Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

До Барського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до Балківської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є рідною онукою [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку, що знаходиться в селі [ADDRESS]. [PERSON] за життя склав заповіт на ім'я позивача. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкодавець не отримав за життя свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON], свої вимоги мотивували тим, що 14 квітня 1987 року між їх матір'ю [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. З 1987 року по день смерті їх мати [PERSON] та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та постійно мешкали в [ADDRESS]. 16 червня 2014 року [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщину після смерті чоловіка [PERSON]. 19.11.2014 року [PERSON] зверталась із заявою до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельника О.М. про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, зокрема на житловий [ADDRESS]. Спірний житловий будинок було збудовано спільними зусиллями та за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS], у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача Балківської сільської ради Барського району Вінницької області Білик Ж.Й. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечувала, при вирішенні спору поклалася на думку суду. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] а також їх представник адвокат [PERSON] позов [PERSON] не визнали, заперечували проти його задоволення, свої вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що спірний будинок будували спільно подружжя [PERSON] та [PERSON] В 1986 році переселилися у нього проживати, однак він був ще не закінченим. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що спірний будинок будували спільно подружжя [PERSON] та [PERSON] Приблизно в 1989 році переїхали у нього проживати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він допомагав [PERSON] та [PERSON] проводити будівельні та ремонті роботи в будинку. Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб та їх представника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, що видане виконавчим комітетом Банківської сільської ради Барського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриті спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт на все майно, яке йому належало на день його смерті, та на яке він за законом мав би право, заповівши все своє майно [PERSON], що підтверджується заповітом від 16.11.2010 року посвідченого за реєстром №2068. Після смерті [PERSON], [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У нотаріуса Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельника О.М. заведено спадкову справу № 37/2014 на майно померлого [INFO] року [PERSON]. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], позивач звернулася до нотаріальної контори, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.03.2017 року. Постанова нотаріуса вмотивована тим, що спадкодавець за життя не отримав свідоцтва про право власності на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, а тому і не було проведено первинної реєстрації права власності на вказане майно. 14 квітня 1987 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Барським районним відділом ЗАГСу Вінницької області, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюб було внесено запис №47 від 14.04.1987 року, про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу від 14 квітня 1987 року серії [NUMBER], яке додається до матеріалів даної заяви. Починаючи з 1987 року по день смерті, [PERSON] та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та постійно мешкали в [ADDRESS], що підтверджують виписки з господарських книг Балківської сільської ради. Крім того, разом із [PERSON] та [PERSON] також проживав - [PERSON], про що свідчать відповідні виписки з господарських книг Балківської сільської ради. 16 червня 2014 року [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщину після смерті [PERSON] приватному нотаріусу Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельнику О.М. (спадкова справа № 37/2014). 19.11.2014 року [PERSON] зверталась із заявою до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельника О.М. про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, зокрема на житловий [ADDRESS]. Судом встановлено, що спірний житловий будинок було збудовано спільними зусиллями та за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 368 ЦК України майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Спільна сумісна власність є власністю двох або більше осіб на одне і те ж майно і в цьому розумінні вона є ідентичною із спільною частковою власністю. Із змісту ч.1 ст. 368 ЦК випливає, що центральною особливістю права спільної сумісної власності є відсутність визначення часток учасників. Право кожного співвласника у спільній сумісній власності поширюється на усе майно, без ідеального вираження частки у праві спільної власності та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За нормами п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті. Отже, [PERSON] на день його смерті [INFO] року належала тільки 1/2 частка спільної сумісної власності подружжя, зокрема спірного будинку. Тому, [PERSON] не мав права на весь спірний будинок складати заповіт, оскільки майно, нажите подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. 05 січня 2015 року, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на ту частку спадкового майна, яка не охоплена заповітом, а саме на ? частку спірного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після її смерті у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України шляхом подачі заяви до нотаріуса. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Вказаним вище обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами ЦК України.? Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, годинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється отрок у шість місяців, який починається з часу відкриті я спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини вона подала відповідну заяву нотаріусу, а останній завів спадкову справу № 37/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON] Проте, оформити у спадщину житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в селі [ADDRESS], [PERSON] не може через відсутність у неї правовстановлюючого документа на вказаний будинок. Відповідно до листа Балківської сільської ради Барського району № 468-05-04 від 05.11.2014 року [PERSON], [INFO], проживав на території сільської ради з 1976 року по 2014 року (до дня смерті - [INFO] року). Так, згідно із даними погосподарських книг за період з 1986 по 2015 роки [PERSON] проживав з дружиною [PERSON] та зазначений головою двору. Згідно з висновком КП «Барське РБТІ» від 26.03.2015 року № 53 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, в селі [ADDRESS], не зареєстрований. Із технічного паспорта, виготовленого 26.03.2015 року, вбачається, що домоволодіння 1970 року забудівлі, розташоване по [ADDRESS], складається з житлового будинку літера «А», загальною площею 108,00 м2, житловою площею 74,6 м2. прибудови літера «а», ганку літера «а1», ганку літера «а2», літньої кухні літера «Б», підвалу літера «Б 1», веренади літера «б», паркану «1», воріт «2», хвіртки «3» та колодязю «4». Отже, сукупність зазначених вище доказів, вказує на належність [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності житлового будинку з надвірними будівлями в селі [ADDRESS]. Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з пунктом 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 № 112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - Погосподарська книга». Відповідно до пункту 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Отже, в період забудови домоволодіння, розташованого в селі [ADDRESS] у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністра юстиції Української PCP від 31.10.1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, аналіз зазначених вище нормативно-правових актів свідчить, що до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Отже, ураховуючи сукупність зазначених доказів, випливає висновок, що на день смерті [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований у в селі [ADDRESS], було посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial