Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про зміну розміру та способу присудження аліментів визнаний раніше судом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .11.11.2015 року рішенням суду шлюб між ними розірваний. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2015 року №212/10336/14-ц, 2/212/488/15 з [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення з 09.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом, так як розмір аліментів визначений за рішенням суду від 20.01.2015 на рівні 600,00 грн. є не достатнім. Позивач вважає достатнім розмір аліментів на рівні 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи нарахування з моменту набрання рішення законної сили року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, 16.09.2020 року надав відзив на позов в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Вказав, що він розуміє про свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від них ухилятись. Однак зміна способу та розміру стягнутих аліментів є для нього непосильним. На час ухвалення рішення він не працював і знаходився у дуже тяжкому матеріальному стані, але він все одно намагався сплачувати аліменти на утримання сина у встановленому судом розмірі. В даний час його матеріальний стан не змінився, оскільки він ніде не працює. Навчається на 4 курсі заочної форми навчання на договірній основі за спеціальністю «Судноводіння» в Херсонській державній морській академії. Термін навчання з 2017р. по 2021р. За навчання за рік він сплачує 15100 грн., які йому надають його батьки. Враховуючи його матеріальний та сімейний стан згоден сплачувати аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1159,00 грн. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2015 року №212/10336/14-ц, 2/212/488/15 з [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення з 09.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181\~СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Стосовно позовних вимог про стягнення витрат по справі у сумі 2000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Карнаух Т.В. 19.06.2020 року була укладена довіреність. Відповідно до квитанції про оплату послуг адвоката від 10.08.2020р., позивачем [PERSON] було сплачено 2000 грн. адвокату за надання правової допомоги. Однак, на підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги не було надано жодних належних та допустимих доказів, окрім договору та квитанції, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, як того вимагає\~ст. 137 ЦПК України. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування витрат по справі немає, а тому у цій частині позову повинно бути відмовлено. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial