Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась з позовом [PERSON] до Кридитної спілки «Добробут» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. Позовну заяву мотивовано тим, що позивачка в період часу з 02 квітня 2009 року по 14 жовтня 2009 року, залучила на депозитний рахунок КС «Добробут» вклади, на загальну суму 176 100 грн. При цьому, в період часу з 02 квітня 2009 року по 02 квітня 2011 року Відповідачем було нараховано відсотки по вищевказаним депозитним договорам на суму: 86 677 грн. Загальна сума заборгованості КС «ДОБРОБУТ» перед [PERSON] по зазначеним договорам складає 262 777 грн. З метою повернення вищевказаних депозитних вкладів та відсотків по ним, Відповідачем, у вересні 2011 року, було запропоновано Позивачці укласти договір про відступлення права вимоги. 20.09.2011 року між КС «ДОБРОБУТ» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за №20/09/11 (Додаток №11), на тих умовах, що первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором по відношенню до боржника [PERSON] в загальній сумі 262 777 гривень, за наступними кредитними договорами №19/11/07 від 19.11.2007 року, №12/07/05 від 12.07.2005 року та №11/07/04 від 11.07.2004 року. В той же час, Новий кредитор [PERSON] звільняє Первісного кредитора КС «ДОБРОБУТ» від сплати боргу (прощення боргу) в загальній сумі 262 777 грн., який виник на підставі депозитних договорів №14/10/09, від 14.10.2009 року, №01/04/09, від 02.04.2009 року, №08/04/09, від 08.04.2009 рок та №21/07/09, від 21.07.2009 року. Але позивачка вважає, що по договору про відступлення права вимоги за №20/09/11 від 20.09.2011 року, їй було передано недійсні вимоги, що змусило її звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] вимоги по позову підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, послався на докази викладені в позові, просив суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає задоволенню з таких підстав. 02.04.2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «ДОБРОБУТ» було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за №01/04/09. Згідно п. 1.1. Договору №01/04/09, член кредитної спілки вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає Внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі, що не перевищує 90 000 грн. на строк, початком якого є 02.04.2009 року, а закінченням 02 квітня 2011 року року. У відповідності до п. 2.3. Договору №01/04/09, процентна ставка за Внеском встановлюється у розмірі 23 % процентів річних. Згідно квитанцій, виданої КС «Добробут», [PERSON] внесла по зазначеному договору, - 16 100 грн. та 70 000 грн. 02 вересня 2010 року. 08.04.2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «ДОБРОБУТ» було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за №08/04/09. Згідно п. 1.1. Договору №08/04/09, член кредитної спілки вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає Внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі, що не перевищує 5 000 грн. на строк, початком якого є 08.04.2009 року, а закінченням 19.09.2011 року. У відповідності до п. 2.3. Договору №08/04/09, процентна ставка за Внеском встановлюється у розмірі 23 % процентів річних. Згідно квитанції, виданої КС «Добробут», [PERSON] внесла основну суму по договору №08/04/09 від 08 квітня 2009 року, - 5 000 грн. 21.07.2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «ДОБРОБУТ» було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за №21/07/09. Згідно п. 1.1. Договору №21/07/09, член кредитної спілки вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає Внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі, що не перевищує 25 000 грн. на строк, початком якого є 21.07.2009 року, а закінченням 19.09.2011 року. У відповідності до п. 2.3. Договору №21/07/09, процентна ставка за Внеском встановлюється у розмірі 23 % процентів річних. Згідно квитанції, виданої КС «Добробут», [PERSON] внесла основну суму по договору №21/07/09 від 21 липня 2009 року, - 25 000 грн. 14.10.2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «ДОБРОБУТ» було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за №14/10/09. Згідно п. 1.1. Договору №14/10/09, член кредитної спілки вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає Внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі, що не перевищує 60 000 грн. на строк, початком якого є 14.10.2009 року, а закінченням 19.09.2011 року. У відповідності до п. 2.3. Договору №14/10/09, процентна ставка за Внеском встановлюється у розмірі 23 % процентів річних. Згідно квитанції, виданої КС «Добробут», [PERSON] внесла основну суму по договору №14/10/09 від 14 жовтня 2009 року, - 60 000 грн. Як зазначено у довідці з вихідним №11-1 від 20.09.2011 року виданої КС «ДОБРОБУТ», загальна сума заборгованості КС «Добробут» перед [PERSON] по депозитним договорам складає 262 777 (двісті шістдесят дві тисячі сімсот сімдесят сім) гривень. 20.09.2011 року між Кредитною спілкою «ДОБРОБУТ» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за №20/09/11. Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Договору, первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором по відношенню до боржника [PERSON] в загальній сумі 262 777 гривень, за наступними кредитними договорами: - №19/11/07 від 19.11.2007 року на суму 40 000 грн., враховуючи відсотки за весь період користування кредитом в розмірі 103 200 грн., загальна сума боргу станом на 19.06.2011 року становить: 143 200 грн. Право вимоги за даним договором передається на суму 143 200 грн. - №12/07/05 від 12.07.2005 року на суму 20 000 грн., враховуючи відсотки за весь період користування кредитом в розмірі 81 600 грн., загальна сума боргу по договору станом на 12.06.2011 року становить: 101 600 грн. Право вимоги за даним договором передається на суму 101 600 грн.; - №11/07/04 від 11.07.2004 року на суму 19 000 грн. враховуючи відсотки за весь період користування кредитом в розмірі 90 440 грн., загальна сума боргу станом на 11.06.2011 року становить: 109 440 грн. Право вимоги за даним договором передається частково на суму 17 977 грн. За Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржників Належного виконання всіх зобов`язання за Основними договорами. У відповідності до п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги, згідно з відступленням права вимоги за цим Договором Новий кредитор [PERSON] звільняє Первісного кредитора КС «ДОБРОБУТ» від сплати боргу (прощення боргу) в загальній сумі 262 777 грн., який виник на підставі договорів: - по депозитному договору №14/10/09, від 14.10.2009 року на суму 60 000 грн. станом на 19.10.2011 року складає: сума вкладу - 60 000 грн., відсотки - 26 655 грн. Загальна сума вкладу із відсотками - 86 655 грн.; - по депозитному договору №01/04/09, від 02.04.2009 року на загальну суму 86 100 грн. станом на 02.04.2011 року складає: сума вкладу - 86 100 грн., відсотки - 44 760 грн. Загальна сума вкладу із відсотками - 130 860 грн.; - по депозитному договору №08/04/09, від 08.04.2009 року на загальну суму 5 000 грн. станом на 20.09.2011 року складає: сума вкладу - 5 000 грн., відсотки - 2 817 грн. Загальна сума вкладу із відсотками - 7 817 грн.; - по депозитному договору №21/07/09, від 21.07.2009 року на загальну суму 25 000 грн. станом на 20.09.2011 року складає: сума вкладу - 25 000 грн., відсотки - 12 445 грн. Загальна сума вкладу із відсотками - 37 445 грн. Як вбачається з акту приймання-передачі документів від 30 вересня 2011 року, первинний кредитор, в особі Крединої спілки «Добробут», передав, а Новий кредитор в особі [PERSON], прийняв наступі документи: Кредитні договори №19/11/07 від 19.11.2007 року, №12/07/05 від 12.07.2005 року, №11/07/04 від 11.07.2004 року; Видаткові ордери до вказаних договорів; Графіки погашення заборгованості до вказаних договорів; Копії паспортів. Але, як встановлено в ході судового засідання, позивачці було передано кредитний договір за №04/11/07 від 19.11.2007 року, а не кредитний договір за №19/11/07 від 19.11.2007 року, що унеможливлює реалізацію права вимоги по кредитному договору за №19/11/07 від 19.11.2007 року та по оспорюваному договору про відступлення права вимоги. Так, згідно статті 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги. Отже, Відповідач відповідає за недійсність переданої Позивачу вимоги, по усіх кредитних договорах переданих на виконання договору про відступлення права вимоги. Укладені 11.07.2004 року та 12.07.2005 року кредитні договори між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON], являються таким, що були спрямовані на споживчі цілі, а тому на такий кредитний договір поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно пунктів 19, 22, 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. У відповідності до пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист справи споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та враховуючи пункт 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при застосуванні положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. З огляду на вищевказані роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України, та зважаючи на те, що строк позовної давності, щодо повернення споживчих кредитів від 11.07.2004 року та від 12.07.2005 року - минув 11.07.2008 року та 12.07.2009 року, відповідно, то позовна давність до вимог по даним кредитним договорам застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Тому, станом на 20 вересня 2011 року Кредитна спілка «Добробут» передала [PERSON] недійсну вимогу, тобто таку, по якій заборонено вимагати повернення кредиту, в силу норм статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог статті 519 Цивільного кодексу України. Окрім того, Відповідачем, при уступці право вимоги по кредитним договорам, не було враховано позицію Верховного суду України відносно таких дій. Так, Верховний Суд України у своїх «Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин» від 07.10.2010 року зазначив, що в якості кредитодавця можуть виступати страхові організації та кредитні спілки, проте вони з огляду на особливості їхнього правового статусу, не мають права переводити борг чи відступати правові вимоги за кредитним договором. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України, коло кредитодавців за кредитним договором обмежується банківськими та іншими фінансовими установами. Частиною 1 статті 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначений перелік можливих видів діяльності кредитних спілок, що не зазначає про право спілки на відступлення права вимоги за кредитними договорами. Тоді як дана правова норма Закону прямо вказує на недопустимість проведення кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом. Так, згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. З огляду на вищевказані обставини, зважаючи на те, що в момент укладення договору про відступлення права вимоги №20/09/11 від 20.09.2011 року, Відповідачем не було дотримано вимог, необхідних для чинності оспорюваного правочину в тій частині, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідач передав вимоги по кредитним договорам, по яких Позивачка позбавлена можливості стягнення коштів. Окрім того, кредитні спілки, з огляду на особливості їхнього правового статусу, не мають права переводити борг чи відступати правові вимоги за кредитним договором. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню, оскільки суд дійшов висновку, що оспорюваний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним, а тому договір про відступлення права вимоги слід визнати недійсними. На підставі викладеного,

Outcome: approved