Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 25.04.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0101/0408/88-088, відповідно до умов якого остання отримала кредит сумі 10 000 доларів США. Крім того, 25.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір іпотеки 0101/0408/88-088-Z-01, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності, в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] . За кредитним договором № 0101/0408/88-088 від 25.04.2008 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] також виступив майновим поручителем. Так як [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо погашення боргу з жовтня 2008 року взагалі, перестала погашати суму заборгованості за кредитом, [PERSON] вимушений був продати власну квартиру, яка була предметом іпотеки та 12.11.2009 року погасив кредит замість [PERSON] . Загальна сума погашення за кредитом склала 81 269,82 грн. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.11.2010 року на [PERSON] було переведено права кредитора ПАТ «Сведбанк» по кредитному договору № 0101/0408/88-088 від 25.04.2008 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 0101/0408/88-088 від 25.04.2008 року в сумі 81 269,82 грн. На примусове виконання даного рішення суду було видано виданий виконавчий лист № 2-3249/2010 від 08.02.2011 року і 24.04.2014 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, однак борг до цього часу не погашений. [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань та не бажає повертати отримані кошти у визначені договором строки та на підставі рішення суду. З моменту ухвалення рішення внаслідок інфляції курс долара США відносно гривні значно зріс і станом на 23.06.2020 року становить 26, 6695 грн. за 1 долар США. Отже 10 000 доларів США еквівалентні 266 695,00 грн., а втрати у зв`язку з підвищенням курсу долара США, які підлягають стягненню з відповідача, становлять 185 425,18 грн. (266 695,00 - 81 269,82). Оскільки сума кредиту у розмірі 10 000 доларів США до цього часу не повернута, а курс долара США до гривні змінився, позивач вимушений звертатись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] курсової різниці та 3% річних від суми боргу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 21.08.2020 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 25.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0101/0408/88-088, відповідно до умов якого остання отримала кредит сумі 10 000 доларів США. (а.с. 5-7) Крім того, 25.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено договір іпотеки 0101/0408/88-088-Z-01, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності, в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] (а.с. 8-9) За кредитним договором № 0101/0408/88-088 від 25.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] також виступив майновим поручителем. Так як [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо погашення боргу з жовтня 2008 року, [PERSON] вимушений був продати власну квартиру, яка була предметом іпотеки та 12.11.2009 року погасив кредит замість [PERSON] . Загальна сума погашення за кредитом склала 81 269,82 грн. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.11.2010 року на [PERSON] було переведено права кредитора ПАТ «Сведбанк» по кредитному договору № 0101/0408/88-088 від 25.04.2008 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 0101/0408/88-088 від 25.04.2008 року в сумі 81 269,82 грн. (а.с. 10) На примусове виконання даного рішення суду було видано виданий виконавчий лист № 2-3249/2010 від 08.02.2011 року і 24.04.2014 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, однак борг до цього часу не погашений. (а.с. 11-13) У своїх позовних вимогах позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача різницю вартості боргу в еквіваленті на національну валюту за прострочений період у розмірі 185 425, 18 грн. Звертаючись у 2010 році до суду з позовом, позивач самостійно обрав спосіб захисту свого порушеного права та просив суд стягнути саме у гривні заборгованість за кредитним договором. Таким чином, спір між сторонами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором був вирішений судом, рішення суду набрало законної сили. Відтак, зобов`язання за цим рішенням повинно бути виконано саме у національній валюті Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відтак, до грошового зобов`язання, у якому визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, застосовують курс цієї одиниці по відношенню до гривні на день ухвалення судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Оскільки нормами ЦК України не передбачено стягнення збитків у зв`язку зі зростанням курсу долара США до гривні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення курсової різниці боргу. Вказане вище узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, зроблених у Постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, згідно з якими кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем проведений розрахунок 3% річних і суд погоджується з вказаним розрахунком. При цьому враховує, що при обрахунку 3% річних за основу береться прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Такий правовий висновок, викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Відтак, сума 3% річних за прострочений період становить 2845,48 доларів США, яка і підлягає стягненню з відповідача. Суд звертає увагу, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial