Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON]В звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про продовження госпіталізації у психіатричному закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], 15.10.1991 р. н, який мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на стаціонарному лікуванні з 02.06.2017 р. З дитинства страждає на тяжкий психічний розлад. Багаторазово лікувався у психіатричних стаціонарах з приводу пфропфшизофренії. Є інвалідом II групи з дитинства. У клінічній картині порушення поведінки, кататонічна симптоматика, агресивні та аутоагресивні дії. За Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2010 р. визнаний недієздатним, опікуном призначена мати хворого, [PERSON]. Остання госпіталізація з 08.06.2016 по 29.05.2017 р. з діагнозом: пфпропфшизофренія, дефект змішаного типу з агресивними та аутоагресивними діями. Згідно Рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 р. та 10.01.2017 р. застосовувалась та подовжувалась примусова госпіталізація. Поточна госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану хворого. За відомостями від опікуна: збуджений, неадекватний, агресивний, некерований, кидає пляшки з вікна, кусає собі руки, пальці, дряпає кухонним ножем, кричить. Доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги № 104 (лікар Деркач), госпіталізований за заявою матері-опікуна , як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні ,який забезпечує життєдіяльність. Дав згоду на госпіталізацію. 03.06.2017 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої страждає на тяжкий психічний розлад у формі пфпропфшизофренії, дефект змішаного типу з агресивними та аутоагресивними діями. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згідно Рішення Комунарського районного суду від 07.06.2017 р. застосована примусова госпіталізація. Не зважаючи на терапію, що проводиться, психічний стан хворого залишається нестабільним, поведінка дезорганізована, збуджений, місця не тримається, кричить, виє, виявляє агресивні та аутоагресивні тенденції, бється, гризе пальці на руках, плюється, бє себе по обличчю, їсть туалетний папір. 20.11.2017 р. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої страждає на тяжкий психічний розлад у формі пфпропфшизофренії, дефект змішаного типу з агресивними та аутоагресивними тенденціями. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару . У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Заінтересована особа не зявилась в судове засідання, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась. [PERSON] у судовому засіданніне надав пояснення, оскільки перебуває в тяжкому психічному стані. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про продовження госпіталізації у психіатричному закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.11.2017 року, [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад у формі пфпропфшизофренії, дефект змішаного типу з агресивними та аутоагресивними тенденціями. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з дитинства страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останнього погіршився, внаслідок чого він виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, на рівні, який забезпечує життєдіяльність, в звязку з чим на підставі п.4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016 і ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» потребує продовження примусової госпіталізації в психіатричній лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved