Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що вона знаходиться на стаціонарному лікуванні з 13.05.2018 року. Психічно хвора з 2012 року, коли стала заявляти, що сусіди впливають на неї, бють струмом через монітори, опромінюють, впливають на внутрішні органи, прослуховують, проглядають, проникають у будинок, шкодять, ображають, називають її повією. Наносила собі самопошкодження з метою підтвердити «вплив» сусідів, конфліктувала з ними, стукала по стінах, погрожувала розправою, вимагала «зупинити вплив», вважала, що сусіди хочуть знищити її, щоб забрати будинок. Двічі лікувалась в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Остання госпіталізація з 30.05.2016 року по 12.07.2016 рік з діагнозом: «Органічний шизофреноподібний розлад». Теперішня госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану: за відомостями від родичів, селищного голови, спеціалістів з соціальної роботи, поводить себе неадекватно, кричить, кидається камінням у перехожих, сусідів, заявляє, що вони хочуть заволодіти її будинком, бють моніторами, не впускає до будинку соціальних працівників, кидається на них з праскою, не випускає з будинку малолітніх онуків. На протязі останнього часу до селищної ради неодноразово надходили скарги від сусідів, родичів у відношенні неадекватної поведінки [PERSON] та її небезпеки для себе та оточуючих. Доставлена у приймальне відділення в супроводі брата. Згоду на госпіталізацію не дала. Госпіталізована в примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. 14.05.2018 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Усудовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Заінтересовані особи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечувала. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 14.05.2018 року [PERSON], [INFO], була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, остання страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved