Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KS20860526 від 14.06.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 14.04.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у банку строковий кредит у розмірі 2 726,76 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним і банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач не виконав своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 35 195,86 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю Молодецький О.С. не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Крім того, надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог за рахунок зменшення нарахованої пені з 19 923,06 грн. до 2500 грн., оскільки вона значно перевищує основне зобов'язання. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час дату і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.06.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], було укладено договір №DNH4KS20860526, відповідно до умов якого банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 2 726,76 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення умов вищезазначеного договору за відповідачем, з урахуванням заяви представника банку від 14.03.2014 року, рахується заборгованість в сумі 17 772,80 грн., яка складається з наступних складових: - 2124,18 грн. - заборгованості за кредитом; - 10 996,44 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 2500,00 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); - 1652,18 грн. - штрафу (процентна складова). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовлятися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 1 статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову у повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №DNH4KS20860526 від 14.06.2006 року у розмірі 17 772,80 грн., з яких: 2124,18 грн. - заборгованості за кредитом, 10 996,44 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2500,00 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1652,18 грн. - штрафу (процентна складова). У відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої винесено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: approved