Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Директор ТзОВ «Фінансова компанія «Європошта» Кирик Г.П. 18.12.2020 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту № 95 від 06 вересня 2017 року укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Європошта» та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п.п.2.1.-2.3. кредитного договору позичальник отримав кредит у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп. готівкою зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,99% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за кредитним договором складає 361,35% від розміру кредиту. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році) від залишку заборгованості по кредиту. Згідно Додаткового договору № 4 від 05.01.2018 до кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту продовжено до 19 січня 2018 року. Підписавши Кредитний договір, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, виконати свої зобов`язання у повному обсязі в порядку та в строки, передбачені кредитним договором (п.1.1.). Позичальник підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору, підписавши графік платежів з погашення кредиту та сплати процентів. Також позичальник своїм підписом підтвердив те, що він ознайомлений з інформацією про сукупну вартість кредиту для споживача. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором - 3000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 12 від 06.09.2017 року. Відповідно до п. 6.4. кредитного договору при порушенні позичальником строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2 кредитного договору позичальник повинен сплатити кредитору пеню в розмірі 0,1% від розміру кредиту за кожний день прострочення/повернення кредиту. Проте, позичальник не повернув кредит та проценти в строк 19.01.2018 року, порушивши умови кредитного договору та статті 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно даних Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 19.02.2019 № 00022156983 [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис № 1355. Позивачем 21 лютого 2019 року направлено Претензію кредитора до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори. 07 березня 2019 року Позивачем отримано відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 26.02.2019 р. за вих. № 629/02-14 про те, що після смерті позичальника 22.10.2018 р. заведена спадкова справа № 736/2018, свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалось. На час відкриття спадщини зобов`язання померлого пПозичальника за вказаним кредитним договором, залишились не виконані. 09 грудня 2020 року позивачем отримано відповідь від Першої Івано- Франківської державної нотаріальної контори від 23.11.2020 за вих. № 2133/02-14 у якій зазначено, що спадкоємцями померлого позичальника є дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором позивачем станом на 23 серпня 2018 року, дату смерті, [PERSON] його заборгованість за кредитним договором становила 6 820,12 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість по кредиту - 2 210,20 грн.; - прострочена заборгованість по процентах за користування кредитом - 4 365,99 грн.; - пеня - 243,93 грн. На даний час грошові кошти в розмірі 6 820,12 грн. від спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , в рахунок погашення заборгованості за договором фінансового кредиту перед позивачем не надійшли. Вважає, що, за змістом ст.ст. 1216, 1218 спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, та оплатити борг спадкодаця, який на даний час становить 6 820,12 грн. Відповідачам направлялася претензія вих. № 66/019 від 21.02.2019 про оплату заборгованості, проте досудове врегулювання спору не дало позитивного результату, що стало підставою звернення до суду. Представник позивача в підготовче судове засідання не прибув, в поданій суду заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнали та заперечили щодо його задоволення. На обґрунтування відзиву зазначили, що [INFO] помер їх батько. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1281 ЦК України, у серпні 2018 року вони, як спадкоємці, повідомили кредитора про факт смерті їхнього батька, надавши позивачу посвідчену належним чином копію свідоцтва про смерть. 21.02.2019 року ТОВ фінансова компанія «Європошта» звернулася з претензією до першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, у які вказали про те, що товариству було відомо про те що [INFO] помер [PERSON] . Як роз`яснено в п. 32 постанови Пленуму ВССУ, згідно з правовою позицією ВСУ у справі № 6-33цс15, строки, встановлені у ст. 1281 ЦК, для пред`явлення вимог кредитором спадкодавця, є присічними, преклюзивними. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1281 та 1282 ЦК щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Спадщину після батька вони прийняли шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, про що кредитору стало достеменно відомо з листа нотаріуса. Листом від 26.02.2019 року, державною нотаріальною конторою повідомлено ТОВ фінансову компанію «Європошта» про те, що на даний час свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям померлого [PERSON] не видано. 14 травня 2019 року вони, як спадкоємці, отримали свідоцтво про спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька, про що було видане свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2019 року. Вважають, що саме ця дата є початком перебігу позовної давності, оскільки з цієї дати настали одночасно обов`язкові умови для початку перебігу позовної давності, передбачені у частині першій статті 261 ЦК України. Таким чином вважають, що позивачу було вчасно повідомлено про факт відкриття спадщини після смерті їхнього батька, а з відповідною претензією позивач звернувся лише 21 лютого 2019 року, тобто після спливу шести місяців після отримання нами свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просять відмовити в задоволенні позову, у зв`язку зі спливом строку позовної давності для звернення до суду з відповідними вимогами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлені такі обставини. Встановлено, що між ТзОВ «Фінансова компанія «Європошта» та та [PERSON] укладено Договір фінансового кредиту № 95 від 06 вересня 2017 року (далі - кредитний договір) (а.с. 5-6). Між сторонами також були укладені додаткові договори №№ 1-4 з додатками до них від 13 вересня 2017 року, 13 листопади 2017 року, 05 січня 2018 року (а.с. 7-10). Згідно Додаткового договору № 4 від 05.01.2018 до кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту продовжено до 19 січня 2018 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором - 3000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 12 від 06.09.2017 року (а.с. 11). Позичальник не повернув кредит та проценти в строк до 19.01.2018 р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 19.02.2019 № 00022156983, актовий запис № 1355, та копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 12, 42). 21 лютого 2019 року позивачем направлено претензію кредитора до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (а.с. 13). 07 березня 2019 року позивачем отримано відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 26.02.2019 за вих. № 629/02-14 про те, що після смерті позичальника 22.10.2018 заведена спадкова справа № 736/2018, свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалось (а.с. 14). 09 грудня 2020 року позивачем отримано відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 23.11.2020 за вих. № 2133/02-14 у якій зазначено, що спадкоємцями померлого позичальника є дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). 14 травня 2019 року відповідачу [PERSON] було видане свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , яка настала [INFO] . До скаладу спадщини увійшла 2/5 частки однокімнатної квартири [ADDRESS] , площею 53,9 кв.м. (а.с. 43-44). 14 травня 2019 року відповідачу [PERSON] було видане свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , яка настала [INFO] . До скаладу спадщини увійшла 2/5 частки однокімнатної квартири [ADDRESS] , площею 53,9 кв.м. (а.с. 45-48). Відповідачі, які є спадкоємцями, фактично визнаючи суму заборгованості спадкодавця [PERSON] , заперечують можливість стягнення боргу у зв`язку з пропуском кредитором шестимісячного строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців. При вирішення спору по суті, суд зазначає, що ні правова позиція позивача, ні правова позиція відповідачів, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на наступне. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, зокрема, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, з урахуванням положень статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Окільки зі смертю боржника відносини між кредитором ТзОВ «Фінансова компанія «Європошта» і боржником [PERSON] за договором фінансового кредиту № 95 від 06 вересня 2017 року припинилися, а спадкоємці [PERSON] сторонами за договором фінансового кредиту не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов`язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми Книги 6 Спадкове право ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України, а саме: суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одноразового платежу, і якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер, а у нього є спадкоємці, то належним способом захисту порушеного права є звернення ТзОВ «Фінансової компанії «Європошта» - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину - про звернення стягнення на спадкове майно, при цьому за умови, що спадкоємці відмовилися від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином позивач, в супереч вимогам ст.1282 ЦК України, звернувся із позовом до спадкоємців із вимогою про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, замість звернення стягнення на спадкове майно. Тому, заявлений в цій справі позов про стягнення заборгованості, відповідно до ст. 16 ЦК України, не може вважатися належним способом захисту порушеного права. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed