Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 18 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 4475 грн. 16 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 11 лютого 2014 року існує заборгованість перед банком в сумі 11035 грн. 40 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526,527,530, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11035 грн. 40 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Посилалася на те, що вона є інвалідом І групи, з умовами надання кредиту, доданого до позову позивачем, вона не ознайомлювалася, та їх не підписувала. Крім того, відповідачка вказувала на не співмірність неустойки та завданих збитків, оскільки тіло кредиту та нарах раховані банком проценти вона сплатила та не має заборгованості. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 4475 грн. 16 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З умовами Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Рострочка» (Стандарт), які, як вбачається з заяви позичальника, були надані позичальнику в письмовій формі, відповідачка обзнайомлена, про що свідчить її особистий підпис на заяві, таким чином підтвердивши факт надання їй повної інформації про умови кредитування та згоди на те, що заява разом з запропонованими їй Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Рострочка» (Стандарт), тарифами складають між нею та Банком кредитно-заставний договір. Відповідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Рострочка» (Стандарт) доданих до заяви позичальника, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу. Згідно п. 5.3 зазначених Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 11 лютого 2014 року існує заборгованість перед Банком. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачці нарахована заборгованість в сумі 11035 грн. 40 коп., яка складається із: пені - 10033 грн. 71 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна ставка) - 501 грн. 69 коп. За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При визначенні розміру штрафу, який підлягає сплаті відповідачем, суд виходить з того, що за змістом пункту 5.3 Умов нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Отже, суд вважає обгрунтованим лише штраф в розмірі фіксованої частини - 500 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який більш ніж вдвічі перевищує заборгованість відповідача за кредитом, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стиму лювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи вимоги норм цивільного, конституційного та міжнародного законодавства, суд вважає можливим зменшити розмір пені, нарахованої Банком з 10033 грн. 71 коп. до 100 грн. 00 коп.. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідачки на користь Банку слід стягнути пеню - 100 грн. 00 коп., штраф 500 грн., а всього - 600 грн. 00 коп. В іншій частині в позові слід відмовити. Враховуючи, що відповідачка є інвалідом І групи, відповідно до положень п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільняється від сплати судового збору.

Outcome: partial