Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась в суд із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 24.07.2012р. вона була побита [PERSON] з спричиненням їй тілесних ушкоджень, за що він притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України. Вона також зверталась до суду з позовом до нього, про відшкодування спричиненої їй моральної шкоди та судових витрат. В процесі розгляду кримінальної справи відповідач звернувся до неї з проханням про примирення і просив відмовитись від позову, надавши їй особисту письмову розписку, в котрій взяв на себе зобов'язання виплатити їй 10 000грн., і в рахунок виконання цього зобов'язання відразу ж передав їй 2 800грн., а решту повинен був віддати протягом одного місяця. Обидві справи, кримінальна та цивільна, як зазначає позивачка, були закриті за їхнім примиренням та в зв'язку з її відмовою від позову, а відповідач, на її переконання, добровільно взяв на себе боргове зобов'язання по передачі їй грошей в сумі 7 200грн. основного боргу та судових витрат, але по закінченню обумовленого місячного терміну, і по проходженні з того часу більше року, свої боргові зобов'язання не виконав, що і змусило позивачку на звернення до суду. Окрім того, позивачка також просила стягнути понесені нею судові витрати, як по минулим справам так і по даній справі, зокрема: оплата юридичної допомоги по консультуванню, складенню позовної заяви та її друкуванню по минулим справам - 800грн.; консультація у адвоката та складення позовної заяви по даній справі, а також її друкування - 800грн.; представництво її інтересів в суді -1000грн.; судовий збір по даній справі -243грн. 60коп., а всього 2843грн. 60коп. В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на позовних вимогах, пояснюючи, що заяви про відмову від обвинувачення, по кримінальній справі, та відмову від позову, по цивільній справі, в 2013 році вона подавала до суду під впливом відповідача, оскільки він дуже її про це просив, вибачався, сплатив частину коштів і також запевняв про сплату іншої частини обіцяних коштів. Крім цього, він також обіцяв зареєструвати з нею шлюб та батьківство народженої нею, від нього, дитини. Однак, з тих пір він уникає з нею спілкування і своїх обіцянок не виконав. Відповідач про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті поштові конверти з відміткою про його відсутність за зареєстрованою адресою місця проживання, причини своєї неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.ст.74, 224 ЦПК України. /ар.сп. 26, 28 / Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши і оцінивши всі докази, якими сторона позивача обґрунтовувала свої вимоги, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: із власноручно складеної відповідачем письмової розписки від 17.10.2013р., наданій позивачці, видно, що [PERSON] визнав себе винним в спричиненні тілесних ушкоджень [PERSON], і взяв на себе зобов'язання відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 10 000грн., а також витрати за судовими справами. У вказаний день, тобто 17.10.2013р. він передав їй, в рахунок вказаного відшкодування, 2 800грн., а решту 7 200грн. та судові витрати зобов'язався віддати згодом; /ар.сп. 5 / згідно ухвали Красноокнянського районного суду Одеської області від 17.10.2013р., по справі №506/851/13-к (провадження №1-кп/506/76/13), обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв'язку з примиренням з потерпілою [PERSON], а кримінальне провадження закрито на підставі ст.46 КК України та ст.ст.284, 286 КПК України; /ар.сп. 6-7 / ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 11.11.2013р., по справі №506/630/13-ц (провадження №2/506/213/13), прийнято відмову позивачки [PERSON] від позову до [PERSON], про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди, із закриттям провадження у справі; /ар.сп. 8 / відповідно до квитанції №143 від 09.02.2015р., позивачкою сплачено судовий збір по даній справі в сумі 243,60грн.; /ар.сп. 1 / із квитанцій №3543 від 27.01.2015р., №3544 від 09.02.2015р. та №3589 від 16.10.2013р., виписки з угоди №2 і ордера адвоката №019105 від 09.02.2015р. вбачається, що позивачка [PERSON], за надання правових послуг, сплатила адвокату [PERSON] 2600грн.; /ар.сп. 4, 10, 20-21, 29 / згідно розрахунку витрат позивачки [PERSON] по оплаті правових послуг, складеного адвокатом [PERSON], на консультації, підготовку, складання та друкування позовних заяв, ним витрачалось по 2 години робочого часу на кожну, за що позивачкою сплачено разом 1600грн., а також 1000грн. за представництво інтересів позивачки в судових засіданнях; /ар.сп. 22 / п.п.1, 3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч.1 та п.5 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку; відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; згідно ч.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. №4191-VІ, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу; законами «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (ст.8) мінімальна заробітна плата передбачена у розмірі 1147-1218грн., 1218грн. та 1218-1378грн. відповідно; ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень; згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З огляду на викладене, на переконання суду, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому позивачка має безумовне право на стягнення боргу, разом з судовими витратами, з урахуванням того, що розмір витрат позивачки за надану їй правову допомогу не перевищує передбаченого законом його граничного розміру. На підставі ст.ст.11 ч.2 п.п.1,3, 15 ч.1, 16 ч.1,ч.2 п.5, 509 ч.1, 526, 547 ч.1, 610, 625 ч.1 ЦК України, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.8 законів України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та

Outcome: approved