Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

В січні 2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 16.08.2007 р. відповідач отримав кредит в розмірі 9 099 грн. 99 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Однак відповідач у встановленому договором порядку свої зобовязання не виконував, в звязку з чим станом на 02.12.2016 р. утворився борг в розмірі 115\~865 грн. 13 коп. При цьому згідно Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 р. з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 95 190 грн. 04 коп., та в солідарному порядку з ПАТ «Акцент-Банк» 10\~000 грн. 00 коп., а всього 105 190 грн. 04 коп. Проте заборгованість відповідача у звязку з невиконанням рішення суду за вказаним кредитним договором в розмірі 105 844 грн. 06 коп. на теперішній час залишається непогашеною. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 105 844 грн. 06 коп. за кредитним договором, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 16.08.2007 р. між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», був укладений Кредитний Договір № NKXRRX10190246, відповідно до якого відповідачу був наданий споживчий кредит, який надається фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно умов [PERSON] надає позичальнику строковий кредит в сумі 9 099 грн. 99 коп. зі сплатою за користування Кредитом відсотків в розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту, на строк з 16.08.2007 р. по 16.08.2009 р. включно. Відповідно до умов [PERSON] Клієнт ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до п.3.2 Умов надання споживчого кредиту Позичальник зобовязується погашати кредит, сплачувати відсотки Банку у порядку та строки відповідно до [PERSON] та даних Умов. Згідно [PERSON] при порушенні Позичальником зобовязань із погашення Кредиту, він сплачує [PERSON] пеню, в розмірі визначеному в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою, він зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених [PERSON] більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. +5% від суми заборгованості. Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням. Також зобовязання позичальника були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки №167 від 20.10.2010 р. В звязку з викладеним ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості. Так, згідно Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKXRRX10190246від 16.08.2007 р. в сумі 95\~190,04 грн., та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму 10\~000 грн. 00 коп., а всього заборгованість в сумі 105\~190,04 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 9\~099,99 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 37\~694,32 грн., комісія за договором - 6\~770,10 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 46\~140,09 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 4\~985,24 грн. Проте оскільки відповідачем заборгованість за вказаним договором до теперішнього часу не погашена, рішення суду боржник не виконував, позивач продовжував нараховувати проценти та штрафні санкції на суму боргу. Відповідно до наданого позивачем [PERSON], станом на 02.12.2016 р. заборгованість відповідача складає 105 844 грн. 06 коп., а саме: залишок заборгованості по процентам 93 843 грн. 76 коп., комісія 00 грн. 30 коп., пеня 12\~000 грн. 00 коп. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання умов [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 р. по справі № 6-1206 цс 15. Крім того у постанові від 02 вересня 2015 р. по справі № 6-369 цс15 Верховним Судом також зазначено, що згідно із частиною першої ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Оскільки в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України до правовідносин за кредитним договором застосовуються положення закону, що регулюють правовідносини позики, дана правова позиція може застосуватися при вирішення даного спору. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved