Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

В серпні 2018 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 30.09.2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №\~без номера, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, Правилами користуванням платіжною карткою та Тарифами банку. Отримані відповідачем кошти до моменту подання позовної заяви до суду банку не повернуті. Відповідач порушив умови договору, в звязку з чим у нього станом на 31.07.2018 року виникла заборгованість в сумі 52574,58 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 3591,08 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 42706,14 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3297,62 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 2479,74 грн., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 52574,58 грн. та 1762 грн. 00 коп. судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 65, 71). Відповідно до положень ст. ст. 223, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 30.09.2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №\~без номера, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правилами користуванням платіжною карткою та Тарифами банку (а.с. 10-35). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Відповідачем порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого він має прострочену заборгованість станом на 31.07.2018 року в сумі 52574,58 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 3591,08 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 42706,14 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3297,62 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 2479,74 грн. (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позовні вимоги в частині стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 2479,74 грн. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Дана сума штрафу не розглядається судом як неустойка зважаючи на відповідне визначення неустойки відповідно до ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.\~3 ст.\~549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15. Загальна сума заборгованості визначена судом складає суму 49594,84 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) гривні 84 копійки. Таким чином, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 49594,84 грн., тобто 94,44 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 1662,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial