Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання та на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не працює, в звязку з чим, вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання та на утримання дитини. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання та утримання неповнолітньої доньки у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 300 грн. щомісячно аліментів на своє утримання, а також просила стягнути на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглядати справу без його участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці, яка не працює у звязку з доглядом за дитиною [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України - розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює слюсарем в ДП «Дніпропетровські електричні мережі», має стабільний заробіток, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки в частині стягнення аліментів, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 червня 2015 року. Окрім цього, суд вважає, що позивачка також потребує матеріальної допомоги, та враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на її утримання у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 11 червня 2015 року і до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 04 серпня 2016 року. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 300 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано доказів оплати нею витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved