Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 28.03.2017\~р. подано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і дружини, в якій Позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та Відповідачем, зареєстрований 15.10.2016\~р. Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис №\~1337; стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4\~частини його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з Відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6\~частини його заробітку (доходу), починаючи з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що з січня 2015\~р. почала проживати із [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу, 12.11.2015\~р. в них народився син [PERSON], а 15.10.2016\~р. між сторонами було укладено шлюб. На даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не проживають. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, а також інтересам дитини, примирення неможливе. Син подружжя проживає разом із Позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач наразі працездатний та здоровий і може, на думку Позивача, сплачувати аліменти як на сина, так і на її утримання, наводячи в позовній заяви своє обґрунтування заявлених до стягнення розмірів аліментів. Після усунення недоліків, ухвалою Володарського районного суду Київської області від 13.04.2017\~р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 12.05.2017\~р. В згаданій ухвалі викладено також розяснення положень статей\~10, 27, 60, 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) щодо обовязку та порядку подання доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень (а.с.\~44, 45). У судовому засіданні 12.05.2017\~р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, ствердивши обставини, викладені в її позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на їх утримання сина, проте заперечував проти задоволення позову в іншій частині щодо стягнення аліментів на утримання Позивача, пояснивши, що у разі розірвання шлюбу не вбачає доцільним утримувати надалі дружину та те, що вона може влаштуватись на роботу і забезпечувати себе самостійно, маючи власних батьків, які можуть допомагати їй доглядати за дитиною. Згідно з частиною четвертою статті\~174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті\~174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, а також надану Відповідачем у судовому засіданні довідку про його заробітну плату, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, зясовуючи наявність законних підстав для прийняття визнання Відповідачем позову в цій частині, виходить з такого. Відповідно до положень статей\~24, 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття\~113 Сімейного кодексу України). Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959\~р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип\~6). Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (стаття\~51 Конституції України, статті\~150, 180 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями частин першої, третьої статті\~181, частини першої статті\~183, частини першої статті\~191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За правилами статті\~182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею\~184 названого Кодексу у разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2017\~рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею\~7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017\~рік». Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК №\~204353, виданого 15.10.2016\~р. Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~1337 (а.с.\~14). Крім того, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ОК №\~312074, виданого 03.12.2015\~р. Виконавчим комітетом Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис №\~10 (а.с.\~13). На даний час фактичні шлюбні відносини між [PERSON] ([PERSON] згідно з копією свідоцтва про шлюб) та [PERSON] припинені, сторони разом не проживають, подальше спільне життя як подружжя вважають неможливим, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а також інтересам дитини, примирення також неможливе. Син подружжя проживає разом з Позивачем та перебуває на її утриманні, про що зазначила Позивач та не заперечувалося Відповідачем у судовому засіданні. Батько дитини, [PERSON], [INFO], є особою працездатного віку, інших стягнень з нього не проводиться, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надавалося. Зогляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час, суд дійшов висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. З огляду на це суд вважає, що визнання Відповідачем позову в частині розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем, позов у цій частини слід задовольнити. Вирішуючи справу в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача аліментів на утримання Позивача як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення цією дитиною трьох років, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті\~75, частини першої статті\~76 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. За приписами частин другої, четвертої, шостої статті\~84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на таке утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (статті\~77, 79 Сімейного кодексу України). Згідно з частинами першою, другою статті\~80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд також бере до уваги норму частини третьої статті\~80 Сімейного кодексу України про те, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. З позовної заяви та наданих сторонами пояснень судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ОК №\~312074, виданого 03.12.2015\~р. Виконавчим комітетом Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис №\~10 (а.с.\~13). Дитина проживає разом із Позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач на даний час не працює та отримує одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860\~грн. щомісячно (а.с.\~15) на двох осіб на проживання Позивача та утримання малолітньої дитини, [INFO], яка з нею проживає. Відповідач [PERSON], [INFO], згідно з наданою ним суду довідкою Білоцерківського національного аграрного університету від 11.05.2017\~р. №\~42 (а.с.\~54) працює в цьому університеті, форма працевлаштування постійно, займає посаду тракториста, отриманий ним за місцем роботи сукупний дохід за шість місяців загалом складає 18\~641,04\~грн., у тому числі: в листопаді 2016\~р. 2\~232,73\~грн., у грудні 2016\~р. 2\~603,77\~грн., у січні 2017\~р. 4\~021,54\~грн., у лютому 2017\~р. 4\~262,15\~грн., у березні 2017\~р. 2\~896,85\~грн., у квітні 2017\~р. 2\~624,00\~грн. Отже, в середньому за наведеними відомостями заробітна плата Відповідача складала 3\~106,84\~грн. на одну особу (самого Відповідача), оскільки іншої родини (дружини і дітей) у нього немає, інших стягнень з нього не проводиться. Зважаючи на викладене та на закріплене статтею\~84 Сімейного кодексу України право Позивача на утримання до досягнення їх спільною з Відповідачем дитиною трьох років, суд бере до уваги можливість надання Відповідачем матеріальної допомоги (стаття\~80 названого Кодексу). Заперечення Відповідача проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання Позивача через розірвання шлюбу та те, що вона за бажанням може влаштуватись на роботу, не ґрунтуються на нормах закону, зокрема, частині шостій статті\~84 Сімейного кодексу України, згідно з якою право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, та частині четвертій цієї ж статті Кодексу, згідно з якою право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, зважаючи на сукупність оцінених доказів та пояснень сторін, тимчасовий характер даного стягнення, суд вбачає підстави вважати, що Відповідач спроможний надавати до 12.11.2018\~р. матеріальну допомогу Позивачеві на її утримання згідно зі статтею\~84 Сімейного кодексу України. Суд у порядку пункту\~1 частини першої статті\~367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання їх дитини та на її утримання у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частинами першою, третьою статті\~88 ЦПК України про те, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved