Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

В січні\~2021\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Комунального підприємства «Редакція газети «Каховська Зоря», про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в друкованому засобі масової інформації газеті «Каховська зоря» протягом квітня 2020 року тричі опублікована інформація, яка є недостовірною (не відповідає дійсності) та принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача, а саме: 1) У номері № 14 від 2 квітня 2020 року оприлюднено публікацію під назвою «Повідомлення ACT «Садовод» та такою інформацією є те: -що загальні збори членів ACT « [INFO] » взагалі збиралися особисто позивачем; -що збори позивачем збиралися «підпільно», -що збори збиралися «в корисних інтересах» позивача; -що позивач заяви членів ACT « [INFO] » викинув «у смітник»; -що кінцевою метою позивача є «ліквідація асоціації» та «привласнення колективної власності»; -що «печатка та електронні ключі привласнені [PERSON] »; -що позивачем «вилучено документи за всі роки існування ACT «Садовод»; -що діями позивача «паралізовано всю роботу асоціації»; 2) У номері № 15 від 9 квітня 2020 року оприлюднено публікацію під назвою «АСТ «Садовод» має право на існування. І на це є всі шанси!» та такою інформацією є те: -що позивачем на загальні збори членів асоціації від 14.03.2020 р. завчасно підготовлено доклад « з перекрученою і недостовірною інформацією»; -що позивач з іншою особою «здійснили захоплення влади»; -що кінцевою метою позивача «є ліквідація асоціації та привласнення колективної та індивідуальної власності»; -що позивач причетний саме до «викрадення» документів з офісу асоціації; -що дії позивача «остаточно паралізувало роботу організації». 3) У номері № 16 від 16 квітня 2020 року оприлюднено публікацію під назвою « [INFO] » та такою інформацією є те: -що позивач 13.04.2020 р. «навіть надав своїх працівників», щоб забрати сейф з приміщення по [ADDRESS] ; -що позивач втратив совість, та має «злочинні наміри на майбутнє». Автором всіх трьох публікацій є [PERSON] , як колишній голова правління Асоціації садівницьких товариств Каховського заводу електрозварювального устаткування «Садовод» (надалі асоціація, ACT «Садовод»), а за підписом авторства - фізична особа. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вважає таку поширену інформацію щодо нього недостовірною інформацією, яка була доведена до відома широкому колу осіб, та є неправдивою, що вважає приниженням його честі та гідності і підлягає спростуванню. На підтвердження вимог, зазначає, що такі негативні висловлювання щодо нього є фактичними твердженнями, які потребують доведення, мають базуватись на відповідних юридичних фактах та доказах. Також, позивач зазначає, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів по розповсюдженню відносно нього недостовірної інформації, та, як наслідок, у приниженні його честі, гідності і ділової репутації, порушені його нормальних життєвих зв`язків через витрачання більшості часу на безпідставні виправдовування перед своїми друзями, знайомими та членами асоціації. Він знаходився у стані постійного стресу та нервозності, через постійне хвилювання порушився сон. В зв`язку з викладеним, з урахуванням заяви про відмову в частині позовних вимог від 15.03.2021 року, просив суд: 1) Визнати недостовірною та такою що порочить честь, гідність і ділову репутацію зазначену вище інформацію, оприлюднену за авторством [PERSON] газетою « [INFO] », зокрема, у номері № 14 від 2 квітня 2020 року в публікації «Повідомлення ACT «Садовод»; у номері № 15 від 9 квітня 2020 року в публікації «АСТ «Садовод» має право на існування. І на це є всі шанси!»; у номері № 16 від 16 квітня 2020 року в публікації «Пристрасті не вщухають»; 2) Зобов`язати [PERSON] та комунальне підприємство «Редакція газети «Каховська зоря» не пізніше наступного дня від набрання рішенням суду спростувати поширену ними недостовірну інформацію шляхом розміщення в газеті «Каховська зоря» публікації із зазначенням у ній тексту такого змісту: «Поширена інформація в газеті «Каховська зоря» № 14 від 2 квітня 2020 р. в публікації під назвою «Повідомлення ACT «Садовод», у № 15 від 9 квітня 2020 р. в публікації під назвою «АСТ «Садовод» має право на існування. І на це є всі шанси!» та у № 16 від 16 квітня 2020 р. в публікації під назвою « [INFO] » за авторством [PERSON] щодо голови ревізійної комісії Асоціації садівницьких товариств Каховського заводу електрозварювального устаткування «Садовод» [PERSON] є недостовірною в частині визначених в тих публікаціях негативних явищ та подій. Відсутні фактичні дані щодо паралізації діяльності асоціації, як відсутності даних щодо злочинних намірів та дій вказаних у публікаціях осіб», з одночасним розміщенням резолютивної частини рішення суду; 3) У рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди стягнути на користь позивача з [PERSON] 20000 гривень. Ухвалою суду від 12.01.2021 року зазначений позов було залишено без руху через порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України та надано можливість усунути його недоліки. Ухвалою суду від 15.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в загальному порядку. В судовому\~засіданні позивач\~ наполягав\~на задоволенні\~позову з\~підстав,\~зазначених у\~позовній заяві.\~Зазначив,\~що він\~як голова\~ревізійної комісії\~не є\~публічною особою,\~так як\~не здійснює\~організаційно-розпорядчі\~ або\~адміністративно-господарські\~функції,\~виконує обов`язки\~виключно на\~громадських засадах,\~безоплатно.\~ Документи\~асоціації йому\~було надано\~для проведення\~ревізії,\~він сам\~не забирав\~нічого.\~ Також\~загальні збори\~скликалися за\~власною ініціативою\~відповідачем.\~Після зміни\~керівництва у\~садівницькому товаристві\~не було\~ніякої паралізації\~роботи.\~Відповідач зазначає,\~що в\~газетних публікаціях\~висловлював \~свої судження,\~проте сам\~ же\~вказує,\~що \~все \~зазначене ним\~у публікаціях\~правда. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що має право на свободу слова і в публікаціях висловив власну думку про події, що відбувалися в асоціації. Пояснив, що довгий час був головою правління асоціації, працював безкоштовно тільки на благо всіх її членів. На момент проведення зборів 14.03.2020 року акту ревізійної комісії не було, вважає що позивач неналежним чином виконував свої обов`язки як голова ревізійної комісії. Надав відзив, який зводиться до наступного: Відповідач вважає всі свої дії законними та такими, що не порушують ні діюче законодавство Ук\-раїни, ні права позивача. В статтях він називав речі своїми іменами, про здійснені фактичні незаконні дії [PERSON] та події, які мали місце, а також щодо його корисних намірів (мотиви і мету), про які він неодноразово висловлювався в присутності багатьох людей і можливі наслідки від цих вчинків для колективу Асоціації та його членів. Тому надавав власні судження стосовно цих існуючих фактів і не мав наміру цим самим принизити чи образити позивача. Позивач, зважаючи на його профе\-сійну діяльність на посаді голови ревізійної комісії ACT «Садовод», як публічна особа повинен бути готовим до критики, оцінки дій, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сисак С.П. зазначила, що відповідачем у газетних публікаціях були зазначені його власні оціночні судження, а тому не може бути розцінене як недостовірна інформація, не підлягає спростуванню та доведенню правдивості. Щодо вимог про відшкодування завданої моральної шкоди представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено факту порушення його особистих немайнових прав, та, відповідно, не доведено факту завдання моральної шкоди, а також її розміру. Від відповідача КП Редакція газети «Каховська зоря» надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі статуту асоціації садівницьких товариств Каховського заводу електрозварювального устаткування «Садовод», чинному на момент виникнення правовідносин, (а.с. 92-95) вбачається, що ревізійна комісія обирається виключно загальними зборами членів асоціації на встановлений членами строк у складі не менше 3 членів асоціації. Голова правління та її члени, всі штатні працівники та члени асоціації зобов`язані надати всі фінансові документи, які потрібні ревізійній комісії для дослідження. Ревізійна комісія зобов`язана вимагати скликання позачергових зборів, якщо виникла загроза діяльності чи інтересам асоціації, або при виявленні зловживань з боку посадових осіб асоціації… З протоколу засідання членів ревізійної комісії АСТ «Садовод» від 14.03.2020 року (а.с. 46) вбачається, що члени ревізійної комісії [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були повідомлені [PERSON] про проведення загальних зборів членів асоціації о 12-00 год. 14.03.2020 року у приміщенні актового залу школи №3 в м. Каховка. Під авторством [PERSON] газетою «Каховська зоря» у номері № 14 від 2 квітня 2020 року опублікована стаття «Повідомлення ACT «Садовод» (а.с. 22), в якій поміж іншого, поширена відносно позивача наступна інформація: … збори, які підпільно … збирали [PERSON] … [INFO] … Печатка та електронні ключі привласнені [PERSON] …Ним також вилучено документи за всі роки існування АСТ «Садовод» …(а.с. 22). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що вказана інформація, поширена шляхом публікації у газеті «Каховська зоря», є недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію. Так, положеннями ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до неї, право на свободу вираження поглядів включає в себе свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Поряд з цим, здійснення таких свобод може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав них осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду, та є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому, статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно вимог ст. 201 Цивільного кодексу України (надалі - ЦПК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Положеннями статті 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Разом з тим, як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.18 зазначеної постанови, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Водночас, у п.19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Крім того, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лінгельса проти Сполученого Королівства повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночним судженням. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Поряд з цим, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що оспорювана інформація, поширена газетою « [INFO] » під авторством [PERSON] у номері № 14 від 2 квітня 2020 року в публікації «Повідомлення ACT «Садовод», є недостовірною та висловлювалась [PERSON] у вигляді фактичних тверджень, а не оціночних суджень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачем [PERSON] , у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів достовірності поширеної відносно [PERSON] інформації, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. Між тим, про недостовірність поширеної газетою « [INFO] » під авторством [PERSON] у номері № 14 від 2 квітня 2020 року в публікації «Повідомлення ACT «Садовод» інформації стосовно того, «що збори [PERSON] збиралися підпільно», «що печатка та електронні ключі привласнені [PERSON] », що « [PERSON] вилучено документи за всі роки існування ACT «Садовод» підтверджується наступним. Так в матеріалах справи наявна копія листа [PERSON] (а.с. 36) від 17.03.2020 року, направленого на адресу головного управління ДПС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі, згідно якого «…на підставі рішення загальних зборів членів Асоціації садівницьких товариств «Садовод» від 14.03.2020 року обрано нового керівника вказаної організації. 16 березня 2020 року я передав печатку та документацію обраному голові правління». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що збори членів асоціації 14.03.2020 року збиралися [PERSON] , всі члени повідомлялися в телефонному режимі. Документи асоціації, які необхідні були для проведення ревізії він особисто привозив [PERSON] , [PERSON] зазначені документи видавав сам. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що збори членів асоціації 14.03.2020 року збирав [PERSON] . Таким чином, аналізуючи інформацію, яку позивач вважає недостовірною, визначаючи її характер та мету, а також з огляду на характер використання мовних засобів, суд вважає, що частина оспорюваної інформації, поширеної газетою « [INFO] » під авторством [PERSON] у номері № 14 від 2 квітня 2020 року в публікації «Повідомлення ACT «Садовод», а саме: «що збори [PERSON] збиралися підпільно», «що печатка та електронні ключі привласнені [PERSON] », що « [PERSON] вилучено документи за всі роки існування ACT «Садовод», є недостовірною, та такою, що порушує особисте немайнове право позивача. Крім того, оскільки вищенаведені твердження можна перевірити на відповідність їх факту, інформація, викладена в них, не може вважатися оціночним судженням. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати недостовірною інформацію, поширену газетою « [INFO] » під авторством [PERSON] у номері № 14 від 2 квітня 2020 року в публікації «Повідомлення ACT «Садовод», а саме: «що збори [PERSON] збиралися підпільно», «що печатка та електронні ключі привласнені [PERSON] », що « [PERSON] вилучено документи за всі роки існування ACT «Садовод». Водночас, суд не вбачає правових підстав для визнання недостовірною іншу оспорювану інформацію зважаючи на наступне. Судом, зі змісту публікацій, досліджених в судовому засіданні та оцінених в цілому, пояснень сторін, встановлено, що публікації «Повідомлення ACT «Садовод», «АСТ «Садовод» має право на існування. І на це є всі шанси!», «Пристрасті не вщухають» є відповіддю відповідача на події, які відбувалися у асоціації АСТ «Садовод», а саме вибори нового голови правління. Крім того, в даних публікаціях наявні мовні конструкції та звороти, які в своїй сукупності, на думку суду, не є фактичними твердженнями, а є оціночними судженнями, та висловлені відповідачем у такій формі, оскільки таким чином він доносить до громадськості свою оцінку діяльності голови ревізійної комісії асоціації. Так, в публікаціях висловлене власне бачення автора, тобто автор гостро та критично оцінює діяльність голови ревізійної комісії, вдаючись до мовних конструкцій та зворотів дає свою оцінку, та висловлює оціночні судження, яку в такий спосіб доводить до громадськості. Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить зобов`язати [PERSON] та комунальне підприємство «Редакція газети «Каховська зоря» не пізніше наступного дня від набрання рішенням суду спростувати поширену ними недостовірну інформацію шляхом розміщення в газеті «Каховська зоря» публікації із зазначенням у ній певного тексту, з одночасним розміщенням резолютивної частини рішення суду В свою чергу, відповідно до п.п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що частина інформації, поширена газетою « [INFO] » за авторством [PERSON] є недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача, суд дійшов до висновку про зобов`язання [PERSON] та комунальне підприємство «Редакція газети «Каховська Зоря» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення в газеті «Каховська зоря» публікації зі змістом: « Поширена інформація в газеті «Каховська зоря» №14 від 02 квітня 2020 року в публікації під назвою «Повідомлення АСТ «Садовод» за авторством [PERSON] щодо голови ревізійної комісії Асоціації садівницьких товариств Каховського заводу електрозварювального устаткування «Садовод» [PERSON] в частині того, «що збори [PERSON] збиралися підпільно», «що печатка та електронні ключі привласнені [PERSON] », «що [PERSON] вилучено документи за всі роки існування ACT «Садовод» є недостовірною» протягом десяти днів після набрання рішенням законної сили. Крім того, щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, згідно п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, у випадках встановлених Законом. При цьому, ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті розповсюдження [PERSON] недостовірних відомостей, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, останньому заподіяно моральну шкоду. Разом з тим, при визначенні розміру завданої моральної шкоди суд зобов`язаний врахувати положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди від 31 березня 1995 року № 4 щодо характеру та обсягу немайнових втрат, засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, вимоги закону, а також те, що встановлення судом порушень відповідача та зобов`язання його спростувати недостовірну інформацію само по собі становить достатню та справедливу сатисфакцію в частині відшкодування моральної шкоди, якої зазнав позивач, суд находить суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, та такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає, що стягненню підлягає на користь позивача з відповідача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 500 грн. Відповідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Згідно посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с. 4). Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 930 гривень 70 копійок пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial