Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що згідно розписки [PERSON] не повернув йому 9300,00 доларів США, що за курсом НБУ на день складання позовної заяви складає 200973,00 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу, а також три проценти річних з простроченої суми, що становить 3830,32 грн. та витрати понесені на сплату судового збору. В судове засідання позивач не зявився, про місце час та дату розгляду справи повідомлений належно, подав до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. З аналогічною заявою до суду звернулась і представник позивача [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 26.02.2015 року відповідач під розписку отримав від позивача грошові кошти в сумі 14800,00 доларів США, для придбання квартири, про що відповідачем складена відповідна розписка. В даній розписці зазначено, що в разі скасування угоди по придбанню квартири, відповідач зобов»язується строком до 02.03.2015 року повернути вказані кошти. Частину коштів в розмірі 2000, 00 доларів США та 3500,00 доларів США відповідач повернув позивачу під розписки від 02.03.2015 року та від 06.03.2015 року, а іншу частину коштів відповідач добровільно не повертає. Названі обставини підтверджуються розписками. Відповідач свої зобовязання за договором не виконавв повному обсязі, кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року, розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Обовязок [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти, передбачений ст. 1049 ЦК України де зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлений договором. Борг за даною розпискою становить 9300,00 доларів США. Згідно розрахунку позивача, борг, враховуючи курс долара США становить з розрахунку 21,61 грн. за один долар США 200973,00 грн., однак, станом на дату подачі позовної заяви курс долара США становив 22,88 грн. за один долар США, а станом на день розгляду справи в суді курс долара США становив 26,50 грн., що в перерахунку на гривню становить значно більшу суму, однак, суд не може вийти за межі позовних вимог, і тому до стягнення підлягає сума коштів в розмірі 200973,00 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому вони підлягають задоволенню. Крім того, законом покладено на відповідача обовязок сплатити три проценти річних, що становить 3830,32 грн. (9300 доларів США х 21,61 грн. = 200 973(борг у гривні) х 3%:100% = 6029,19 грн.(річних) : 365 днів х 232 дні = 3830,32 грн.). Відповідач [PERSON] доказів повернення суми позики суду не надав, і тому суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2049,00 грн., що відповідає вимогам ст.ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі вищекладеного,

Outcome: approved