Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи вимоги тим, що в дипломі виданого Державним комітетом Ради Міністрів УРСР по професійно-технічній освіті 20 липня 1977 року серії [NUMBER] та в трудовій книжці заповненій 02 серпня 1977 року серії [NUMBER] здійснено запис його прізвища російською мовою « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями у написанні прізвища в правовстановлюючих документах йому було відмовлено Пенсійним фондом в прийнятті документів для оформлення пенсії. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлений можливості встановити факт належності правовстановлюючих документів, він змушений звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт належності йому диплома, трудових книжок. Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та відмовлено у відкритті провадження по справі в частині встановлення факту належності паспорта. 13 серпня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про заміну сторони по справі в порядку процесуального правонаступництва. Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 серпня 2019 року замінено заінтересовану сторону у даній цивільній справі з управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності йому диплома виданого Державним комітетом Ради Міністрів УРСР по професійно-технічній освіті 20 липня 1977 року серії [NUMBER] , трудової книжки заповненої 02 серпня 1977 року серії [NUMBER] , трудової книжки виданої СП «Гнатківське» 01 червня 1992 року серії [NUMBER] . Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії паспорта заявника серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2005 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області прізвище останнього значиться як « [PERSON] » (а.с. 4). Таке ж прізвище вказано і в трудовій книжці колгоспника серії [NUMBER] , виданій на ім`я заявника 1 червня 1992 року (а.с.8). Згідно диплома серії [NUMBER] , виданого Державним комітетом Ради Міністрів УРСР по професійно-технічній освіті 20 липня 1977 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно трудової книжки серії [NUMBER] прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до довідки № 530 від 20 червня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа (а.с.10). Судом встановлено та доведено, що диплом серії [NUMBER] , виданого Державним комітетом Ради Міністрів УРСР по професійно-технічній освіті 20 липня 1977 року та трудова книжка серії [NUMBER] виданої суднобудівельним заводом 02 серпня 1977 року дійсно належить [PERSON] , даний факт підтвердився у судовому засіданні довідкою Гнатківської сільської ради та іншими матеріалами справи. Також в заяві заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] виданої СП «Гнатківське» 01 червня 1992 року. Як видно з матеріалів справи прізвище заявника в даній трудовій книжці записано, як в паспорті « [PERSON] ». Факт належності правовостановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення ним пенсії, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: partial