Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до департаменту соціальної політики Луцької міської ради 22.10.2014 та 18.06.2015 звертався відповідач із заявами про призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунально-житлових послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.На підставі поданих документів, рішеннями від 24.11.2014, від 22.06.2016р., 16.12.2015р., 06.05.2016р. відповідачу призначено грошову допомогу на період з 22.10.2014 по 21.12.2014 в розмірі 1768,00 грн., з 22.12.2014 по 21.02.2015р. - 1326 грн., з 22.02.2015 по 21.04.2015 - 884,00 грн., з 18.06.2015 по 17.12.2015, в розмірі 884.00 грн. в місяць.За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією у Волинській області ревізії (акт від 23.06.2016 № 040-23/004), відповідно до результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС УДАЇ» МВС України від 13.04.2016, встановлено що у відповідача на дату звернення за допомогою було у володінні три транспортні засоби FIAT SCUDO, 2007 року випуску, ВВ1586СК; VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, ВВ6071СА; VOLKSWAGEN CADDY 2009 року випуску, ВВ6878СМ. В звязку з тим, що відповідач у заявах від 22.10.2014р. та 18.06.2015р. надав недостовірну інформацію щодо наявності у володінні сімї двох або більше транспортних засобів, за періоди з 22.10.2014р. по 21.04.2015р., з 18.06.2015 р. по 09.12.2015 р. виплачено грошову допомогу в розмірі 13067,76 грн. на отримання якої він не мав права. 13.96.2016 р. відповідачу надіслано повідомлення про переплату, яка виникла з його вини та запропонував добровільно повернути кошти до 31.098.2016р., однак, на день звернення до суду, кошти не повернуто. Просить суд, стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики 13067,76 грн. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунально житлових послуг та понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~ від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення (далі - уповноважені органи) з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з п. 3, зазначеного Порядку, грошова допомога призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї). Абзацем третім пункту 6 Зазначеного Порядку (що діяв до 09.09.2015 року) передбачено, щогрошова допомога не призначається у разі, коли: у володінні сім'ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції(автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску; Відповідно до пункту 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. На підставі поданих документів, рішеннями від 24.11.2014, від 22.06.2016р., 16.12.2015р., 06.05.2016р. відповідачу призначено грошову допомогу на період з 22.10.2014 по 21.12.2014 в розмірі 1768,00 грн., з 22.12.2014 по 21.02.2015р. - 1326 грн., з 22.02.2015 по 21.04.2015 - 884,00 грн., з 18.06.2015 по 17.12.2015, в розмірі 884.00 грн. в місяць.За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією у Волинській області ревізії (акт від 23.06.2016 № 040-23/004), відповідно до результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС УДАЇ» МВС України від 13.04.2016, встановлено що у відповідача на дату звернення за допомогою було у володінні три транспортні засоби FIAT SCUDO, 2007 року випуску, ВВ1586СК; VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, ВВ6071СА; VOLKSWAGEN CADDY 2009 року випуску, ВВ6878СМ (а.с. 4, 5, 12, 13 ). Проте, судом встановлено, що транспортний засіб FIAT SCUDO, 2007 року випуску, ВВ1586СК 18.09.2013р. був позивачем відчужений, що підтверджується довідкою територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру у Волинській області від 22.11.2016 р. № 31/3/1-2717 та обліковою карткою № 26629723 від 18.09.2013 року, згідно якої новим власником даного транспортного засобу є [PERSON] (а.с.32, 26). З пояснень відповідача в судовому засіданні, вбачається, що він відчужив легковий автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску ще в 2011 році, отримав кошти за нього та надав доручення на управління та продаж заначеного транспортного засобу покупцю, що підтверджується листом Попаснянської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Луганській області № 1346/02-17 від 31.10.2016 р., що 22 листопада 2011 року [PERSON] було оформлено довіреність на імя Хашмелашвілі Давіда Бахшовича з правом керувати та розпоряджатися належним відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 579255, виданого 21 травня 2011 року ВРЕР ДАІ м. Первомаськ в Луганській області легковим автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, ВВ6071СА (а.с.25). З частини 1 статті 627 ЦК України, вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно облікової картки № 55041990 від 24.12.2014 р. наданої територіальним сервісним центром 0741 у Волинській області власником автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, ВВ6071СА. є [PERSON] (а.с.33). Отже, два вищезазначені автомобілівибули із володіння відповідача [PERSON] 18.09.2013 р. та 22.11.2011 р., тобто до моменту його звернення із заявами від 22.10.2014р. та від 18.06.2015 р. про призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та на оплату житлово комунальних послуг до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради. Доказів, що в [PERSON] та в членів його сімї знаходилися інші транспортні засоби сторонами суду не надано. На підставі наведеного та враховуючи ту обставину, що на момент призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунально-житлових послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, [PERSON] не мав у власності та володінні двох або більше транспортних засобів, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів набуття та збереження позивачем без достатньої правової підстави адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та на оплату житлово комунальних послуг в розмірі 13067,76 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Так само, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed