Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої вимоги, висловлені в позовній заяві та просять суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 450 грн. щомісяця до 1500 грн. щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та її представника визнав частково та просить суд зменшити розмір аліментів з 1500 грн. до 1000 грн., оскільки він на даний час ще офіційно не працює, перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від якого має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі з 22 березня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що Красногвардійським районним управлінням юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 115. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Сторони по справі припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Відповідач після припинення сумісного проживання не надає позивачу належної регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини. Рішенням Красногвардійського районного суду від 16 грудня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням цього ж суду від 28.05.2012 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 450 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст.\~184\~Сімейного кодексу\~України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч.2\~ст.3,\~ст.4,\~ст.5\~Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці\~зобов`язуються\~забезпечити дитині\~такий захист\~і піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів.\~Держави-учасниці\~вживають всіх\~необхідних законодавчих,\~адміністративних та\~інших заходів\~для здійснення\~прав,\~визнаних у\~цій Конвенції. Держави-учасниці\~поважають відповідальність,\~права і\~обов`язки\~батьків і\~у відповідних\~випадках членів\~розширеної сім`ї\~чи общини,\~як це\~передбачено місцевим\~звичаєм,\~опікунів чи\~інших осіб,\~що за\~законом відповідають\~за дитину,\~належним чином\~управляти і\~керувати дитиною\~щодо здійснення\~визнаних цією\~Конвенцією прав\~і робити\~це згідно\~зі здібностями\~дитини,\~що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Як встановлено судом, розмір аліментів, призначений рішенням суду від 28 травня 2012 року на сьогоднішній день є недостатнім для нормального та гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про державний бюджет на 2018рік»\~встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.. Законом України «Про державний бюджет на 2019рік»\~встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року - 2027 гривень, з 01 липня - 2118 гривень, з 01 грудня - 2218 гривень. Згідно із вимогами ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.192 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із пунктами 17, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За змістом ст.ст.\~12\~та\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України\~зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач був зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач - ті обставини, на які вони посилалися як на заперечення проти позову. Так\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом враховано, що сторони мають рівні права та обов`язки щодо дитини. З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, погіршився матеріальний стан одержувача аліментів, оскільки, як встановлено судом позивач по справі, відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська отримує аліменти, які їй сплачує відповідач на утримання сина [PERSON] у розмірі 450 грн. в той час, як діючим законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що погіршує матеріальне становища як позивача, так і дитини сторін по справі. З віком потреби дитини зростають, з огляду на що витрати на її утримання значно зросли з часу ухвалення рішення суду. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про доцільність збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої сина [PERSON] аліментів у розмірі ј частки від доходів, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні малолітнього сина [PERSON] від другого шлюбу та те, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. на утримання сина суд бере до уваги, оскільки ця обставина включена до переліку обставини, яка враховуються судом при визначенні розміру аліментів, однак це не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача. Згідно із роз`ясненнями наданими у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягнення аліменти на утримання дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved