Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила відновити дію договору поточного рахунку від 16 січня 2015 року та зобов»язати ПАТ «Державний Ощадний банк України « відновити поточний рахунок у такому стані, якому він існував на дату його закриття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 січня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір на відкриття поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування. На виконання умов договору банківською установою був відкритий поточний рахунок № 26203020368225, на якій нею було зараховано 10 грн. Грошові кошти з цього поточного рахунку протягом дії договору не знімалися. Відповідачем без погодження з нею було припинено договір поточного рахунку від 16 січня 2015 року та закрито поточний рахунок з посиланням на те, що протягом року не було руху коштів по рахунку. Рішенням Корюківського районного суду від 14 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що в договорі відсутнє поняття « неактивний рахунок» та не передбачено стягнення комісійної винагороди за обслуговування поточного рахунку; договір не містить посилання на те, що Тарифи банку є невід»ємною частиною договору і будь-які зміни до укладеного договору не вносилися. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що ст. 1075 ЦК України передбачено диспозицію щодо права банку на розірвання договору банківського рахунку, рішення суду про розірвання договору відсутнє, вона згоди на розірвання договору не надавала, а тому дії відповідача є протиправними. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 16 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Державний Ощадний банк України « був укладений договір про відкриття на користь третьої особи поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування. На виконання умов укладеного договору банківською установою був відкритий на ім»я [PERSON] поточний рахунок № 26203020368225, на якій позивачкою 16 січня 2015 року були внесені грошові кошти в сумі 10 грн. Рішенням комітету тарифної та продуктивної політики ПАТ « Державний Ощадний банк України « № 41 від 30 вересня 2015 року доповнено п. 1.1 Розділу 1 « Послуги банку, що надаються фізичним особам» тарифів за послуги установ АТ «Ощадбанк» та головного управління з обслуговування клієнтів підпунктом 1.1.24, яким впроваджено комісійну винагороду за обслуговування неактивного поточного рахунку ( рахунок, по якому протягом 12 місяців і більше не було жодного зарахування та/або списання коштів) у розмірі 30 грн. в місяць. 31 березня 2016 року з поточного рахунку № 26203020368225 було списано комісійну винагороду за обслуговування неактивного поточного рахунку в розмірі 10 грн., 04 квітня 2016 року рахунок було закрито. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням умов укладеного договору, приписів законодавства та Тарифів на послуги установ ПАТ «Ощадбанк України» з поточного рахунку було списано комісійну винагороду за обслуговування неактивного поточного рахунку та правомірно закрито поточний рахунок. Проте, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. За приписами ст.. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. За змістом ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За змістом ч.2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунку якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження про це; у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, відсутнє судове рішення про розірвання договору банківського рахунку. В матеріалах справи відсутні докази про те, що [PERSON] надавала свою письмову згоду на зміну або розірвання договору банківського рахунку. Посилання представника відповідача на те, що Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам в АТ «Ощадбанк», які затверджені 05 вересня 2015 року, передбачено, що ці Правила та укладені з клієнтами договори на відкриття поточних рахунків є договором на комплексне банківське обслуговування і згода клієнта на зміну правил підтверджується тим, що має місце продовження користування послугами банку, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані Правила були затверджені у вересні 2015 року, тобто після укладання договору банківського рахунку з [PERSON]; договір банківського рахунку , укладений між сторонами не містить посилання на те, що Правила чи Тарифи є невід»ємною частиною цього договору. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач в порушення приписів законодавства в односторонньому порядку розірвав договір банківського рахунку, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове рішення , яким позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved