Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив: відібрати малолітню [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначив, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку Слкжби у справах дітей по Слобідському району з липня 2019 року, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Згідно з інформацією СППП Слобідського ВПР ГУНП в Харківській області 21.06.2010 від оператора 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] чоловік та жінка вживають алкогольні напої, зачинили двері, малолітня дитина сидить у під`їзді прохає їсти, до квартири зайти не може. Було встановлено, що мати дитини [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинила бійку з чоловіком, виявлено малолітню [PERSON] , яка знаходиться в під`їзді в брудному одязі, перелякана. Працівниками поліції було прийнято рішення та згідно акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, [PERSON] було доставлено до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 18». [PERSON] притягнуто до відповідальності за ст. 184 КУпАП. [PERSON] вихованням доньки не займається, вживає алкогольні напої, порушує громадський порядок. Знаходилася на стаціонарному обстеженні та лікуванні у наркологічному відділенні № 3 з 02.07.2019 по 11.07.2019, діагноз: синдром алкогольної залежності. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав. В зв`язку з чи вони звернулись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 23.09.2019 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18.11.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що дуже любить свою доньку, після того як дитину забрали до лікарні вона одразу туди поїхала, але їй не надали змоги поспілкуватися з дитиною, потім її повідомили, що дитину влаштували до центру «Гармонія», вона 22 рази приїжджала до центру «Гармонія» намагалась забрати дитину додому, але їй у цьому відмовляли. Суд, заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи становив наступні факти та дійшов висновків. [PERSON] народилась [INFO] у м. Харкові, батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.08.2012 року про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Згідно з інформацією СППП Слобідського ВП ГУНП в Харківській області21.06.2019 року о 17-00 годині до чергової частини від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] , чоловік та жінка вживають алкогольні напої, зачинилися в квартирі, малолітня дитина сидить у під`їзді прохає їсти, до квартири зайти не може. По приїзду на місце було встановлено, що у квартирі заходилася мати [PERSON] та чоловік. Квартира зачинена, ключи забили. Також було виявлено малолітню дитину [PERSON] [INFO] , яка знаходилась у під`їзді в брудному одязі та була дуже перелякана. Співробітниками ЮПСП Слобідського відділу поліції було прийнято рішення та по Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, [PERSON] було доставлено до ХГМЛ № 18. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Згідно акту обстеження житлових умов від 26.07.2019 року затвердженого начальником служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей ХМР встановлено, що за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання: в квартирі не придбано, житло потребує ремонту, відсутнє скло у хвіртці на балконі, в туалету та на кухні стіни у плісняві, обідрані обої, облущена фарба. У дитини є окрема кімната, є ліжко, стіл для занять, але розламані шухляди, одяг відповідно до сезону. Стосунки в сім`ї: мати зловживає алкогольними напоями, батько помер. Дитина знаходиться в ЦПРСД «Гармонія». Згідно характеристики наданої Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 68 ХМР від 24.06.2019 року зазначено, що [PERSON] навчається з зазначеній школі з першого класу. Мати [PERSON] почала приділяти менше уваги вихованню доньки. На даний час вона перестала опікуватися малолітньою донькою. Дитина пропускала школу без поважних причин. Неможливо з`ясувати де і з ким вона проживає. Зі слів бабусі її біологічний батько помер. Зі слів дівчинки вона зараз мешкає з матір`ю та її співмешканцем за адресою: [ADDRESS] . Мати не працює, негативно впливає на доньку. Проживаючи з матір`ю дівчинка надана сама собі та підлягає контролю зі сторони мами. На зв`язок із класним керівником не виходить. При спробі класного керівника прийти до квартири, де проживає мати, двері не відчинила, поспілкуватися з мамою не вдається, телефон вимкнений. Бабуся спілкуватися теж відмовляється, мотивуючи тим, що не підтримує сосунків з донькою та онукою після сварки, внаслідок якої її вигнали з дому. Як вбачається з листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Слобідського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету ХМР від 05.07.2019 № 623 зазначено, що за результатами оцінки потреб визначено, що сім`я потребує соціальної підтримки. Тому матері [PERSON] фахівці Центру надали інформацію щодо напрямів діяльності та послуг, які надає ЦСССДМ, про проведення заходів для сімей із дітьми та осіб, що перебувають у складних життєвих обставинах: надали соціально-педагогічні та психологічні послуги. [PERSON] від соціального супроводу письмово відмовилась. Згідно інформаційної довідки ДОП СППП Слобідського ВП ГУН в Харківській області від 18.07.2019 зазначено, що [PERSON] мешкає з малолітньою [PERSON] [INFO] , вихованням доньки не займається, вживає алкогольні напої, порушує громадський порядок, з сусідами не спілкується. Була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Згідно довідки КНП «Обласник наркологічний диспансер» № 2016 від 16.07.2019 р. зазначено, що [PERSON] [INFO] находилась на стаціонарному обстеженні та лікуванні у наркологічному диспансері № 3 КПН ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з 02.07.2019 по 11.07.2019 року. Висновок: синдром алкогольної залежності. Стані відміни. Виписана з відділенні в задовільному стані по закінченню обстеження і лікування. Рекомендовано: спостереження у лікаря-нарколога за місцем проживання. Згідно акту прийому дитини до Харківського ОЦСПРД «Гармонія» від 22.07.2019 р. [PERSON] влаштовано до зазначено закладу як дитину, яка потребує соціально-психологічної реабілітації. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради № 590 від 17.09.2019 року, Департамент служб у справах дітей , як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог діючого законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 143 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані забрати дитину із пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України вони повинні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, дбати про матеріальне забезпечення сім`ї, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Закон України «Про охорону дитинства» гарантує кожній дитині право на проживання в сім`ї разом з батьками, або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основними обов`язками батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки не мають права зловживати своїми обов`язками і несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є останньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські права. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Крім того, у п. 50 вказаного рішення («Савіни проти України») Європейським судом наголошено, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків, захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Суд відмічає, що відповідачка заперечує проти позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, що свідчить про інтерес матері до дитини. В судовому засіданні за участю психолога була з`ясована думка [PERSON] щодо відібрання її у матері. [PERSON] пояснила, що любить матір та хоче повернутись додому. Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, або інших обставин, які б зумовлювали необхідність відібрання дитини, суду не представлено. Обгартовуючи позов Департамент служб у справах дітей посилається на події, які сталися 21.06.2019 року. Інших випадків невиконання батьківських обов`язків [PERSON] позивачем не надано. Відсутність у квартирі відповідачки ремонту не може бути підставою для відібрання дитини. В судовому засіданні судом встановлено, що матір любить свою дитину та її дії направлені на повернення дитини додому. [PERSON] бажає піклуватись про свою доньку та забезпечувати її всім необхідним. Жодної з обставин, які передбачають можливість відібрання дитини від матері на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Також, суд вважає, що відібрання дитини від матері не забезпечуватиме інтересів самої дитини та може стати психотравмуючим фактором для дитини, питання щодо належного виховання дитини можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання з матір`ю. Крім того судом врахована думка дитини, яка пояснила, що любить матір та хоче повернутись додому. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, а суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed