Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 07.02.2020 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] (останній залучений до справи ухвалою суду від 31.03.2020 р.) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд: визнати за нею право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, із зазначеного житлового будинку; спадкоємцями першої черги є вона як дружина померлого та їх сини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса, проте та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на це майно. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 18.02.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 31.03.2020 р. (а.с. 25-26); ухвалою суду від 31.03.2020 р. залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] як ще одного сина померлого спадкодавця за клопотанням Позивача (а.с. 63-64), підготовче судове засідання відкладено на 16.04.2020 р. У підготовче судове засідання 16.04.2020 р. Позивач не з`явилася, про дату, час і місце засідання суду повідомлена, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с. 82). Відповідачі у підготовче судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 80, 81); до суду 31.03.2020 р. Відповідач [PERSON] та 01.04.2020 р. Відповідач [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 61, 77). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачами позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями розташовано за адресою: [ADDRESS] ., реєстрація права власності не проводилась, що стверджено копією листа Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 04.11.2019 р. № 2898 з доданою копією технічного паспорту на названий житловий будинок (а.с. 10, 11-16). За інформацією, викладеною в довідці виконавчого комітету Петрашівської сільської ради Володарського району Київської області від 01.04.2020 р. № 51, до якої додано ксерокопії листків погосподарської книги (а.с. 73, 74-75), зазначений спірний житловий будинок свого часу належав [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У цьому будинку проживав її син - [PERSON] , який помер [INFO] , а також до тепер проживає її невістка - [PERSON] (Позивач). Згаданий [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 26.03.2019 р. Виконавчим комітетом Петрашівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 02 (а.с. 8, 37). До дня смерті він постійно проживав та був зареєстрований за адресою спірного будинку: [ADDRESS] ., що підтверджено довідками згаданої Петрашівської сільської ради від 25.11.2019 р. № 109, від 31.03.2020 р. № 47 (а.с. 17, 70). Позивач - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 40-41, 47), є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10.05.1970 р. Гайворонським сіль ЗАГС Володарського району Київської області, актовий запис № 5 (а.с. 9, 39, 76). Відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ., що підтверджується листом Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області від 13.02.2020 р. № 49-02-14 (а.с. 23), надісланим на запит суду від 10.02.2020 р. у порядку частин шостої, сьомої статті 187 ЦПК України на стадії відкриття провадження (а.с. 22). Залучений до справи за клопотанням Позивача співвідповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.03.1997 р. Залізничним РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 79). Доказів родинного зв`язку Відповідачів з Позивачем та спадкодавцем [PERSON] суду не надано. Разом з тим, згаданою вище ухвалою суду від 18.02.2020 р. про відкриття провадження в справі судом окрім іншого було витребувано в державного нотаріуса спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 27). Як вбачається з надісланої суду державним нотаріусом 25.02.2020 р. копії спадкової справи № 84/2019 померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 33, 34, 35-58), єдиним спадкоємцем, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є [PERSON] (Позивач), яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в частині земельної ділянки площею 3,8499 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрашівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с. 57). Щодо іншого спадкового майна, зокрема, спірного житлового будинку в матеріалах зазначеної спадкової справи відсутні відомості про видачу будь-кому свідоцтва про право на спадщину. У видачі такого свідоцтва Позивачеві було відмовлено державним нотаріусом 25.11.2019 р. через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 19). Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] ,яка постійно до дня його смерті проживала із спадкодавцем, заяв про відмову від спадщини не подавала та звернулась до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, яке їй не було видано через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). При цьому спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України); спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України). Крім того, суд бере до уваги положення частини третьої статті 1268 ЦК України про те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач, будучи дружиною померлого спадкодавця [PERSON] , є єдиною його спадкоємицею за законом, яка звернулася до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину, правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно (житловий будинок). При цьому суд виходить з того, що названий спадкодавець [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав до дня своєї смерті [INFO] за адресою спірного житлового будинку ( [ADDRESS] ), який за даними погосподарської книги належав його матері [PERSON] , яка померла [INFO] та проживала за названою адресою спільно з [PERSON] , відтак останній на підставі згаданої частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, відмову від неї. Таким чином, визнання Відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачами позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідачів на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося. Проте, зважаючи на визнання Відповідачами позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та вбачає підстави для повернення Позивачеві з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Відповідно до статей 16, 328, 1217, 1220, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved