Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

в січні 2020 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом до Державного підприємства «Національний цирк України», згідно з яким просила: 1) визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Національний цирк України» №21-к від 13.01.2021 року «Про звільнення [PERSON] »; 2) поновити [PERSON] на посаді головного адміністратора Державного підприємства «Національний цирк України» з 14 січня 2021 року; 3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при звільненні позивача з посади головного адміністратора Державного підприємства «Національний цирк України» відповідачем було порушено вимоги, встановлені положеннями КЗпП України. Так, позивач вказує, що їй не було запропоновано всі наявні вакантні посади які вона могла займати відповідно до кваліфікації, а також те, що відповідачем було проігноровано вимогу законодавства, що в першу чергу перевага залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці та є працівником з тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві, чим порушено ч.1 ст. 42 ЗКпП України та ч.2 ст. 40 КЗпП України. Окремо звертає увагу суду на ту підставу, що їй разом із повідомленням про звільнення не було запропоновано жодної іншої роботи на цьому ж підприємстві, з врахуванням того, що наказом від 28.08.2020 №68 її посаду було скорочено, але одночасно було введено нову посаду, яку їй не запропонували. І взагалі вважає, що на підприємстві не відбувалось скорочення штату працівників. До вказаного, позивач також зазначає, що її було звільнено з посади під час її перебуванні на лікарняному, тобто в стані тимчасової непрацездатності, чим порушено ч.3 ст. 40 КЗпП України. Ухвалою від 03.02.04.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02.03.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що звільнення позивача з займаної посади було здійснено у відповідності з трудовим законодавством. При цьому, зазначає, що позивач письмово була повідомлена про майбутнє звільнення, були дотримані вимоги ст.49-2 КЗпП України оскільки тричі запропоновано [PERSON] всі наявні вакантні посади від яких остання відмовилась. Зазначив, що хоча позивач і не була членом первинної профспілкової організації, однак профспілковий комітет не заперечував проти скорочення посади головного адміністратора розділу «Керівні працівники» із штатного розпису. Також вказано, що у відповідача мали місце реальні та об`єктивні зміни в організації виробництва і праці - скорочення штату працівників, відповідачка не мала переважного права на залишення на роботі, оскільки таке право не застосовується між працівниками, що займають різні посади, мають різну кваліфікацію та функціональні обов`язки. Щодо звільнення позивача під час її перебування на лікарняному, то відповідачем зазначено, що [PERSON] 13.01.2021 - в день свого звільнення весь час перебувала на своєму робочому місті, нікуди не виходила і нікому не повідомляла, що вона в день свого звільнення з 13.01.2021 починає перебувати на лікарняному. 15.03.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача. 19.03.2021 року до суду надійшли заперечення відповідача на відзив позивача. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ладигін С.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити із викладених в позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість та підтримав заперечення, наведені у відзиві. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 01.01.1999 наказом №1к позивача [PERSON] було переведено на посаду головного адміністратора цирку на якій вона працювала на час свого звільнення (а.с.27). В свою чергу, наказом відповідача №68 від 28.08.2020 в цілях впорядкування організаційної структури ДП «Національний цирк України» і огляду на те, що існує дві посади головного адміністратора та з метою уникнення дублювання функцій, а також

Outcome: dismissed