Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 20.08.2018 р. надійшла позовна заява [PERSON] до Логвинської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а саме: на земельну ділянку загальною площею 0,526 га, посвідчену виданим 19.11.2003 р. Логвинською сільською радою Володарського району Київської області державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яка складається із двох ділянок: 0,240 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,286 га із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, та яка розташованої по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 11.06.2008 р. секретарем виконавчого комітету названої сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 436. На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що 11.06.2008 р. [PERSON] склав на його ім'я заповіт; [INFO] він помер; до дня своєї смерті проживав по [ADDRESS]; після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшла зазначена спірна земельна ділянка. Інших крім Позивача спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. В установлений законом строк Позивачем було подано заяву про вступ у спадщину, за якою заведено спадкову справу № 36/2018; перешкодою в оформленні спадщини стало відсутність правовстановлюючого документа, про що зроблено оголошення в газеті «Голос Володарщини», тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 22.08.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.10.2018 р. У підготовче судове засідання 03.10.2018 р. Позивач не з'явився, про дату, час та місце проведення засідання належним чином повідомлений, подав заяву з проханням розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити (а.с. 49). Представник Відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення засідання повідомлений належним чином, 02.10.2018 р. до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника Відповідача, заперечень проти позову не мають, просять позов задовольнити (а.с. 48). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення підготовчого судового засідання, визначені частиною другою статті 198 ЦПК України, відсутні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання відповідачем позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Судом встановлено, що земельна ділянказагальною площею 0,526 га, яка розташована по [ADDRESS], та яка складається з ділянок площею 0,286 га (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства) та площею 0,240 га (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), належала [PERSON], [INFO], що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 19.11.2003 р. Логвинською сільською радою Володарського району Київської області на підставі рішення 8 сесії ХХІV скликання цієї сільської ради від 03.04.2003 р. № 56, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 290 (а.с. 15), а також копією довідки Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 19.07.2018 р. № 134/139-18 (а.с. 14). Власник зазначеної земельної ділянки - [PERSON] помер [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER], виданого повторно 12.04.2018 р. виконавчим комітетом Логвинської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 23 (а.с. 9; 30). За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, посвідчений 11.06.2008 р. секретарем виконавчого комітету Логвинської сільської ради Володарського району Київської області, яким заповів [PERSON] (Позивачеві) все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті, і на що він за законом матиме право, що підтверджено копією зазначеного заповіту (а.с. 10, 34), відповіді приватного нотаріуса Бабак\~В.С. Позивачеві від 17.08.2018 р. № 369/02-14 (а.с. 21, 45) та копії відповідної спадкової справи, надісланої нотаріусом на запит суду (а.с. 28-45). Як вбачається з копії зазначеної спадкової справи (а.с. 28-45), Позивач прийняв спадщину після померлого [PERSON], що підтверджується копіями його заяв до нотаріуса про прийняття спадщини від 25.04.2018 р., від 05.07.2018 р. (а.с. 29, 40), а також відповідним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 12, 41), що складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що містяться в матеріалах справи та надіслані нотаріусом на запит суду від 22.08.2018 р. (а.с. 27) разом з відповідною спадковою справою (а.с. 28-45). Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, відповіді приватного нотаріуса Бабак\~В.С. Позивачеві від 17.08.2018 р. (а.с. 21, 45) та копії спадкової справи, надісланої на запит суду (а.с. 28-45), оформити спадщину в частині спірної земельної ділянки шляхом отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину для Позивача виявилось неможливим через відсутність у нього відповідного державного акту на право власності на цю земельну ділянку, тому нотаріусом було відмовлено Позивачеві у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину з роз'ясненням про можливість вирішення питання в судовому порядку (а.с. 21, 45). Копію оголошення в газеті «Голос Володарщини» від 17.08.2018 р. № 54 (11494) про недійсність втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого Логвинською сільською радою 19.11.2003 р. на ім'я [PERSON], додано до позовної заяви (а.с. 20). За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, а саме: наземельну ділянку,загальною площею 0,526 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,240 га) та для ведення особистого селянського господарства (0,286 га), яка розташована по [ADDRESS] та посвідчена державним атом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с. 15), що належала померлому [INFO] спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності. Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивачів є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Від сплати судового збору Позивач звільнений на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи (2 категорія). На підставі наведеного та

Outcome: approved