Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про припинення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянці [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1984 року з діагнозом «помірна розумова відсталість, нерізко виявленої імбецильності». У клініці хвороби переважає недорозвиненість інтелектуально мнестичних функцій та емоційно вольові порушення. З раннього дитинства відставала в психічному та фізичному розвитку. Програму загальноосвітньої школи не засвоїла, закінчила допоміжну школу інтернат. Щорічно лікувалась в Лисичанській ОПЛ. Алколізувалась, бродяжничала, була сексуально ростарможеною. Притягувалась до кримінальної відповідальності. В 2009 року здійснила у стані алкогольного спяніння, нанесла удар ножем в грудну клітину громадянину, що призвело що його смерті. Проходила судово психіатричну експертизу в Луганській ОКПНЛ, де була визнаною неосудною. Знаходився на примусовому лікуванні з 2009 року по 2016 року. Після виписки рішенням Сватівського райсуду від 02.09.2016 хворій призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку за місцем проживання. В продовж минулого часу після призначення АППП вела себе спокійно, приймала лікування. Суспільної небезпеки не являє. Останнє стаціонарне лікування в СОПЛ з 10.02.2016 по 27.09.2016. Хвора оглянута лікувально-консультативною комісією у складі: завідуючого диспансерним відділенням [PERSON], дільничними психіатрами [PERSON], [PERSON] Враховуючи регулярний прийом підтримуючого лікування, відсутності в поведінці агресивних тенденцій і суспільної небезпеки, комісія прийшла до висновку. що хвора потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У заяві просив суд припинити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянці [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], яка проживає за адресою: м. Лисичанськ, кв. Дружби народів[ADDRESS]. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву та просив її задовольнити. В судовому засіданні прокурор Севостянова Ю.О. вважала за необхідне заяву медичного закладу задовольнити, і припинити хворому надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В судовому засіданні законний представник [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала, вважає доцільним припинити хворій [PERSON] надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В судовому засіданні хвора [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши думку представника психіатричного закладу, прокурора, законного представника хворого, який вважав за необхідне заяву задовольнити, хворої, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 7-8 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров'я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Клопотання про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може направлятися до суду особою, якій надається ця допомога, або її законним представником через 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про надання або продовження надання особі такої допомоги. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27.03.2017 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 06.10.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІ групи. З 1984 року перебуває на обліку з приводу помірна розумова відсталість, нерізко виражена імбецильність. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах багаторазово, остання госпіталізація в СОПЛ з 10.02.2016р. по 27.09.2016 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] не потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, так як не являє собою суспільної небезпеки за своїм психічним станом у звязку з вираженим покращенням психічного стану. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про припинення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянці [PERSON].

Outcome: approved