Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В січні місяці 2015 року позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що мають з відповідачем від попереднього шлюбу вже повнолітню доньку [PERSON] [INFO] яка продовжує своє навчання в державному професійному училищі № 21 м.Черкаси. Дочка потребує матеріальної підтримки в даний час так ,як немає самостійних доходів та не може себе забезпечити підручниками ,теплим зимовим одягом ,не вистачає коштів на харчування. Враховуючи ,що відповідач являється працездатним ,працевлаштованим ,але в добровільному порядку не надає матеріальної підтримки дитині ,позивач змушена була звернутися до суду з відповідним позовом та просить його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні підтримала заявлені раніше позовні вимоги та просить стягувати аліменти в розмірі ? частини від заробітку та всих його доходів на утримання їх спільної дитини до закінчення навчання ,тобто 30червня 2016 року. Відповідач позов не визнав . В судове засідання не з»явився ,ним подано письмове клопотання з проханням розглядати позовні вимоги без його участі. Суд заслухавши пояснення позивача ,дослідивши матеріали справи вважає ,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дочки позивача [NUMBER] від 19.10.2001 року та довідок за підписом сільського голови № 260 від 13.11.2014 року і професійного училища № 21 від 12.11.2014 року ,остання являється дитиною сторін та перебуває на утриманні позивача і навчається на державній /денній/ формі навчання з 01.09.2013 року вЧеркаському вищому професійному училищі м.Черкаси , термін навчання закінчується 30 червня 2016 року. Позивач ,через брак коштів , самостійно утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, не має можливості і нен може забезпечити останню належним харчуванням ,теплим зимовим одягом ,придбати для неї підручники та оплатити обіди в столові ,а тому їхня дочка потребує допомоги і відповідача. Відповідач являється фізично здоровим ,працевлаштованим отримує щомісячно заробітну плату і може надавати підтримку дитині. Суд не бере до уваги,як підставу для відмови у задоволенні позову позицію відповідача ,який у своїй заяві від 28.01.2015 року ,зазначив про не визнання позову так,як саме не визнання позовних вимог сторони не тягне за собою обов»язку відмови у задоволенні позову. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Відповідач даних доказів не подав на розгляд суду і сам в судове засідання не з»явився. За правилами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої дитини ,яка не досягла 23 років та навчається на денній формі навчання в Черкаському вищому професійному училищі № 21 на державній основі, стипендію не отримує та потребує матеріальної допомоги на час навчання, яке триває до 30 червня 2016року. Домовленості щодо утримання повнолітньої дитини сторони не досягли тому суд дійшов вірного висновку в частині необхідності задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, оскільки є потреба повнолітньої дочки у матеріальній допомозі в зв'язку з навчанням та можливості батька надавати таку допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved