Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області відповідно до ч.1 ст.31 ЦПК України, в порядку підсудності, від Рубіжанського міського суду Луганської області, надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору підряду, стягнення грошових сум інфляційних, штрафних санкцій та пені, зазначивши у позові про те, що 12 червня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір №б/н про надання послуг з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій. Того ж дня, на виконання умов договору п.п. 1.2, 2.1, 2.2, позивачем передано ФОП [PERSON], в якості завдатку 22100,00 грн., що підтверджується квитанцією від 12.06.2018 року на вказану суму. Проте, зобовязання за договором відповідачем не виконано. Після отримання повної грошової суми в якості завдатку відповідач зник, став переховуватися від позивача та перестав відповідати на телефонні дзвінки, на даний час місце знаходження відповідача невідоме. Позивач зазначив, що сплинув строк виконання відповідачем своїх зобовязань, тому вважає, що останній зобовязаний сплатити йому 22100,00 грн. вартості ПВХ конструкцій, а також подвійну суму завдатку, згідно\~ст.571 ЦК України, яка становить 22100,00 грн., а також неустойку в розмірі 0,1% від вартості договору за кожний робочий день прострочки, що складає 69 днів, суму пені, суму 3% річних та інфляційних витрат, з огляду на те, що вартість договору становить 44200,00 грн. Просить суд розірвати договір про надання послуг №б/н від 12.06.2018 року укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], стягнути з відповідача в подвійному розмірі грошову суму сплачену в якості завдатку в розмірі 44\~200,00 грн., стягнути з відповідача грошові суми штрафних санкцій, повязаних зі несвоєчасним виконанням договору, суму неустойки в розмірі 1524,90 грн., суму пені в сумі 3000,76 грн., суму 3% річних в сумі 251,00 грн. та інфляційних витрат в сумі 1605,48 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, надавши до суду заяву в якій наполягає на задоволенні позову, з підстав викладених у позовній заяві та наявних у матеріалах справи доказів, та провести розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання. \~Відповідач ФОП\~[PERSON],\~в\~ судове\~засідання не\~зявився,\~тричі,\~22.02.2019\~року,\~06.03.2019\~року,\~та 15.03.2019\~року,\~будучи своєчасно\~та належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~судовими повістками,\~відповідно до\~вимог ч.11\~ст.128\~ЦПК України,\~про що\~свідчить публікація\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України,\~а саме\~Високопільського районного\~суду Херсонської\~області,\~та яке\~розміщене за\~десять днів\~до відповідного\~судового засідання\~(а.с.41\~-\~на звороті,\~46\~-\~на звороті,\~49\~-\~на звороті),\~заяв та\~клопотань про\~відкладення розгляду\~справи не\~надано,\~як не\~надано і\~відзиву на\~позовні вимоги,\~а тому\~суд розглядає\~справу за\~відсутності відповідача\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~відповідно до\~ст.223\~ЦПК України.За таких обставин суд вважає причину неявки в судове засідання відповідача не поважною та за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. \~ Відповідно\~до ст.211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, ч.2… У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено про наступне: - Із копії договору про надання послуг №б/н від 12.06.2018 року (а.с.6-7) вбачається, що 12 червня 2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг. Відповідно до п.1.1.вказаного договору, Замовник отримує, а Виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, за розцінками Виконавця. Згідно п.1.2 договору, Замовник зобовязується спершу оплатити 100% вартості замовлення та прийняти готові вироби згідно умов даного договору. Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору закріплено, що вартість Виробів складає 22100,00 грн., завдаток 22100,00 грн., борг до доставки 0,00 грн. Згідно п.3.2 договору, Виконавець зобовязується виготовити ПВХ конструкції протягом 35 робочих днів. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, то термін доставки збільшується до 45 робочих днів. Відповідно до п.4.2 договору, у разі невиконання Виконавцем п.3.2 цього Договору, виконавець зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості цього договору, за кожен робочий день прострочення. Позивачем в повному обсязі виконано п.1.2 Договору та сплачено відповідачу 22\~100,00 грн., що підтверджується копією квитанції (оригінал якої досліджено в судовому засіданні) від 12 червня 2018 року (а.с.8). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши характер правовідносин, які виникли між сторонами, приходить, до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Як убачається із матеріалів справи, що 12 червня 2018 року, між Замовником [PERSON] та Виконавцем ФОП [PERSON], укладено договір №б/н. Відповідно до п.1.1 вказаного договору, Замовник отримує, а Виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність, ПВХ конструкції, за розцінками Виконавця. Згідно п.1.2 договору, Замовник зобовязується відразу оплатити 100% вартості замовлення та прийняти готові Вироби відповідно до умов цього договору. Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору закріплено, що вартість Виробів складає 22100,00 грн., завдаток 22100,00 гривень, борг до доставки 0,00 грн. (а.с.6-7) оригінал договору досліджено в судовому засіданні. Таким чином, 12 червня 2018 року, [PERSON] (позивач у справі) на виконання п.п.1.2, 2.1, 2.2 договору передано ФОП [PERSON] в рахунок передоплати, як завдаток, в сумі 22100,00 грн., що підтверджується також квитанцією (а.с.8) оригінал якої досліджено в судовому засіданні. Відповідно до вимог\~ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до положень ч.1\~ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою\~статті 570 ЦК України,\~визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч.2\~ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Пунктом 3.1 вищевказаного договору передбачено, що замовник зобовязується спершу оплатити 100% вартість замовлення, що становить 22100,00 грн. та як вже зазначалося вище, [PERSON], на виконання умов договору передано ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 22100,00 грн., тобто позивачем не порушено зобовязання та вартість замовлення оплачено у повному обсязі. Але, відповідач, після спливу 35 робочих днів, не виконав зобовязання за договором, не виготовив та не передав у власність замовнику ПВХ конструкції, чим порушив умови зазначеного вище договору. Згідно ч.2\~ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, зокрема, в разі істотного порушення договору другою стороною. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ст.10 Закону України\~«Про захист прав споживачів»,\~- споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приступив до виконання робіт згідно з договором, тому позивач має право на розірвання договору. \~Згідно\~ст.865\~ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором.\~До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно\~ст.867 ЦК України, підрядник немає права навязувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Згідно\~ст.873 ЦК України,\~- вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Під час судового розгляду справи встановлено, що порушення зобовязання за договором мало місце з вини ФОП [PERSON] (відповідач у справі), який отримавши всю суму в розмірі 22100,00 грн., як зазначено в договорі, та на час розгляду справи навіть не приступив до виконання замовлення,\~що є підставою для розірвання договору. В звязку з чим, суд вважає, що вимога позивача про розірвання вищезазначеного договору від 12.06.2018 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд не погоджується із твердженням позивача у своєму позові, що сума 22100,00 грн. є завдатком, так як згідно\~ст.873 ЦК України, \~при укладенні договору побутового підряду сплачується аванс або сума в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивачем було сплачено всю суму замовлення в розмірі 22100,00 грн., тому, така сума є авансом та підлягає поверненню, в тому розмірі, в якому була сплачена при укладенні договору. У звязку з чим, розрахунок №1 до позову (а.с.5) про стягнення грошових сум інфляційних, штрафних санкцій та пені, судом до уваги не приймається, оскільки основна сума за договором зменшена на 50%, а тому такий розрахунок підлягає зміні. В звязку з чим, суд наводить власний розрахунок, виходячи з наступного. Як вбачається із п.3.2 Договору від 12.06.2018 року Виконавець зобовязується виготовити Вироби на протязі 35 робочих днів з моменту підписання договору. Тобто у відповідача був певний строк до якого він зобовязався виготовити ПВХ конструкції та передати їх у власність позивачу, а саме до 31.07.2018 року включно. Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.11.2018 року. Таким чином, період прострочки виконання вказаного договору становить 85 робочих днів. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у разі невиконання п.3.2 цього договору, виконавець зобовязаний сплати неустойку у розмірі 0,1% від вартості цього Договору за кожен робочий день прострочення. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Розраховуючи суму неустойки (пені) відповідно до п.4.2 Договору, суд виходить із такого: 22100,00 грн. сума договору х 0,1% = 22,10 грн. х 85 робочих днів прострочки = 1878,50 грн. сума неустойки згідно п.4.2 Договору. До правовідносин, що виникли між сторонами, в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч.2 ст.625 ЦК України. Розраховуючи суму 3% річних суд виходить з наступного. Як встановлено із матеріалів справи, відповідач зобовязався виготовити вироби на протязі 35 робочих днів з моменту підписання договору. Тобто у відповідача був певний строк до якого він зобовязався виготовити ПВХ конструкції та передати їх у власність позивачу, а саме до 31.07.2018 року, включно. Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.11.2018 року. Таким чином, період прострочення виконання вказаного договору з урахуванням кожного дня прострочки становить 121 день. А тому, суд наводить такий розрахунок 3% річних: 22100,00 грн. сума договору : 365 - днів у році х 3% х 121 день прострочки = 219,79 грн. сума 3% річних за 121 день прострочення, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат, оскільки за період з серпня місяця по 29 листопада 2018 року поріг інфляції не перевищував 103 %, тому, інфляційних втрат не було. Таким чином, зважаючи на те, що договір підряду не виконано не тільки у встановлені ним строки, але й на теперішній час, позивач набув право на розірвання договору і відшкодування збитків на підставі ч.2\~ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим заявлені позовні вимоги про розірвання Договору №б/н від 12.06.2018 та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, підлягають частковому задоволенню у розмірі 22100,00 грн., враховуючи наведені вище обставини. Крім того, враховуючи той факт, що саме відповідачем порушено виконання умов договору, а тому з останнього слід стягнути неустойку відповідно до п.4.2 Договору в розмірі 0,1% від вартості договору за кожен робочий день прострочки виконання зобовязання, яка за розрахунками суду складає 1878,50 грн., а також 3% річних за кожен день прострочення зобовязання, розмір яких за розрахунками суду становить 219,79 грн. А також, оскільки позивача відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнено від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір відповідно до вимогст.141 ЦПК України, а саме за вимогу немайнового характеру (розірвання договору №б/н від 12.06.2018 року) в розмірі 768,40 грн., а також за вимогу майнового характеру (стягнення коштів, 3% річних та неустойки) з урахування часткового задоволення позову в розмірі 367,60 грн. На підставі викладеного ст.ст.20,\~23,\~546, 570,\~629, 651, 865, 867, 873 ЦК України, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» (із змінами та доповненнями), та

Outcome: partial