Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

\~ В суд звернувся [PERSON] з позовом до Державної казначейської служби України, управління Державної казначейської служби України в м. Кузнецовськ Рівненської області, Прокуратури Рівненської області, Кузнецовського міського відділу (з обслуговування м.Кузнецовськ та Володимирецького району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, в розмірі 626400 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 02.06.2014р. слідчим слідчого відділу Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області (далі слідчий) відкрите кримінальне провадження №12014180050000469 за ст.309 ч.ч. 1, 2 КК України. 24.06.2014р. [PERSON] був затриманий працівниками Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області та поміщений до ІТТ. 25.06.2014р. [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.ч.1, 2 КК України. 27.06.2014р. відповідно до ухвали слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області до позивача застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці, який надалі не змінювався. 19.08.2014р. старшим прокурором прокуратури м.Кузнецовськ Рівненської області [PERSON] складено обвинувальний акт, згідно із яким [PERSON] був обвинувачений за ст.307 ч.ч.1, 2 КК України. Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10.04.2015р. [PERSON] визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ст.307 ч.ч.1, 2 КК України та виправдано через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення. Запобіжний захід цим вироком був скасований і позивача звільнено з-під варти в залі суду. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14.12.2015р. вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10.04.2015р. залишено без змін. [PERSON] покликається, що внаслідок незаконного повідомлення про підозру, притягнення як обвинуваченого, взяття та тримання під вартою йому було завдано моральних страждань через неможливість продовження звичного способу життя, оскільки були порушені його нормальні життєві звязки, завдано шкоди репутації, через що в нього погіршилися відносини з оточуючими людьми. Позивач був позбавлений можливості реалізації своїх звичок і бажань. Також [PERSON] зазначає, що він з 2011р. хворіє на цукровий діабет, через що необхідно постійно приймати ліки, дотримуватися спеціальної дієти та режиму харчування. А під час перебування в СІЗО він не завжди мав можливість вчасно отримувати лікування та харчуватися відповідно до рекомендації лікаря. Внаслідок наведеного вище, позивач нині змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вказує, що відносно нього незаконно були проведені негласні слідчі дії із здійсненням аудіо та відео контролю, що є різновидом втручання в особисте спілкування і порушенням прав, гарантованих Конституцією України. [PERSON] було привселюдно затримано в громадському місці та доправлено в кайданках до лікаря-нарколога для проведення освідування. Під час таких дій позивача бачили та впізнали багато знайомих йому людей, що принизило його честь і гідність, а також завдало шкоди його репутації, через що в нього погіршилися стосунки з оточуючими людьми. Крім того, в позові йдеться, що умови перебування, в тому числі й санітарно-гігієнічні, в Кузнецовському ІТТ та Рівненському СІЗО не відповідають потребам людини, яка хворіє цукровим діабетом. За період понад девятимісячного перебування під вартою [PERSON] був позбавлений нормальних умов життя, не міг дотримуватися режиму харчування, гігієни, лікування, встановлених лікарем. Тому, виходячи із глибини, характеру та тривалості душевних страждань, нервових переживань, істотності недоотриманих благ, здійснивши розрахунок за відповідною методикою (Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань, розробника - професора [PERSON]М.), позивач просить про стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 626400 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги та їх обгрунтування підтримав повністю. Із показань позивача, наданих суду за правилами допиту свідків, слідує, що після затримання [PERSON] в кайданках працівники міліції везли в лікарню на освідування. Це принижувало позивача. [PERSON] майже десять місяців провів у місцях позбавлення волі, в обмеженому просторі, був обмежений у спілкуванні з рідними, в перебуванні на свіжому повітрі, неналежно харчувався та не мав відповідного медичного обслуговування, хоча страждав цукровим діабетом. В увязненні зазнавав обшуків, в тому числі й особистих. Наведене негативно впливало на емоційний стан позивача, принижувало, він перебував у невизначеності щодо своєї справи, погіршилося спілкування із оточуючими людьми. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представники відповідачів Державної казначейської служби України, управління Державної казначейської служби України в м. Кузнецовськ Рівненської області, Кузнецовського міського відділу (з обслуговування м.Кузнецовськ та Володимирецького району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в судове засідання за викликом суду не прибули. Від Державної казначейської служби України надійшли заперечення, в яких вони просять відмовити в позові [PERSON] Представник відповідача [PERSON] Рівненської області [PERSON] позову не визнав повністю. Заперечував проти задоволення позовних вимог, так як ще не завершилося касаційне провадження у справі про обвинувачення [PERSON], в якій був постановлений вищевказаний виправдувальний вирок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні із наданих копій документів встановлено, що відповідно до вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10.04.2015р. в кримінальному провадженні №12014180050000469 [PERSON] визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ст.307 ч.ч.1, 2 КК України та виправдано, через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення. Одночасно, тим же вироком скасовано запобіжний захід [PERSON] у виді тримання під вартою і звільнено його з-під варти в залі судового засідання. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14.12.2015р. залишено без змін вищевказаний вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області щодо [PERSON], у звязку з чим цей вирок суду набрав законної сили. Згідно із копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.06.2014р., [PERSON] в той же день був затриманий слідчим СВ Кузнецовського МВ (з обслуговування м.Кузнецовськ та Володимирецького району) УМВС України в Рівненській області як підозрюваний у вчиненні злочину за ст. 307 ч.2 КК України. З копії ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11.02.2015р. слідують дані, що в кримінальному провадженні запобіжний захід [PERSON] у виді тримання під вартою був застосований на підставі ухвали слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.06.2014р. Отже, із вищенаведених доказів в суді встановлено, що під слідством та судом [PERSON] у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ст.307 ч.ч.1, 2 КК України, перебував із 24.06.2014р. і виправдувальний вирок суду набрав законної сили 14.12.2015р., а в цей період позивач перебував у стані невизначеності щодо висунутого проти нього обвинувачення у вчиненні злочину. Запобіжний захід у виді тримання під вартою [PERSON] тривав із 24.06.2014р. до 10.04.2015р., тобто 9 місяців 17 днів. Згідно із ст.2 ч.1 п.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон №266/94-ВР) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до норми ст.1 ч.1 п.1 Закону №266/94-ВР відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові, в тому числі, внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У нормах ст.13 ч.ч.2, 3 Закону №266/94-ВР врегульовано, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Копією рішення ЛКК №430 від 06.05.2016р. підтверджується, що [PERSON] має діагноз: цукровий діабет, ІІ тип, середнього ступеня важкості. Враховуючи показання позивача, на думку суду, ситуація перебування під слідством і судом, та утримання в увязненні під вартою, як підозрюваного (обвинуваченого) у кримінальному провадженні впродовж тривалого часу була для [PERSON] психотравмуючою, обмежила можливості повноцінної життєдіяльності, потягла за собою психологічні (моральні) страждання. Отже, в суді позивачем доведено наявність у нього права на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним перебуванням під слідством і судом, як підозрюваного та обвинуваченого у вчиненні злочину. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує також глибину та тривалість душевних страждань позивача, який перебував під слідством і судом протягом тривалого часу. Внаслідок застосованого щодо [PERSON] запобіжного заходу він був обмежений у вільному пересуванні, спілкуванні з людьми, перебував у несприятливому середовищі і змушений був докладати зусиль для своєї реабілітації. Наведене порушує життєві звязки позивача і потребує значного часу та зусиль для відновлення попереднього стану. На думку суду, розмір грошової компенсації моральної шкоди, що розрахований позивачем відповідно до Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань (професора [PERSON]М.), з урахуванням обмежень, що зазнав [PERSON] є завищеним. Крім того, суд не може покластися у вирішенні даної справи на зазначену методику, оскільки 29.01.2016р. прийняте рішення про припинення застосування методики. На підставі наведеного вище, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що [PERSON] не тільки тривалий час перебував під слідством і судом, а й 9 місяців 17 днів провів в увязненні, перебуваючи під вартою в кримінальному провадженні, в якому постановлено виправдувальний вирок, то позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 95000 грн., оскільки менший розмір (27550грн.) про який зазначає представник [PERSON] Рівненської області в письмових запереченнях, на рівні встановленого нормою ст.13 ч.3 Закону №266/94-ВР мінімального відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом (не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом), не буде відповідати суті відшкодування моральної шкоди особі, що зазнала порушення права на свободу протягом зазначеного вище періоду. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди не є такою, що призводить до необгрунтованого збагачення позивача. Присудженню підлягають також документально підтверджені судові витрати позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відшкодування моральної шкоди, в сумі 644, 72 грн. ((850грн. + 800 грн. + 800 грн. + 800 грн. + 1000 грн.)х15, 17% /100%= 644, 72 грн.), оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено на 15, 17%.

Outcome: partial