overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з березня 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2014 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на в офіційному шлюбі з [PERSON] вона не перебувала, однак за час спільного споживання з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів, але не погодився з їх розміром. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 червня 2016 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що в листопаді 2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує у разі повторної неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів , без не зявившихся сторін. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 14 листопада 2009 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.8). Від шлюбних стосунків мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Згідно копії довідки від 08.11.2014 року № [NUMBER] виданої управлінням праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області позивачка має статус внутрішньо переміщеної особи з адміністративного територіальної одиниці країни району проведення антитерористичної операції ( а.с.7). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обовязок по її утриманню добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 06 червня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з березня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають Шлюбні відносини з відповідачем припинені близько п'яти років, оскільки кожен живе своїм життя. В позовній заяві позивачка просить суд слухати справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином заперечень проти позову суду не надсилав. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без не з'явившихся сторін. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 березня 2008 року, який був зареєстрований Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 66 (а.с.12). Позивачка має статус внутрішньої переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується копією довідки № 6337008908 від 08 грудня 2014 року виданої управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області ( а.с.7). Малолітніх дітей від шлюбу у сторін не має. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків на протязі п'яти років, позивачка наполягає на розірвання шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати ( п.6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України). Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно від задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER], тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з грудня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2016 року оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, мають розбіжні погляди на сімейні відносини. Намагання зберегти сімю не дали результатів. Представник позивачки надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 грудня 2013 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 2118 (а.с.8). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з листопада 2001 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився,про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 листопада 2001 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції в Харківської області, актовий запис № 370 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з серпня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2014 року,через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившися сторін, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2012 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 142 (а.с.9). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.11). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з листопада 2014 року, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

В червні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 05.04.2011 року укладено кредитний договір № б/н з відповідачкою [PERSON], за яким остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачка [PERSON] не виконала умов кредитного договору належним чином, тому станом на 31.03.2016 року має заборгованість 11520 грн. 02 коп. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON]В заборгованість за кредитним договором у розмірі 11520 грн. 02 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON]В, в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON]В уклав кредитний договір (а.с. 6-32). Станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідачки [PERSON]В перед банком становить: заборгованість за кредитом 5120,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4805,12 грн., заборгованість за пенею та комісією 570,14 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 524,76 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ч. 2, ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка неналежним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість , суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 11520 грн. 02 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

В червні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 10.07.2013 року укладено кредитний договір № б/н з відповідачем [PERSON], за яким останній отримав кредит у розмірі 3400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач [PERSON] не виконав умов кредитного договору належним чином, тому станом на 31.03.2016 року має заборгованість 25696 грн. 36 коп. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 25696 грн. 36 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір (а.с. 7-32). Станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить: заборгованість за кредитом 25696,36 грн., заборгованість за кредитом 3385,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 17711,34 грн., заборгованість за пенею та комісією 2900,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1199,83 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ч. 2, ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином не виконував зобовязання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 25696 грн. 36 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В червні 2016 року представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлим приміщенням. В позовних вимогах вказав, що позивачка [PERSON] є власниками будинку №58 що знаходиться за адресою: вул. Бердо м. Чортків Тернопільської області. 06 березня 2012 року відповідач, який є двоюрідним братом позивачки зареєструвався вїї будинку. Піся реєстрації відповідач [PERSON] взагалі не користувався та не виявляв наміру користуватись їх житлом. Просить визнати [PERSON] віталія Васильовича таким, що втратив право на користування житлом по вул. Бердо, 58 в м. Чорткові Тернопільської області. Представник позивачка [PERSON] позов підтримує, просить його задоволити. Суду пояснив, що відповідач зареєстрований в будинку, що належить його довірительці, але фактично з часу реєстрації місця проживання [INFO] там не проживає, житлом не користується. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вказує, що позов підтримує, не може зявитися в судове засідання, а тому просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій вказує, що позов визнає, просить справу розглядати за його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON], суду пояснили, що проживають по сусідству з позивачкою та підтвердила суду, що [PERSON] жодного дня не проживав за адресою [INFO] і в нього поряд є своя хата.. Вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві ї власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Бердо, 58 в м. Чорткові Тернопільської області, що стверджується представленими рішенням Чортківського районного суду від 23 лютого 2012 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO]. Фактично відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає, що стверджується актом про встановлення факту не проживання Чортківської міської ради Тернопільської області від 25 травня 2016 року. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не користується житлом понад один рік, а значиться тільки зареєстрованим, чим порушує права позивачки, як власника вільно розпоряджатись своєю власністю, які підлягають поновленню шляхом задоволення позову .

Outcome: approved