Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що з 05.01.1993 року по 30.04.2020 року він був співробітником Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. На підставі наказу №453/о від 29.04.2020 року позивач був звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до ст.38 КЗпП України. На день звільнення позивач не отримав повного розрахунку за належними виплатами від роботодавця на підставі п.6.25.2 колективного договору. А саме, роботодавець не виплатив матеріальну допомогу у розмірі 20 посадових окладів. Окрім виплати, що підлягають сплаті позивачу при звільненні, відповідач має сплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Тому [PERSON] просив суд стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України матеріальну допомогу у розмірі 518 900 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 30 квітня 2020 року та по день ухвалення рішення суду в даній цивільній справі. Ухвалою судді від 20 травня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.31). Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.91). У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] працював в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України на посаді провідного інженера-інспектора відділу розслідувань та аудитної діяльності інспекції з внутрішнього контролю та аудиту. 29.04.2020 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №453/о від 29 квітня 2020 року (а.с.9) та копією трудової книжки, виданої на ім`я позивача (а.с.11-12 зворот). З довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.04.2020 року вбачається, що розмір посадового окладу позивача на дату його звільнення складав 25945 гривень (а.с.10). Зі змісту п.6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками (в редакції від 01 лютого 2020 року, тобто чинній на час звільнення позивача з роботи) вбачається, що у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 5 років - по 2 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів (а.с.14-23). У відповідності до ст.10, а також ч.1 та ч.3 ст.13 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Відповідно до положення ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Встановлено, що [PERSON] працював в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України з 05.01.1993 року по 30.04.2020 року. Його безперервний стаж роботи в даному підприємстві становить повних 27 років. У зв`язку з цим, у Державного підприємства обслуговування повітряного руху України виникло зобов`язання з виплати на користь позивача матеріальної допомоги в день звільнення, згідно з п.6.25.2 колективного договору. Розмір матеріальної допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 518 900 гривень (розмір посадового окладу ? 20). Крім цього, зі звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2020 року вбачається, що сукупний дохід Державного підприємства обслуговування повітряного руху України склав 299444 гривень. В той же, час за аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив - 365401 гривень (а.с.102-103). З листа від 15 вересня 2020 року Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №1-17.4/8913/20 «Про надання інформації адвокату Перегуді А.П.» встановлено, що станом на 30 квітня 2020 року залишок грошових коштів на рахунках Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в тому числі валютних, складав 25 078 993 гривень 61 копійка, 14701 доларів США 49 центів, 6 716 731 Євро 71 центів, у тому числі на резервному рахунку обслуговування боргу - 2 508 902 Євро 26 центів, 1630,83 фунтів стерлінгів (а.с.87 зворот). З огляду на вказані показники прибутку підприємства, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо відсутності у підприємства прибутків та відсутність грошових коштів для виплати позивачу матеріальної допомоги. На підставі протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру №2 від 18 березня 2020 року Державним підприємством обслуговування повітряного руху України було прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата для працівників та обов`язкові податки та збори) до 31 травня 2020 року включно з можливістю продовження вказаних заходів з метою досягнення стабілізації фінансового стану підприємства (а.с.68-69). 20 травня 2020 року у дію вступив колективний договір укладений між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками в новій редакції (а.с.62-65). Згідно п.6.25.2 вищевказаного колективного договору у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію при стажі безперервної роботи на підприємстві, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: 1) до досягнення працівником віку 60 років і 3 місяці: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 15 років - 10 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 15 років - по 1 посадовому окладу з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 15 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад. 2) інший вік до досягнення працівником 65 років при стажі роботи на підприємстві повних 15 років - 5 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад. При цьому, виплата матеріальної допомоги буде здійснюватися на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Для працівників, які досягли пенсійного віку і звільняються з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році до 15 червня 2020 року, та таких, хто вже звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році, та при звільненні не отримали матеріальну допомогу, адміністрація підприємства гарантує надання матеріальної допомоги (а.с.63). Проте, зміни до колективного договору вступили в дію з 20 травня 2020 року. В той час як позивач був звільнений з роботи з 29 квітня 2020 року. Тому, зміни до колективного договору на спірні правовідносини не поширюються. За змістом ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права В розумінні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції «власністю» є також право на своєчасну сплату сум заробітної плати та надбавок до неї, зокрема, такі висновки зробив Європейський Суд при тлумаченні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції у рішеннях, прийнятих проти України у справах «Воскобойник проти України» (заява №39874/05), «Лопатюк та інші проти України» (заява №903/05), «Дідух проти України» (заява №14394/04), «Воротнікова проти України» (заява №1225/02). Вказані обставини свідчать про порушення прав позивача, гарантованих ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Тому, суд приходить до висновку, що з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь позивача слід стягнути матеріальну допомогу у розмірі 518 900 гривень. Згідно з вимогами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, провадиться в день звільнення. Тому ні нормами КЗпП України, а ні нормами колективного договору не визначено строк виплати матеріальної допомоги, відмінного від дня звільнення працівника з роботи. Як вбачається з довідки від 30 квітня 2020 року (а.с.10) розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 1637 гривень 66 копійок. Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 квітня 2020 року по 20 листопада 2020 року становить 230 910 гривень 06 копійок (1637,66 ? 141). Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 230 910 гривень 06 копійок. Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 15 травня 2020 року укладеного між [PERSON] та адвокатом Перегудою А.П.; акт наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 15.05.2020 року, яким зазначено перелік і вартість послуг, що надаються адвокатом клієнту; квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 19.05.2020 року про оплату правової допомоги в розмірі 10000 гривень; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер серії АМ № 1003078 (а.с. 25-29). Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на вказане, суд приходить переконання, що позивач дійсно поніс вказані затрати в розмірі підтвердженому належними і допустимими доказами, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню і з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України слід стягнути на користь [PERSON] витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved