Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

до Голосіївського районного суду міста Києва звернувся позивач з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Свої вимоги мотивував тим, що він є мешканцем будинку [ADDRESS] 02 вересня 2016 року під час обговорення поточних проблем об'єднання співвласників багатоквартирного будинку у групі «ОСББ Стратегічне» у мобільному додатку онлайн месенджері «Viber», відповідачем [PERSON] було висловлено на його - позивача адресу нецензурні висловлювання, а також висловлював на його адресу образливі і грубі слова, а саме виклав у додатку онлайн месенджері «Viber» статтю з мережі Інтернет наступного змісту «На керівника ДП «Державного експертного центру МОЗ України» [PERSON] намагалися два рази завести кримінальну справу». Крім того, відповідач висловив на його адресу фрази, а саме, що йому - позивачу необхідно «зробити вікно у решіточку», «рейдер», Що йому-позивачу «необхідно викинутися із вікна, як [PERSON]» та інші образливі висловлювання. Позивач вважає, що таке принижує та ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача вибачитися перед ним на загальних зборах учасників ОСББ «Стратегічне» та спростувати поширені про нього відомості, а також вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. При цьому не змогли надати суду пояснення, як і чим саме було принижено честь, гідність позивача, а так само не надали суду пояснення, яким чином зазначена переписка вплинула на ділову репутацію позивача. Відповідач в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що дійсно у додатку онлайн месенджері «Viber» між ним та виключно позивачем відбулася словесна перепалка, можливо в дещо гострій формі, за що він приніс свої вибачення у тій же групі. Ним при переписці не було поширено будь-якої негативної інформації про позивача, а так само нічого категорично не стверджувалося, а висловлювання, які позивач розцінив як образи на його адресу були написані у формі припущень та запитань, без будь яких тверджень. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що 02.09.2016 року у мобільному додатку онлайн месенджері «Viber» між [PERSON] та [PERSON] відбулася словесна перепалка. В той же час, суд вважає, що відповідач [PERSON] висловив своє особисте міркування, саме у формі припущень, про що останній також стверджував у судовому засіданні. Форма, в якій було викладено зазначені висловлювання є саме оціночними судженнями, і такі жодним чином не порушують вимоги законодавства України. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачає, що суди при розгляді справ застосовують Європейську Конвенцію з прав людини та практику Європейського Суду як джерело права. В своїх численних рішеннях Європейський Суд зазначав, що Конвенція захищає не лише зміст поширюваної інформації, але і її форму. Також у своїй практиці Європейський Суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд аналізуючи надані ксерокопії переписки у мобільному додатку онлайн месенджері «Viber» між [PERSON] та [PERSON] вважає, що у такій використано оціночні судження, а саме критична оцінка ряду певних подій, які на думку заявника мали місце і в той же час фактично є його [PERSON] оціночними судженнями. Суд вважає, що такі формулювання у формі запитань, можливо в дещо іронічній формі, про що в судовому засіданні посилався відповідач є висловлюваннями, які не містять фактичних даних і тому така інформація не підлягає спростуванню. Спростування спірних висловлювань буде суперечити вищенаведеним правовим нормам та практиці Європейського Суду з прав людини. Також позивачем не доведено, як саме зазначена переписка між ним та відповідачем завдає шкоди його - позивача особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Суду доказів такого не надано, а формулювання на обґрунтування наявності завдання шкоди його немайновому благу носить форму припущень, що беззаперечно не можу бути взято судом до уваги. Також суд вважає необхідним зазначити, що позивач при обраннні способу захисту свого права невірно просить захистити таке у разі доведеност іпозовних вимог, а саме на погляд суду, вимога про спротсування інформації у спосіб принесення відповідачем вибачень на загальних зборах учасників ОСББ «Стратегічне» та спростування поширених відомостей, не грунтується на вимогах закону, оскільки висловлювання [PERSON], які на погляд [PERSON] ображають його, та принижують його честь, гідність та ділову репутацію не були висловлені на загальних зборах, а мали місце розміщення переписці мобільного додатку онлайн месенджері «Viber» у групі «ОСББ Стратегічне». При цьому суд не бере до уваги посилання [PERSON] на ту обставину, що сам по собі мобільний додаток онлайн месенджер «Viber» не є засобом поширення інформації, оскільки ним користується обмежене коло осіб. Не беручи таке до уваги, суд зазначає, що поширення інформації - це доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, і відповідно сама по собі переписка у мобільному додатку онлайн месенджері «Viber» у групі «ОСББ Стратегічне», а так само і викладення в ході такої переписки певної інформації є обставиною яка свідчить про наявність факту поширення інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed