Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . Зазначена спадщина позивачем була прийнята і він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої. Крім нього іншим спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , яка надала заяву посвідчену нотаріусом про відмову від своєї частини спадку на користь [PERSON] . У зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності [PERSON] , в оформленні спадщини позивачу було відмовлено. У звязку з цим, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Оскільської сільської ради Загоруйко Г. у судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви заперечень проти позовної заяви не мав, просив справу розглянути у його відсутність. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08.10.2018 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок [ADDRESS] .(а.с.8). Завідувачем Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т.І. надано до суду повідомлення від 25 червня 2019 року, про те що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. 28 січня 1993 року [PERSON] зробила розпорядження на все своє майно на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, яке посвідчено заступником голови Капитолівського виконавчого комітету Ізюмського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за №6.(а.с.12) Громадянка [PERSON] надала завірену нотаріусом заяву, про те що вона відмовляється від спадку після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.13). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має. Позивачем [PERSON] надано до суду копію посвідчення серія [NUMBER] , яке підтверджує його інвалідність 2 групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни.(а.с.5) Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved