Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

До Вінницького міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позов мотивовано тим, що 26.04.2017 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням суду від 12.03.2019 було розірвання. У шлюбі, [INFO] у позивача із відповідачем народилася дочка - [PERSON] . Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної підтримки на її утримання та утримання їх дитини. Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як на дружину з якою проживає їх спільна дитина, так як знаходиться у працездатному віці, забезпечений житлом, інших утриманців не має. Позивач на даний час позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, позивач не має. Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500, 00 гривень, щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою суду від 23.09.2019 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що ще до відкриття провадження у справі, 05.09.2019 від відповідача до суду надійшов відзив. У своєму відзиві відповідач зазначив, що позовна заява [PERSON] ґрунтується на припущеннях, які не можуть бути належними, допустимими та достовірними доказами. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1 100, 00 гривень щомісячно, починаючи із 04.04.2019. Крім того, відповідач зазначає, що надає матеріальну допомогу на утримання дитини, купує їй необхідні речі. Відповідач не має можливості сплачувати на утримання позивачки 2 500, 00 гривень щомісячно, оскільки постійного заробітку не має, нерухомості також не має і вже сплачує аліменти на утримання дитини. Крім того, позивачка отримує соціальну державну допомогу, забезпечена житлом, користується дорогим автомобілем, заправляє його, їздить на різні вечірки, де витрачає чималі кошти, продає одяг по 400 дол.США і більше. Поведінка позивачки є аморальною, вона залишає дитину без нагляду та їздить розважатися у ресторани, клуби, поїхала за кордон на відпочинок коли дитині було лише три місяці, залишивши її без материнської турботи. Зі сторінки позивачки у мережі «Інстаграм» вбачається, що вона себе позиціонує як дизайнера жіночого одягу тощо, розповідає усім, що вона успішна бізнес-леді та досить багато заробляє, може дозволити собі харчуватися у ресторанах та відпочивати на дорогих курортах, залишаючи дитину своїй матері. Відповідач також зазначив, що підприємницькою діяльністю наразі він не займається. З офіційного сайту Укрпошти вбачається, що позивач особисто 09.09.2019 отримала вищевказаний відзив. Однак, відповідь на відзив позивачем надана не була. 16.10.2019 від відповідача надійшло повідомлення про те, що [PERSON] витрачає значні кошти на свої наряди, а не на утримання дитини. Поведінка позивачки є аморальною, вона залишає дитину без нагляду та їздить розважатися у ресторани, клуби, на модні покази, купує дороговартісні плаття. 21.10.2019 на адресу суду від відповідача надійшло повідомлення про те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 по справі № 121/9716/19, яке набрало законної сили згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 16.10.2019, з нього на користь [PERSON] на утримання дитини стягнуто аліменти в сумі 1 100, 00 гривень. 22.10.2019 від відповідача судом отримано постанову Вінницького апеляційного суду від 16.10.2019 по справі № 121/9716/19. Ухвалою суду від 13.11.2019 від Головного управління державної податкової служби у Вінницькій області витребувано інформацію з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про розмір доходу [PERSON] за період з 04.04.2019 по день надання такої інформації. В задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. На виконання вимог вищевказаного судового рішення судом 22.11.2019 отримано витребувану інформацію. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищенаведене та положення ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.04.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано 26.04.2017, актовий запис № 730. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . (а.с. 5) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.09.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 6) Згідно довідки № 333, виданої 01.04.2019 КК «Сабарів», малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 8) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2019 по справі № 127/687/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 по справі № 121/9716/19, яке набрало законної сили згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 16.10.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 100, 00 гривень, щомісячно, з 04.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Вищевказані судові рішення є публічно доступними і розміщені на офіційному веб-порталі судової влади України. Головним управлінням державної податкової служби у Вінницькій області на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2019 повідомлено, що [PERSON] за період другого кварталу 2019 року дохід не отримував (примітка: інформація за останній звітній період надається через 50 днів після його закінчення). (а.с. 84) Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, ч. 4 і ч. 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 23.09.2019 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті та докази, надані разом із ними. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2017 по 12.03.2019. Під час шлюбу у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю - позивачем по справі. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачка є матеріально забезпеченою, оскільки обов`язок її утримання до досягнення дитиною, яка із нею проживає, трьох років, закон покладає на чоловіка незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Роздруківки із соціальної мережі, надані відповідачем, суд вважає неналежним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, а тому до уваги не приймає. Доказів того, що позивач не має права на утримання у випадках визначених Сімейним кодексом України, а також того, що між подружжям було укладено письмовий договір про надання утримання - суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] має право на своє утримання (аліменти) відповідачем, як особа з якою проживає їх спільна із відповідачем малолітня дитина віком до трьох років. Визначаючи можливість відповідача надавати позивачці матеріальну допомогу, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований підприємцем, однак 22.06.2019 його діяльність була припинена; доходів відповідач не отримує. Водночас, судом прийнято до уваги, що на матеріальний стан відповідача можуть вказувати не лише його офіційні доходи, але й його спосіб життя, яким майном він володіє і користується тощо, адже все це разом демонструє його фінансову спроможність. Однак, такі докази позивачем суду надані не були. Також судом прийнято до уваги наявність у відповідача на утриманні спільної із позивачкою доньки, аліменти на яку ним сплачуються в розмірі 1 100, 00 гривень щомісячно з 04.04.2019. Посилання відповідача на те, що позивачка отримує соціальну допомогу на утримання дитини, до уваги судом не приймається, оскільки така виплата стосується виключно утримання дитини, а не її матері, а тому значення для даної справи не має. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які вказували б на необхідність і можливість стягнення аліментів з відповідача саме у визначеному нею розмірі. Також судом прийнято до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Суд дійшов до переконання про відсутність у відповідача можливості надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи їх недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального і (або) сімейного стану когось із них на підставі ч. 3 ст. 80 СК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відмову в задоволенні позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed