Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

В серпні 2019 р. заявник [PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт її спільного проживання з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті чоловіка. Свої вимоги, мотивує тим, що з 24.08.1974 р. вони перебували в зареєстрованому шлюбі, постійно разом проживали за адресою: [ADDRESS] , яка є тимчасово окупованою територією України, а з липня 2017 р. проживали разом на контрольованій території Донецької області за адресою: [ADDRESS] . [INFO] її чоловік помер, але органом ПФУ їй відмовлено у прийнятті заяви на призначення пенсії за втратою годувальника, оскільки в неї відсутній документ про реєстрацію її місця проживання разом з чоловіком за однією адресою. Встановлення даного факту їй необхідно для переходу на пенсію за втратою годувальника. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2019 р. відкрито провадження у справі за вищевказаною заявою. Представником заінтересованої особи подані письмові пояснення, в яких органом ПФУ зазначено про те, що до заяви про перехід [PERSON] на пенсію по втраті годувальника необхідно додати, крім визначених законодавством за переліком документів, безпосередньо і документ про реєстрацію її місця проживання разом з годувальником. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2019 р. цивільна справа за вищевказаною заявою передана для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м.Києва. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Додала, що з 01.01.2018 р., тобто на час смерті чоловіка, вона мала зареєстроване місце перебування як переміщена особа в Подільському районі м.Києва, з цього часу отримувала пенсію в ГУ ПФУ м.Києва, а чоловік залишився бути зареєстрованим як тимчасово переміщена особа в м.Бахмут Донецької області та отримував пенсію від Бахмутського міського управління ПФУ. Але протягом січня-лютого 2018 р. вона разом залишилась проживати в м.Бахмут Донецької області разом з чоловіком. В кінці лютого 2018 р. її чоловік поїхав до м.Горлівка Донецької області перевірити квартиру, але там раптово помер. Представник заінтересованої особи, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в письмових поясненнях міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.36 ч.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» членами родини померлого, що перебували на його утриманні, вважаються такі, якщо вони були на його повному забезпеченні чи одержували від нього допомогу, що була їх основним джерелом засобів існування. Як вбачається з наданих документів, заявник у справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.08.1974 р. (актовий запис Відділу ЗАГС виконкому Центрально-міського району м.Горлівки Донецької області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Оболонським РВ відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м,Києві Головного територіального управління юстиції у м.Києві 27.03.2018 р., актовий запис № 209. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в м.Києві з метою призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При оформленні пенсії, у заявника постало питання про надання документу, що підтверджує її спільне місце проживання з померлим чоловіком [PERSON] , оскільки заявник проживала зі своїм чоловіком, але офіційне зареєстроване місце проживання подружжя було по різних адресах. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорту. Згідно наданих документів, [PERSON] , [INFO] , також мав зареєстроване місце проживання за вищевказаною адресою. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1276-р) «Про затвердження пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на ліні зіткнення», місто Горлівка Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] , [INFO] , був внутрішньо переміщеною особою (взятий на облік 26.10.2017 р. УПСЗН Бахмутської міської ради Донецької області) та мав фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , проживаючи тут з липня 2017 р. Актом від 26.06.2018 р., складеним головою квартального комітету № 5 [PERSON] в присутності власника даного будинку [PERSON] та підписаного сусідами з будинків №№ 3 , 3-А та 7 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджено, що [PERSON] та його дружина [PERSON] з липня 2017 р. фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з листа ГУ ПФУ в м.Києві від 07.08.2018 р. за вих.№ 54438/03, заявник [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні лише з 01.01.2018 р. та отримує пенсію за віком на пільгових умовах як внутрішньо переміщена особа. Довідкою № 3007-5000033055, виданою 13.02.2019 р. (тобто майже через рік після смерті [PERSON] ), підтверджено, що з 13.02.2019 р. заявник [PERSON] взята на облік УПСЗН Подільської РДА м.Києва як внутрішньо переміщена особа з адресою зареєстрованого місця перебування: [ADDRESS] . У суду не має підстав ставити під сумнів наданий заявником акт від 26.06.2018 р. в частині того, що і в період з 01.01.2018 р. і до 27.02.2018 р. (дата смерті [PERSON] ) заявник [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком за зареєстрованим місцем перебування останнього як внутрішньо переміщеної особи за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що заявник [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] з часу реєстрації шлюбу (24.08.1974 р.) постійно проживали разом до часу смерті останнього. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки відповідності до ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.36 ч.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при наявності передбачених законом підстав органами ПФУ заявникові може бути призначена пенсія у зв`язку зі втратою годувальника. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: approved