Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В січні 2015 року Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 5 957,74 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом і це вбачається із матеріалів справи, 12 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-28353-120911. Згідно п. 1.2 Договору Позивач зобов'язався відкрити Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні. Згідно п. 1.3 Договору Банк встановлює ліміт Кредитної лінії - 5 000 грн. Позивач взяті на себе зобов'язання за Договором виконав, проте Відповідач не взяті на себе зобов'язання не виконує, прострочена заборгованість не погашається. Станом на 06 листопада 2014 року Відповідач має заборгованість в розмірі 5 957,74 грн., яка складається з: тіло кредиту - 5 957,74 грн., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн.; заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованості по комісії - 0,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а отже зобов'язаний повернути Позивачу борг в розмірі 5 957,74 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені останнім.

Outcome: approved