Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позовні вимоги позивачки обґрунтовуються тим, що 1 листопада 2008 року вона вступила в шлюб з відповідачем по справі. Вказаний шлюб був зареєстрований Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №6. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний шлюб у позивача та відповідача перший. Як зазначає позивач, що дев`ять років вона з відповідачем не проживають разом, та не підтримують шлюбних стосунків. Причиною розпаду сім`ї слугувала повна відсутність взаєморозуміння між ними, як подружжя, у них різні погляди на життя та сімейні відносини. Між ними постійно виникали сварки, конфлікти та непорозуміння. Ситуація, що склалася погано впливала на стан здоров`я позивача та на виховання їхньої неповнолітньої дитини. Фактично сім`я розпалась в зв`язку з повною несумісністю їхніх характерів. Спору в частині виховання неповнолітнього сина між позивачем та відповідачем не має. Крім того, позивач зазначає, що в даний час в неї є інша сім`я, майже три роки вона підтримує фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком, тому подальше збереження шлюбу з відповідачем [PERSON] суперечить її інтересам і при вказаних обставинах позивач прийняла рішення про розірвання шлюбу, дане рішення є остаточним, примирення неможливе. У судове засідання котре призначене на 19 березня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься заява позивача від 20 вересня 2019 року про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.17). Відповідач [PERSON] у судове засідання, що призначене на 19 березня 2020 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином. Проте, 31 січня 2020 року відповідачем було подано через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає частково. Вимоги позивача в частині розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити, що стосується вимог в частині стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу [PERSON] заперечує та просить вимоги розподілити пропорційно між сторонами (а.с.43). В ухвалі про відкриття провадження у справі, котра була постановлена головуючим суддею у справі 02 жовтня 2019 року було встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву та роз`яснено про його право на пред`явлення зустрічного позову (а.с.25). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що в установленні судом строки в ухвалі про відкриття провадження відповідачем не було пред`явлено до суду відзив на позовну заяву, який передбачений та повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. Відповідно до ст.193 ЦПК України зустрічний позов у\~встановлений строк для подання відзиву відповідачем до суду не було подано При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивача та заяву відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Шелехове, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2009 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.6-7). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується адресною довідкою Ананьївського РС ГУДМС України в Одеській області від 28 вересня 2019 року (а.с.24). Встановлено, що 01 листопада 2008 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблений відповідний актовий запис за №6, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 травня 2009 Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Зі змісту частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України вбачається, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивачка та відповідач тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати в розмірі 1768,40 грн., які складаються зі сплаченого нею судового збору в сумі 768,40 грн. при подачі позовної заяви до суду та витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн., згідно наданих до позовної заяви підтверджуючих документів, які відповідають вимогам ст.137 ЦПК України.

Outcome: approved