Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, позивач зазначає, що сторони в офіційному шлюбі не перебували. [INFO] в них народилась спільна дитина, донька - [PERSON]. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., починаючи від дня звернення до суду до досягнення донькою повноліття, оскільки допомогу на дитину відповідач не надає, а самостійно нести ці витрати вона не може. Дитина проживає із позивачем, в добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу не надає. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с. 14) В свою чергу, позивача подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 11) Зважаючи на те, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, а позивач наполягає на ухваленні рішення, суд вважає за можливе провести розгляд справи відповідно до положень ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. [INFO] народилась [PERSON], батьками якої вказані: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4) Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, потребує фінансової підтримки з боку батька. Даних про те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи стан його здоров`я потребує додаткових фінансових затрат, матеріали справи не містять. Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання доньки, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно починаючи з 05.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 551 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved