Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації та Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулись до суду з позовом до [PERSON] про повернення транспортного засобу. Свої вимоги обґрунтовують тим, що в 2010 році [PERSON], батько відповідача, був забезпечений як інвалід війни І групи автомобілем «Славута» ЗАЗ-110387-40, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], який наданий останньому в безоплатне користування (без права відчуження та передання без відповідного дозволу у користування іншим особам). [INFO] [PERSON] помер, фактичним користувачем автомобіля залишився його син - [PERSON], який мав право після смерті інваліда, як член сім'ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє ім'я за умови сплати залишкової вартості автомобіля. Однак відповідач кошти не сплатив та відмовляється добровільно повертати зазначений автомобіль. У зв'язку з викладеним, відповідачі просять зобов'язати відповідача повернути автомобіль «Славута» ЗАЗ 110387-40, 2010 року випуску, кузов [NUMBER] та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він бажав викупити цей автомобіль, однак в силу об'єктивних причин не зміг сплатити його залишкову вартість. При цьому вказує, що вказаний автомобіль йому залишив його батько [PERSON] на пам'ять про себе. До того ж відмічав, що він є інвалідом ІІІ групи та коштів на сплату судового збору у нього не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про реабілітацію інвалідів в Україні», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» стосовно забезпечення інвалідів автомобілями. Механізм забезпечення інвалідів спецавтотранспортом регулюється Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999. Відповідно до положень вказаного Порядку за бажанням інваліда (зокрема інваліда війни) відповідно до його заявки, разом з поданими іншими документами, визначеними п. 32 Порядку, та висновком МСЕК Фонд соціального захисту інвалідів через головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх легковими автомобілями (визначених п. 6 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»), без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі кожні 10 років з моменту розподілу, попередньо поставивши їх на облік як потребуючих такого забезпечення. Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації (правонаступником якого є Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації) від 13 грудня 2010 року №71 було вирішено видати [PERSON], інваліду війни 1 групи, який проживає в [ADDRESS], та перебуває на обліку для забезпечення автомобілем з 11.05.2001 року, автомобіль «Славута» ЗАЗ 110387-40 зі звичайним керуванням (а.с.7-8). З довідки про реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку та вибракування транспортного засобу від 08.02.2011 р. №04-187 вбачається, що інваліду війни [PERSON] передано для реєстрації автомобіль моделі «Славута» ЗАЗ 110387-40, 2010 року випуску. Вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON], що підтверджується копією облікової картки приватного транспортного засобу. [PERSON], отримавши вказаний автомобіль, 09 лютого 2011 року надав Головному управлінню праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації заяву-зобов'язання, в якій повідомляє про те, що йому відомо, що спецавтотранспорт видається для його користування і являється державним майном (а.с.9). Відповідно до статті 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів і дітей-інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів; бюджет Фонду соціального захисту інвалідів формується за рахунок коштів державного бюджету, благодійних внесків, добровільних пожертвувань та інших надходжень. Відповідно до пунктів 1,2,4 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями Мінсоцполітики за передбаченою законом про Державний бюджет України на відповідний рік бюджетною програмою для фінансування забезпечення інвалідів автомобілями перераховує кошти на рахунок, відкритий органами Казначейства Фонду соціального захисту інвалідів, який у подальшому за рахунок державних коштів здійснює закупівлю та оплату робіт і послуг з виготовлення і поставки автомобілів в установленому законодавством порядку; забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - головні управління соціального захисту) відповідно до оформлених наказом рішень про розподіл легкових автомобілів серед кола осіб, які значаться на відповідному обліку про забезпечення. Отже держава є власником легкових автомобілів та залишається ним поки зазначеними транспортними засобами користуються інваліди, які їх отримали безоплатно, при цьому Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації здійснює управління ними. [INFO] [PERSON] помер, що визнається сторонами. Автомобіль «Славута» ЗАЗ 110387-40, 2010 року випуску, кузов [NUMBER], знаходиться у відповідача [PERSON], сина померлого, що визнається останнім. Згідно п. 16 Порядку (в редакції, що діяла на час смерті інваліда 28.08.2013 р.) - після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім`ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є інвалід, який: має підстави для забезпечення автомобілем згідно з п.3 цього Порядку; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання та реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства одержаного автомобіля, з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. З довідки-розрахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля вбачається, що залишкова вартість спірного автомобіля (ступінь зношення 27,72%) становить 29099,93 грн. (а.с. 12) Відповідач [PERSON] залишкову вартість автомобіля «Славута» ЗАЗ 110387-40, 2010 року випуску, кузов [NUMBER], виділеного за життя його батькові [PERSON], в сумі 29099,93 грн. не сплатив, що визнається ним, та автомобіль не повернув. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що права позивачів відповідачем порушені, тому підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, які б дали суду підстави відмовити в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. При цьому суд зауважує, що розмір судового збору визначений з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір», а саме: за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування в розмірі 1% ціни позову (ціна позову в даному випадку визначається залишковою вартістю майна). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неможливості ним сплати судового збору з огляду на положення ст.88 ЦПК України, відповідно до яких стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved