Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Глухівська районна державна адміністрація - орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом, поданим в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач обґрунтовував позов тим, що відповідач є матір'ю [PERSON] та [PERSON], але ніякої участі у їх вихованні не приймає, не надає дітям матеріальної допомоги та не піклується про них. Зважаючи на це, позивач просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти. Ухвалою суду від 09.01.2019 р. суд вирішив розглянути цю справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтями 164, 165 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, [PERSON] народилася [INFO] року, і їх матір'ю є [PERSON] (а.с. 5-8). Висновком Глухівської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], встановлено, що з 2006 року [PERSON] виїхала до Російської Федерації, де проживає до цього часу, а своїх дітей [PERSON] та [PERSON] залишила на рідну сестру [PERSON], яка проживає в с. Калюжне Глухівського району, та яка займається утриманням, вихованням та розвитком дітей. [PERSON] дітей відвідує дуже рідко, приїздить на декілька днів раз на рік. Діти проживають в сім'ї рідної тітки [PERSON] Для проживання, виховання та навчання дітей [PERSON] створені всі належні умови. [PERSON] та [PERSON] навчаються у 8 класі Некрасівського НВК. За час навчання зарекомендували себе з позитивної сторони, школу відвідують систематично, домашні завдання виконують постійно, беруть активну участь у громадському житті школи та класу. Мати дітей [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, з дітьми не проживає, повністю усунулась від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей. Глухівська районна державна адміністрація як орган опіки і піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з невиконанням нею обов'язку по вихованню та утриманню дітей (а.с. 3). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 21.08.2018 за адресою: [ADDRESS], де проживають діти [PERSON] та [PERSON], вбачається, що діти проживають в сім'ї рідної тітки [PERSON] Будинок має добрий санітарно-гігієнічний стан, кімнати облаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. [PERSON] та [PERSON] мають окремі спальні місця, місця для вивчення домашнього завдання, забезпечені одягом та взуттям, продуктами харчування. Стосунки у сім'ї добрі, діти сприймають [PERSON] як мати. Мати дітей [PERSON] з дітьми не проживає 12 років, інколи відвідує, проживає в Російській Федерації (а.с. 16) Довідкою-характеристикою, виданою виконкомом Семенівської сільської ради підтверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з доньками [PERSON] та [PERSON], та матір'ю [PERSON] [PERSON] на даний час на території сільської ради не проживає, дітей не виховує, так як виїхала до Росії ( а.с. 9, 10). Згідно письмової заяви [PERSON] від 04.01.2019 р., а також письмової заяви та письмових пояснень [PERSON] від 28.08.2018 р., наданих службою у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її доньок [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з невиконанням нею батьківських обов'язків по утриманню дітей, оскільки вона не приймає участі у вихованні та утриманні своїх доньок. З дітьми вона не проживає з 2006 року, оскільки фактично проживає у РФ, приїздить в Україну по місцю своєї реєстрації на 1-2 дні раз на 90 днів. Утриманням, вихованням та розвитком дітей займається її сестра [PERSON] В подальшому вона також не збирається здійснювати свої батьківські обов'язки відносно своїх дітей (а.с. 11, 12, 41). Суд з'ясував також і думку дітей [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні вони точно не змогли висловити свою думку стосовно позбавлення батьківських прав їх матері [PERSON] Однак вони пояснили, що ніколи не проживали з матір'ю, а скільки себе пам'ятають, то завжди проживали з рідною тіткою, яка піклується та доглядає за ними, і їм з нею добре. Допитана у судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що її рідна сестра [PERSON] з 2006 р. проживає в РФ, приїздить в Україну на декілька днів кожні три місяці, оскільки їй треба перетнути кордон. Діти сестри - [PERSON] та [PERSON] з 2006 року проживають разом з нею, весь цей час вона матеріально утримує дітей, займається їх вихованням та розвитком. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дітей, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно її доньок. Крім того, вирішуючи питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу інтересам самих дітей. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. Тому, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що вимогу про стягнення аліментів з відповідача слід задовольнити, оскільки за законом вона не звільняється від обов'язку утримувати дітей. На підставі викладеного та відповідно до статей 19, 150, 155, 164, 165, 166, 180-183 СК України,

Outcome: approved