Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обґрунтовувало тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28.09.2015 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 474,08 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами» та «Тарифами» складає між нею та банком Кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 20.07.2020 виникла прострочена заборгованість у сумі 14 495,19 грн., з яких 4 797,71 грн. - заборгованість за кредитом; 3 242,68 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 454,80 грн. - заборгованість за пенею. В добровільному порядку відповідач борг не погашає, тому позивач просить стягнути заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати в сумі 2 102 грн. з відповідача на свою користь. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання, в якому останній вказував, що предметом позову є стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак, посилаючись на ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вважає вказану справу малозначною та просить суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.4). Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, разом з позовною заявою подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, вказував, що на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти розгляду справи за відсутності їхнього представника, а також щодо винесення заочного рішення (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого позивача, від якого надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі ч. 2 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило (а.с.87-88,99-100). Так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв від відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши і оцінивши матеріали справи у сукупності, докази по справі, встановив наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2015 відповідачка [PERSON] підписала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28.09.2015, чим підтвердила свою згоду на те, що дана угода разом з запропонованими банком «Умовами та правилами», а також «Тарифами» складає між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», Кредитний договір, за умовами якого отримала терміновий кредит у розмірі 8 474,08 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (п.2.1) (а.с.10). Як зазначено в Генеральній угоді та підтверджується підписом на ній відповідача, остання у повному обсязі ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами кредитування, а саме: призначення кредиту, форм його забезпечення, форм кредитування, тип процентної ставки, суми кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту (а.с.10). Для користування кредитними коштами відповідач отримала кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 28.09.2015, з терміном дії до 08/19, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.9). Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за договором [PERSON] 28.09.2015 встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 8 474,08 грн., який з 06.04.2020 зменшено до 0,00 грн. (а.с.8). Як встановлено, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.09.2015 станом на 20.07.2020, а також випискою по рахунку за договором № б/н станом на 22.07.2020 (а.с.6-7). Відповідно до п. 2.1.1.5.5; 2.1.1.5.6; 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку клієнт зобов`язується виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та Овердрафту), оплату винагороди банку; у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи зобов`язання, обумовлені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів (а.с.12-60). Однак відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як встановлено, відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідач повинен виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За правилами ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, за встановлених судом обставин, відповідачка [PERSON] скористалась наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 20.07.2020 призвело до виникнення заборгованості в сумі 14 495,19 грн., з яких 4 797,71 грн. - заборгованість за кредитом; 3 242,68 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 454,80 грн. - заборгованість за пенею. Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Будь-яких спростувань вимог позивача відповідачем суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути борг за кредитним договором у вказаному вище розмірі - 14 495,19 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved