Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за надані послуги по теплопостачанню, вказавши в заяві, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , користується послугами ДКП «Луцьктепло», але оплату за послуги по теплопостачанню не здійснює, у зв`язку з чим, за станом на 01.08.2019 року утворилась заборгованість у сумі 12 611, 14 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути три відсотки річних у сумі 1156, 92 грн., інфляційні нарахування - 4 127, 87 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 921, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовилися не з`явившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Судом встановлено, що відповідно до відомостей місцевого обчислювального центру, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст. 67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з січня 2015 року по липень 2019 року позивач надав послуги по теплопостачанню, які відповідачем оплачувались частково, і заборгованість склала 12 611,14 грн., в т.ч. 11 522, 65 грн. - за опалення, 1 088, 49 грн. - за гарячу воду, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 5). Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги, на всю суму боргу відповідачу нараховані інфляційні втрати в розмірі 4 127, 87 грн. та три відсотки річних - 1 156, 92 грн. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Будь-яких доказів на спростування наявності чи розміру заборгованості, заперечень відповідачем до суду надано не було. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved