Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру частки у спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що 09.04.1977 року між [PERSON] та [PERSON] в Петришанській сільській раді Вінницької області було укладено шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Під час спільного шлюбу, позивач разом з покійним чоловіком збудували житловий кооператив - 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], яку будували та сплачували разом з чоловіком в рівних частках. 04.05.2000 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 27.04.2000 року № 485, на зазначену квартиру було видано свідоцтво на право власності на житло за № 1470, а саме: на 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON], яке зареєстровано в Вінницькому міському бюро технічної інвентаризації в книзі № 14 за реєстровим № 4288 від 04.05.2000 року. До смерті чоловіка, тобто до [INFO], позивач разом з [PERSON] та їх донькою з онукою проживала і проживає зараз та зареєстрована за вище зазначеною адресою. 04.02.2014 року позивач, як спадкоємиця покійного чоловіка за законом, звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За спливом піврічного терміну з часу смерті спадкодавця [PERSON] 21.07.2014 року звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на спадщину, але отримала від нотаріуса письмову постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], належну [PERSON] В зазначеній постанові нотаріус вмотивовує своє рішення тим, що відповідно до нормативних документів, які регламентують діяльність нотаріату, Перша вінницька нотаріальна контора не може видати таке свідоцтво, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину, а в свідоцтві про право власності на житло не зазначено в яких частках воно належить подружжю, тобто належить їм обом на праві спільної сумісної власності. Крім цього, нотаріус, який веде зазначену спадкову справу і який виніс постанову, а також працівник відділу приватизації Вінницької міської ради пояснили позивачу, що при видачі свідоцтва про право власності на житло збудоване в кооперативі, зазначення часток власності на житло між членами кооперативу взагалі не передбачено чинним законодавством. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визначення частки померлого чоловіка позивача - [PERSON] в спільній сумісній власності на нерухома майно: квартиру [ADDRESS] як таку, що складає 50 % від загальної площі житла. В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги і просив суд визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності становить 1/2 . В судовому засіданні представник позивача та позивач уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, аргументуючи його мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача при вирішенні даного питання поклалась на розсуд суду. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 09.04.1977 року Петришанською сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 09.04.1977 року, актовий запис № 6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 6) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 15.01.2014 року, [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниці, актовий запис № 149. (а.с. 7) Згідно довідок № 127 від 18.01.2014 року та № 633 від 29.03.2014 року, виданих ТОВ «ЖЕО», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] (помер [INFO]), (власник), [PERSON], [INFO], (дружина), [PERSON], [INFO], (донька), [PERSON], [INFO], (онучка). (а.с. 12-13) 21.07.2014 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], належну її чоловіку [PERSON], померлому [INFO], оскільки не можливо визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку необхідно видати свідоцтво. (а.с. 14) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. В судовому засіданні було оглянуто і досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 6661 на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS]. З матеріалів вище зазначеної інвентаризаційної справи вбачається, що 04.05.2000 року КП «ВМБТІ» за реєстровим № 4288 в реєстровій книзі № 14 зареєстровано право власності на вище зазначену квартиру за [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 27.04.2000 року № 485. (а.с. 8) В судовому засіданні досліджено матеріали спадкової справи № 66/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON]. (а.с. 34-40) Згідно матеріалів даної спадкової справи вбачається, що 04.02.2014 року [PERSON] звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON]. Також, 04.02.2014 року до Першої вінницької державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] (дочка) та [PERSON] (син) із заявами про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь матері - [PERSON]. (а.с. 35-37) Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], скориставшись своїм правом, відмовились від прийняття спадщини, звернувшись до нотаріуса протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Згідно ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Судом у відповідності до ч. 6 ст. 1273 ЦК України встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не відкликали своєї заяви про відмову від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю між співвласниками досягнуто не було. [PERSON] заповіт не складався, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернулась з позовом до суду про визначення частки майна, належної померлому [PERSON] в праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що частки сіпввласників квартири [ADDRESS] є рівними. Відповідно, частка померлого [PERSON] становила ?. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила ?. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved