Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Державне комунальне підприємство (далі - ДКП) «Луцьктепло» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 10.04.2014 року до участі у справі залучено [PERSON] в якості співвідповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] та користуються послугами ДКП «Луцьктепло» по теплопостачанню. За період проживання у вищевказаній квартирі відповідачі свої зобов'язання по оплаті послуг по теплопостачанню належним чином не виконують. А тому, станом на 01.11.2012 року заборгованість за надані послуги становить 1955,36 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь та понесені судові витрати по справі. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів інфляційні нарахування у розмірі 172,19 грн., та три відсотки річних у розмірі 143,10 грн. В судовому засіданні представник позивача Кравчук Л.О. уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по теплопостачанню в розмірі 1955,36 грн., інфляційні нарахування у розмірі 172,19 грн., та три відсотки річних у розмірі 143,10 грн. Позов підтримала із зазначених у заяві підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що у спірній квартирі розподілені особові рахунки, а в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], а не його довіритель, а тому підстав для стягнення спірних коштів із [PERSON] немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, по невідомим суду причинам, хоч була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON] по наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527 ЦК України, ст. 67, 151, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою КМУ від 8.10.1992 року №572 (далі - Правила користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій). Як вбачається із змісту ст.ст. 67, 151 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. До житлово-комунальних послуг згідно п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Відповідно до ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), кімнат у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. За змістом п.7 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій та ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги по теплопостачанню. Судом встановлено, що 05.12.2008 року рішенням Луцького міськрайонного суду визнано право власності, по 1/3 частці, на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які оформили на себе окремі рахунки для сплати комунальних послуг (а.с. 37). Із матеріалів справи вбачається, що особовий рахунок за адресою [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], а не за [PERSON] (а.с. 38). Оскільки, позивач просить стягнути борг за надані послуги саме по особовому рахунку [ADDRESS], то сума коштів в розмірі 1955,36 грн. за послуги по теплопостачанню (а.с. 3) слід стягнути з відповідача [PERSON]. Суд також вважає підставними доводи позивача про стягнення з відповідача [PERSON] інфляційних витрат в розмірі 172,19 грн. та трьох відсотків річних в розмірі143,10 грн. на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки, між сторонами виникли грошові зобов'язання. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, а тому слід стягнути з [PERSON] в користь позивача суму в розмірі 1955 грн. 36 коп. заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, 172 грн. 19 коп. інфляційних нарахувань, 143 грн. 10 коп. три відсотки річних, а всього на загальну суму 2270 грн. 65 коп. В задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial