Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

В січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 07 листопада 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського міськрайонного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №289. В шлюбі дітей немає. На даний час він проживає в іншому населенному пункті. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними, тому він прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в суд від нього надійшла заява, в якій він просить справу слухати без нього, з'явитися в судове засідання не має можливості, так як їде на заробітки за межі України. Позов підтримує, миритися не бажає. Відповідачка [PERSON] позов визнає, суду пояснила, що з позивачем [PERSON] подружніх відносин не підтримують, останній місяць разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Цей шлюб в неї другий, після реєстрації першого шлюб їй було присвоєно прізвище Сенюх, після розірвання шлюбу з [PERSON] просить відновити їй дівоче прізвище Чорна. Вислухавши відповідачку, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Сенюх) [PERSON] уклали шлюб 07 листопада 2015 року, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського міськрайонного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №289. В шлюбі дітей немає. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами постійно виникали сварки та скандали. Сторони проживають окремо один місяць, подружніх відносин не підтримують два місяці, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 цивільного кодексу України судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Outcome: approved