overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Директор Красносільського дитячого будинку-інтернат - П. Сенишин звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною особою. В обґрунтування заявлених вимог директор Красносільського дитячого будинку-інтернат - П. Сенишин посилався на те, що [PERSON] дійсно проживає в Красносільському будинку-інтернаті для розумово відсталих дітей в с. Красносілка Одеської області з 01.03.2005 року, яка з раннього дитинства страждає хронічним психічним захворюванням - глибока розумова відсталість, ДЦП, спастична диплегія, паралітичний вивих правого бедра, туговухість І ст., залізодефіцитна анемія, є інвалідом дитинства у зв'язку з хворобою психічного характеру. За своїм психічним станом вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим представник заявника просить визнати [PERSON] недієздатною особою. Представник адміністрації Красносільського будинку-інтернату для розумово-відсталих дітей у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи - служби у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в м. Ізмаїл Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 21.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 93. 01.03.2005 року [PERSON] була влаштована до Красносільського будинку-інтернату для розумово відсталих дітей, згідно путівки № 04 від 02.04.2005 року, де мешкає по теперішній час та з цього часу знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою від 23.10.2014 року за вих. № 584. Згідно виписки з історії хвороби № 01/01, [PERSON] є інвалідом дитинства та їй встановлений діагноз глибока розумова відсталість, ДЦП, спастична диплегія, паралітичний вивих правого бедра, туговухість І ст., залізодефіцитна анемія. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» (Акт № 623 від 26.11.2014 року), [PERSON] страждає хронічним стійким розладом у вигляді глибокої розумової відсталості, що позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, у суду є всі підстави для визнання [PERSON], [INFO] недієздатною. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Директор Красносільського дитячого будинку-інтернат - П. Сенишин звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною особою. В обґрунтування заявлених вимог директор Красносільського дитячого будинку-інтернат - П. Сенишин посилався на те, що [PERSON] дійсно проживає в Красносільському будинку-інтернаті для розумово відсталих дітей в с. Красносілка Одеської області з 2011 року, яка з раннього дитинства страждає хронічним психічним захворюванням - глибока розумова відсталість з вираженими порушеннями поведінки, збіжна косоокість, системне недорозвинення мови І-ІІ рівня, дизартрія, є інвалідом дитинства у зв'язку з хворобою психічного характеру. За своїм психічним станом вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим представник заявника просить визнати [PERSON] недієздатною особою. Представник адміністрації Красносільського будинку-інтернату для розумово-відсталих дітей у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи - служби у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в м. Кілія Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 21.03.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 52. 08.09.2011 року [PERSON] була влаштована до Красносільського будинку-інтернату для розумово відсталих дітей, згідно путівки № 87 від 09.08.2011 року, де мешкає по теперішній час та з цього часу знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою від 17.10.2014 року за вих. № 564. Згідно виписки з історії хвороби № 01/07, [PERSON] є інвалідом дитинства та їй встановлений діагноз тяжка розумова відсталість, недорозвинення мови. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» (Акт № 624 від 26.11.2014 року), [PERSON] страждає хронічним стійким розладом у вигляді тяжкої розумової відсталості, що позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, у суду є всі підстави для визнання [PERSON], [INFO] недієздатною. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Директор Красносільського дитячого будинку - інтернату Сенишин П.Є. звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною, в обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] з 23 грудня 2011 року перебуває на повному державному забезпеченні в Красносільському дитячому будинку-інтернаті, який підпорядкований Одеській обласній раді. Страждає від таких тяжких як хвороб важка розумова відсталість резідуально - органічного ґенеза, Церебрастичний синдром, Гіперметроничний астигматизм. На підставі вищевикладеного просять заяву задовольнити. В судове засідання представник заявника не з`явився надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши що заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - в судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи за їх відсутність. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 570 від 18.12.2019 року страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Глибокої розумової відсталості резидуально-органічного генезу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F73 за МКХ-10). За своїм психічним станом [PERSON] , [INFO] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними та потребує встановлення над нею опіки. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до п.1,2,3 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування. Опікуном або піклувальником може бути визнана лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, суд встановлює строк дії даного рішення 2 роки та повідомляє, що відповідно до ч. 7 цієї статті клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, так як вони знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Директор Краснохутірської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради Пушкар А. О. звернувся до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім, в якій просить визнати безвісно відсутнім матір [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], яка перебувала в місцях позбавлення волі, мотивуючи свої вимоги тим, що після звільнення [PERSON] у вересні 2011 року з місць позбавлення волі дирекція Краснохутірської ЗОШ І-ІІ ступенів намагалася встановити її місцезнаходження , однак всі вжиті заходи не дали позитивного результату. Дитина [PERSON] [INFO] з 25.07.2003 року знаходяться на вихованні в Краснохуторській загальноосвітній школі -інтернаті І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради. Дані про місцезнаходження його матері відсутні. Необхідність визнання безвісно відсутньої необхідно для вирішення соціального статусу дитини та забезпечення соціальних гарантій і пільг держави. В судовому засіданні представник Краснохутірської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради Пантюх Ю.В. просив заявлені вимоги задовольнити, оскільки це необхідно в інтересах неповнолітньої дитини. Дослідивши та оцінивши докази наявні в матеріалах справи суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2 квітня 1996 року [PERSON] його батьками значаться : мати [PERSON], батько [PERSON]. Свого сина [PERSON] за час знаходження його в Краснохутірській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради, мати [PERSON] ні разу не відвідувала. Згідно повідомлення Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області [PERSON], [INFO] на момент отримання паспорту 28.04.2004 року була зареєстрована за адресою [ADDRESS], станом на 31.01ю2013 року [PERSON] проживає в м. Чернігів без реєстрації. Згідно повідомлення начальника Чернігівського міського відділу УМВС України, за результатами проведеної перевірки,що до місця проживання, перебування [PERSON], дана особа не встановлена перебуваючою в м. Чернігів. Згідно довідки Олишівської сільської ради №937 від 13.10.2013 року громадянка [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS], але фактично за вказаною адресою з січня 2008 року не проживає. За таких обставин, задоволення заяви Пушкар А.О. про визнання громадянки, саме матері неповнолітнього [PERSON], безвісно відсутньою, має для нього юридичне значення. Враховуючи, що з 2008 року будь які дані про місцезнаходження його матері [PERSON] відсутні, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зважаючи на те, що останні відомості про [PERSON] були з 2008 року, то з урахуванням вимог ч. 1 ст. 43 ЦК України слід вважати початком безвісної відсутності з 01 січня 2008 року. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Директор Орининської загальноосвітньої школи інтернат І ІІІ ступенів Хмельницької обласної ради [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Дитина є вихованкою Орининської загальноосвітньої школи інтернат І ІІІ ступенів. Згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2012 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо своєї дочки - [PERSON]. Просить стягувати з [PERSON] на користь Орининської загальноосвітньої школи інтернат І ІІІ ступенів Хмельницької обласної ради на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 суми заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до довідки Орининської загальноосвітньої школи інтернат І ІІІ ступенів Хмельницької обласної ради від 12 листопада 2015 року №356, [PERSON], [INFO], навчається в 11 класі та знаходиться на повному державному утриманні. Згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2012 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо свого своєї дочки - [PERSON]. Відповідно до п.2 с.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Таким чином суд, вважає, що на користь Орининської загальноосвітньої школи інтернат І ІІІ ступенів Хмельницької обласної ради з відповідача необхідно стягнути кошти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 суми заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Директор Повного товариства «Ломбард «Корисні гроші» ТОВ «Ей Ес ГРУП» і компанія» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у справі за позовом Повного товариства «Ломбард «Корисні гроші» ТОВ «Ей Ес ГРУП» і компанія» до [PERSON] про стягнення 8 186 грн. 44 коп. заборгованості за договором фінансового кредиту ломбардом №01/04-2015-07 від 01.04.2015 року. Заявник у поданій заяві просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль марки «ОPЕL» модель ASTRA д/н [NUMBER], 2007 року випуску, що належить [PERSON] Заява представника позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач забезпечив виконання зобов'язання за договором фінансового кредиту ломбардом №01/04-2015-07 від 01.04.2015 року шляхом застави автомобіля марки «ОPЕL» модель ASTRA д/н [NUMBER], 2007 року випуску. Згідно п. 2.2.1 Договору застави транспортного засобу від 01.04.2015 року заставодавцю заборонено відчужувати предмет застави до проведення повного розрахунку за умовами вищевказаного Кредитного договору. Таким чином в заяві не обґрунтовано необхідності саме такого виду забезпечення позову, причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, необхідність в цьому та співмірності даного забезпечення. В заяві не зазначено доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду з огляду на ціну позову та наявність застави транспортного засобу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Директор Преславського ПНІ 13.02.2015р. звернувся до суду з заявою, в якій просить суд визнати [PERSON], [INFO]. народження безвісно відсутнім. В суді представник заявника наполягає на задоволенні заяви, пояснюючи, що [PERSON] був зарахований до КУ «Преславський ПНІ». Однак у березні 2009р. він самовільно покинув територію інтернату, до теперішнього часу його місце знаходження не відомо. Представник зацікавленої сторони не прибув, заяв до суду не подавав, що не перешкоджає розгляду справи. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно наказу № 327 від 05.03.2009р. [PERSON] був зарахований до КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» на усі види забезпечення державного утримання та облікового складу підопічних, на підставі листа-переводу ГУП та СЗН № 03/1-37 від 18.02.2009р. (а.с. 5). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.04.2006р. визнано недієздатним [PERSON], [INFO]. народження (а.с. 8). За довідкою Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, 22.03.2009р. заведено РС «Розшук» з метою встановлення місцезнаходження зниклого [PERSON]; в ході проведення розшукових заходів встановити зниклого [PERSON] не представилось можливим (а.с. 14). Згідно інформації УПФУ в Приморському районі, пенсійна справи [PERSON] знаходиться на обліку з 01.04.2009р.; виплата пенсії припинена з 01.03.2010р. у зв`язку з закінченням строку інвалідності згідно виписки із акту огляду МСЕК АД № 106864 (а.с. 16). З місця колишнього проживання [PERSON] - с.Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області, надійшла довідка від сільради про те, що він там не появлявся з 2009р. Відповідно до п.3 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. За ст.. 43 ЦК, фізична особа визнається безвісно відсутньою, якщо протягом 1 року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування. За ст. 29 ЦК місцем проживання недієздатної особи є місцезнаходження відповідної організації яка виконує функції опікуна. З досліджених доказів випливає, що протягом 6 років неможливо встановити місцезнаходження [PERSON], і суд може визнати його безвісно відсутнім. На підставі викладеного, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Директор Романівського дитячого будинку-інтернат звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що останній страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явились, однак подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 39 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу здоров'я нездатна усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Відповідно до статті 241 частини 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй опікуна. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 221-2016 від 29 квітня 2016 року [PERSON] страждає на важку розумову відсталість (різко виражену імбецильність) з емоційно-вольовою нестійкістю за змішаним типом. В силу наявних у [PERSON] психічних порушень (зниження інтелектуально-мнестичних функцій, нестійкость емоційних реакцій, зниження вольового контролю поведінки, виражені зміни особистості за епілептичним типом, втрата навичок до самостійного проживання та соціального функціонування, наростання соціальної дезадаптації) він не спроможний на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно подання Романівської селищної ради Житомирської області суд, ухвалюючи рішення про визначення [PERSON] недієздатним, встановлює на ним опіку та призначає [PERSON] його опікуном. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Директор Романівського дитячого будинку-інтернату звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що останній страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явились, однак подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 39 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу здоров'я нездатна усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Відповідно до статті 241 частини 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй опікуна. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 352-2017 від 27 вересня 2016 року [PERSON] страждає на виражену деменцію внаслідок епілепсії з частими генералізованими судомними нападами. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F02.803 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Ступінь наявних змін зі сторони психіки у [PERSON] настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно подання Романівської селищної ради Житомирської області суд, ухвалюючи рішення про визнання [PERSON] недієздатним, встановлює над ним опіку та призначає його батьків: [PERSON] та [PERSON] опікунами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Директор Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що вів страждає психічною хворобою та не може в повному обсязі захищати свої права, вести господарство та обходити себе, крім того вирішення зазначеного питання необхідно для визначення в законному порядку інтернату опікуном вказаної особи з метою захисту її прав. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій подану заяву підтримав та просив справу розглядати без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у Смілянському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням з 13 грудня 2013 року, страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ №343576 від 13 листопада 2013 року йому безтерміново встановлено першу групу інвалідності. Згідно з актом судово-психіатричного експерта № 473 від 19 вересня 2014 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (атеросклеротичної) на тлі хронічної дисциркуляторної атеросклеротичної енцефалопатії з параноїдними включеннями, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оскільки факт наявності хвороби, яка впливає на можливість самостійно приймати адекватні рішення та в повній мірі обслуговувати себе, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, особу необхідно визнати недієздатною. На підставі наведеного, ст.ст. 39, 41 ЦК України та

Outcome: approved