Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.10.2012 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Враховуючи те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 29.02.2016 року має заборгованість в розмірі 11273,38 грн., яка складається з наступного: 291,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6769,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 513,02 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11273 грн. 38 коп. за кредитним договором №б/н від 08.10.2012 року та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за довіреністю Сафір Ф.О. (а.с.33), надав до суду заяву в якій позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с.50, 53-55), наполягає на їх задоволенні та просить справу розглянути у відсутності представника (а.с.37). Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву (а.с.49) в якій задоволення позову заперечує з посиланням на пропуск строку позовної давності та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, зазначивши, що позивач звернувся до суду з позовом у квітні місяці 2016 року, а останній платіж ним був здійснений 03.12.2012 року, тому строк позовної давності сплив. Просить суд відмовити в задоволенні позову. А також надав заяву про розгляд справи у його відсутності. (а.с.66) Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено: - Із копії розрахунку заборгованості (а.с.4) вбачається, що відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 11273,38 грн., яка складається з наступного: 291,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6769,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 513,02 грн. - штраф (процентна складова). Згідно розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем в сумі 60,00 грн. здійснено 03.12.2012 року. - Із копії заяви позичальника №б/н від 08.10.2012 року (а.с.5) вбачається, що позивач надав [PERSON] кредит в національній валюті в розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. - Як убачається із інформації наданої позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та копії картки, наданої [PERSON].(а.с.52, 65) термін дії кредитної картки, яку отримав [PERSON] в установі банку, закінчується до останнього дня квітня місяця 2016 року. - Із копії паспорту громадянина України (а.с.32) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в с.Великі Солонці Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Високопільського РС УДМС України в Херсонській області (а.с.41). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України 1. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. 2. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України 1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ст.1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до 30 квітня 2016 року. Факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачем не оспорюється. Крім того, [PERSON], підписом у Заяві, підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складають між ним та Банком Договір (а.с.6-31). Враховуючи те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 29.02.2016 року має заборгованість в розмірі 11273, 38 грн., яка складається з наступного: 291,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6769,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 513,02 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Разом з тим, відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності (а.с.49) де зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом у травні місяці 2016 року, а останній платіж ним був здійснений 03.12.2012 року тобто з пропущенням строку позовної давності. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, суд не може погодитися з твердженнями відповідача щодо пропуску строку позовної давності, виходячи з наступного. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості по картковому рахунку відповідача останнє надходження готівки на карту для поповнення карткового рахунку було проведено 03.12.2012 року (а.с.4). Поряд зі встановленням порядку пролонгації строку дії договору «Типових Умов» і «Правил надання банківських послуг» сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до визначеного в Заяві порядку проведення повернення кредитних коштів, таке повернення може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Як зазначено вище, останнє перерахування [PERSON] коштів для поповнення карткового рахунку було проведено 03.12.2012 року. Також, як встановлено в судовому засіданні строк дії картки, яка була видана відповідачу, закінчився 30.04.2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом про повернення кредитних коштів в цілому 13.05.2016 року. Тому, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням дії договору. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. Аналізуючи умови договору та відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, а тому заява про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, а позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, тобто частково. Як встановлено із матеріалів справи та наданих доказів, позивач звернувся до суду із позовними вимогами 13 травня 2016 року та заборгованість по кредиту розраховується із 26 грудня 2012 року в сумі 246 грн. по тілу кредиту, оскільки черговий платіж по заборгованості за кредитом повинен був бути внесеним до 25 числа кожного місяця (а.с.6), але останній платіж відповідачем було здійснено 03.12.2012 року в сумі 60 грн., більше відповідачем в порушення умов договору платежів не здійснено по даний час. Враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності, стягненню підлягає сума заборгованості по кредиту в межах трирічного строку позовної давності починаючи з 13.05.2013 року по 13.05.2016 рік в розмірі 79 грн.94 коп., в той час як нарахована сума поза межами строку позовної давності тобто до 13.05.2016 року стягненню не підлягає. Також підлягає задоволенню сума стягнення відсотків за користування кредитом нараховані в межах строку позовної давності за період з 13 травня 2013 року по 13.05.2016 рік, в розмірі 6725 грн. 60 коп., в той час, як сума відсотків нарахована до 13.05.2013 року, поза межами строку позовної давності, а саме 43 грн.76 коп. стягненню не підлягає. Крім того, підлягає задоволенню заборгованість по комісії за період з 13.05.2013 року по 13.05.2016 рік, в межах строку позовної давності, а саме в сумі 3050 грн., в той час як сума комісії нарахована до 13.05.2013 року, поза межами строку позовної давності в сумі 150 грн., стягненню не підлягає. Разом з тим, не підлягають вимоги щодо стягнення суми штрафу в розмірі 1013 грн.02 коп., оскільки Умовами кредитування встановлена неустойка у вигляді штрафу за порушення строку платежів більше ніж 120 днів (а.с.6), а тому враховуючи, що відповідач здійснив останній платіж 03.12.2012 року, то прострочена заборгованість банком обраховується з грудня 2012 року, а отже право на стягнення неустойки у позивача виникло на 121 день від часу порушення зобов'язання, тобто з 04 травня 2013 року, та діяло в межах спеціального строку позовної давності, тобто впродовж одного року, як передбачено ч. 2 ст.258 ЦК України, а тому дана вимога щодо стягнення штрафу не підлягає задоволенню. Таким чином, повно та об'єктивно з'ясувавши фактичні обставини даної справи, надавши їм належну правову оцінку, дослідивши надані сторонами докази, на підставі яких суд дійшов висновку, про наявність об'єктивних підстав для задоволення позову, але частково, у зв'язку з чим на користь позивача підлягає стягненню з відповідача, заборгованість за кредитним договором в розмірі 9855 грн. 54 коп. Крім того згідно ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 1378,00 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1) На підставі викладеного, ст.ст.252-255, 256, 257, ч.2 ст.258, ст. 259, ч.1 ст.261, ч.2 ст.264, ст.266, ч.4 ст.267, ст.ст.526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial