Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

В січні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 26 листопада 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 203. Від подружнього життя в них є дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося. Відповідач зраджував її, принижував честь і гідність. Вона в 2010 році вже зверталась із позовом про розірвання шлюбу, але через деякий час вони помирились і продовжили сімейне життя. На даний час вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, миритись не бажає, дочку просить залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 26 листопада 2005 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 203. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя в сторін не склалося внаслідок, як зазначено в позовній заяві, подружньої зради відповідача, приниження останнім честі та гідності позивачки. З врахуванням таких обставин позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки та малолітньої дитини, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved