Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовувала його тим, що 24 травня 2007 року вона уклала з ТОВ «Укрпромбанк» кредит-ний договір №612/ФКВ-07. За цим договором ТОВ «Укрпромбанк» надав кредит в розмірі 18487 доларів США, а позивач зобов'язався щомісячно до 22 травня 2013 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 11,50% та комісію в розмірі 1,50% від суми кредиту. В той же день [PERSON] уклала з ТОВ «Укрпромбанк» договір застави транспортного засобу №612/Zфкв-07, за яким з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором вона передала в заставу автомобіль марки «Mitsubishi Colt», номерний знак [NUMBER]. 30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір про передачу активів та кредитних зобов'язань. За цим договором ТОВ «Укрпромбанк» відступив відповідачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №612/ФКВ-07 та договором застави транспортного засобу №612/Zфкв-07 від 24 травня 2007 року. 2 лютого 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. видав виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», номерний знак [NUMBER], в рахунок погашення боргу позивача за кредитним договором №612/ФКВ-07 від 24 травня 2007 року в загальному розмірі 133020 гривень 66 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 100272 гривень 22 копійок, боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 28505 гривень 98 копійок та боргу по сплаті комісії в розмірі 4242 гривень 46 копійок. Водночас, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 грудня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] боргу за вказаним кредитним договором. З мотивувальної частини цього рішення суду вбачається, що додаток №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року не містить підписи представників ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ. Ця обставина свідчить про те, що до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №612/ФКВ-07 та договором застави транспортного засобу №612/ Zфкв-07 від 24 травня 2007 року. Тому [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис, виданий 2 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. та зареєстрований в реєстрі за №83, таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та на-полягає на його задоволенні. Представник відповідача Пономаренко Ю.В. заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що в додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року містяться підписи пред-ставників ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ. Тому висновок суду про те, що ПАТ «Дельта Банк» ніби-то не перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором та дого-вором застави транспортного засобу, не відповідає дійсності. Крім того, позивач ознайомив-ся з оспорюваним виконавчим написом ще 18 липня 2012 року. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] пред'явила позов вже після закінчення строку позовної давності. Тому представник відповідача Пономаренко Ю.В. просить суд відмовити у задоволенні позову. Інші учасники цивільного процесу не з'явились у судове засідання. Вони неодноразово завчасно були повідомлені про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина під-тверджується численною поштовою кореспонденцією. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 24 травня 2007 року [PERSON] уклала з ТОВ «Укрпромбанк» кредитний договір №612/ФКВ-07 (а.с.8-11), за яким ТОВ «Укрпромбанк» надав кредит в роз-мірі 18487 доларів США, а позивач зобов'язався щомісячно до 22 травня 2013 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 11,50% та комісію в розмірі 1,50% від суми кредиту. В той же день [PERSON] уклала з ТОВ «Укрпромбанк» договір застави транс-портного засобу №612/Zфкв-07 (а.с.12-13), за яким з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором вона передала в заставу автомобіль марки «Mitsubishi Colt», номерний знак [NUMBER]. 30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір про передачу активів та кредитних зобов'язань (а.с.14-15, 61), за яким ТОВ «Укрпромбанк» від-ступив відповідачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №612/ФКВ-07 та договором застави транспортного засобу №612/Zфкв-07 від 24 травня 2007 року. Ця обставина підтверджується нотаріально засвідченою копією додатку №2 до вказа-ного договору (а.с.62). 2 лютого 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. видав виконавчий напис (а.с.18), в якому він запропонував звернути стягнення на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», номерний знак [NUMBER], в рахунок погашення боргу позивача за кредитним договором №612/ФКВ-07 від 24 травня 2007 року в загальному розмірі 133020 гривень 66 копійок, що складається з боргу по поверненню кре-диту в розмірі 100272 гривень 22 копійок, боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 28505 гривень 98 копійок та боргу по сплаті комісії в розмірі 4242 гривень 46 копійок. Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно з абз.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого на-пису за нотаріально посвідченим договором, що передбачає право звернення стягнення на за-ставлене майно, подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та доку-менти, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють про-строчення виконання зобов'язання. Встановлено, що в нотаріально засвідченій копії додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року (а.с.62) містяться записи про наяв-ність підписів представників голови Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Попової О.Ю., ліквідатора ТОВ «Укрпромбанк» Раєвського К.Є. та Першого заступника начальника ГУ НБУ Швеця А.М. на оригіналі додатку №2 до вказаного договору. Ця обставина свідчить про те, що ТОВ «Укрпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №612/ФКВ-07 та договором за-стави транспортного засобу №612/Zфкв-07 від 24 травня 2007 року. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і криміналь-них справ в абз.2 п.4 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. Від правових висновків суду слід відрізняти судові рішення за перетворювальними позовами, які встановлюють, змінюють або припиняють права та обо-в'язки сторін. В матеріалах цивільної справи міститься копія рішення Бориспільського міськрайон-ного суду від 12 грудня 2016 року (а.с.23), яким ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у задо-воленні позову про стягнення з [PERSON] боргу за вказаним кредитним договором. Дійсно, з мотивувальної частини цього рішення суду вбачається, що додаток №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року ніби-то не містить підписи представників ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ. Тому до ПАТ «Дельта Банк» не пере-йшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №612/ФКВ-07 та дого-вором застави транспортного засобу №612/ Zфкв-07 від 24 травня 2007 року. Водночас, такі висновки суду не є преюдиційними при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Достовірність вказаних висновків спростовується нотаріально засвідченою копі-єю додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року (а.с.62). Крім того, в мотивувальній частині позовної заяви (а.с.2-5) [PERSON] навіть не виклала доводи, що спростовують факт прострочення виконання нею грошових зобов'язань або достовірність розміру її боргу за кредитним договором. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання виконавчого напису, виданого 2 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кон-дратюком В.С. та зареєстрованого в реєстрі за №83, таким, що не підлягає виконанню, від-сутні. В матеріалах цивільної справи міститься заява представника відповідача Пономаренко Ю.В. про застосування строку позовної давності (а.с.46-47). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є само-стійною підставою для цього. Дійсно, з копії листа заступника начальника Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київ-ській області №99 від 13 січня 2017 року (а.с.63-64) вбачається, що [PERSON] ознайо-милась з оспорюваним виконавчим написом нотаріуса ще 18 липня 2012 року. Зі штампу на титульній сторінці позовної заяви (а.с.2) вбачається, що вона звернулась до суду лише 31 травня 2017 року. Безумовно, ці обставини свідчать про те, що [PERSON] про-пустила строк позовної давності. Водночас, у задоволенні пред'явленого позову належить відмовити виключно у зв'язку з відсутністю підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на це суд вважає, що підстави для застосування наслідків спливу строку позов-ної давності відсутні. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №20708108 від 25 січня 2017 року (а.с.1). Водночас, у задоволенні пред'явленого нею позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed