Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою. 05.01.2017 р. помер її чоловік [PERSON]. На час смерті чоловік заявниці перебував в м. Алчевськ Луганської області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією. Заявниця отримала свідоцтво про смерть на території тимчасово окупованої території, проте видані неповноважними органами документи не дають їй можливості реалізувати свої права оформити спадщину. У зв'язку із тим, що тільки на підставі рішення суду може відбутися державна реєстрація смерті її чоловіка, заявниця змушена звернутись до суду із даною заявою. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, який помер 05.01.2017 р. в м. Алчевськ Луганської області. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Миколаївського міського ВДРАЦС ГТУЮ в Миколаївській області в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Заперечень по даній справі не має. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22.04.1967 р. Заявниця та її чоловік з 11.12.2014 р. взяті на облік, як особи що переміщені з тимчасово окупованої території України. Померлий чоловік заявниці мав тяжке захворювання, в звязку з чим вони повернулись на тимчасово окуповану територію та з листопада 2016 р. сімя проживала в [INFO]. Відповідно до Довідки Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 11.12.2014 р. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстрованим місцем проживання заявниці є Луганська область, м. Алчевськ, вул. Айвазовського, 83; фактичне місце проживання - [ADDRESS]. 05.01.2017 р. помер чоловік заявниці [PERSON]. Про смерть [PERSON] Державною установою «Алчевський онкологічний диспансер» було видано Довідку про причину смерті № 42, на підставі якої було отримано Свідоцтво про смерть ЛНР Серії І-ВВ № 024913 від 06.01.2017 року. На теперішній час [PERSON] має намір реалізувати свої права, оформивши належні документи та спадкові права, однак позбавлена такої можливості. 26.04.2017 р. Миколаївським міським Відділом ДРАЦС ГТУЮ в Миколаївській області було винесено Відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлений заявницею документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно зі ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованої території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Як вбачається з матеріалів справи, чоловік заявниці [PERSON] помер 05.01.2017 року у м. Алчевськ Луганської області. Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують факт смерті зазначеної особи в певний час на певній території. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявниця не має можливості надати для реєстрації смерті чоловіка документи встановленого законодавством України зразка, з метою захисту прав та законних інтересів заявниці, суд вважає, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved