Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В травні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача АТ «ВТБ Банк», в якому просив суд: - визнати незаконним своє звільнення з посади начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління АТ «ВТБ Банк», згідно з наказом № 260-к від 16 квітня 2019р. за п. 2 ст. 41 КЗпП України; - зобов`язати відповідача змінити формулювання причини звільнення позивача з посади начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління АТ «ВТБ Банк» з «вчинення винних дій при обслуговуванні товарних цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «за власним бажанням, ч. 1 ст. 38 КЗпП України». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він з січня 2015р. працював у відповідача, з 06 листопада 2017р. обіймав посаду начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління АТ «ВТБ Банк». Наказом відповідача № 260-к від 16 квітня 2019р. позивача звільнили з роботи з 26 квітня 2019р. за п. 2 ст. 41 КЗПП України. На думку позивача його звільнення з роботи відбулося з порушенням трудового законодавства, оскільки позивач вважає, що дійсною причиною його звільнення є конфлікт, який стався між ним та адміністрацією відповідача, щодо його бажання звільнитись на підставі ст. 38 КЗпП України, до закінчення двомісячного строку визначеного роботодавцем, з подальшим звільненням його, за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Враховуючи те, що він не вчиняв жодних дій, які б давали підстави для втрати до нього, як матеріально - відповідального працівника довір`я, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 07 серпня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив. Зазначаючи, що позивач в порушення своїх посадових обов`язків відмовився приймати основні засоби та складати акти приймання - переміщення основних засобів, у зв`язку з чим роботодавцем було прийнято рішення про звільнення позивача. Також на думку сторони відповідача стороною позивача не доведено належними докази понесення витрат на професійну правничу допомогу. 12 вересня 2019р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача зазначала, зо стороною відповідача не доведено правомірності звільнення позивача з роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки не були встановлені, які саме винні дії були вчинені позивачем при обслуговуванні товарних цінностей, які стали підставою для втрати довір`я. 19 вересня 2019р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких сторона відповідача зазначила, що звільнення позивача з роботи здійснено у відповідності до вимог трудового законодавства, а також позивачем не підтверджено фактичні витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, і у відповіді на відзив, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача, проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, просив суд позов залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно наказу відповідача № 4038-к від 29 грудня 2014р. позивач був прийнятий на роботу на посаду завідувача складу Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Управління справами ПАТ «ВТБ Банк» з 05 січня 2015р., в подальшому позивач неодноразово був переведений на інші посади. З 06 листопада 2017р. позивач був переведений на посаду начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління, згідно наказу відповідача № 1207-к від 06 листопада 2017р. 16 квітня 2019р. відповідачем було видано наказ № 260-к, згідно якого позивача було звільнено з 26 квітня 2019р. з роботи за вчинення винних дій при обслуговуванні товарних цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України. Зазначений наказ було видано на підставі службової записки Головного бухгалтера фінансового департаменту від 12 квітня 2019р. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що дійсною причиною його звільнення є конфлікт, який стався між ним та адміністрацією відповідача, щодо його бажання звільнитись на підставі ст. 38 КЗпП України, до закінчення двомісячного строку визначеного роботодавцем, з подальшим звільненням його, за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Судом встановлено, що 08 квітня 2019р. відповідачем, як роботодавцем було попереджено позивача, як працівника про майбутнє скорочення посади, яку він обіймає і наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 12 квітня 2019р. позивачем було подану відповідачу заяву про звільнення його з займаної посади за власним бажанням з 30 квітня 2019р. 12 квітня 2019р. Головним бухгалтером [PERSON] було подано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» службову записку щодо невиконання вимог організаційно - розпорядчих документів банку. Згідно зазначеної службової записки, відповідно до затверджених наказами відповідача від 10 грудня 2018р. №№ 46-од, 47-од, 48-од, №49-од, 50-од планів протягом січня-лютого 2019р. структурними підрозділами Банку здійснювались дії та вживались заходи, направлені на закриття відділень Банку Відповідно до затверджених планів: - матеріально відповідальна особа відповідного Відділення передає до структурних підрозділів ГО за напрямками: основні засоби, нематеріальні активи та інших матеріальних цінностей (в т.ч. касової техніки (окрім тої, що перевозиться до інших відділень чи продається), ключів від грошових сховищ (сейфів), технічних паспортів від сховища (сейфу) та сертифікатів від них), що переміщуються до ГО, з актом приймання-переміщення; - структурні підрозділи ГО за напрямками (Адміністративно-технічне управління, Управління платіжних систем, Управління інформаційних технологій) перевіряють основні засоби, нематеріальні активи та інші матеріальні цінності, після їх доставки до ГО на підставі акту приймання - переміщення підписують і передають їх до ВОВО, або надають зауваження до актів приймання-переміщення у разі виявлення невідповідностей (на наступний робочий день після отримання). Головний бухгалтер повідомила, що станом на 12 квітня 2019р. до Відділу обліку внутрішньобанківських операцій Управління обліку і звітності не надано Адміністративно-технічним управлінням (відповідальний за роботу АТУ [PERSON] - матеріально-відповідальна особа) службові записки та належним чином оформлені та підписані акти приймання-переміщення основних засобів (за напрямком АТУ) з відділень Банку (Відділення «КИЇВСЬКЕ» АТ «ВТБ БАНК», Відділення «ПОЛІТЕХНІЧНЕ» АТ «ВТБ БАНК», Відділення «ЦЕНТРАЛЬНЕ ХАРКІВСЬКЕ» АТ «ВТБ БАНК», Відділення «ЦЕНТРАЛЬНЕ У М.ДНІПРО АТ «ВТБ БАНК», ПУШКІНСЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ АТ «ВТБ БАНК». Відсутність належним чином оформлений актів приймання-переміщення основних засобів (з відділень на ГО) унеможливлює відображення в бухгалтерському обліку операції переміщення основних засобів, що негативним чином впливає на коректне ведення Банком бухгалтерського обліку операцій, а також створює значні ризики, пов`язані з неможливістю встановлення реального місцезнаходження та кількості основних засобів, що передавались з закритих відділень до Головного офісу Банку. Вказане призводить до неможливості виконання Відділом обліку внутрішньобанківських операцій Управління обліку і звітності вимог п.5.2.3 гл.2 р.5 Положення про порядок бухгалтерського обліку основних засобів і нематеріальних активів та його документальне забезпечення у ПАТ «ВТБ Банк» (наказ ПАТ «ВТБ БАНК» від 26 грудня 2017р. №263-од). Згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 28 Постанови № 9 від 06 листопада 1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. Судом встановлено, що 24 квітня 2019р. позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив відповідача надати йому можливість ознайомитись з службовою запискою Головного бухгалтера від 12 квітня 2019р. В судовому засіданні, представник відповідача не міг пояснити суду, чи було ознайомлено сторону позивача з наказами відповідача від 10 грудня 2018р. №№ 46-од, 47-од, 48-од, №49-од, 50-од, при цьому суду не були надані належним чином засвідчені копії цих наказів, як і не міг пояснити, яким чином Головним бухгалтером [PERSON] було встановлено саме порушення позивачем трудової дисципліни (посадових обов`язків), враховуючи те, що відповідно до п. 1.6. Посадової інструкції начальника Відділу матеріально-технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно - технічного управління ПАТ «ВТБ Банк» посада, яку обіймав позивач підпорядковувалась виключно начальнику Адміністративно - технічного управління або заступнику Голови правління банку. Як і не міг пояснити в судовому засіданні представник відповідача, в чому полягають винні дії позивача, як працівника, за умови виконання інших працівників належним чином своїх посадових обов`язків, враховуючи положення п. 3.1.2 цієї Посадової інструкції. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача, як роботодавцем не було надано суду належних і допустимих доказів, щодо строків виконання позивачем, як працівником вищенаведених наказів від 10 грудня 2018р. Крім того, в судовому засіданні сторона відповідача не могла повідомити суду, чому про складену службову записку від 12 квітня 2019р. сторона позивача довідалась вже після видання наказу про звільнення позивача за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи з посади начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління АТ «ВТБ Банк», згідно з наказом № 260-к від 16 квітня 2019р. за п. 2 ст. 41 КЗпП України відбулося незаконно. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір. укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Враховуючи те, що позивачем було подано заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а також беручи до уваги положення ст. ст. 10, 13 ЦПК України; ст. 43 Конституції України, визнання незаконним звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, суд приходить до висновку, що з метою захисту порушеного права сторони позивача, слід зобов`язати відповідача, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку змінити формулювання причини звільнення позивача з посади начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління АТ «ВТБ Банк» з «вчинення винних дій при обслуговуванні товарних цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «за власним бажанням, ч. 1 ст. 38 КЗпП України», шляхом внесення відповідних змін до наказу відповідача № 260-к від 16 квітня 2019р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1536,8 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,0 грн.

Outcome: approved