Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 21.07.2014 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої [PERSON] отримала у банку кредит у розмірі 16 267,89 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 6 місяців, тобто до 31.01.2015 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а саме починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач має надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач не виконала своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 18 638,23 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача у своєму клопотанні не заперечував проти такого порядку розгляду справи. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21.07.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанком» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої [PERSON] отримала у банку кредит у розмірі 16 267,89 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 6 місяців, тобто до 31.01.2015 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а саме починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач має надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом з Умовами, Правилами та Тарифами Банку складає між нею і банком кредитний договір, про що свідчить його підпис в генеральній угоді (а. с. 8). В порушення умов вищезазначеної угоди за відповідачем станом на 21.11.2014 року рахується заборгованість в сумі 18 638,23 грн., яка складається з наступних складових: · 12 918,79 грн. - заборгованості за кредитом; · 0,36 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; · 516,75 - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; · 5202,33 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. Генеральної угоди. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовлятися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 1 статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 21.07.2014 року у розмірі 18638,23 грн., з яких: 12918,79 грн. - заборгованості за кредитом; 0,36 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 516,75 - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; 5202,33 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. Генеральної угоди. У відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої винесено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: approved