Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

в червні 2015р. позивачка звернулась в cуд у своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини - [PERSON] з позовом до «Глобал Фітнес Україна» та ФОП [PERSON] про захист прав споживача та повернення сплачених коштів. Просила стягнути солідарно з відповідачів кошти, сплачені згідно договору про надання спортивних послуг від 27.01.2014 року №ГФУС/ПЛ Н13 категорія клубної картки «Platinum+ басейн» (далі - Договір-1) - у сумі 3 300 грн. та на користь малолітнього [PERSON] - кошти, сплачені згідно договору про надання спортивно-оздоровчих послуг від 27.01.2014 року №ГФУС/ДН13 категорія клубної картки «Kinder Lend + басейн» (далі - Договір-2) - в сумі 1 600 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2014 року між нею, в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітнього [PERSON], оодного боку, та ТОВ «Глобал Фітнес Україна» і ФОП [PERSON] - з іншого, укладено зазначені договори. Відповідно до п.п. 1.1., 1.4 Договорів ТОВ «Глобал Фітнес Україна» як виконавець, зобов'язувався надати їй та її дитині комплекс фізкультурно-спортивних та оздоровчих послуг, в т.ч. з користування басейном, в фізкультурно-оздоровчому комплексі «СпортЛенд», розташованому на [ADDRESS], а позивачка зобов'язалась оплатити дані послуги та дотримуватись всіх умов даних договорів та додатків до них. 27.01.2014 року відповідно до умов Договору-1 та Договору-2 зазначені послу були оплачені фізичній особі-підприємцю [PERSON] в повному обсязі, в сумі 3 300 грн та 1 600 грн відповідно. Згідно п. 5.4.1. Договорів, клуб зобов'язувався забезпечити послугами в обсягах та в строки відповідно до умов останніх. Строк дії клубної карти - один рік. Під час купівлі абонементу працівники відділу продажу запевнили, що клуб з басейном відкриється не пізніше кінця другого кварталу 2014 року, що також гарантувала реклама клубу. Проте, всупереч умовам договору та Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачі до цього часу басейн не відкрився, клуб не розпочав надавати передбачені договорами послуги. Крім того, укладені договори не відповідають п.2 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки містять несправедливі умови, та ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідачі здійснюють нечесну підприємницьку практику, яка вводить споживача в оману. Оскільки на день звернення до суду відповідачі ухиляються від виконання договорів позивач просила стягнути з них солідарно сплачені кошти. В судовому засіданні представник позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути солідарно з відповідачів на користь Просила позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, оскільки відповідачі не виконують умови Договорів про надання спортивних послуг і спортивний клуб відкрито не було. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлені судом належним чином, судові повістки повернулись за закінченням терміну їх зберігання. У зв'язку з цим суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких мотивів. Судом встановлено, що 27.01.2014 року між позивачкою, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], з одного боку, та ТОВ «Глобал Фітнес Україна» в особі директора [PERSON], який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) №11 від 18.10.2013 року з ТОВ «СПОРТЛЕНД ГРУП» та ФОП [PERSON], що діяла на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення №11/1 від 31.12.2013 року - з іншого - укладено: договір про надання позивачці спортивних послуг від 27.01.2014 року №ГФУС/ПЛ Н13 категорія клубної картки «Platinum+ басейн» та договір про надання малолітньому [PERSON] спортивно-оздоровчих послуг від 27.01.2014р. №ГФУС/ДН13 категорія клубної картки «Kinder Lend+басейн»,строком на один рік. Пунктом 2.1 Договорів визначено, що вартість комплексу послуг за договорами становить 3300 грн. та 1600 грн відповідно. Відповідно до Договорів п.3.3 (Договір-1) та п.3.4 (Договір-2), активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування Клубу. Періодом же активації клубної карти визначено два календарних місяці (Договір-1) та 60 календарних днів (Договір-2) від дати купівлі або з дати відкриття клубу. З товарного чеку від 27.01.2014 року, наданого в судовому засіданні позивачкою, вбачається, що на рахунок ФОП [PERSON] сплачено грошові кошти в сумі 3 300 грн. та 1600грн. категорія клубної картки «Platinum+ басейн» та «Kinder Lend + басейн», відповідно. Відповідно ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК, за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник об збов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно - правовими актами (ст.905 ЦК України). Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Звертаючись з позовом до суду, позивачка зазначила, що всупереч договорам про надання спортивних послуг клуб не розпочав надавати їх у передбачені договорами строки, і відкриття клубу не відбулось. Відповідачі не виконали свої зобов»язання у визначенні договором строки, послуги клубу надані не були, а ФОП [PERSON] сплачені кошти не повернула, не зважаючи на те, що спортивний клуб не розпочав свою діяльність. Відповідно до ст.60 ЦПК України, обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги те, що з боку відповідачів суду не надано жодних доказів на спростування обставин, зазначених позивачем, суд вважає, що оскільки споживачі не отримали оплачені послуги, в т.ч. можливість користування басейном, вони мають право на повернення сплачених коштів за неналежне виконання умов укладених договорів, позов у відповідній частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 901 ч.1, 903 ч.1 ЦК України, договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Отже, з урахуванням наведених положень законодавства, приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних від прострочених сум. При цьому суд бере до уваги розрахунок розміру пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних від прострочених сум, доданий до заяви про збільшення позовних вимог, оскільки відповідач не надав заперечень щодо стягнення та щодо розміру відповідних сум. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі в дохід держави. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 530, 611, 625, 901 ч.1, 903 ч.1, 906 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved