Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Голова Адвокатського об`єднання «Доладні правознавці» - адвокат Дерев`янко І.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та особисто контактувати з нею через інші засоби зв`язку; наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , терміном на 6 місяців. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що [PERSON] та [PERSON] з 07.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.06.2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з заявницею [PERSON] . Після припинення подружніх стосунків сторони не дійшли згоди у способах участі батька у вихованні та спілкуванні з спільним сином, вирішення даного питання було зумовлено безліччю конфліктів, які на превеликий жаль впливають на емоційний стан дитини. [PERSON] створює заявниці неможливі умови проживання, внаслідок чого остання 31.05.2020 року змушена була звернутися до поліції з приводу виниклої конфліктної ситуації між сторонами, яка сталася на очах їхнього сина. Крім того, на розгляді Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУ Національної поліції в Запорізької області знаходяться матеріали кримінального провадження № 12019080040001699 внесеного до ЄРДР від 23.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Згідно яких [PERSON] спричинені тілесні ушкодження [PERSON] . У судовому засіданні заявник та її представник повністю підтримали заяву і просили суд її задовольнити. Заявник також доповнила, що 28.08.2020 року після закінчення батьківських зборів [PERSON] пригрозив їй, що у випадку якщо вона буде заважати спілкуванню з дитиною, то у неї з`являться травми. Заінтересована особа проти задоволення заяви заперечував, вважав її безпідставною і необґрунтованою, суду пояснив, що не здійснював психологічного чи фізичного насильства щодо заявниці. Навпаки, насильство щодо нього здійснює сама [PERSON] . Щодо конфлікту, який стався 22.05.2019 року, пояснив, що вкусив [PERSON] за ліве плече через самозахист, адже остання намагалася відібрати у нього дитину. Відносно подій 31.05.2020 року пояснив, що жодного разу [PERSON] не штовхав, навпаки остання постійно хватала його за руки і провокувала на конфлікт. Також заявив у судовому засіданні, що у випадку продовження поведінки [PERSON] щодо звинувачення його у здійсненні психологічного та фізичного насильства по відношенню до неї, він зможе і буде вимушений застосувати таке насильство відносно неї, адже володіє навиками східних єдиноборств. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона приходиться матір`ю [PERSON] . У період шлюбу [PERSON] і [PERSON] мешкали за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення її син вигнав заявницю із сином з цієї квартири на призволяще. До теперішнього часу її син постійно викладає образливі пости у соціальних мережах по відношенню до [PERSON] . Була такод свідком подій в травні 2019 року на випускному у дитячому садку, коли [PERSON] ображав нецензурними словами [PERSON] . Вважає, що поведінка її сина є небезпечною по відношенню до [PERSON] і остання потребує захисту. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона приходиться матір`ю [PERSON] . Після розлучення між [PERSON] і [PERSON] склалися неприязні відносини. Зі слів доньки їй відомо, що [PERSON] проявляє до неї акти фізичної агресії. Також сама свідок чула як [PERSON] у розмовах по телефону допускав образливі висловлювання по відношенню до [PERSON] . Вислухавши заявника, її представника, заінтересовану особу, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] в квартирі проживає її син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2019 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з висновками спеціаліста-психолога, кандидата психологічних наук, доцента кафедри психології Запорізького національного університету [PERSON] від 09.01.2020 року, встановлено, що у процесі дослідження було виявлено, що свою сім`ю [PERSON] сприймає цілісно включаючи в неї тата, маму і себе. Але також, виділяє поняття «сім`я» і «будинок» вякій він проживає на даний момент з мамою [PERSON] , в якій йому комфортно, і він відчуває любов і турботу про нього з боку мами. Індивідуальний розвиток [PERSON] відповідає віковій нормі дітей даного віку...У процесі спілкування з [PERSON] були виявлені теплі емоційні стосунки з матір`ю [PERSON] , він її любить, вважає доброю і турботливою, так само [PERSON] емоційно тепло відгукується про батька [PERSON] . Єдине що його фруструє, викликає почуття тривоги і страху з батьком, це агресивність (вербальна та невербальна) направлена проти матері [PERSON] . [PERSON] згадує свої зустрічі з батьком, з його слів, під час зустрічей вони «грають на дитячому майданчику, або просто гуляють». При зустрічах з батьком, його фрустує поведінка батька, щодо матері, у дитини починає формуватися установка що він стає джерелом такої агресивної поведінки батька, це формує у нього тривогу і страх, які можуть проявлятися відмовою від спілкування.В процесі обстеження [PERSON] зазначив, що «со мной папа хороший, а со всеми остальными злой, он кричит, ругается на маму и постоянно ее толкает, что у нее появляються синяки», тобто у присутності дитини батько [PERSON] проявляє фізичне і моральне насильство, виражене у фізичній агресії, образи надіслані на адресу матері, [PERSON] , а дитина стає свідком цих дій, що природно призводить до порушення його психологічного благополуччя.» (а.с. 6-8). Відповідно висновку невролога Дитячого медичного центру «Айболит», від 20.01.2020 року у [PERSON] виявлено «нервозоподібний стан з нав`язливими рухами», призначено медикаментозне лікування та спостереження у лікаря (а.с. 9) Згідно психолого-педагогічної характеристики Запорізького навчально-виховного комплексу № 70 ЗМР Запорізької області, від 24.01.2020 року за результатами проведення психодіагностичного обстеження [PERSON] було встановлено, що останній переживає тривогу, пов`язану з відносинами у родині. Фігуру батька хлопець сприймає як небезпечну, підсвідомо намагається уникнути контактів з ним. Спілкування з батьком негативно впливає на емоційний стан дитини, викликає хвилювання напругу (а.с. 9 зворот). Відповідно довідки Запорізького навчально-виховного комплексу №70 ЗМР Запорізької області, від 24.01.2020 року, про міру участі батька у вихованні [PERSON] , Адміністрація зазначає, що батько протягом першого півріччя навчального року не з`являвся у школу, батьківські збори не відвідував, контакт з вчителями не підтримував, успіхами сина не цікавився. Протягом останнього часу почав зустрічати [PERSON] з групи продовженого дня. Проте, за даними психологічного обстеження, візити батька до школи негативно впливають на емоційний стан дитини (а.с. 10). Згідно листа начальника Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області № 6271/45/01/05-2020 від 18.06.2020 року, вбачається, що 31.05.2020 року о 12-08 годині до Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що біля 7 під`їзду будинку № 29 по вул. Чумаченка в м. Запоріжжі між дівчиною та хлопцем відбулася конфліктна ситуація, в ході якої останній вдарив дівчину (а.с. 12 зворот). Як слідує зі змісту даного листа-відповіді і пояснень заявниці і заінтересованої особи у судовому засіданні учасниками цієї події були [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається з пояснень допитаних у судовому засіданні свідків, між [PERSON] та [PERSON] виникають сварки, склалися неприязні відносини, що впливають на емоційний стан їхньої дитини. Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, досліджені у судовому засіданні письмові докази суд вважає за доцільне задовольнити заяву в частині заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] . Таке тимчасове обмеження дозволить зменшити можливість виникнення конфліктних ситуацій між [PERSON] і [PERSON] , а звідси і від можливого застосування останнім психологічного чи фізичного насильства по відношенню до заявниці. Вирішуючи питання встановлення заборони [PERSON] , щодо ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, суд враховує те, що телефонний номер заявниці заблоковано, що в свою чергу унеможливлює настання наслідків необхідних для видачі обмежувального припису в цій частині. Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial