Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

В січні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив визнати кімнату [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку кімнати [ADDRESS] . В період шлюбу сторонами набуто у спільну сумісну власність кімнату [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Тому позивач вважає, що має право на половину даного нерухомого майна, оскільки воно придбано ними за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудика В.В. належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу від 07.10.2016, серії та номер: 3976, за яким [PERSON] набула у власність кімнату [ADDRESS] та належним чином засвідчену копію матеріалів справи по нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу від 07.10.2016, серії та номер: 3976. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що 26.08.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 3 (свідоцтво про шлюб на 3 а.с.). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (свідоцтво про народження на 4 а.с.). 07.10.2016 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила кімнату в гуртожитку [ADDRESS] . При укладенні договору купівлі-продажу кімнати чоловік покупця - [PERSON] надав свою згоду на укладення цього договору (на 28-29 а.с.). Того ж дня за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно зареєстровано право власності на придбане майно (витяг на 37 а.с.). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.08.2014 (на 7 а.с.). Станом на 21.12.2020 будь-які обтяження відносно кімнати [ADDRESS] відсутні (на 8 а.с.). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Судом встановлено, що спірна кімната є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана відповідачем в перебування у шлюбі з позивачем. Презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, не спростована. Позивач є співвласником квартири, оскільки вона перебуває у спільній сумісній власності колишнього подружжя та підлягає поділу, тому позовні вимоги належить задовольнити. Оскільки позов задоволено, понесені позивачем судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 грн належить стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved