overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 06.12.2002 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 13.01.2015 р., серія [NUMBER], актовий запис № 1749, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 13.01.2015 р., серія [NUMBER], актовий запис № 2328, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та проти ухвалення судовому в засіданні рішення не заперечує (а.с. 14). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 15). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 30.10.2010 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 30.10.2010 р., серія [NUMBER], актовий запис № 805, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 27.05.2011 р., серія [NUMBER], актовий запис № 963, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та проти ухвалення судовому в засіданні рішення не заперечує (а.с. 15). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 16). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В січні 2015 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач обгрунтовує відсутністю спільного проживання та бюджету, відсутністю почуттів, взаємоповаги та взаєморозумінні. Також вказує, що подальше збереження шлюбу із відповідачем неможливе та суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Про причини своєї неявки не повідомив. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності відповідача, який подав заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі оригіналу свідоцтва про шлюб, наявного в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Згідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористалась своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подала, в судове засідання не з'явилась без поважних причин. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

В січні 2015 р. заявник [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою, заінтересована особа - Опікунська рада з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при Києво-Святошинській районній державній адміністрації про визнання особи недієздатною. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона є бабусею [PERSON], [INFO], яка страждає на тяжке хронічне психічне захворювання шизофренію параноїчної форми та є інвалідом з дитинства, другої групи. Внаслідок хронічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У звязку з цим заявник просить суд: визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. У судове засіданні заявник та заінтересована особа не зявились. Про час та місце розгляду заяви повідомлені. Заявник подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав. Просив суд задовольнити подану заяву. Причини неявки представника заінтересованої особи суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що вимоги заявника підлягають до задоволення з наступних підстав. Ч. 1 ст. 30 Цивільного кодексу України\~ передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно ч.1\~ст.39 Цивільного процесуального кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є бабусею [PERSON], [INFO]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2015 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №147ц, [PERSON], [INFO] страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію параноїдну із безперервно-прогредієнтним типом перебігу та апато-абулічним типом дефекту (МКХ-10; F20.00), тому вона за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Під час проведеного обстеження виявлено, що [PERSON] психічно захворіла з 2002 року, з того часу багаторазово лікувалась в психіатричному стаціонарі, де їй діагностовано шизофренію, дезадаптувалась у соціумі та побуті, неодноразово мали місце обмани сприйняття, маячне сприйняття дійсності, вона стала потребувати постійного стороннього догляду, визнана інвалідом ІІ групи безстроково. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В січні 2015 рок позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 квітня 2013 року в Саксаганським відділом ДРАЦСу реєстраційноїслужби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що здійснено відповідний актовий запис № 112. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з вересня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбунадалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачі вказують на те, що 29 грудня 1995 року придбали у відповідачів квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі - продажу, який був зареєстрований на Південній товарній біржі за № 3410. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. Посилаючись на викладене, позивачі просили про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] та відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялася судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 29 грудня 1995 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], продала, а [PERSON], [PERSON], яка діяла зі згоди своєї матері [PERSON], купили квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачі передали зазначену квартиру у власність позивачів, а останні прийняли нерухоме майно і сплатили за неї певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на Південній товарній біржі за № 3410 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 29 грудня 1995 року. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] позивачі зареєстрували на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 17728) 5 січня 1996 року, а також зареєстрували своє місце проживання в квартирі. Як слідує з паспорту позивачки [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 6 лютого 1996 року. Позивачка [PERSON] (дівоче прізвище «[PERSON]» згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER]), як слідує з її паспорту громадянина України, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 6 лютого 1996 року по 23 вересня 2003 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] (до шлюбу Давидова) О.В. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 листопада 2002 року виконавчим комітетом Великочернятинскої сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 5). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі вони не мають дітей, спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим. З лютого 2014 року сторони проживають окремо. Відповідачка не зявляється до органу РАЦС, а тому розірвати шлюб в позасудовому порядку не можливо. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом обєктивно встановлено, що 16 листопада 2002 року виконавчим комітетом Великочернятинскої сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (до шлюбу Давидова) [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 5) від 13.01.2015 року. Спільне сімейне життя сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим. Майнових спорів у подружжя немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просив стягнути з останнього 23 655 грн. основного боргу, 1 167 грн., три відсотка річних від простроченої суми та витрати на правову допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 01 червня 2013 року він позичив [PERSON] 1 500 тисячі доларів США, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою. Кошти [PERSON] зобовязувався повернути не пізніше 01 липня 2013 року. Проте незважаючи на сплив терміну погашення боргу кошти позивачу повернуті не були. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в суді позовні вимоги визнав повністю. Судом обєктивно встановлено, що 01 червня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] 1 500 тисячі доларів США, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою. Кошти [PERSON] зобовязувався повернути не пізніше 01 липня 2013 року. Проте незважаючи на сплив терміну погашення боргу кошти позивачу повернуті не були, що підтверджується оригіналом розписки. Відповідно до ст. 1046 ч. 1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат, розмір яких має бути визначений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Частина 2 даної норми визначає права даного учасника процесу та порядок його допуску до участі у справі. Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, в тому числі і витрати на оплату правової допомоги у сумі 1 500 грн., наданої адвокатом [PERSON] Встановлено, що [PERSON] згідно Договору про надання правової допомоги при судовому розгляді справи від 15 січня 2015 року сплатив 1 500 грн. адвокату [PERSON] за складання позовної заяви, а тому вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню. Судовий збір становить 2703 грн. 00 грн. і підлягає стягненню з відповідачки відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 09 січня 2013 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, сім'я розпалася з вересня місяця 2014 року, тому що, відповідачка допустила подружню зраду, сім'я фактично розпалася. Позивач повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідачка повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, наголошує, що примирення між ними неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, а також враховуючи визнання відповідачем даного позову, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачу, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved