Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що 22.07.2008 року між сторонами спору був укладений шлюб. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Позивач зазначає, що від спільного шлюбу з відповідачем є дочка - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином не допомагає позивачу в утримання дочки позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач вказує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, може утримувати дитину. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо вимог про стягнення аліментів позов визнає частково в розмірі сплати аліментів в твердій грошовій сумі -1 000 грн., щомісячно, оскільки непрацевлаштований, постійної роботи немає. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про одруження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області, серія 1-AM № 056022 між сторонами спору укладено шлюб.( а. с. 5 ) За час шлюбу в подружжя народилась дитина- Пелипенко [PERSON] [INFO] батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON]. ( а. с. 7). Як вбачається з довідки виданої Вінницькою міською радою від 29.04.2016р. №1091 позивач разом з донькою [PERSON] зареєстровані за адресою м. Вінниця, вул. 600-річчя, 50/3 ( а. с.8). Згідно із ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно із ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхніх дітей. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. ч.1 ст. 182 СК. України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. ч. 1 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням с суду від дня предявлення позову ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стосовно вимоги про розірвання шлюбу суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів про спроможність відповідача виплачувати аліменти в розмірі 3 000,00 грн., а також те, що відповідач не працевлаштований, офіційно не працює, має лише тимчасові заробітки та беручи до уваги положення ч ст. 7 ЗУ « Про державний бюджет України на 2016р.», якою встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 1531грн., суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягувати з [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого в [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], 17.08.2009 р. н., в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи стягнення з 12.05.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору згідно ч.3 ст., 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 551,20 грн. на користь держави, за вимогу про стягнення аліментів, та стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн., за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial