Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Головний лікар комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради звернувся до суду із заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] , 1962 року народження, посилаючись на наступне: пацієнтка неодноразово знаходилась на лікуванні у цьому медичному закладі, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, останній раз була госпіталізована 05 січня 2016 року. [PERSON] є інвалідом другої групи, визнана судом недієздатною, за характером психічного захворювання потребує постійного нагляду, однак, опікун останні 5 років хвору не відвідує та не цікавиться її станом . Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за заявою комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку та призначено судове засідання. Вислухавши представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР - лікаря-психіатра, яка підтримала подану до суду заяву, прокурора а також представника органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, які вважали, що [PERSON] слід застосувати госпіталізацію в умовах стаціонару, заслухавши саму [PERSON] , вивчивши надані документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 03 жовтня 2019 року № 2417, [PERSON] багаторазово знаходилась на лікуванні в даному медичному центрі. До КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР була госпіталізований 05 січня 2016 р. і на теперішній час знаходиться в лікувальній установі. У відділенні коло інтересів хворої обмежено фізіологічними потребами, апатична, соціальні зв`язки утрачені. Хвора нездатна самостійно задовольняти свої життєві потреби. Судом також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2002 року [PERSON] визнана недієздатною. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2010 року опікуном [PERSON] , 1962 року народження призначено [PERSON] . Вирішуючи питання про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, суд виходить з наступного обґрунтування. Так, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 2. ст. 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями. Частиною 2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по - друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що [PERSON] , в силу наявного у неї психічного захворювання, на даний час неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв`язку з чим, суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати для надання психіатричної допомоги та проходження курсу лікування у примусовому порядку до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, який не може перевищувати 6 місяців.

Outcome: approved