Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року. Від шлюбу мають двох дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На час розірвання шлюбу діти проживали разом із ним, проти чого відповідачка не заперечувала. Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року з нього на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 часини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. До 2 грудня 2013 року з нього також стягувались аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Проте свої батьківські обовязки [PERSON] виконує неналежним чином. В серпні 2014 року відповідачка виїхала проживати до м. Києва разом із дітьми у звязку із напруженою ситуацією в Донецької області. З цього часу діти періодично проживали то з ним, то з матірю. [PERSON] проживала разом із ним з січня по травень 2015 року і з серпня по жовтень 2015 року. [PERSON] мешкала у нього на зимових та літніх канікулах. З середини грудня 2015 року діти постійно проживають разом із ним та його матірю своєю бабою, [PERSON] навчається в 4-Г класі Красноармійського НВК. За весь цей час відповідачка не приїздила до дітей, зі старшою дочкою [PERSON] спілкується лише за телефоном, з молодшою [PERSON] майже не спілкується, Відповідачка самоусунулась від виховання дітей, проте постійно звертається зі скаргами до органів державної виконавчої служби з приводу стягнення аліментів на утримання дітей, при цьому сама матеріально дітей не утримує. З грудня 2015 року він надсилає відповідачці аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, не зважаючи на те, що діти знаходяться разом із ним, в травні 2016 року відправив 2000 грн. з урахуванням заборгованості, що утворилась. Відповідачка гроші витрачає на себе, не переймаючись тим, що дітям потрібно придбати одяг, взуття, предмети гігієни, розвитку та інше. Він проживає в будинку, що належить на праві власності його матері [PERSON] разом із матірю та дружиною [PERSON], шлюб з якою уклав 6 травня 2016 року. Його дружина згодна, щоб дівчинки проживали разом із ними, між ними склалися добрі відносини. Ним створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Згідно характеристики зі школи [PERSON] її вихованням займаються він та баба, відповідачка нехтує вихованням дитини. Він працює водієм у ФОП [PERSON] на підставі безстрокового трудового договору, отримає заробітну плату в розмірі 3000 грн. на місяць, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцну родину і хоче, щоб дочки відчували усю батьківську любов та турботу, на яку він здатен. У нього є все необхідне для проживання, а також для виховання та утримання дочок. Вдома присутній благополучний клімат, у дівчат є свій простір, необхідні речі для навчання, відпочинку та всебічного розвитку. Дівчата бажають проживати разом із ним та бабусею [PERSON] З метою забезпечення сприятливих умов для проживання й навчання дітей, гармонійного розвитку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, вважав за необхідне визначити місце проживання його дітей разом з ним. У разі задоволення позов про визначення місця проживання дітей разом із ним, відповідачка в майбутньому не матиме права на отримання від нього аліментів на утримання дітей, оскільки діти мешкають разом із ним і знаходяться у нього на утриманні. В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2005 року, який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року. Від шлюбу у них народилось двоє дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року зі [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 8 жовтня 2012 року до їх повноліття, тобто до 22 листопада 2023 року, 2 грудня 2028 року відповідно; стягувались аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 8 жовтня 2012 року до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, тобто до 2 грудня 2013 року. Відповідач нерегулярно сплачував аліменти, у звязку з чим станом на 29 лютого 2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 217118,59 грн. В 2014 році в Україні почалась АТО, і вона вимушена була переїхати разом з дітьми до м. Києва. Тривалий час вони з дітьми проживали на орендованих квартирах. Самостійно їй було вкрай важко утримувати двох дітей. Вона постійно нагадувала відповідачу про необхідність сплати аліментів, однак він почав її шантажувати, що забере у неї дітей, а її позбавить життя або посадить за грати. У звязку з неможливістю самотужки утримувати двох дочок внаслідок несплати [PERSON] аліментів вона поскаржилась на нього його матері, яка запропонувала допомогти їй та взяти на виховання їх дітей. 9 грудня 2015 року вона передала дівчат своїй колишній свекрусі [PERSON] під розписку поки не влаштується в м. Києві та орендує добру квартиру для дітей. Як тільки діти потрапили до її колишньої свекрухи, відповідач забрав їх до себе і ховає від неї до цього часу, перешкоджає спілкуванню з ними, залякує її. Таким чином, вона позбавлена можливості спілкуватися з дітьми внаслідок перешкод, які чинить [PERSON] Відповідач заробляє лише 3000 грн. і фактично не може в повній мірі утримувати їх дітей. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні його прав та обовязків щодо їх дітей. На підставі наведеного просила визначити місце проживання дітей разом із нею, прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом обєднані в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали первісний позов, просили його задовольнити і не визнали зустрічний позов [PERSON] Позивач [PERSON] пояснив, що звернувся до суду з позовом для забезпечення стабільності у житті своїх дітей, оскільки відповідачка [PERSON] періодично їх забирала, а потім знову віддавала йому. Після спілкування із матірю діти були роздратовані, плакали ночами, внаслідок чого він вимушений був давати їм заспокійливе, схудли, потребували медичної допомоги лікаря-стоматолога, молодша дитина заїкалась. Діти бачили сварки та скандали в сімї [PERSON] Діти розповідали йому, що їх мама била [PERSON]. З грудня 2015 року діти постійно проживають разом із ним. Зараз діти стали спокійні та зрівноважені. З цього часу [PERSON] бачила дітей лише 1 вересня 2016 року. Він та бабуся дітей відвідують школу, куди ходить [PERSON], [PERSON] виховується вдома. Дітям створені належні житлові умови, старша дочка відвідує спортивну секцію по волейболу, молодша Центр дитини. За думкою позивача діти до матері не тягнуться. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] не визнали первісний позов, підтримали зустрічний позов, просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] пояснила, що найкраще дітям буде саме із нею, і дружина [PERSON] не буде в змозі дати їм стільки любові, скільки вона. В грудні 2015 року вона захворіла, а тому віддала дітей їх бабусі [PERSON] На теперішній час вона орендує квартиру в м. Києві, в якій виділена окрема кімната для дітей, гроші на оренду житла їй виділяє її теперішній чоловік. Вона офіційно працевлаштована тренером в «Спорт Лайфе», має стабільний заробіток. Старша дочка буде ходити до школи, а молодша разом із нею на роботу. Її чоловік не заперечує, щоб діти жили разом із ними, вважає їх своїми дітьми Він також працює, має свою компанію в ОАЕ. Вона спілкується з [PERSON] телефоном та за допомогою Скайпу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області [PERSON] суду пояснила, що з грудня 2015 року діти проживають разом із батьком за його місцем реєстрації м. Покровськ, вулиця Київська, будинок 87, власником якого є баба дітей [PERSON] За місцем проживання дітей створені всі необхідні умови для їх проживання, виховання та розвитку. [PERSON] навчається КНВК, закінчила 4 клас, [PERSON] виховується вдома. [PERSON] перебуває у повторному шлюбі, мачуха приймає участь у вихованні дітей. [PERSON] за спеціалізованою психіатричною допомогою не звертався, на «Д» обліку не перебуває, працює водієм у ФОП [PERSON], за місцем проживання характеризується позитивно. Питання визначення місця проживання малолітніх дітей розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 9 червня 2016 року, де були присутні [PERSON], [PERSON] та її адвокат. [PERSON] повідомила комісії, що доцільне місце проживання дітей разом із нею, на проживання дітей разом із батьком вона не згодна. Пояснила, що у грудні 2015 року передала дітей на проживання батька, оскільки мала намір збудувати матеріальну базу для самостійного проживання. З її слів за цей час вона офіційно працевлаштувалась, уклала договір оренди житла і має всі необхідні умови для проживання дітей разом із нею. До цього часу вона мала матеріальні труднощі в утриманні дітей, так як [PERSON] тривалий час не сплачував їй аліменти, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 219009,59 грн. За час проживання дітей в родині батька вона жодного разу не провідала дітей у звязку з тим, що проїзд з м. Києва дорого коштує, і вона спілкується на двох роботах в інтернет-магазині офіційно і спортклубі неофіційно, з дітьми спілкується по телефону. Питання визначення місця проживання дітей піднімалось і раніше [PERSON] пропонував їй укласти нотаріальну угоду про проживання дітей разом із ним, але вона не погодилась. Підтвердила, що [PERSON] дійсно дуже любить дітей. [PERSON] надала для розгляду комісії документи, що підтверджують наявність у [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів та медичну довідку про проходження нею психіатричного огляду, показала договір найму житла, довідку з місця роботи, але долучити їх до матеріалів справи відмовилась. [PERSON] повідомив комісії, що доцільне місце проживання дітей разом із ним, на проживання дітей разом із матірю він не згоден. Підтвердив, що має заборгованість по сплаті аліментів, але весь час з моменту припинення шлюбних відносин допомагав [PERSON] утримувати дітей, купував продукти харчування, має квитанції грошових переказів, має намір переглянути в судовому порядку розмір заборгованості по сплаті аліментів. Діти періодично проживали разом із ним. Порушив питання визначення місця проживання дітей у звязку з тим, що під час проживання дітей разом із матірю вони не мали стабільності у житті: з серпня 2014 року [PERSON] змінила 3 школи у м. Києві, зараз навчається в Красноармійському НВК. За цей час [PERSON] декілька разів змінювались зйомці квартири, вона на мала самостійного доходу. Діти виявляють бажання проживати разом із ним. За результатами обговорення комісія вирішила врахувати думку дітей щодо зазначеного питання, для цього рекомендувати батькам здійснити психологічне обстеження дітей та надати висновок психолога. Оркан опіки та піклування виконкому Покровської міської ради просив штатного психолога відділу освіти дослідити загальний психологічний стан дітей, ставлення дітей до матері та батька, до кого з батьків у дітей простежується особиста прихильність, чи простежується у дітей наслідки будь-яких видів насильства (фізичного, психологічного, економічного) з боку батьків, якщо так, то кого конкретно, чи досить свідомо та незалежно від впливу будь-яких осіб діти роблять вибір свого місця проживання. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 28 липня 2016 року у присутності [PERSON], був озвучений висновок психологічного обстеження дітей від 15 липня 2016 року № 03/1086. [PERSON] надала копію паспорта та повідомила, що надасть всі інші документи після консультації з адвокатом, але так нічого і не надала без пояснення причин. За результатами обговорення комісія вирішила надати [PERSON] додатковий час для збору необхідних документів до наступного засідання. На черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 11 серпня 2016 року, було вирішено завершити розгляд питання визначення місця проживання малолітніх дітей у звязку з тим, що [PERSON] так і не були надані документи, передбачені п.72 постанови КМУ від 24.09.2008р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» і урахувати рівні права та обовязки матері та батька щодо дітей у даному випадку неможливо. [PERSON] так і не повідомила членам комісії причину ненадання необхідного пакету документів. Комісія з питань захисту прав дитини не володіє підтвердженими відомостями, які б унеможливлювали визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], 22.11.2005р.н., та [PERSON], 02.12.2010р.н., разом із матірю, так само як і засвідчували б перевагу такого рішення. Комісія з питань захисту прав дитини за результатами розгляду вищезазначеного питання дійшла висновку, що за наявними у справі документами перевагу на визначення місця проживання малолітніх дітей разом із ним має батько дітей [PERSON], але враховуючи стать та вік дітей матері [PERSON] необхідно надати останню можливість захистити свої права та законні інтереси під час судового розгляду справи. На підставі вищезазначеного, архівуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради дійшов висновку визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], 22.11.2005р.н., та [PERSON], 02.12.2010р.н., на розсуд суду з урахуванням обставин, які будуть виявлені під час розгляду справи у судовому засіданні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що на даний час з питанням про визначення місця проживання дітей, що є предметом розгляду, [PERSON] до органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не зверталась. Працівником служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві здійснено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Під час обстеження зясовано, що [PERSON] проживає в даній квартирі на умовах договору оренди. Зі слів матері її малолітні діти [PERSON], 2005р.н., та [PERSON], 2010р.н., з нею не проживають. Діти проживають із матірю батька [PERSON] бабою [PERSON] в м. Покровську Донецької області. Старша дочка [PERSON] відвідує СЗШ № 10 в м. Покровську. Під час бесіди зі [PERSON] встановлено, що мати бажає, щоб діти проживали разом із нею в м. Києві. У разі коли батьки проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини із ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-комунальних умов та складання акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Враховуючи викладене, питання щодо визначення місця проживання дітей повинно розглядатися органом опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області за місцем фактичного проживання дітей. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації просив розглянути справу баз участі її представника та ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей та чинного законодавства України. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, проаналізувавши показання свідків, а також заслухавши думку прокурора, яка вважала, що місцем проживання малолітніх дітей необхідно визначити разом із їх батьком, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2005 року по 11 грудня 2012 року, який розірвано рішенням Красноармійського міськрайойнного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року, що набрало законної сили 11 грудня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], 2.11.2005р.н., [PERSON], 02.12.2010р.н., в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до їх повноліття, тобто до 22.11.2023 року, 02.12.2028 року. Мати та батько малолітніх дітей проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати їх малолітні діти. Згідно довідки Красноармійського координаційного комітету самоорганізації населення № 1262 від 19.05.2016р. [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і має склад сімї: дочка [PERSON], дочка [PERSON], [PERSON] зареєстрована, але не проживає з моменту реєстрації, тобто з 22.11.2007р. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан їх здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєї матірю. Судом встановлено, що батько малолітніх дітей [PERSON] є ФОП, який працює водієм у ФОП [PERSON] на підставі безстрокового трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 17 травня 2016 року, має стабільний заробіток в сумі 3000 грн. на місяць, має у власності квартиру, яка розташована в м. Ірпінь Київської області, вищу педагогічну освіту, позитивно характеризується за місцем проживання, в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Красноармійська» за спеціалізованою допомогою не звертався, на «Д» обліку не перебуває, за місцем проживання дітей створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей. Мати малолітніх дітей [PERSON] працює в ТОВ «Акаунт Менеджмент Сістем» консультантом з фізичного виховання з 20 січня 2016 року, має стабільний заробіток в сумі 5000 грн. на місяць, винаймає квартиру в м. Києві, в якій створені належні умови для проживання в ній дітей. Доказів про знаходження відповідачки у шлюбі та перебування її на диспансерному обліку суду не надано. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей від 19.09.2016р. № 05/26-872 визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], 22.11.2005р.н., та [PERSON], 02.12.2010р.н., на розсуд суду з урахуванням обставин, які будуть виявлені під час розгляду справу в суді. Підстав, передбачених ч.2 ст.161 СК України, які могли б бути перешкодою для передачі дітей для проживання комусь з батьків, судом не встановлено. Аналіз наданих сторонами доказів дає суду підстави стверджувати, що батьки малолітніх дітей знаходяться у більш-менш рівних умовах при вирішенні питання щодо місця проживання їх дітей. Разом з тим, з характеристики учениці [INFO], 22.11.2005р.н., вбачається, що дитина характеризується цілком позитивно, її вихованням займаються батько та бабуся, які постійно цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сімї, надають допомогу класному керівнику, регулярно відвідують школу. Мати дівчинки нехтує вихованням дитини. Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON] на час розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] діти залишились проживати разом із нею та її сином [PERSON], мати дітей [PERSON] періодично відвідувала дітей. До серпня 2014 року [PERSON] мешкали разом і в м. Красноармійську, а з початком бойових дій на Донбасі [PERSON] пішов добровольцем на війну, перед тим вивіз [PERSON] разом із дітьми в м. Київ, де зняв їм житло, оплачував їх матеріальні витрати. В грудні 2015 року [PERSON] привезла їй дітей і попросила їх забрати себе, так як з ними важко. Також їй телефонували співмешканець та подружка [PERSON], які просили забрати дітей додому. В обмін на дітей [PERSON] попросила у неї написати розписку про те, що вона передала дітей бабусі. В той день вона передала [PERSON] гроші в сумі 7000 грн. за те, щоб вона не турбувала дітей. З цього час діти постійно знаходяться разом із ними. 23 листопада 216 року після чергового судового засідання [PERSON] попросила взяти [PERSON] собою в кафе, а саме увезла її в м. Київ, але в грудні 2016 року зателефонувала їй і попросила забрати дитину себе, так як у неї проблеми. Її сестрі [PERSON] повідомила, що дочка її «захитала» і на її утримання витрачається багато грошей. Син забрав у [PERSON] дочку додому в грудні 2016 року. Вона дуже хоче, що дівчата проживали разом із нею та їх батьком. У них в будинку створені всі належні умови для їх виховання та розвитку. В сімї склалися теплі стосунки між усіма її членами. Шкільні збори відвідує її син [PERSON] або його дружина [PERSON]. Згідно висновку відділу освіти Покровської міської ради за результатами психологічного обстеження малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від 15.07.2016р. № 03/1086 інтерпретація результатів проективних технік показала у дітей наявність ранішнього психологічного травмування дітей, що проявляться у високому рівні тривожності (особливо у молодшої дитини [PERSON]), порушення базової довіри до світу, страх перед майбутнім. Особиста бесіда з дівчатами підтвердила факт застосування матірю фізичної сили по відношенню до обох дочок, що стало травмуючим фактором для дітей. Ставлення до матері обох дівчат негативно забарвлене, дівчата почувають себе покинутими, ображеними на матір. У бесіді намагаються уникати тем, повязаних з проживанням разом з мамою. У діагностуванні уникають зображення материнської фігури. Зі слів старшої дочки [PERSON] мати спілкується з ними телефоном, проте спілкування носить формальний характер. Ставлення до батька у обох дівчат носить позитивний характер. Особливу приналежність відчуває молодша дочка [PERSON]. Під час бесіди повсякчасно орієнтується на батька, не вербально просить підтримки під час підняття складних для неї тем. Проективні методики показали, що до батька та його дружини [PERSON] обидві дівчинки проявляють теплі почуття, приєднуються до них на несвідомому рівні, почувають себе з ними однією сімєю. Батько проявляє турботу, піклується про дітей, проте має високий рівень контролю. Під час діагностичної бесіди як [PERSON], так і [PERSON] виявили бажання залишитися проживати разом із батьком [PERSON] При цьому вибір старшої дочки [PERSON] носить усвідомлений характер, а молодша [PERSON] приєднується до старшої сестри та спирається на неї, конфліктна ситуація, яка відбувається родині, для неї зовсім не зрозуміла. За результатами проведення діагностичного обстеження практичним психологом рекомендовано проведення корекційно-розвивальної роботи з молодшою дочкою [PERSON] щодо зняття емоційної напруги та стабілізації самооцінки за допомогою сучасник психотерапевтичних технологій, створення батьками для обох дітей стабільної атмосфери для навчання та виховання (по можливості здійснювати найменше переміщень та зміни навчальних закладів). Батько дітей [PERSON] перебуває у повторному шлюбі зі [PERSON], до якої дівчинки проявляють теплі почуття, відчувають однією сімєю. Свідок [PERSON] показала, що в липні 2016 року за запитом служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області вона проводила психологічне дослідження дітей [PERSON]. При проведенні дослідження був присутній батько дітей, якого вона відсадила від них, щоб він не міг впливати на дівчинок, мати на її телефонний дзвінок із запрошенням на дослідження не відповіла. В процесі дослідження використовувались малювання та бесіда, за результатами яких була складена діагностична характеристика. Їй турбував стан молодшої дівчинки стан пережитого стресу. Старша дівчинка розповідала, що вона не хоче спілкуватися із мамою, мама спілкується з ними рідко. Також діти повідомили їй, що як спосіб виховання мати використовувала до них фізичну силу. Бажанням дітей було жити із батьком та йог дружиною [PERSON]. Зясувавши думку малолітньої дитини [PERSON], 22.11.2005р.н., було встановлено, що вона разом із сестрою [PERSON] проживають разом із батьком, бабусею та дружиною батька в приватному будинку. У них із сестрою є окрема кімната, яка обладнана всіма необхідними меблями. Вона відвідує спортивну секцію по волейболу, любить слухати музику, добре вчиться у школі. Коли вони із сестрою жили разом із мамою в м. Києві, мати ображала її, застосовувала до них фізичну силу, вона вимушена були сидіти із сестрою вночі, коли мами не було вдома, навіть, коли у молодшої сестри була температура. Мати дорікала їй, що вона зрадила її, обравши місцем проживання місце проживання батька, і це було не один раз, їй було дуже образливо від цього. В новій квартирі мами вона не була, чоловіка мами не бачила. Вона любить обох батьків, але виявляє бажання жити разом із татом та зі своєю сестрою [PERSON], а з мамою мати побачення. З батьком вони займаються спортом, слухають музику, гуляють парком. З мамою вона спілкується телефоном, по Скайпу. Коли вони жили у Києві, то разом із мамою ходили в аквапарк. Більш довірливі стосунки у неї із батьком та бабусею. Отже, судом встановлені виняткові обставини, які свідчать про неможливість проживання дітей разом із матірю. Проаналізувавши ставлення батьків малолітніх дітей до своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, а також враховуючи привязаність дітей один до одного і недоцільність їх розєднання один від одного, суд приходить до висновку про те, що місцем проживання малолітніх дітей [PERSON], 22.11.2005р.н., та [PERSON], 02.12.2010р.н., необхідно визначити разом із батьком [PERSON] Вказаний висновок суду узгоджується із Правовою позицією Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 від 14.12.2016 року. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що з грудня 2015 року малолітні [PERSON], 22.11.2005р.н., та [PERSON], 02.12.2010р.н., проживають разом із своїм батьком [PERSON], у звязку з чим необхідно припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року з дати набрання рішенням законної сили. Згідно ст.28 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обовязки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна працездатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Тобто цивільна процесуальна працездатність є абсолютною, виникає в момент народження і припиняється смертю фізичної особи. Таким чином, суд не має законних підстав для припинення права [PERSON] на аліменти, яке визначене сімейним законодавством України, у звязку з чим в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі наведеного, первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити повністю. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України у звязку із задоволенням первісного позову частково, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню з відповідачки в сумі 551,21 грн. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, ст.ст.160 161 СК України,

Outcome: partial