Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

В січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ВДВС Дзержинського міського управління юстиції в Донецькій області звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DO0DGK00000080, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 14605,21 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № DO0DGK00000080 від 19.12.2007 року. Відповідно до умов договору іпотеки [PERSON] надала в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» нерухоме майно а саме: квартиру загальною площею 54,20кв.м., яка розташована за адресою: м. Дзержинськ, вул. Дзержинського, 15/4, право власності на квартиру підтверджується договором купівлі продажу. 20.11.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 44074751 було накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно боржника. Згідно інструкції «з організації примусового виконання рішень» № 489/20802 від 02.04.2012 року та ст. 54 п.4 ЗУ «Про виконавче провадження» № 2677-VI від 04.11.2010 року, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 19.12.2007 року, а постанова про накладення арешту була винесена була винесена 20.11.2015 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Отже державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. У звязку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» вимушене звернутись до суду із зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник ВДВС Дзержинського міського управління юстиції не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. \~\~\~\~ Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.\~\~ Суд, дослідивши позов та надані докази - копію кредитного договору № № DO0DGK00000080 від 19.12.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 14605,21 доларів США з кінцевим терміном повернення. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № DO0DGK00000080 від 19.12.2007 року (а.с.8-11), згідно якого [PERSON] надала в іпотеку належну їй на праві квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, вул. Дзержинського, 15/4; копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових права на нерухоме майно, з якої вбачається, що державним виконавцем винесено 20.11.2015 року постанову ВП № 44074751 про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження на все майно, що належить [PERSON], вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~- арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обгрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved