Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що вона є власником домоволодіння за вказаною адресою, де зареєстровані його онучка - [PERSON], та [PERSON] - її неповнолітній син (правнук позивачка). Відповідачка та її син, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте в будинку не проживають вже тривалий час. Також вказував на те, що відповідачка [PERSON] не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, вона разом з сином виїхала в інше постійне місце проживання, однак залишаються зареєстрованими у вказаній квартирі. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості № 17/06 від 18.06.1997 р., зареєстрованого в ММБТІ 08.06.1997 р. Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2010 р. вищевказаний Договір купівлі-продажу визнано дійсним. Згідно Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» від 25.05.2017 р. за № 1638 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивач - [PERSON], родичі позивача, відповідачка по справі - [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] Згідно Акту про непроживання ЖКП ММР «Південь» від 02.03.2017 р. [PERSON]та її неповнолітній син [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживають з травня 2016 року. Їх особистих речей в будинку немає, комунальні послуги вони не сплачують. Відповідно до Довідки МЗОШ № 46, [PERSON] з 29.08.2016 року вибув із навчального закладу для подальшого навчання у ЗОШ с. Врублівці Хмельницької області. Отже, відповідачка зі своїм вином вибули з його будинку зі своїми речами в інше постійне місце проживання та вже тривалий час не проживають у зазначеному будинку. Реєстрація відповідачки та її сина за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачки ті її сина такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved