Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В січні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що між ним та відповідачем 18.05.2018 року укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач стала власником 3/10 частки домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що відповідач в повному обсязі розрахуватись не змогла, між сторонами 15.05.2019 р. було укладено договір позики грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за договором купівлі-продажу домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . За договором позики відповідач зобов*язалась повернути борг в сумі 4000 доларів США, що станом на 18.05.2018 року було еквівалентно 104 755,26 коп. [PERSON] в обумовлений строк не сплатила, на вимоги позивача щодо погашення суми боргу не реагує. Посилаючись на те,що укладання з відповідачем договору позики та отримання нею грошей у вказаному вище розмірі підтверджується розпискою,в добровільному порядку відповідач суму боргу у визначений договором строк не повернула,позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь загальну суму боргу 104755,26 гривень,витрати по оплаті судового збору. Провадження у справі відкрито ухвалою від 13.01.2021 р. Відповідно до ст.274 ч.1 п.2 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подала,. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047 ЦК України,договір між фізичними особами на суму,яка в 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,може бути укладений в письмовій формі,шляхом видачі розписки або іншого документу,внаслідок чого між сторонами виникає грошове зобов*язання. За змістом ст.525,526,629 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. З матеріалів справи суд встановив,що 15.05.2019 р.між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики,оформлений у письмовій формі та розпискою,в якому вказано,що [PERSON] зобов*язується у строк до 15.08.2019 року повернути борг [PERSON] борг в сумі 4000 доларів США,зазначені паспорті дані позичальника та боржника. Надана позивачем на підтвердження факту укладання з відповідачами договору позики розписка та договір є письмовим доказом, що відповідає положенням ст.95 ЦПК України,учасники справи не ставили під сумнів відповідність поданої копії оригіналу. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України ,до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз*яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». На час розгляду справи достовірність вказаної вище розписки та договору позики не спростована відповідачем. З наведеного суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини,які регулюються нормами Цивільного Кодексу України про грошові зобов*язання. Як передбачено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов*язаний повернути позикодавцю позику в строк і в порядку, встановленому договором. Строк повернення грошових коштів відповідачем [PERSON] позикодавцю [PERSON] в розписці встановлений у строк до 15.08.2019р. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів про те, що гроші нею повернуті. Відповідачем у спростування наданих позивачем доказів про укладання договору позики ,суми боргу,строків повернення суми боргу,її розрахунку, жодного доказу суду не надано. Аналізуючи наведене суд встановив передбачені законом підстави для стягнення з відповідача суми боргу за договором позики в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору 1047,60 гр.,що підтверджено квитанцією. На підставі ст.11,208,525,526,533 ч.2,629,ст.1046,ч.2 ст.1047,1049 ЦК України,ст.12,13,95,141,279 ЦПК України,суд-

Outcome: approved