Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В серпні 2017 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р. включно в сумі 9485 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р. включно на загальну суму 3856,32 грн. На обґрунтування позову вказала, що згідно з рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2012 р. відповідача було зобовязано до сплати на її утримання аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). У звязку з несплатою аліментів державним виконавцем було обчислено розмір заборгованості в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р. включно в сумі 9485,16 грн. Посилаючись на те, що заборгованість за цей період відповідачем не погашено, розрахувавши пеню на щомісячну заборгованість в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р. включно у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, просила про задоволення позову. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду пояснила, що є донькою відповідача [PERSON] У звязку із продовженням нею навчання після досягнення 18 років з останнього на її користь було стягнуто рішенням суду від 06 лютого 2012 р. аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), які відповідачем не сплачувалися, у звязку із чим державним виконавцем було обчислено розмір заборгованості в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р., тобто по момент повернення виконавчого листа їй як стягувачу, в сумі 9485,16 грн. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача та до цього часу не погашена, просить суду про стягнення заборгованості за аліментами в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р., розрахованої державним виконавцем 26 листопада 2013 р. в сумі 9485 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р. включно на загальну суму 3856,32 грн. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до вимог позивача [PERSON] та одночасно стверджував, що будь-якої заборгованості зі сплати аліментів на користь позивача не має, докази про що він суду подати не може у звязку з їх відсутністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову та письмові докази, надані сторонами на обґрунтування своїх доводів та заперечень, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2012 р., яке набрало законної сили 16 лютого 2012 р., з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь його повнолітньої доньки [PERSON], що продовжує навчання. Згідно з поясненням самої позивача [PERSON], довідкою Новоодеського професійного аграрного ліцею від 18 січня 2012 р., [PERSON], на користь якої рішенням суду було стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] навчалася у вказаному навчальному закладі з 01 вересня 2009 р. по 30 червня 2012 р. В подальшому в будь-якому навчальному закладі навчання не продовжувала. Позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження IV-ФП№319370, виданим 06 липня 1993 р. та свідоцтвом про шлюб І-ФП№109875, виданим 07 листопада 2014 р. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2012 р., про стягнення з відповідача [PERSON] на користь його повнолітньої доньки [PERSON], що продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перебував на виконанні у ВДВС Новоодеському РУЮ Миколаївської області та повернутий стягувачу [PERSON] 27 листопада 2013 р. у звязку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно акту державного виконавця (п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ „Про виконавче провадження). Державним виконавцем ВДВС Новоодеського РУЮ 26 листопада 2013 р. було здійснено розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів в сумі 9485,16 грн. станом на 26 листопада 2013 р. При цьому враховано, що [PERSON] здійснював виплати по аліментам в розмірі 300 грн. в березні 2012 р., 330 грн. в квітні 2012 р. та 660 грн. в червні 2012 р. Листами Новоодеського РВ ДВС від 20 вересня 2017 р. як на імя позивача [PERSON], так і відповідача [PERSON], підтверджено, що [PERSON] здійснював виплати по аліментам на користь [PERSON] в розмірі 300 грн. в березні 2012 р., 330 грн. в квітні 2012 р. та 660 грн. в червні 2012 р. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання сторонами виконавчого провадження не оскаржувалися. Викладеним спростовуються твердження відповідача [PERSON] про відсутність заборгованості з аліментів. Розмір цієї заборгованості відповідачем не оспорювався. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Положеннями ст.. 119 СК України визначено обов'язок батьків утримувати також і повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання при цьому припиняється у разі припинення навчання. Ч. 1 ст. 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. У разі, якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Обовязок доказування, згідно вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України, в тому числі і того, що несплата аліментів була наслідком наявності поважних причин, покладено на платника аліментів, а суд зобовязаний виходити із принципу презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобовязання. Відповідач на підтвердження своїх тверджень щодо відсутності заборгованості у нього зі сплати аліментів на користь позивачки доказів її відсутності не надав, як не надав і доказів відсутності його вини у несплаті аліментів в повному обсязі на користь позивача в період її навчання у Нооводеському ПАЛ до 30 червня 2012 р. включно. Також безпідставними є твердження позивача про застосування до вимог позивачки строку позовної давності. Так, ч.1 ст.20 СК України визначено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, враховуючи, що правовідносини щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) врегульовані ст. 199 СК України, на яку не поширюються обмеження щодо строку позовної давності, визначені в ст. 20 цього ж Кодексу, суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки вони суперечать нормам діючого Сімейного Кодексу України. Проте, \~безпідставними є вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів в період з січня 2012 р. по листопад 2013 р., тобто по момент повернення виконавчого листа їй як стягувачу, в сумі 9485,16 грн. \~\~\~Так, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду був передбачений ст. 74 ЗУ „Про виконавче провадження, що діяв на момент існування виконавчого провадження зі стягнення аліментів з відповідача. Ч. 7 ст. 74 цього закону \~передбачалося, що суд вирішував питання заборгованості лише у разі спору про її розмір на підставі відповідної заяви сторони виконавчого провадження. Аналогічна норма міститься і в СК України. Ст. 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. У разі, якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Лише у разі спору щодо розміру заборгованості цей розмір визначається судом. Повторне стягнення з боржника суми, яка мала бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів неприпустиме, у звязку із чим вимоги про стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають та мають вирішуватись згідно з вимогами ЗУ „Про виконавче провадження. Також суд не може погодитись із розрахунком пені, наведеним у додатку до позову, оскільки він зроблений з урахуванням періодів, в які позивач згідно нею же поданих суду документів не навчалася, тобто після 30 червня 2012 р., а відтак і не мала права на отримання матеріальної допомоги від відповідача. Крім того, цей розрахунок нею здійснений без врахування проплачених відповідачем [PERSON] сум: в розмірі 300 грн. в березні 2012 р., 330 грн. в квітні 2012 р. та 660 грн. в червні 2012 р. З врахуванням сум, зазначених в розрахунку заборгованості відповідача в період з січня 2012 р. по червень 2012 р., розмір пені, виходячи з того, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення, визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість) становить 520 грн. 09 коп.: в січні 2012 р., виходячи з розміру заборгованості в сумі 468,49 грн., пеня - 145,23 грн.; в лютому 2012 р., виходячи з розміру заборгованості в сумі 468,49 грн., пеня - 135,86 грн.;) в березні 2012 р., виходячи з розміру заборгованості в сумі 168,49 грн., пеня 52,23 грн.; в квітні 2012 р., виходячи з розміру заборгованості в сумі 138,49 грн., пеня 41,54 грн.; в травні 2012 р., виходячи з розміру заборгованості в сумі 468,49 грн., пеня - 145,23 грн. З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів належить відмовити, а вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково, в сумі 520 грн. 09 коп. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, який сплатив судовий збір під час звернення до суду із позовом, належить стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3,9%), виходячи з загального розміру заявлених до стягнення сум, 24 грн. 96 коп. судового збору.

Outcome: partial