Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє [PERSON] , як опікун та представник за довіреністю, до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко Ольга Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно (1/8 частина квартири). Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , надалі згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2018 по справі 2-254/09 в порядку повороту виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2009, визнане право власності за померлою [PERSON] , на 1/8 частину квартири [ADDRESS] , загальна площа якої становить 69, 50 кв.м., житлова площа становить 41, 90 кв.м., яка належала їй за життя на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу частки квартири. На момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом з чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] , сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 18.12.2018 позивачі звернулись із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, проте отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що рішення про визнання права власності на частину квартири на ім`я померлої [PERSON] , внесене після смерті спадкодавця, що унеможливлює ідентифікувати належність майна померлій [INFO] - [PERSON] , а відтак позивачі звернулись до суду із позовом за захистом своїх прав та законних інтересів із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 10.05.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачами на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою судді від 09.07.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Деснянського рай онного суду м.Києва, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 24.10.2019, було замінено неналежного відповідача Деснянську районну в м.Києві державну адміністрацію на належного Київську міську раду. Ухвалою судді від 13.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON], позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві, просивши про їх задоволення. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко Ольга Володимирівна, в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. 21.08.2019 від В.о. завідувача 15 - ї КДНК надійшов лист, відповідно до якого нотаріальна контора просила здійснювати розгляд справи у відсутності їх представника. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , у віці 51 років, про що в Книзі реєстрації смертей 11.01.2010 зроблено відповідний актовий запис за № 795. 07.09.2018 Деснянським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу суду, зокрема якою в порядку повороту виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2009 по справі 2-254/09, визнані право власності за померлою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , кожному на 1/8 частину квартири [ADDRESS] , загальна площа якої становить 69, 50 кв.м., житлова площа становить 41, 90 кв.м., яка належала їй за життя на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу частки квартири укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від 17.07.2008 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом (бюро) запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів від 21.02.1981 року (а/з 728) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , являються дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а/з 389, а/з 433) Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зараз є власниками своїх частин квартири [ADDRESS] , загальна площа становить 69, 50 кв.м., житлова площа становить 41, 90 кв.м., що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№150624926 від 17.12.2018 р., 146770841 від 26.11.2018 р., 146770690 від 26.11.2018 р. Донька [PERSON] , син [PERSON] , та чоловік [PERSON] , проживали із спадкодавцем [PERSON] , однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , а також були зареєстровані в даній квартирі на момент смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА в м. Києві ( № 102/30/1185 від 06.05.2019 ) Донька [PERSON] , та чоловік [PERSON] є інвалідами дитинства, що підтверджується їх довідками МСЕК. Таким чином, позивачі відповідно до ст.ст. 1261, 1268 ЦК України фактично прийняли спадщину, вступили у володіння та управління майном, що належало їх матері та дружині [PERSON] . Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 14.03.2019 року державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В., відмовлено гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що рішення про визнання права власності на частину квартири на ім`я померлої [PERSON] , внесене після смерті спадкодавця, що унеможливлює ідентифікувати належність майна померлій [INFO] - [PERSON] . Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи те, що у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає за можливе визнати за кожним із позивачів в порядку спадкування за законом право власності на 1/24 частину квартири [ADDRESS] . З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved