Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

В травні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що 27 травня 2017 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ №353538 зареєстрованого 29 травня 2017 року виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис №34. Після померлого [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:681:0018, що знаходиться за адресою: вул. Гуртова 41, м. Дніпро. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса від 05.04.2018 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що право власності на земельну ділянку належало спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності без визначення часток. На підставі державного акту на право спільної сумісної власності на землю Д*И040381, серія Р2 №210920 виданого громадянам України 25.01.2003 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 06.11.2002 №66/4, земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:681:0018, що знаходиться за адресою: вул. Гуртова 41, м. Дніпро належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Позивач вказує, що за час свого життя батько [PERSON] та вона не встигли визначити ідеальні частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Спадкодавець заповіт не залишив, але за законом, спадкоємцем першої черги є його дочка, позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження ІІ-АВ №430075 від 25 січня 1955 року, актовий запис №8, та свідоцтвом про укладення шлюбу І-ВЛ №372109 від 26 квітня 1975 року, актовий запис 371, за яким прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:681:0018, що знаходиться за адресою: вул. Гуртова 41, м. Дніпро. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2017 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ №353538 зареєстрованого 29 травня 2017 року виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис №34. Після померлого [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:681:0018, що знаходиться за адресою: вул. Гуртова 41, м. Дніпро. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса від 05.04.2018 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що право власності на земельну ділянку належало спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності без визначення часток. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право спільної сумісної власності на землю Д*И040381, серія Р2 №210920 виданого громадянам України 25.01.2003 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 06.11.2002 №66/4, земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:681:0018, що знаходиться за адресою: вул. Гуртова 41, м. Дніпро належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. За час свого життя батько [PERSON] та позивач не встигли визначити ідеальні частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Спадкодавець заповіт не залишив, але за законом, спадкоємцем першої черги є його дочка, позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження ІІ-АВ №430075 від 25 січня 1955 року, актовий запис №8, та свідоцтвом про укладення шлюбу І-ВЛ №372109 від 26 квітня 1975 року, актовий запис 371, за яким прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 Цивільного Кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved