Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся позивач з вимогами визначити що частка [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить 7/4000. Позовні вимоги аргументовані тим, що [PERSON] є власником 7/1000 частки будинковолодіння, що розташоване у [ADDRESS] , а саме квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.04.1993 (реєстровий № 129 від 14.07.1993), виданого згідно рішення Вінницької міської ради № 282 від 22.04.1993. Іншими співвласниками квартири є - [PERSON] (дочка позивача), [PERSON] (внучка позивача) та [PERSON] (дружина позивача). Позивач вказує, що звернувшись до нотаріуса отримав роз`яснення, що вчинити будь-які дії (зокрема дарування) щодо своєї частки у нерухомому майні він не може, оскільки, у наданому свідоцтві про право власності на житло не визначено його ідеальну частку у спільному сумісному майні. Враховуючи відсутність визначення часток співвласників у спільному майні позивач позбавлений можливості вчинення розпорядчих дій щодо власної частки нерухомому майні та обмежений у здійсненні права власності, що і стало підставою для звернення до суду за захистом свого права. Представник позивача надав до суду заяву в якій просив суд справу розглянути без його участі позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Як вбачається з відзиву на позов [PERSON] сторони спору є родичами, крім того на час приватизації сторони спору вважали, що частки в квартирі є рівними. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] є власником 7/1000 частки будинковолодіння, що розташоване у [ADDRESS] , а саме квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.04.1993 (реєстровий № 129 від 14.07.1993), виданого згідно рішення Вінницької міської ради № 282 від 22.04.1993 Іншими співвласниками квартири є - [PERSON] (дочка позивача), [PERSON] (внучка позивача) та [PERSON] (дружина позивача). ( а.с. 3-6) Як вбачається із довідки виданої приватним нотаріусом ВМНО від 05.02.2019р. № 73/02-17 на звернення відповідача нотаріусом повідомлено, що вчинити будь-які дії (зокрема дарування) щодо частки у нерухомому майні він не може, оскільки, у наданому свідоцтві про право власності на житло не визначено ідеальну частку у спільному сумісному майні. ( а.с. 7 ) Судом встановлено, що вулиця по якій розташоване будинковолодіння перейменовано на [ADDRESS] . Марії Литвиненко- [ADDRESS] , відповідно до витягу з рішення ВМР від 25.12.2015р. №71 ( а.с. 45-46) ч1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ч1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ч1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. ст. 355, 356,358, 319 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше 5 (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна юність на майно. Власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. ч.2 ст. 358 ЦК України встановлено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. ч.3 cт. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння, користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, а отже позов підлягає задоволенню. За змістом ст. ст. 355, 356,358, 319 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше 5 (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна юність на майно. Власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Відповідно до ст. 370 ЦК України, де передбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням сі правовідносини, що випливають з права на спадкування. Згідно ч. 1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Аналогічне роз`яснення міститься у п.5 Постанови пленуму ВСУ № 20 від 22.12.199: (із змінами) «Про практику у справах за позовами про захист права приватної власності». За змістом ч.І ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На необхідності визначення саме рівності часток співвласників звертає увагу і ВС у Постанові пленуму № 20 від 22.12.1995 (із змінами) «Про практику у справах за позовам про захист права приватної власності» абз.3 п.5 Постанови пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995(із змінами). У п.3.4. Листа ВССУ № 24-753/4-13 виз і6.05.2013 міститься роз`яснення, що змісту ст.357 ЦК України вбачається, що гід терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, вважає позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК У каїни враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved