Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

ДКВ ОМР звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] в якому просить усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення [PERSON] із нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 16,9 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] , як керівник ТОВ «Квант», самовільно захопив та використовує у власних цілях нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 16,9 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Ухвалою суду від 10.04.2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26.06.2018 року. 26.08.2018 року підготовче засідання через не явку відповідача відкладене на 28.08.2018 року. 27.08.2018 року до суду представником відповідача подано відзив, в якому, представник просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що [PERSON] користується нежитловим приміщенням підвалу, загальною площею 16,9 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , як власник нежитлових підвальних приміщень та нежитлових приміщень першого поверху за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 164,9 кв.м., а отже ніякого самовільного захоплення майна комунальної власності він не вчиняв. 28.08.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.11.2018 року. 20.11.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті на 14.02.2019 року. 14.02.2019 року за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 02.04.2019 року. 02.04.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 13.06.2019 року. 13.06.2019 року у зв`язку з замінуванням будівлі суду, судове засідання відкладено на 29.07.2019 року. 29.07.2019 року у судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , розгляд справи відкладено на 09.09.2019 року. 09.09.2019 року судом по справі призначено будівельно-технічну експертизу для визначення місця розташування приміщення, яке належить позивачеві, відносно до приміщення, яке належить відповідачеві. Провадження по справі зупинено. 19.01.2021 року до суду надійшов висновок експерта № 19-6028 будівельно-технічної експертизи від 30.09.2020 року. 20.01.2021 року судом поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 08.02.2021 року. 08.02.2021 року у судове засідання учасники справи не з`явилися, викликані, будь-яких клопотань щодо переносу розгляду справи не надали. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення підвалів та першого поверху №506 від 18.12.2008 року серія [NUMBER] , територіальній громаді міста Одеси на праві комунальної власності належить об`єкт за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з приміщень, загальною площею 104,3 кв.м., основною площею 67,9 кв.м., відображених у технічному паспорті від 09.09.2008 року. Відповідно до даних вказаного технічного паспорту, в число вказаних приміщень включено приміщення підвалу, площею 16,9 кв.м. Відповідно до Договору №2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями, який укладено 04.02.2000 року між представництвом по управлінню комунальною власністю ОМР та Одеською обласною організацією Спілки художників України, останній передано в користування в тому числі і приміщення підвалу площею 16,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . З листа голови правління Одеської обласної організації Спілки художників України від 12.01.2018 року № 01-01/9 на ім`я Директора ДКВ ОМР вбачається, що наприкінці 2017 року - початку 2018 року, нежитлове приміщення підвалу, площею 16,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] незаконно захоплено керівником фірми «Квант» [PERSON]. При цьому, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, нежитлові підвальні приміщення та нежитлові приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Куценко В.Д., належать [PERSON] . Згідно експертного висновку судового експерта Билєнок І.А. № 19-6028 будівельно-технічної експертизи від 30.09.2020 року нежитлове підвальне приміщення площею 16,9 кв.м., яке є складовою об`єкту комунальної власності, загальною площею 104,3 кв.м., що відображені у технічному паспорті від 09.09.2008 року та схематичному плані доданому до зазначеного технічного паспорту, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , увійшло до складу приміщень, що належать на праві приватної власності [PERSON] та відображені у технічному паспорті від 02.02.2016 року, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, на переконання суду у разі встановлення факту порушення права власності особою, власник може вимагати усунення йому перешкод у користуванні своєю власністю, в тому числі й шляхом виселення цієї особи з приміщення, яке вона займає незаконно. Однак, при цьому згідно ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. В даному випадку, право власності на спірне приміщення підвалу площею 16,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] , зареєстроване у встановленому законом порядку за територіальною громадою м. Одеси та [PERSON] , а отже, до скасування будь-якої з цих реєстрацій в силу її неправомірності (що не є предметом даного позову), виселення будь-якого власника цього приміщення з останнього недопустиме, оскільки це призведе до порушення законних прав власника на користування своєю власністю. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ДКВ ОМР необгрунтованими і залишає їх без задоволення. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі залишення позову без задоволення не стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed