overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Директор Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат Варельджан М.А. звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що вона перебуває на лікуванні та державному утриманні в Сукачівському психоневрологічному будинку-інтернаті з 25 червня 2004 року і по даний час. Вона є одинокою, тому рідних та близьких їй осіб, які б мали бажання доглядати за нею, не має. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідність їй встановлена довічно через психічне захворювання - шизофренію параноїдальної форми. На даний час стан [PERSON] такий, що вона не може самостійно адаптуватись до нормального життя в навколишньому середовищі, потребує повсякденного та постійного контролю за собою з боку інших, сторонніх осіб. Для захисту її прав заявник просить визнати її недієздатною у зв'язку з тяжким психічним захворюванням та встановити опіку над [PERSON], до призначення їй опікуна, здійснення опіки покласти на Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат. У судовому засіданні представник заявника, Скопич Т.М., підтримала свою заяву у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію викладеними у заяві обставинами. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із листом, в якому заяву Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат про встановлення опіки над [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 120ц від 15.05.2014 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад - шизофренію параноїдальної форми (МКХ-10, F20.00) із безперервно-прогредієнтним типом перебігу та вираженим апато-абулічним типом дефекту; за своїм психічним станом вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Приймаючи до уваги надані по справі докази суд, враховуючи інтереси хворої, вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином, призначення опікуном [PERSON] заклад соціального захисту населення (Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат) ґрунтується на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Директор Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат Варельджан М.А. звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що вона перебуває на лікуванні та державному утриманні в Сукачівському психоневрологічному будинку-інтернаті з 26 серпня 2004 року і по даний час. Вона є одинокою, тому рідних та близьких їй осіб, які б мали бажання доглядати за нею, не має. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідність їй встановлена довічно через психічне захворювання - шизофренію параноїдальної форми, апато-абулічний тип дефекту. На даний час стан [PERSON] такий, що вона не може самостійно адаптуватись до нормального життя в навколишньому середовищі, потребує повсякденного та постійного контролю за собою з боку інших, сторонніх осіб. Для захисту її прав заявник просить визнати її недієздатною у зв'язку з тяжким психічним захворюванням та встановити опіку над [PERSON], до призначення їй опікуна, здійснення опіки покласти на Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат. У судовому засіданні представник заявника, Скопич Т.М., підтримала свою заяву у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію викладеними у заяві обставинами. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із листом, в якому заяву Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат про встановлення опіки над [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 136ц від 16.05.2014 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад - шизофренію параноїдальної форми (МКХ-10, F20.00); за своїм психічним станом вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Приймаючи до уваги надані по справі докази суд, враховуючи інтереси хворої, вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином, призначення опікуном [PERSON] заклад соціального захисту населення (Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат) ґрунтується на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Директор Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат Варельджан М.А. звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що вона перебуває на лікуванні та державному утриманні в Сукачівському психоневрологічному будинку-інтернаті з 29 червня 2004 року і по даний час. Вона є одинокою, тому рідних та близьких їй осіб, які б мали бажання доглядати за нею, не має. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідність їй встановлена довічно через психічне захворювання - шизофренію параноїдальної форми, апато-дисоціативний тип дефекту. На даний час стан [PERSON] такий, що вона не може самостійно адаптуватись до нормального життя в навколишньому середовищі, потребує повсякденного та постійного контролю за собою з боку інших, сторонніх осіб. Для захисту її прав заявник просить визнати її недієздатною у зв'язку з тяжким психічним захворюванням та встановити опіку над [PERSON], до призначення їй опікуна, здійснення опіки покласти на Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат. У судовому засіданні представник заявника, Скопич Т.М., підтримала свою заяву у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію викладеними у заяві обставинами. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із листом, в якому заяву Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат про встановлення опіки над [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 149ц від 14.05.2014 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад - шизофренію параноїдальної форми (МКХ-10, F20.00); за своїм психічним станом вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Приймаючи до уваги надані по справі докази суд, враховуючи інтереси хворої, вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином, призначення опікуном [PERSON] заклад соціального захисту населення (Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат) ґрунтується на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Директор Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат Варельджан М.А. звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що вона перебуває на лікуванні та державному утриманні в Сукачівському психоневрологічному будинку-інтернаті з 31 липня 2009 року і по даний час. Вона є одинокою, тому рідних та близьких їй осіб, які б мали бажання доглядати за нею, не має. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідність їй встановлена довічно через психічне захворювання - розумову відсталість в легкого ступеню із збереженням навичок самообслуговування. На даний час стан [PERSON] такий, що вона не може самостійно адаптуватись до нормального життя в навколишньому середовищі, потребує повсякденного та постійного контролю за собою з боку інших, сторонніх осіб. Для захисту її прав заявник просить визнати її недієздатною у зв'язку з тяжким психічним захворюванням та встановити опіку над [PERSON], до призначення їй опікуна, здійснення опіки покласти на Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат. У судовому засіданні представник заявника, Скопич Т.М., підтримала свою заяву у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію викладеними у заяві обставинами. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із листом, в якому заяву Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернат про встановлення опіки над [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 177ц від 15.05.2014 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад - легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступені вираженої дебільності(МКХ-10, F70.1) із судомним синдромом в анамнезі; за своїм психічним станом вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Приймаючи до уваги надані по справі докази суд, враховуючи інтереси хворої, вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином, призначення опікуном [PERSON] заклад соціального захисту населення (Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат) ґрунтується на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Директор Територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києві Мішиєв В.Д., звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що 26.07.2019 о 14:05 [PERSON] , [INFO] доставлено до ТМО «Психіатрія» у місті Києві у зв`язку з тим, що він відмовляється від їжі, оскільки вона отруєна; за ним слідкують і прослуховують, змушують вчинити самогубство, ламав електронні прилади, виривав електропроводку у квартирі. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії Територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києві від 29.07.2019 [PERSON] має діагноз галюцинаторно-параноїдний синдром, відмова від їжі, суїцидальні висловлювання. У судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у місті Києві лікар-психіатр Брєднєв І.В. підтримав заяву з наведених підстав та просив її задовольнити. Заінтересована особа: [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву підтримала, просила заяву задовольнити. [PERSON] щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку заперечував і пояснив, що він не хворіє на будь-які захворювання. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що висновку лікарсько-консультативної комісії Територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києві від 29.07.2019 діагноз [PERSON] , [INFO] галюцинаторно-параноїдний синдром, відмова від їжі, суїцидальні висловлювання. [PERSON] , [INFO] потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу у зв`язку з тим, що його дії створюють небезпеку для нього, а тому він потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Директор ТМО «Психіатрія» у м. Києві [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], яку було визнано недієздатною за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2016. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 23.11.2017 опікуном [PERSON] призначено - [PERSON] Заява обґрунтована тим, що [PERSON] 15.02.2018 о 14.00 год. була госпіталізована за медичними показаннями, до відділення № 24 ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у м. Києві у зв'язку з погіршенням психічного стану. Посилаючись на те, що [PERSON], у зв'язку з загостренням захворювання та погіршенням психічного стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару, просив надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. У судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві лікар-психіатр [PERSON] підтримала заяву з вищенаведених підстав та просила її задовольнити. Заінтересована особа - (опікун) - [PERSON], у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши докази, дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2016 [PERSON] визнано недієздатною. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 23.11.2017 опікуном [PERSON] призначено - [PERSON] Відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.02.18 [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект, F20.00., потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Порядок госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги визначений Законом України «Про психіатричну допомогу». Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Разом з тим, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. N 2-рп/2016. Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та необхідність госпіталізації особи до психіатричного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Директор ТМО «Психіатрія» у м. Києві Мішиєв В. Д. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що 13.01.2018 о 13.40 [PERSON] була доставлена до ТМО «Психіатрія» у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді гострого шизофреноподібного психотичного розладу, параноїдний синдром, F-23.2. Посилаючись на те, що у [PERSON] наявні: нестабільний психічний стан, неадекватна поведінка з проявами агресії до оточуючих, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, просив надати дозвіл на примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. У судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві лікар-психіатр Федін Ю.С. підтримав заяву з вищенаведених підстав та просив її задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні подану заяву підтримав. Прокурор у судовому засіданні заяву підтримала. [PERSON] щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку заперечувала. Батьки [PERSON]: [PERSON], [PERSON] і рідна сестра [PERSON] проти примусової госпіталізації до психіатричного закладу останньої не заперечували. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів про необхідність госпіталізації в примусовому порядку для надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару від 15.01.18 [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді гострого шизофреноподібного психотичного розладу, параноїдний синдром, F-23.2. Ураховуючи нестабільний психічний стан, неадекватну поведінку з проявами агресії до оточуючих, що може привести до непередбачуваних наслідків, обумовлене проявами параноїдної симптоматики, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Оскільки [PERSON] має нестабільний психічний стан, неадекватну поведінку з проявами агресії до оточуючих, що може привести до непередбачуваних наслідків, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Директор ТМО «Психіатрія» у м. Києві Мішиєв В. Д. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що 20.01.2018 о 22.00 год. [PERSON], як невідому особу, було доставлено до ТМО «Психіатрія» у зв'язку з агресивними висловлюваннями та тенденціями по відношенню до оточуючих, деліквентної поведінки, обумовленої психотичним розладом. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії від 22.01.18 [PERSON] страждає на шизоафективний розлад, маніакальний тип, маніоформно-параноїдний синдром, F-25.0. Посилаючись на те, що [PERSON] відмовився від лікування на добровільних підставах, враховуючи психомоторне збудження, агресивні тенденції та висловлювання до оточуючих, які обумовлені психотичною симптоматикою, що являє собою безпосередню небезпеку пацієнта для себе та оточуючих, просив надати дозвіл на примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. У судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві лікар-психіатр Марченко О.В. підтримав заяву з вищенаведених підстав та просив її задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні подану заяву підтримав. Прокурор у судовому засіданні заяву не підтримала, просила у задоволенні заяви відмовити, оскільки доказів на обґрунтування обставин того, що [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад, у зв'язку з чим, вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, не надано. [PERSON] щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку заперечував. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії від 22.01.18 [PERSON] поставлено діагноз: шизоафективний розлад, маніакальний тип, маніоформно-параноїдний синдром, F-25.0. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У порушення вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» суду не надано доказів у підтвердження того, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, або неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Оскільки в ході судового розгляду судом не встановлено зазначені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed