Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

В січні 2019 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості станом на 21.12.2018 р. в сумі 11888,96 грн., з яких: 1754,70 грн. тіло кредиту, 2288,96 грн. відсотків за користування кредитом, 6802,97 грн. пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 542,33 грн. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 28, 128 ЦПК України, надала суду заяву, якою просила суд про розгляд справи у її відсутності. Цією заявою відповідач просила суд застосувати загальну та спеціальну позовну давність, оскільки вважає, що строк позовної давності Банком пропущений, просила суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов`язання Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Проте, згідно з ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки має бути визначений договором. При цьому, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умови договору щодо права банку на зміну розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 16.01.2012 р. підписала анкету-заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві від 16.01.2012 року. Відповідно до 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежу по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий разунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Зобов`язання за договором Банк виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором від 16.01.2012 р., відповідач, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого, станом на 21.12.2018 р. утворилася заборгованість в сумі 11888,96 грн., з яких: 1754,70 грн. тіло кредиту, 2288,96 грн. відсотків за користування кредитом, 6802,97 грн. пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 542,33 грн. штраф (процентна складова). Вивчивши докази, суд погоджується з нарахованою банком відповідачу заборгованістю по процентам за користування кредитом в розмірі 2288,96 грн. Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування до позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності, суд зазначає про наступне. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України,\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до\~статті 253 ЦК України,\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. В даному випадку, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів. Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі № 6-61цс14, від 01.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Частинами 1, 3\~статті 264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як встановлено судом, відповідачем перебіг позовної давності переривався, оскільки останній платіж згідно з розрахунком заборгованості за договором було здійснено відповідачем 17.05.2018 року в розмірі 500,00 грн., тобто, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання, тобто з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки, який, відповідно, не сплинув 28.01.2019 року ( в момент звернення позивачем з позовом до суду). Відповідно, в даному випадку відповідачу слід відмовити в задоволенні клопотання в застосуванні загальної позовної давності, оскільки він не пропущений позивачем під час звернення з позовом до суду. Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування спеціальної позовної давності, суд зазначає про наступне. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно норм чинного цивільного законодавства України, до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, згідно п.1 ч.2\~ст. 258 ЦК України,\~позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, суд вважає необхідним стягнути нараховану суму пені в межах строку спеціальної позовної давності, а саме в межах одного року з дня звернення позивача до суду з 28.01.2019 року. Відповідно, позовні вимоги банку про стягнення пені підлягають задоволенню частково - за період з 31.01.2018 року по 21.12.2018 року в розмірі 1100 грн. (згідно наданого Банком розрахунку). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Нараховані Банком відповідачу у цій справі за вищезазначеним кредитним договором вищезазначені штрафи в розмірі 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 542,33 грн. - штрафу (процентна складова), дійсно передбачені п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Проте, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити. До стягнення підлягає заборгованість станом на 21.12.2018 р. в сумі 5143,66 грн., з яких: 1754,70 грн. тіло кредиту, 2288,96 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 1100,00 грн. пені. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 831 грн. 02 коп.

Outcome: partial