Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем припинили шлюбні відносини декілька років тому, так як стали чужими один одному. Вони не мають спільного бюджету, їхня сім»я фактично розпалась. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спір щодо сумісного майна подружжя буде вирішуватися окремо. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає з урахуванням поданих заперечень в яких зазначає, що до теперішнього часу вони проживають однією сім»єю, вили спільне господарство, разом придбавали продукти харчування, харчуються, сплачують комунальні послуги та виконують інші сімейні обов»язки. В їхній сім»ї останнім часом періодично виникали сварки, в зв»язку з втручанням в неї брата чоловіка [PERSON], який постійно налаштовував чоловіка проти неї, заставляє його розлучитися з нею, заохочує його до того, що після розлучення він буде надавати йому додаткові матеріальні та фінансові блага. На теперішній час їхні стосунки з чоловіком погіршилися, оскільки кожен день брат чоловіка наполегливо вимагає від нього розірвати шлюб з нею і вона вже втомилася протистояти цьому, тому що, як чоловік і в подальшому, буде наполягати на розлученні, то вона не буде проти цього заперечувати. Суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 1987 року, про що свідчить актовий запис № 2962, Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Розриваючи шлюб, суд виходив з наступного. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у позивача немає, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved