Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська звернувся [PERSON] із вищезазначеною заявою, в якій просив суд встановити факт належності правовстановлюючого документу а саме - Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №0150576628008 на право приватної власності на землю, площею 0,0636 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 18.08.1998 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів №1335 від 16.07.1998. В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилався на те, що він є власником вищезазначеної земельної ділянки, однак з огляду на те, що його ідентифікаційні дані в державному акті зазначено з помилкою, а саме: по-батькові зазначено українською, « [PERSON] » в той час як, відповідно до паспорта громадянина України, він є « [PERSON] ». З огляду на те, що вказані неточності унеможливлюють реалізацію заявником права на розпорядження належним йому майном, вважав за необхідне звернутися до суду з даною заявою. Представник заявника у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним письмо в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні зазначив, що з приводу заявлених вимог покладається н розсуд суду. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*№01505766280008 виданого 18 серпня 1998 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 16.07.1998 за №1335, «українською» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0636 гектарів в межах згідно з планом та яка розташована на території [ADDRESS] . Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , його власником є «українською» [PERSON], «російською» [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на будинок від 20.02.1986, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] належить, «російською» [PERSON] Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серії ДП Д*№01505766280008 виданого 18 серпня 1998 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів) загальною площею 0,0636 га, де власником зазначено [PERSON], належить [PERSON]. Враховуючи, що вищезазначені неточності у написанні прізвища особи у документі, що посвідчує право власності не може бути усунуто іншим ніж судовим шляхом та від встановлення зазначеного факту залежить можливість реалізації права на вільне розпорядження власністю, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved