Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Головний лікар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) Шкробот В.В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від дружини [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром Дзюбчук Н.В. у приймальному відділенні о 10.30 год. 24 червня 2019 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв`язку з неможливістю мати згоду [PERSON] на госпіталізацію відповідно до його психічного стану, тому головний лікар ТОККПНЛ просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. В судовому засіданні представник ТОККПНЛ Баранюк Н.М. заяву підтримала, просила суд її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні був присутній в режимі відеоконференції, однак на запитання головуючої не відповідав. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги Вацлавська Г.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Прокурор заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку до ТОККПНЛ без його згоди підтримав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів, пацієнт [PERSON] , [INFO] , житель Козівського району, с. Купчинці, поступив в умови КНП «ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ КЛІНІЧНОЇ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНОЇ ЛІКАРНІ» ТОР 24 червня 2019 року о 10 год. 30 хв. за направленням амбулаторно-поліклінічного відділення, в супроводі дружини з приводу - діагнозу: Деменція внаслідок органічного ураження головного мозку (атрофічні зміни г/м). Із анамнезу захворювання встановлено, що даним захворюванням страждає з 2015 року, відколи дружина помітила як в її чоловіка поступово почала погіршуватись пам`ять, він став забудькуватим, легко подразливим, на зауваження дружини афектувався, не слідкував за своїм зовнішнім виглядом, періодично потребував допомоги під час проведення санітарно-гігієнічних процедур. Амбулаторно приймав денігму, мемокс, труксал, проте значного покращення стану здоров`я не настало, з приводу чого перебував на стаціонарному лікуванні в 2-му психіатричному відділенні з 10 жовтня 2017 року по 20 жовтня 2017 року В умови КНП «ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ КЛІНІЧНОЇ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНОЇ ЛІКАРНІ» ТОР поступає повторно в житті, вперше в цьому році в зв`язку із погіршенням стану здоров`я - став легко збудливим, дратівливим, конфліктує з рідними, схильний до агресивних дій, нестриманий, забудькуватий (може включити в квартирі воду та газ, залишає відкриту квартиру), порушився нічний сон, самостійно не може задовольнити основні життєві потреби (не купує продукти, одяг, не готує самостійно їжу), потребує допомоги при фізвідправленнях та проведенні санітарно-гігієнічних процедур. В психічному статусі пацієнт в свідомості. Дезорієнтований в часі, місці перебування, грубо орієнтований у власній особі. Доступний малопродуктивному мовному контакту. На запитання відповідає коротко, після паузи, не завжди розуміє зміст заданих запитань. Мислення фрагментарне, за темпом сповільнене. Судження поверхневі. Відмічається зниження пам`яті за рахунок запам`ятовування і відтворення інформації. Коло інтересів обмежене. Вольові процеси ослаблені. Емоційно безініціативний, благодушний, лабільний, легко збудливий, подразливий, схильний до імпульсивних реакцій. Критика до свого стану відсутня. До госпіталізації байдужий. Комісія приходить до висновку, що пацієнт [PERSON] потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди в зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу Деменція внаслідок органічного ураження головного мозку (атрофічні зміни г/м), внаслідок якого пацієнт не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що [PERSON] неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заяву головного лікаря ТОККПНЛ слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved