Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 01.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 01.11.2012 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 5800 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобовязання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, у звязку з чим станом на 31.07.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 82066 (вісімдесят дві тисячі шістдесят шість) грн. 52 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 5788 грн. 09 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 68172 грн. 08 коп., заборгованості за комісією та пенею 3722 грн. 23 коп., фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 3884 грн. 12 коп., просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився разом із позовом надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, її представником адвокатом [PERSON] подано заяву про розгляд справи без участі відповідача ті її представника, та заперечення на позовну заяву, в яких заявила про застосування судом строків позовної давності, оспорювала суму заборгованості за відсотками, штрафами та пенею. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 01.11.2012 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 5800 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що надано копію анкети-заяви позичальника від 01.11.2012 року, умови і правила надання банківських послуг, витяг з тарифів з використанням платіжної картки «Універсальна». Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Як встановлено судом та перевірено доказами, що відповідач в період дії договору свої зобовязання за договором виконував невчасно та не в повному обсязі. Позивачем розрахована заборгованість станом на 31.07.2017 року в сумі 82066 (вісімдесят дві тисячі шістдесят шість) грн. 52 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 5788 грн. 09 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 68172 грн. 08 коп., заборгованості за комісією та пенею 3722 грн. 23 коп., фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 3884 грн. 12 коп., про що надано розрахунок заборгованості. В запереченнях наданих відповідачем, оспорюється сума заборгованості яка розрахована з 01.19.2014 року до 31.07.2017 року. Так під час дослідження справи суд встановив, що з 01.11.2012 року до 31.08.2014 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами становила 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З 01.09.2014 року відсоткову ставку збільшено, та з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року вона становила 34,80 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У період з 01.04.2015 року по 31.07.2017 року відсоткова ставка склала 43,20 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З 01.09.2014 року по 31.03.2015 року (212 дні) відповідач користувався коштами в сумі 5788,09 грн., яка складалась з поточної заборгованості за тілом кредиту 5524,43 грн. та простроченої заборгованості за тілом кредиту 263,66 грн. Розрахунок заборгованості за цей період склав 1186.17 грн. : 5788.09 грн. (заборгованість за тілом кредиту)/100 (%1 відсоток тіла кредиту) *34,8 (відсотки за користування кредитом)/360 днів*212 дні=1186.17 грн. З 01.04.2015 року по 31.07.2017 року (853 днів) відповідач користувався коштами в сумі 5788,09 грн., яка складалась з поточної заборгованості за тілом кредиту 5524,43 грн. та простроченої заборгованості за тілом кредиту 263,66 грн. Розрахунок за цей період склав 5924.68 грн. : 5788.09 грн. (заборгованість за тілом кредиту)/100 (%1 відсоток тіла кредиту) *43,2 (відсотки за користування кредитом)/360 днів*853 дні=2228.91 грн. Розмір відсотків станом на 31.08.2014 року становив 1325,28 грн. Перевіряючи заперечення відповідача щодо розміру відсотків суд дійшов до висновку, що наданий відповідачем контр-розрахунок є обґрунтований, а сума за відсотками нарахованими на поточну та прострочену заборгованість складає 8436,13 грн. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов*язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов*язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5 відсотків від суми позову. Вирішуючи вимоги у вказаній частині, суд виходить з наступного. Заборгованість за тілом кредиту на 31.07.2017 року становить 5788,09 грн., відсотки 8436,13 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., заборгованість за пенею та комісією 3722,23 =18446,45 грн. Тобто сума за процентною складовою штрафу становить 922,32 грн., з розрахунку 18446,45/100*5=922,32. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором укладеним з позивачем, виконував не належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 19368,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд дійшов до висновку, про його необґрунтованість виходячи з наступного. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт перший статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після\~\~переривання\~\~\~\~перебіг\~\~ позовної\~\~ давності\~\~ починається\~\~ заново (ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи\~(ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Так з розрахунку заборгованості по особовому рахунку відкритого на ім.*я [PERSON] видно, що відповідач отримала кредит в сумі 5800.00 грн. яким користувалася. Останій платіж відповідачка здійснила 30.08.2014 року, а позивач звернувся до суду із позовом 21.08.2017 року. Тобто позивачем при зверненні до суду із позовом, трирічний строк позовної давності не пропущено. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169,208-209, 212, 213-215, 218, ЦПК України, ст.ст.252-256,257,261,264, 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: partial