Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернулась [PERSON] з позовом до Харківської міської ради, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завдану смертю [PERSON] , у розмірі 500\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.03.2020 року близько 14 год.50 хв. поблизу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на [PERSON] впала гілка дерева, чим згідно висновку судово-медичної експертизи спричинила йому закриту тупу травму голови із внутрішньочерепними крововиливами, що ускладнилось розвитком гострого порушення мозкового кровообігу, внаслідок яких останній загинув на місці. За вказаним фактом 16.03.2020 року слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області були внесені відомості до ЄРДР за №12020220500000441 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України з додатковою відміткою «нещасний випадок». Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим та була залучена у вказаному кримінальному провадженні в якості потерпілої. Згідно з висновком експерта Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса Балинян Т.Є. за результатами проведеної судової експертизи об`єктів рослинного походження від 26.06.2020 року саме аварійний стан дерева став причиною відокремлення його частини та її падіння, і як наслідок загибелі [PERSON] . Встановити балансоутримувача вищевказаного дерева, тобто конкретну особу, відповідальну за його утримання, збереження та належний стан, в рамках проведення досудового розслідування виявилось неможливим. Вказане вище кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Разом із цим позивач зазначає, що організацію благоустрою міста Харкова забезпечують міська рада та її виконавчі органи в межах визначеної положеннями компетенції. Здійснюють благоустрій підприємства, установи, організації відповідно до наданих повноважень. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території міста Харкова. Вважає, що Харківська міська рада не виконала обов`язки щодо належної організації роботи з питань благоустрою за вказаною вище адресою, внаслідок якої настала смерть чоловіка позивача. Враховуючи викладене, Харківська міська рада повинна відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну смертю [PERSON] . Заподіяння моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що фактично перебувала на утриманні померлого чоловіка, який підтримував та утримував її. Також моральна шкода полягає у пережитих стражданнях через завдання непомірного стресу, обумовленою звісткою про загибель чоловіка, споглядання його понівеченого тіла, пересені переживання під час організації його поховання, втрати психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту. Розуміння втрати чоловіка, труднощів, які неминуче виникнуть у майбутньому через відсутність годувальника і захисника сім`ї, спричинили значні порушення психологічного та фізичного здоров`я позивача. Окрім того, смерть чоловіка обумовила негативні зміни у житті позивача, зокрема, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі побудови подальшого життя без підтримки та допомоги чоловіка, на утриманні якого вона перебувала, тривога з приводу майбутнього, довготривала відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, затяжну депресію. Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Харківська міська рада вважає позов безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає про відсутність бездіяльності відповідача в частині нездійснення самоврядного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тому у Харківській міській раді відсутній обов`язок відшкодувати моральну шкоду, внаслідок падіння гілки дерева на чоловіка позивача. Зазначає про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною моральною шкодою та бездіяльністю органу місцевого самоврядування. Вважає недоведеним позивачем розміру моральної шкоди. Також зазначає, що у наданому позивачем висновку експерта зазначено, що причиною відокремлення та падіння частини дерева на особу став сильний порив вітру, у висновку не йдеться про безпосередню аварійність дерева, а лише про те, що такий вид дерева загалом та потенційно є найбільш послабленим, аварійним, тому виконавчим органом місцевого самоврядування не було допущено безпосередню аварійність дерева. Вказує, що позивачем не надано доказів від Харківського регіонального центру гідрометеорології ДСУНС щодо того, чи проводилось попередження про очікуваний порив вітру перед початком заподіяння збитків. На підставі викладеного наголошує, що подія сталась з незалежних від відповідача причин та не залежала від його волі. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою судді від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23.12.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у заяві, наполягали на позовних вимогах саме до Харківської міської ради. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки не повідомив. У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та в сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що 15.03.2020 року о 14 годині 50 хвилин за адресою: м.Харків, вул. Григорівське Шосе 51 чоловік позивача [PERSON] перебував поблизу вказаного будинку та на нього впала частина дерева. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16.03.2020 року. Зазначені відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2020 року за №12020220500000441. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №10-12/777-Дм/20 причиною смерті гр. [PERSON] явилась закрита тупа травма голови з внутрішньочерепними крововиливами, що ускладнилась розвитком гострого порушення мозкового кровообігу. Між встановленою у гр. [PERSON] травмою голови та настанням його смерті вбачається прямий причинний зв`язок. За висновком судової експертизи з дослідження об`єктів рослинного походження №8086 дерево роду Акація Robinia L, від якого в результаті зламу по [ADDRESS] 15.03.2020 року відокремилася частина дерева та впала на гр. [PERSON] , відноситься до категорії послаблених, аварійних дерев. Аварійний стан дерева та наявність сильних поривів вітру (за інформацією Харківського РЦГМ про погодні умови 15.03.2020 року з 11 год. 42 хв. до 15 год. 50 хв., а саме о 14 год. 50 хв. на території м.Харкова) є причиною відокремлення та падіння вказаної частини дерева Частиною 1 ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Разом із цим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 2 ч. 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За змістом п.9 Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, пунктом 9 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»\~\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Положеннями статті 25, частини першої статті\~28 вказаного Закону\~передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади Відповідно до пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України,\~затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105, якими врегульовано питання утримання зелених насаджень (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. З листа директора КП «Жилкомсервіс» Мальованого Г.О. №30848/2/0705 від 04.12.2020 року, а також листа заступника директора Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації №10331 від 04.12.2020 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилкомсервіс» згідно з розпорядженням Управління комунального майна та приватизації №201 від 28.02.2007 року. Зазначена інформація підтверджується Розпорядженням Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради №201 від 28.02.2007 року, а також актом прийому-передачі основних фондів. Натомість відповідно до підпункту 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у редакції\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від\~\~форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди, внаслідок падіння дерева, не може бути покладено на Харківську міську раду, як орган місцевого самоврядування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд наголошує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до статті 51 ЦПК України, чинної на час ухвалення рішення, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором.\~У випадку,\~якщо закон\~або договір\~не визначають\~ефективного способу\~захисту порушеного,\~невизнаного або\~оспореного права,\~свободи чи\~інтересу особи,\~яка звернулася\~до суду,\~суд відповідно\~до викладеної\~в позові\~вимоги такої\~особи може\~визначити у\~своєму рішенні\~такий спосіб\~захисту,\~який не\~суперечить закону\~(стаття\~5\~ЦПК України). Звертаючись до суду із позовом [PERSON] заявила вимоги про відшкодування моральної шкоди до Харківської міської ради, клопотання щодо залучення в якості відповідача балансоутримувача будинку за адресою [ADDRESS] не заявляла. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з неналежним відповідачем. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги саме до Харківської міської ради позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed