Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комарівської сільської ради Теплицького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказавши, що після смерті 21 червня 2016 року [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комарівської сільської ради. Вона являється спадкоємцем за заповітом. Заявниця звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини на земельну ділянку, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не мала можливості, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу, тому вона звернулась з заявою до відділу держгеокадастру у Теплицькому районі про видачу їй дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], але їй було відмовлено. За життя [PERSON] втратив оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Серії ВН № 103694. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Від Комарівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Від відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі, надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 21 червня 2016 року в с. Озерна Звенигородського району Черкаської області, було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ВН №103694 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Комарівської сільської ради площею 3,1750 га, який зареєстрований за номером 193 від 15.09.2004 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі № Н-423/0-412/6-16 від 29.12.2016 року(а.с. 9). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 27 березня 2012 року(а.с. 6), де спадкоємцем зазначена [PERSON] Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: - ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом; - ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); - ст. 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; - ст. 1268 ЦК України прийняття спадщини. Відповідно до п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності 01 січня 2004 року визначається, що він застосовується до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно постанови приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу від 22 грудня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [PERSON] відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, приймаючи до уваги вимоги ЦК України, суд вважає, що позов доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved