Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 тисяч гривень щомісячно, починаючи з 18.05.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Заявлені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на відмову відповідача надавати допомогу на утримання дітей. З врахуванням його доходів та інтересів дітей, які на даний час проживають з нею, просить стягувати з відповідача на їх утримання 6 000 грн. щомісяця. Відповідач позов визнав частково, висловив згоду сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини мінімальної заробітної плати на кожного. На обґрунтування заявлених заперечень, наводить ту обставину, що позивач, визначаючи розмір аліментів, не врахувала його реальних доходів, розмір яких унеможливлює надання допомоги на дітей у визначеній ній сумі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів: Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом періоду з 01.01.2007 року до 30.04.2015 року. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які після припинення сторонами подружніх відносин залишились проживати з матірю. Як встановлено судом, і не заперечувалось сторонами, через погіршення стосунків в сімї, відповідач залишив квартиру, оформивши договором дарування право спільної часткової власності дітей на неї, і на даний час проживає окремо, утриманням дітей фактично займається позивач. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину згідно із ст. 181 СК України визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також з наявності інших обставин, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначили сторони з припиненням подружніх стосунків будь-які договори між ними про сплату аліментів на дітей в порядку ст.ст.189, 190 СК України не укладались - на даний час між ними виник та існує спір щодо участі батька в утриманні дітей, зокрема і стосовно розміру стягуваних аліментів. Вирішуючи позов в межах заявлених [PERSON]. вимог, суд, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, з врахуванням положень ст. 182 СК України, приймає до уваги найбільш вагомі обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. Стан здоровя та матеріальне становище дітей: за поясненням сторін, діти практично здорові і будь-яких додаткових витрат, повязаних із станом здоровя, на даний час не потребують. Будь-яких власних доходів не мають. Основним джерелом доходу є частка від доходу матері, розмір якого становить близько 3500 грн. на місяць.. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача: Будь-які дані щодо стану здоровя відповідача, які би в контексті положень ст.182 СК України могли би бути враховані при визначені розміру аліментів, суду не надані. Що стосується матеріального становища відповідача, то виходячи із письмових даних, наданих ним на обгрунтування заперечень проти позову, розмір його власних доходів, починаючи з 01.01.2013 року і до теперішнього часу становить 300 грн. на місяць (а.с. 14-24). Разом з тим, відповідач не заперечив також тієї обставини, що має машину та нерухомість за межами Комсомольська, з огляду на що, прийнявши до уваги розмір доходів відповідача в сукупності із його спроможністю утримувати автомобіль та нерухомість, що не заперечується жодною із сторін провадження, і є свідченням тому, що згадані витрати [PERSON] вочевидь визначає для себе найбільш актуальнішими, ніж обовязок по утриманню дітей, суд, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, має всі підстави дійти висновку, що відповідач, попри наведені ним мотиви, має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, з огляду на що вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON]. про покладення на [PERSON] обовязків по їх утриманню. Водночас, вирішуючи питання щодо розміру аліментів та враховуючи, що однією із вагомих обставин, які не можуть не враховуватись при визначенні розміру аліментів є умови, в т.ч. матеріальні, в яких дитина жила і до яких звикла за часів, коли батьки проживали однією сімєю і вели спільне господарство, суд, визначаючи розмір суми, що буде достатньою для задоволення розумних потреб дітей сторін, з врахуванням матеріального становища відповідача, свідченням чого є насамперед можливість утримання належного йому рухомого та нерухомого майна, з врахуванням положень ст. 7 ЗУ Про державний бюджет України на 2015 рік щодо розміру прожиткового мінімуму на одну особу відповідного віку та працездатності /в даному випадку на дитину віком від 6 до 18 років/ вважає, що розмір аліментів на обох дітей має бути визначений сумою 2000 гривень на місяць, що в цілому, з врахуванням рівного обовязку матері щодо їх утримання, повністю забезпечить задоволення їх розумних побутових потреб. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України віднесені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial