Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Голова правління КС «Мікрокредит» Тищенко Л.І. звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи який зазначає, що 06 червня 2013 року між позивачем Кредитною спілкою «Мікрокредит» з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з другої сторони, був укладений кредитний договір № 343, відповідно до якого позивач надала відповідачу [PERSON] грошові кошти в кредит в сумі 5800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов вище вказаного договору під 72 % за кожен календарний день. Кінцевий термін погашення кредиту, згідно кредитного договору № 343 - 06 червня 2014 року. Погашення кредиту та сплата відсотків повинні відбуватись в порядку та строки, які визначені кредитним договором. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору № 343 позичальник брав на себе зобов'язання проводити сплату нарахованих відсотків і погашення частини кредиту щомісяця на пізніше 21 числа вказаного в графіку платежів (Таблиця 1), а також сумами, не меншими ніж вказані в Таблиці 1 вище вказаного договору. Відповідач [PERSON] сплачував проценти за користування кредитом та кредит з порушенням графіку, тобто порушив умови кредитного договору № 343. Позивач неодноразово намагався зв'язатися з відповідачем про виконання договірних зобов'язань, однак відповідач не виходить на зв'язок та всіляко уникає повернення боргу. Позивач направляв на його адресу попередження від 12 грудня 2013 року, у якому пропонував здійснити проплату заборгованості з урахуванням відсотків та пені до 18 грудня 2013 року, і попередив, що у разі невиконання вимог, КС «Мікрокредит» змушений буде звертатися до суду з позовом про стягнення основного боргу, відсотків, штрафних санкцій та нанесених збитків. Дане попередження Відповідачем було проігнороване. Відповідно до п. 2.1. кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частин кредиту та/або процентів більше ніж на однин календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше ніж на 10%; або несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, утворилася заборгованість станом на 19.12.2013 р. в сумі 9711,75 грн., яка складається із: суми основного боргу- 5510,44 грн.; проценти за користування кредитом-1750,07 грн.; пеня- 2511,24 грн. Для забезпечення кредитного договору, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави №343 від 06.06.2013 р., відповідно до якого відповідач передав в заставу власне майно: ноутбук вартістю 2500,00 грн., ринкова вартість 5000,00 грн. та холодильник, вартість якого з урахуванням моментального продажу становить 2500,00 грн., ринкова вартість становить 5000,00 грн. Відповідно до п.6 Договору застави,при простроченні повернення згідно умов Кредитного договору, частини суми кредиту або нарахування відсотків більш ніж на 7 календарних днів, відповідач зобов'язаний самостійно та за свій рахунок на протязі 5 календарних днів, передати заставне майно на відповідальне зберігання позивачу до закінчення дії даного договору. Однак відповідач цього не зробив. Тому позивач просить достроково розірвати кредитний договір №343, укладений між Кредитною спілкою «Мікрокредит» та [PERSON] 06.06.2013 р. Стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 9771,75 грн. та судові витрати в сумі 458,82 грн. У судове засідання представник позивача Монета Д.В. не з'явився, в своїй телеграмі просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив, заперечень по суті позову не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, явку свого представника не забезпечив. З огляду на це суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. В зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, судом не проводилося фіксування судового розгляду звукозаписуючими пристроями, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 06 червня 2013 року між позивачем Кредитною спілкою «Мікрокредит» з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з другої сторони, був укладений кредитний договір № 343 відповідно до якого позивач надала відповідачу [PERSON] грошові кошти в кредит в сумі 5800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов вище вказаного договору під 72 % за кожен календарний день. Кінцевий термін погашення кредиту, згідно кредитного договору № 343 - 06 червня 2014 року. Погашення кредиту та сплата відсотків повинні відбуватись в порядку та строки, які визначені кредитним договором (а.с.5). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 5800,00 грн., передбаченому умовами договору, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с.8). З метою забезпечення належного виконання кредитного договору, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави №343 від 06.06.2013 р., відповідно до якого відповідач передав в заставу власне майно: ноутбук вартістю 2500,00 грн., ринкова вартість 5000,00 грн. та холодильник, вартість якого з урахуванням моментального продажу становить 2500,00 грн., ринкова вартість становить 5000,00 грн. Відповідно до п.6 Договору застави, при простроченні повернення згідно умов Кредитного договору, частини суми кредиту або нарахування відсотків більш ніж на 7 календарних днів, відповідач зобов'язаний самостійно та за свій рахунок на протязі 5 календарних днів, передати заставне майно на відповідальне зберігання позивачу до закінчення дії даного договору. Однак відповідач цього не зробив. Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач припинив погашати суми кредиту і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 19.12.2013 р. в сумі 9711,75 грн., яка складається із: суми основного боргу - 5510,44 грн.; проценти за користування кредитом-1750,07 грн.; пеня - 2511,24 грн., що підтверджується карточкою платежів по гривневому кредиту (а.с.7). Позивач повідомляв відповідача про необхідність погашення заборгованості за даним договором (а.с.10). Згідно вимог ст.ст. 525-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Дане право дострокового повернення кредиту та сплати процентів, передбачено в п.п.3 п.2.1. Кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно частин 1, 2 та 3 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. На думку суду істотними умовами зміни обставин є невиконання відповідачем зобов'язань перед позивачем у повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанції, позивач поніс судові витрати в сумі 458 грн. 82 коп. (а.с.1-2), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved