Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В січні 20201р. позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «СК «Уніка», в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь 75092,96 грн. - суму страхового відшкодування та 4118,4 грн. - витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 травня 2018р. о 10:10 год. на 238 км. автодороги М03 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та під його керуванням та напівпричепу «GROENEWEGEN DRO-12-27», д.н.з. [NUMBER] , у складі автопоїзду «DAF95XF», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок зазначеної ДТП, належний позивачу автомобіль зазнав механічних пошкоджень. На думку сторони позивача, ДТП мала місце з вини саме водія [PERSON] , який на час пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтава транс авто». При цьому постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області по справі № 548/955/18 від 15 червня 2018р., провадження у справі про притягнення до адміністративної від повільності позивача було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В досудовому порядку позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому суми страхового відшкодування, оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АК/8606440. Листом від 20 березня 2020р. відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з посиланням на те, що позивач не набув статусу потерпілого, а водій [PERSON] - винного у настанні зазначеної вище ДТП. На думку позивача така відмова є незаконною, а тому він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2021р. відкрито провадження по справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021р. справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021р. прийнято справу та призначено до розгляду. 03 серпня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, з підстав, передбачених п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також додатково зазначив, що у сторони відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу суми страхового відшкодування, відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 15 травня 2018р. о 10:10 год. на 238 км. автодороги М03 сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та під його керуванням та напівпричепу «GROENEWEGEN DRO-12-27», д.н.з. [NUMBER] , у складі автопоїзду «DAF95XF», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтава транс авто». На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АК/8606440, що не заперечувалось стороною відповідача. В результаті вказаної ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2019р. по справі № 554/7425/18, відмолено в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Полтава Транс Авто», третя особа [PERSON] про відшкодування збитків. Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018р. по справі № 548/955/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказаною постановою суду на підставі висновку експертного дослідження судового експерта Шевченка С.Ф. Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України № 6/10.1/36 від 23 травня 2018р. встановлено, що з технічної точки зору в дорожній обстановці, що склалася, дії водія автопоїзду «DAF95XF», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1. та п.10.9. Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку із даною пригодою; в діях водія автомобілю «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] з технічної точки зору, не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку із даною пригодою. Судом встановлено, і не заперечувалось сторонами, що водій [PERSON] на час скоєння ДТП виконував трудові обов`язки у ТОВ «Полтава транс авто». З матеріалів справи вбачається, що листом відповідача від 20 березня 2020р. було відмовлено позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, згідно його заяв від 28 січня, 18 березня 2020р. на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст. 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач в обґрунтування свого позову стверджував, що доведеність вини водія [PERSON] у ДТП та спричиненні майнової шкоди випливає зі змісту постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018р. по справі № 548/955/18, якою закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Суд не може погодитись з доводами сторони позивача, виходячи з наступного. Так, справа № 548/955/18 розглядалась відносно позивача та предметом розгляду справи були матеріали щодо притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Отже, в розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України, водій [PERSON] не є особою, стосовно якої ухвалено постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018р. по справі № 548/955/18. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, того, що шкода, завдана у ДТП, в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, завдана майну позивача з вини [PERSON] . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення не складався. Крім того, судом враховано, що стороною позивача протягом всього часу розгляду справи в суді не заявлялося по справі клопотання про призначення автотехнічної експертизи для встановлення обставин ДТП та винної особи. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). У п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з п. 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: dismissed