Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 29.04.2021 р. надійшов зазначений позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за договором від 17.03.2020 р. № 2020/ОВР/034-000522 у загальному розмірі 6 442,23 грн. (а.с. 4). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Голікова О.В. (довіреність від 21.12.2019 р. № 575, а.с. 51) у позовній заяві зазначила, що 17.03.2020 р. між Позивачем і Відповідачем шляхом подання Заяви-договору укладено Договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» і кредитний договір № 2020/ОВР/034-000522. Згідно з умовами останнього Банк (Позивач) відкрив Клієнту [PERSON] (Відповідачеві) картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «ЕКО-кредитка», на якому встановлено орієнтовну суму кредиту 10 000,00 грн., можливу суму кредиту - 300 000,00 грн., щомісячний платіж по кредиту 7,00 %, мінімум 50,00 грн., пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 42,00 % річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %, строк дії цього договору 12 місяців. Позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав, видав Відповідачеві відповідну платіжну картку, надав кредитні кошти. Проте Відповідач внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за Договором має за станом на 28.01.2021 р. заборгованість перед Банком (Позивачем) у загальному розмірі 6 442,23 грн., що складається з такого (а.с. 1-4, 47): - 4 975,01 грн. - заборгованість за кредитом (поточна); -1 467,22 грн. - заборгованість по процентам (прострочена). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 01.06.2021 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (з метою забезпечення виклику Відповідача із застосуванням правил, передбачених статтею 128 ЦПК України),встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 18.06.2021 р. (а.с. 61-63), відкладене на 28.07.2021 р. через відсутність підтвердження належного повідомлення Відповідача про розгляд справи та на 16.08.2021 р. через неявку Відповідача. У судові засідання, зокрема 16.08.2021 р., представник Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями та відомостями офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження за трек-номерами вручення рекомендованого судового відправлення (а.с. 66-68, 69, 71, 78,79, 88, 89). У позовній заяві викладено клопотання Позивача про розгляд справи за відсутності представника Позивача, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду не заперечують (а.с. 3), аналогічне клопотання було надіслано до суду представником Позивача Голіковою О.В. засобами електронної пошти 23.07.2021 р. (а.с. 82). Відповідач у зазначені судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання (а.с. 59), які згідно з відомостями відстеження за трек-номером на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта» та поштовими повідомленнями не були вручені Відповідачеві, повернуті до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 66-67, 70, 80, 81, 90, 91), також Відповідач викликався в судові засідання шляхом розміщення оголошень про його виклик у судові засідання на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 76-77, 92-93). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якого невідоме, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (пункт 2 частини сьомої, пункт 4 частини восьмої, частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). За чинним законодавством України саме за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207, з подальшими змінами). З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві та в окремому клопотанні (а.с. 3, 82), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 17.03.2020 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (Позивач, банк) та, підписавши відповідну Заяву-договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», копія якої додана до позовної заяви (а.с. 36-37), уклав тим самим кредитний договір на умовах, зазначених у цій Заяві-договорі. Зокрема, згідно з викладеними у згаданій Заяві-договорі умовами паспорту споживчого кредиту Банк (Позивач) відкрив Клієнту [PERSON] (Відповідачеві) картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування «ЕКО-кредитка», на якому встановлено орієнтовну суму кредиту 10 000,00 грн., можливу суму кредиту - 300 000,00 грн., мета кредитування - споживчі цілі, порядок надання кредиту - безготівковий, щомісячний платіж по кредиту 7,00 %, мінімум 50,00 грн., пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 42,00 % річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %, строк дії цього договору 12 місяців (а.с. 36-37). З цими умовами кредитування Відповідач ознайомлений під особистий підпис (а.с. 37). Також підписом Відповідача у розписці засвідчено отримання ним платіжної карти із зазначенням її номера (а.с. 37, 44). На підтвердження особи Відповідача (клієнта Банку), якому надано зазначений кредит, до позовної заяви додано фотокопію паспорта громадянина України Відповідача - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 14.02.2013 р. Володарським РС Управління ДМС України в Київській області, копія паспорта засвідчена Відповідачем [PERSON] на дату укладення згаданого договору 17.03.2020 р. (а.с. 38-39). Як вбачається з долученої до позовної заяви виписки по рахунку Відповідача (а.с. 50), Відповідач користувався кредитними коштами Позивача з відповідного рахунку, зокрема, шляхом отримання готівкових коштів, безготівкової оплати товарів/послуг тощо, відомості про поповнення рахунку Відповідачем згадана виписка не містить (а.с. 50). При цьому суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах від 16.09.2020 р. у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 р. у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 р. у справі№ 278/2177/15-ц). Отже, судом встановлено, що Позивач на виконання умов укладеного з Відповідачем договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві можливість користуватися коштами на картковому рахунку, проте останнім не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів і сплати складових кредитного договору. Тому за станом на 28.01.2021 р. Відповідач має перед Позивачем заборгованість за «тілом» кредиту (поточна заборгованість) в розмірі 4 975,01 грн., що відповідає встановленому йому розміру кредитного ліміту (10 000,00 грн.), а загальна заборгованість за кредитом становить 6 442,23 грн., що складається з наведеної суми заборгованості за «тілом» кредиту та суми прострочених відсотків (процентів) у розмірі 1 467,22 грн., правильність нарахування якого не викликає у суду сумніву з огляду на зазначені вище умови кредитування та не заперечується Відповідачем, яким відзиву із запереченнями проти позову (зокрема, й розміру заборгованості) до суду не подавалось. Розмір заборгованості Відповідача суд вважає доведеним Позивачем шляхом надання суду детального розрахунку цієї заборгованості із зазначенням щомісячної заборгованості з урахуванням наведених вище умов кредитування з відсотковою ставкою 42 % та відсутніми, як було встановлено судом, платежами Відповідача на погашення заборгованості (а.с. 47). Також судом встановлено, що Позивачем вживалися можливі заходи для погашення заборгованості Відповідачем у позасудовому (добровільному) порядку шляхом направлення йому вимог про дострокове повернення кредиту як на його зареєстровану адресу проживання, так і на фактичну адресу місця проживання, зазначену ним у згаданій вище Заяві-договорі, які поверталися до Позивача без вручення, що підтверджено відповідними копіями цих вимог та поштовими повідомленнями на копіях конвертів (а.с. 40-43). Відповідно до приписів частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В ухвалі суду від 01.06.2021 р. про відкриття провадження у справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с. 63). Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови укладеного ним 17.03.2020 р. з Позивачем кредитного договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає встановленому Відповідачеві розміру кредитного ліміту та нарахованим згідно з умовами договору відсотками, що підтверджено належними і допустимими доказами, відтак позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю. Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день. Відповідно до статей 15, 16, 509, 525-527, 530, 534, 615, 626, 629, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved