Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В червні 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 57975,92 грн. та судового збору в сумі 1600 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року має заборгованість 57975,92 грн., яка складається з наступного: 6181,53 грн. - заборгованість за кредитом; 45438,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3119,26 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2736,95 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи те, що відповідач своїх зобов'язань не виконує, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. 04 вересня 2017 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено заочне рішення, яким заявлені вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у\~розмірі 51619\~(пятдесят\~одна тисяча\~шістсот девятнадцять)\~грн.\~71\~коп.,\~яка складається\~з:\~6181,53\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~45438,18\~грн.\~ заборгованість\~по процентам\~за користування\~\~кредитом та судовий збір у розмірі 1424,58 грн. 06.10.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення. 11 січня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області заочне рішення від 04 вересня 2017 року скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 26.02.2018 року від уповноваженого представника позивача до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла уточнена позовна заява до справи №225/3061/17 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умову Договору, у звязку з чим у останнього станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 102487,31 грн., яка складається з наступного: 6181,53 грн. заборгованість за кредитом; 92286,52 заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4019,26 грн. заборгованість за пенею та комісією. Враховуючи те, що відповідач своїх зобов'язань до теперішнього часу належним чином не виконав, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1762 грн. 01.03.2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області від відповідача [PERSON] надійшов відзив заперечення проти позову. В обґрунтування якої відповідач зазначив, що він заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, вважає їх неправомірними та необґрунтованими, збудованими на неналежних доказах та незаконних доводах. Предмет позову обґрунтовано доводами, що заплутують і вводять суд в оману. Оскільки позивачем до матеріалів справи не надано жодного оригіналу документів, а також відсутні копії документів, засвідченні відповідно до чинного законодавства. Крім того, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» розумів відповідач підписуючи заяву позичальника. І взагалі не доведено, що діяли і мали б виконуватись саме ці «Умови та правила надання банківських послуг», а не інші. Стосовно наданих позивачем розрахунків ціни позову, відповідач вважає їх необґрунтованими та неправомірними. Таким чином, відповідач - [PERSON], просить визнати кредитний договір №б/н від 06.12.2010 року недійсним; відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму судового збору за подання розгляду заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 320,00 грн.; за виявленими порушеннями законодавства, недоліками діяльності і ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.376 і ч.1 ст.384 КК України, постановити окрему ухвалу та її направити органу досудового розслідування для вжиття мір реагування і притягнення винних до відповідальності. 23.04.2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області від уповноваженого представника позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що оригінали документів надаються на запит суду. Відсутність оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Щодо ознайомлення відповідача з Умовами кредитування. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 06.12.2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що останній висловив про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчила (в), що Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені ознайомлення в письмовому вигляді.... Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, яка власноруч підписана Відповідачем та з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36% на рік), вказано розміри комісій тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Крім того, позивач надає до суду виписку з карткового рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. На даний час, Відповідач належним чином свої зобов'язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги Банку. Отже в судовому засіданні, яке відбулося 02.07.2018 року уповноважений представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнає частково, в частині нарахування процентів за користування кредитом вважає їх завищеними. При цьому, просив застосувати до нього положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, відповідно до якого на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 06.12.2010 року, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] встановив, що станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 102487 грн. 31 коп., з них 6181 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом, 92286 грн. 52 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4019 грн. 26 коп. заборгованість за пенею та комісією (а.с. 114-115). Окрім того, встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 06.12.2010 року не виконав та станом на 31.01.2018 року має заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту 6181,53 грн., що підтверджується розрахунком позивача, тож в цій частині позов підлягає задоволенню. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], який проживає в м.Торецьку (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області пеня та комісія нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним. Окрім цього, суд погоджується з тим, що банком неправомірного збільшено процентну ставку з огляду на наступне. Із розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що проценти за користування кредитними коштами відповідачу нараховувались за період з 17.12.2010 року по 31.12.2012 року, виходячи із процентної ставки 36,00 річних, з 01.01.2013 року по 29.08.2014 року, виходячи із процентної ставки 30,00% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, виходячи із процентної ставки 34,80 річних, а з 01.04.2015 року по 31.01.2018 року із процентної ставки 43,20 річних. Загальна сума нарахованих процентів становить 92286 грн. 52 коп. (а.с. 114-115). Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 06.12.2010 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі (а.с.7). Із цієї заяви виходить, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.7-зворот). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в розмірі, встановленому Тарифами банку. Одночасно, п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Таким чином, кредитним договором встановлена змінювана процентна ставка. Однак, представником позивача не надано жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Окрім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обґрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення. Посилання на п. 1.1.3.2.3. договору, де встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (а.с.14-зворот), а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору, якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому законом у ст. 1056-1 ЦК України, звужуючи права клієнта банку, а відтак є нікчемною. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 36,00% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника. Адже у цій справі зміст умов та правил надання банківських послуг передбачає інформування позичальника про зміну тарифів. Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року. За змістом ст. 1048 ЦК України проценти за договором позики є платою за користування кредитними коштами, тому суд повинен стягнути проценти на день зявлення вимоги позивачем, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 36,00% річних. Отже, з розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 29.08.2014 року по 31.01.2018 року відповідач [PERSON], кредитною карткою не користувалася, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснювала (а.с. 114-115), тому підстави для нарахування йому з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 34,80% на місяць, а з 01 квітня 2015 року 43,20% на місяць відсутні. Суд погоджується, що заборгованість за процентами по кредиту за період з 17.12.2010 року по 31.07.2014 року становить 288,20 грн. Однак для з'ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, за період з 29.08.2014 року по 31.01.2018 року суд бере заборгованість по тілу кредиту на 29.08.2014 року (з моменту припинення відповідачем користування кредитною карткою), що становить 6181,53 грн. (6010,03 грн. - поточна заборгованість + 171,50 грн. - прострочена заборгованість), перемножує на 36,00% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов'язання з 29.08.2014 року по 31.01.2018 року. Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 7621,83 грн. (6181,53 х 36,00% : 360) х 1233 день прострочки. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 31 січня 2018 року у розмірі 7910,03 грн. (7621,83+288,20). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому такими, що підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявна квитанції про сплату судового збору в загальній сумі 1762,00 грн. (а.с.38,117), то суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 242,27 грн. (14091,56/102487,31)*1762).

Outcome: partial