Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 10.12.2019\~р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд: визнати за ним у порядку спадкування за законом після [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,520\~га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право власності на земельну ділянку загальною площею 0,526\~га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (площею 0,376\~га) і для будівництва та обслуговування житлового будинку (площею 0,150\~га). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача у позовній заяві зазначив, що [INFO] померла матір Позивача [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з такого майна: житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , який за її заповітом від 17.10.1995\~р. успадкував Позивач; грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, успадковані також Позивачем за заповідальним розпорядженням. Разом з тим, до спадкового майна, не охопленого заповітом та заповідальним розпорядженням, увійшли дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,526\~га, розташована за згаданою вище адресою житлового будинку: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (площею 0,376\~га) та для будівництва й обслуговування житлового будинку (площею 0,150\~га), а також земельна ділянка площею 3,520\~га, розташована на території Володарської селищної ради Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями за законом першої черги на перелічені земельні ділянки є Позивач та Відповідач як діти спадкодавця. Відповідач ну встановлений законом строк не вчинив дій на прийняття спадщини. Позивач для отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.\~2-5). Ухвалою суду від 27.12.2019\~р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, витребувано в нотаріуса копію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , призначено підготовче судове засідання на 04.02.2020\~р. (а.с.\~38-39). Ухвалою суду від 04.02.2020\~р. справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 03.03.2020\~р. (а.с.\~30-31), в якому оголошено перерву за клопотанням представника Позивача до 07.04.2020\~р. (а.с.\~77-78); надалі за клопотаннями представника Позивача судове засідання було відкладено через запровадження в Україні карантинних заходів на 05.05.2020\~р. (а.с.\~85, 86) та через зайнятість в розгляді справи на 01.06.2020\~р. (а.с.\~93, 94), в якому було оголошено перерву до 03.06.2020\~р. за клопотанням обох сторін для подання додаткових доказів і виклику свідків (а.с.\~101). У судових засіданнях Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у суді проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що спірне майно, на його думку, має бути поділено порівно між ними, вказавши, що у Позивача вже є пай, а в будинку, що за адресою: [ADDRESS] , він проживає. Допитаний за клопотанням Відповідача у судовому засіданні 03.06.2020\~р. свідок [PERSON] , [INFO] , зареєстрований і фактично проживаючий за адресою: [ADDRESS] , пенсіонер (а.с.\~107), надав суду показання про те, що він живе на названій вулиці навпроти цих братів (Позивача та Відповідача), знав їх батьків; їх мати посилила Наулка (Відповідача) на [ADDRESS] (Відповідач) утримував будинок, що на [ADDRESS] , проживає там 30\~років, ремонтував його. Викликаний за клопотанням Відповідача свідок [PERSON] до суду не з`явилася, явку цього свідка було покладено на Відповідача, яким не було повідомлено суду адреси проживання свідка та/або іншої контактної інформації; у судовому засіданні 03.06.2020\~р. Відповідач відмовився від допиту названого свідка, оскільки, як зазначив Відповідач, вона до суду не з`явиться. Інших заяв та/або клопотань щодо виклику свідків, долучення письмових доказів тощо Відповідачем суду не подавалося та не заявлялося. Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~показання свідка,\~ознайомившись з\~матеріалами справи\~і оцінивши\~наявні в\~справі докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка загальною площею 0,526\~га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,376\~га та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,150\~га розташована за адресою: [ADDRESS] , та за життя належала [PERSON] , що підтверджено листом Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.03.2020\~р. №\~345/169-20 (а.с.\~83) та завіреною названим управлінням копією державного акта на право приватної власності на землю серії\~ІІІ-КВ №\~000564, виданого 07.05.2002\~р. Володарською селищною радою на підставі рішення цієї ради від 27.12.2001\~р. №\~620 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~474. (а.с.\~106). Інша спірна земельна ділянка площею 3,520\~га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Київської області, також належить [PERSON] , що підтверджено згаданим вище листом Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.03.2020\~р. №\~345/169-20 (а.с.\~83) та завіреною цим управлінням копією державного акта на право приватної власності на землю серії\~Р1 №\~215376, виданого 19.07.2001\~р. Володарською селищною радою Київської області на підставі рішення цієї ради від 14.06.2001\~р. №\~534 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~148 (а.с.\~84). Власник названого спірного майна (земельних ділянок) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії\~ [NUMBER] , виданого 27.08.2008\~р. Виконавчим комітетом Березнянської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис №\~19 (а.с.\~12). Згідно з наданою суду довідкою Березнянської сільської ради Володарського району Київської області від 25.11.2019\~р. №\~445 спадкодавець [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті [INFO] по [ADDRESS] (а.с.\~21). Названий [PERSON] , [INFO] (Позивач), уродженець с.\~Березна Володарського району Київської області (а.с.\~7-8), є сином спадкодавця [PERSON] , що ним підтверджено копією свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] , виданого 12.05.1960\~р. виконавчим комітетом Березнянської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис №\~14 (а.с.\~10) та копією свідоцтва про одруження серії (нерозбірливо через відтиск печатки) №\~ [NUMBER] , виданого 19.12.1967\~р. названою вище сільської ради, актовий запис, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.\~11). Як зазначено вище і встановлено судом, Позивач проживав у с.\~Березна разом зі своєю матір`ю [PERSON] (спадкодавець) до дня її смерті (довідка Березнянської сільської ради Володарського району Київської області від 25.11.2019\~р. №\~445, а.с.\~21). Відповідач [PERSON] , [INFO] , також є сином [PERSON] . Письмових доказів на підтвердження цього суду надано не було, проте ступінь їх родинного зв`язку визнана Позивачем, оскільки зазначено в позовній заяві та не заперечувалося ним у суді. За загальним правилом частини першої статті\~82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Як стверджував Відповідач [PERSON] у суді, він фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , а зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте у подальшому повідомив про реєстрацію місця проживання у Хмельницькій області. У зв`язку із суперечністю відомостей щодо місця реєстрації Відповідача, що ним було повідомлено у судових засіданнях, суд виходить з відомостей, одержаних на стадії відкриття провадження у порядку частин шостої, сьомої статті\~187 ЦПК України. Так, за запити суду Володарською селищною радою Київської області повідомлено про відсутність інформації щодо проживання та зареєстрованого місця проживання (перебування) в смт\~Володарка Наулка\~ [PERSON] (а.с.\~34), Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.\~Києві та Київській області повідомив суд про те, що [PERSON] зареєстрованим не значиться (а.с.\~36). Крім того, згідно з долученою Позивачем до матеріалів справи довідкою Березнянської сільської ради Володарського району Київської області від 06.05.2020\~р. №\~76 [PERSON] знятий з місця реєстрації проживання [INFO] у місто Хмельницький (ув`язнення) (а.с.\~100). Таким чином, на підставі наведених і досліджених у судових засіданнях письмових доказів судом встановлено, що Відповідач на час\~відкриття спадщинине проживав постійно разом із спадкодавцем [PERSON] у с.\~Березна Володарського району Київської області. За матеріалами надісланої державним нотаріусом копії спадкової справи [PERSON] №\~312/2008\~02-14 (а.с.\~44-64), витребуваної ухвалою суду від 27.12.2019\~р. (а.с.\~38-39), судом встановлено таке. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.11.2008\~р. №\~173162і2 (а.с.\~48) та копією самого заповіту, посвідченого 17.10.1995\~р. державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Кияницею\~А.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №\~2580 (а.с.\~51-52). За цим заповітом Позивач ( [PERSON] ) успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , про що отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.\~61). Також він успадкував грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням (а.с.\~64). Крім того, як видно з матеріалів зазначеної спадкової справи спадкодавця [PERSON] , [PERSON] (Позивач), приймаючи спадщину, подав до державного нотаріуса 18.11.2008\~р. заяву про прийняття ним спадкового майна як за заповітом, так і за законом (а.с.\~45). Подібної заяви про прийняття спадщини [PERSON] (Відповідачем) матеріали спадкової справи не містять, спільно із спадкодавцем він не проживав, що встановлено судом і було наведено вище, а відтак суд дійшов до висновку, що Відповідачем не було вчинено передбачених законом дій на прийняття спадщини ані в установлений законом шестимісячний строк, ані після спливу цього строку. Так само суду Відповідачем не було надано жодних доказів щодо оспорення ним згаданого заповіту, звернення до суду із встановленням додаткового строку для прийняття спадщини тощо. В ухвалі суду від 27.12.2019\~р. сторонам було роз`яснено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті\~12 ЦПК України) (а.с.\~39). Разом з тим, Позивач [PERSON] не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом (на дві спірні земельні ділянки), оскільки на його неодноразові, як стверджено стороною Позивача у суд, останнє 15.11.2019\~р. (а.с.\~23-24), постановою державного нотаріуса від 07.02.2020\~р. йому було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.\~76). Також до позовної заяви додано копію газети «Голос Володарщини» від 08.11.2019\~р. №\~44 (11557) з оголошенням про недійсність державних актів на право власності на земельну ділянку серії\~ [NUMBER] та серії\~ІІІ-КВ №\~000564, виданих відповідно 19.07.2001\~р. та 07.05.2002\~р. на ім`я [PERSON] (а.с.\~26-27). Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є сином спадкодавця [PERSON] , до дня її смерті [INFO] постійно проживав спільно з нею та є єдиним спадкоємцем,який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки йому не було видано через відсутність належних правовстановлюючих документів (оригіналів) на це спадкове майно. Відповідно до положень пункту\~1 частини другої статті\~16, частини першої статті\~328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами статті\~328, частини другої статті\~373 ЦК України, частини другої статті\~78, пункту\~«г» частини першої статті\~81 Земельного кодексу України(далі ЗК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті\~1225 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття\~1220 ЦК України); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття\~1218 ЦК України). Відповідно до статті\~1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті\~1236 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях\~1261-1265 ЦК України (частини перша, друга статті\~1223 ЦК України). Згідно з нормами статті\~1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею\~1259 цього Кодексу. У першу чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~діти спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки (стаття\~1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею\~1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті\~1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша, друга статті\~1269 ЦК України). Статтею\~1270 ЦК України встановлено для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким згідно з частиною другою статті\~1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина друга статті\~1272 ЦК України). Крім того, суд беру до уваги положення частини другої статті\~1225 ЦК України про те, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Аналогічно стаття\~120 ЗК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За частинами першою, третьою статті\~1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом\~27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008\~р. №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті\~1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач як син померлого спадкодавця та єдиний спадкоємець, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, до того ж постійно проживав спільно із спадкодавцем, а також успадкував за заповітом житловий будинок, що розташованій на одній із спірних земельних ділянок, тому суд дійшов до висновку, що він правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене вище спадкове майно (земельні ділянки). Натомість Відповідачем не було доведено суду належними і допустимими доказами факту прийняття ним у спадщину спірного майна (земельних ділянок). Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до статті\~141 ЦПК України шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача понесені ним витрати за сплату судового збору. Відповідно до статей\~78, 81 Земельного кодексу України, статей\~16, 328, 373, 1217, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved