Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про визнання за позивачем права власності на 7/8 частин житлового будинку [ADDRESS], про припинення права власності [PERSON] на 7/8 частин житлового будинку [ADDRESS], про визнання права власності за [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS] та про припинення права власності [PERSON] на 1/8 частину вказаної квартири. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач посилалась на наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в частках 1/8 та 7/8 частин відповідно квартири [ADDRESS], загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м., яка складається з однієї кімнати та житлового будинку № 6 з надвірними будівлями і спорудами, який має наступний опис: житловий будинок під літерою А - з пластин в закидку, загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 13,7 кв.м.; сарай «Б» - в одну дошку; навіс «В» - без обшивки, огорожа №№ 1-5 - дерев'яна та металева, розташований по [ADDRESS] Вказувала, що нерухоме майно позивач та відповідач успадкували після смерті [PERSON], який помер [INFO] та який є сином позивача та чоловіком відповідача. Позивач в позові зазначає, що частка відповідача [PERSON] в спільному майні не підлягає виділенню в натурі, вказаний будинок та квартира є речами неподільними, спільне володіння і користування з відповідачем є неможливим, оскільки відповідач житловим будинком не користується, про нього не дбає, не несе витрати з його утримання. В свою чергу позивач не користується квартирою. Мирно вирішити питання між собою співвласники не могли, а тому позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав, при цьому вказував, що спір виник через неможливість користування спільним майном, а також недосягнення сторонами домовленості щодо відшкодування відповідачем позивачу різниці між вартістю 1/8 частини квартири, належних [PERSON] та вартістю 7/8 частин житлового будинку, належних [PERSON]. Представник відповідача зазначила, що на час розгляду справи така домовленість досягнута, а саме відповідач сплатив позивачу різницю вартості у спільному майні в розмірі 14 105,34 грн. Третя особа Головне управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 1/8 частин однокімнатної квартири [ADDRESS], а за [PERSON] визнано право власності на 7/8 частин вказаної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хмарською Л.М., [PERSON] належить 1/8 часток житлового будинку [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] належить 7/8 частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Тобто на сьогоднішній день позивач [PERSON] є власником 1/8, а відповідач [PERSON] 7/8 частин житлового будинку [ADDRESS], а також позивач є власником 1/8 частини квартири, а відповідач 7/8 частин квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, квартира в будинку [ADDRESS] складається з 1 (однієї) кімнати житловою площею 15,2 кв.м, загальною площею 31,5 кв.м., житловий будинок № 6 з надвірними будівлями і спорудами, складається з: житловий будинок під літерою А - з пластин в закидку, загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 13,7 кв.м.; сарай «Б» - в одну дошку; навіс «В» - без обшивки, огорожа №№ 1-5 - дерев'яна та металева, розташований по [ADDRESS] В ході судового засідання знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що володіння і користування спільним майном з відповідачем є неможливим, відповідач житловим будинком не користується, про нього не дбає, не несе витрати з його утримання. В свою чергу позивач в квартирі не проживає та не зареєстрована, нею не користується, відповідач самотужки утримує спільну квартиру. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Так, згідно ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У зв'язку з тим, що в процесі розгляду справи співвласники майна прийшли згоди щодо визнання за кожним з ним права власності на окремий об'єкт нерухомості, а також з урахуванням того факту, що позивач отримав від відповідача компенсацію за частину квартири, суд приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на 7/8 частин житлового будинку [ADDRESS], про припинення права власності [PERSON] на 7/8 частин житлового будинку [ADDRESS], про визнання права власності за [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS] та про припинення права власності [PERSON] на 1/8 частину вказаної квартири, оскільки такі вимоги є законними та підтверджені доказами і поясненнями сторін та не порушують права інших осіб. Згідно ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved