Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління ДМС України в Полтавській області про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] зі зняттям її з реєстрації за вказаною адресою з дня набрання чинності рішення суду, посилаючись на те, що він є власником даного будинку, а відповідачка є його колишньою дружиною, яка з липня 2013 року виїхала на інше постійне місце проживання разом з донькою [PERSON], [INFO]. 06.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, що набуте під час шлюбу та придбане і зареєстроване на ім'я [PERSON], а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 21.03.2003 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 24,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] за ціною 50 500, 00 грн.. Кошти на оплату даного домоволодіння частково в сумі 10 100, 00 грн. були сплачені за рахунок спільних коштів, 2 000 грн. були надані її бабусею на придбання будинку. Інша частина коштів в сумі 40 400, 00 грн. була сплачена ними за рахунок коштів отриманих чоловіком в кредит, згідно оформленого між ним і АКБ «УКРСОЦБАНК» договору кредиту № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року. При цьому, згідно п. 1.3.2 цього договору та договору поруки № 710/2603/3 від 03.03.2006 року вона являється поручителем перед кредитором за виконання позичальником своїх обов'язків за основним договором (кредиту) у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. 30.09.2013 року шлюб було розірвано. Враховуючи вище викладене, житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 24,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] є спільним майном подружжя та підлягає поділу. Крім того, 28 жовтня 2015 року [PERSON] уточнила зустрічні позовні вимоги доповнивши прохальну частину позову окремим пунктом у наступній редакції, в якій просила покласти на неї обов'язок сплатити на користь кредитора АКБ СР «УКРСОЦБАНК» частину грошового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року, що утворилась після 30.09.2013 року. Також, 29.10.2015 року [PERSON] доповнив свої первісні позовні вимоги, в яких просив стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 3 868 грн. 51 коп. сплачені в її інтересах, як співвласниці житлового будинку по [ADDRESS], по кредитному договору № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року. 29.12.2015 року [PERSON] уточнила зустрічні позовні вимоги доповнивши прохальну частину позову окремим пунктом у наступній редакції, в якій просила визначити порядок володіння та користування житловим будинком А-1, загальною площею 30,3 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] між співвласниками за варіантом додатку № 1 висновку № 104-15 експертного будівельно-технічного дослідження від 28.12.2015 року наступним чином: в користування [PERSON] розподілити приміщення: кімната 1-2 пл. 9,3 кв.м., та гараж літ. Б по [ADDRESS]; в користування [PERSON] розподілити приміщення: кімната 1-3 пл. 9,2 кв.м., в спільному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] залишити приміщення: кухні 1-2 пл. 5,9 кв.м., сіней І пл. 4,1 кв.м., кладової ІІ пл. 1,8 кв.м., господарські будівлі та споруди: вбиральню літ. В, ворота огорожі № 1. [PERSON] 13 січня 2016 року подав до суду заяву про збільшення первісних позовних вимог, в яких просив стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 3 818 грн. 51 коп. сплачені в її інтересах, як співвласниці житлового будинку по [ADDRESS], по кредитному договору № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року та судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.. Позивач - відповідач [PERSON] та його захисник - адвокат Козленко О.М. в судовому засіданні первісні позовні вимог із змінами та доповненнями підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, що стосується зустрічних позовних вимог вони не заперечували проти визнання житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнання за [PERSON] право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, в іншій частині зустрічних позовних вимог просили відмовити за безпідставністю. Відповідач - позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача - позивача [PERSON] - адвокат Доценко О.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісних позовних вимог та наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог, з підстав викладених в зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління ДМС України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, вважає первісний та зустрічний позови такими, що підлягають частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2003 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Духовщина Смоленської області, Росія, та [PERSON], [INFO], уродженка с. Ровеньки Луганської області, Україна одружилися про що в низі реєстрації актів про одруження 21.03.2003 року зароблено запис № 40. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданим 21.03.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави (а.с.49). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 09 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави (а.с.8, 50). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 03.03.2006 року, посвідченого нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Карнарук Н.В., [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з: житлового будинку «А-1», цегляного загальною площею 30,3 кв.м. житловою площею 18,5 кв.м., гаражу «Б», вбиральні «В», огорожі «1» і зобов'язується сплатити за це майно обговорену грошову суму. Пунктом 3 даного договору визначено, що продаж зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями вчиняється за ціною 50 500,00 грн., які покупець зобов'язується сплатити продавцеві наступним чином: 10 100,00 грн. - до підписання цього договору, залишок суми, а саме: 40 400,00 грн. покупець зобов'язується сплатити продавцеві на протязі одного банківського дня. Факт повного розрахунку буде підтверджуватись заявою продавця, викладеною на спеціальному бланку нотаріальних документів, підпис на якій буде засвідчено нотаріально, яка є невід'ємною частиною цього договору (а.с.12-13, 51). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17386026 від 16.01.2008 року за [PERSON] 15 січня 2008 року зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 03.03.2006 року (а.с. 15, 52). На виконання взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу від 03.03.2006 року, посвідченим нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Карнарук Н.В., в частині сплати залишок суми, в розмірі - 40 400,00 грн. між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено договір кредиту № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року відповідно до якого кредитор надав позивальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру виконання грошові кошти в сумі 40 400, 00 грн., зі сплатою 16,25 процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно умовами п. 2.6 цього договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 01 березня 2026 року (а.с. 16-19, 53-56). В день укладення вищевказаного кредитного договору, також був укладений договір поруки між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] № 710/2603/2 на суму 107 005,00 грн., відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливої неустойки, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року (а.с.57-59). Відповідно до Іпотечного договору № 710/2603/1 від 03.03.2006 року іпотекодавець - [PERSON] передає в іпотеку іпотекодержателю - Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 2603/25-ф від 03.03.2006 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 30,3 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60-62). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30.09.2013 року в справі № 553/3669/13-ц, провадження № 2/553/1359/2013, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Шлюб зареєстрований 21.03.2003 року у відділі РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Полтави між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №40 - розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідачки [PERSON] залишено - [PERSON]. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишено проживати з матір'ю [PERSON] (а.с. 20, 66). Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21.10.2013 року в справі № 553/3902/13-ц, провадження № 2/553/1436/2013, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 прождиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2013 року, на користь [PERSON], яка проживає: [ADDRESS], на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття (а.с. 67). Як вбачається з акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 25.05.2015 року, складеного [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] не проживає за даною адресою з 13.09.2013 року і по теперішній час. Оглянувши будинок встановлено, що особисті речі та речі повсякденного використання, які належать [PERSON] відсутні (а.с.21). [PERSON], 1975 року народження, зареєстрований в [ADDRESS], разом з ним за даною адресою також зареєстровані: [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 1980 року народження, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» Полтавської міської ради від 04.06.2015 року за вих. № 1694/3 (а.с.7). [PERSON] не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, проведеним державним виконавцем Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Дорошенко М.О.. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради від 24.07.2015 року за вих. № 04-929, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку в управлінні і одержує тимчасову допомогу на дітей батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.06.2015 року (а.с.68). З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 112 від 14.12.2015 року вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] складає 157 620 грн. в т.ч. 1/2 частина складає 78 810 грн.. Об'ємно-планувальне рішення житлового будинку літ. «А-1» вказує на те, що кухня 1-1 площею 5,9 кв.м., кімната 1-2 площею 9,3 кв.м. та кімната 1-3 площею 9,2 кв.м. в житловому будинку не відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» в частині об'ємно - планувального рішення. В даному випадку, враховуючи норми ДБН, запропонувати варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в частках 1/2 та 1/2 не представляється можливим (а.с.105-116). У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Частиною 2 ст. 60 СК України визначено, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що передбачено частиною 3 ст. 61 СК України. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих що виключені з цивільного обороту, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Крім того, ч. 1 та ч. 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 цієї статті за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Більш того, ст. 1 Протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь кошти в сумі 3 818 грн. 51 коп. сплачених в її інтересах, як співвласниці житлового будинку по [ADDRESS], по кредитному договору № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року та стягнення судового збору підлягають задоволенню, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], а тому не може бути позбавлена права користування даним будинком та знята з реєстраційного обліку за даною адресою. Крім того, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, що набуте під час шлюбу та придбане і зареєстроване на ім'я [PERSON], а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], в частині поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та визначення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами підлягають задоволенню, а в частині покладення на неї обов'язку сплатити на користь кредитора АКБ СР «УКРСОЦБАНК» частину грошового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 710/2603/25-ф від 03.03.2006 року, що утворилась після 30.09.2013 року не підлягає задоволенню, оскільки остання не є стороною кредитного договору. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням ч. 1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial