Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

в суд надійшла заява [PERSON] про перегляд рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року по цивільній справі № 454 /1439/15 у зв`язку з нововиявленими обставинами , покликаючись на наступні обставини : 26.04.2007року був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Сироїд Г.І. договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності належав [PERSON] . Вказаний договір купівлі-продажу підписала з сторони продавця позивач на підставі оформленого доручення від імені [PERSON] .. Зазначає, що в подальшому [PERSON] у судовому порядку визнавала недійсним вище зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки та оформлене на ім`я позивачки доручення. Вказує, що судові спори по цих правочинах тягнулись довгий час, тому їй не було відомо до не давнього часу про результати розгляду цих цивільних справ. Остаточне рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2018року, яким залишено в силі рішення колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 25.04.2016року та визнано недійсною довіреність від імені [PERSON] посвідченої секретарем виконкому Острівської сільської ради, Сокальського району Михайлюк Г.А. від 19.04.2007року, за якою [PERSON] уповноважила [PERSON] на представництво при продажі вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і земельну ділянку [PERSON] .. Зазначає, що рішення судів апеляційної і касаційної інстанції набрали законної сили. Відтак, [PERSON] , оспорює вчинений правочин, а саме видану довіреність на продаж зазначеного житлового будинку та земельної ділянки так як не бажала, щоб її власність перейшла до володіння відповідачки. Більше того [PERSON] написала та нотаріально оформила заповіт від свого імені на спадкоємця і бажала, щоб усе її майно перейшло в порядку спадкування до визначеного нею спадкоємця. З врахуванням вище зазначеного, а також зважаючи на те, що [PERSON] за життя не бажала передавати своє майно відповідачці, у судовому порядку визнала недійсною оформлену на ім`я позивачки довіреність, згідно якої й було укладено договір купівлі-продажу, що в свою чергу у відповідності до чинного законодавства тягне за собою повернення пов`язаних наслідків у попередній стан, таким чином слід визнати цей правочин, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недійсним. Просить суд заяву задоволити , визнати недійсним договір купівлі-продажу №686 від 26.04.2007р. про продаж земельної ділянки площею 0,5579га та житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений 26.04.2007року приватним нотаріусом Сироїд Г.І. . Представник заявника - адвокат Василишин П.С. в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його та заявниці відсутності, вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Матвійчук Г.М. в судове засідання не прибула. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії довіреності від 19.04.2007р., що посвідчена секретарем виконкому Острівської сільської ради Михалюк Г.А., встановлено, що такою [PERSON] уповноважила [PERSON] , бути її представником при продажі житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки площею 0,5579га. в [ADDRESS] громадянці [PERSON] , за ціною та на умовах на свій розсуд та підписати договір купівлі-продажу. Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 26.04.2007р. приватним нотаріусом Сироїд Г.І. та зареєстрованого у реєстрі за №686, встановлено, що такий укладено із однієї сторони [PERSON] , яка діяла від імепні [PERSON] на підставі довіреності посвідченої виконкомом Острівської сільської ради 19.04.2007р. за №46, з другої [PERSON] предметом договору є те, що [PERSON] в особі її представника передала, а [PERSON] прийняла у власність житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 0,5579га., в межах згідно з планом, що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.07.2007р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №472582 від 23.01.2008р., встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2007р. належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,25га. в [ADDRESS] . Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.04.2016р., встановлено, що таким апеляціну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2015 року яким відмовлено у задоволенні вимог щодо визнання недійсною довіреності від 19.04.2007р., скасовано. Ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнати недійсною довіреність від імені [PERSON] посвідченої секретарем виконкому Острівської селищної ради Сокальського району Львівської області Михалюк Галиною Андріївною від 19.04.2007 року, за якою [PERSON] уповноважила [PERSON] на представництво при продажі житлового будинку з надвірними будівлями і земельну ділянку площею 0,5579га. в селі Борятин Сокальського району Львівської області громадянці [PERSON] .. Згідно постанови Верховного суду України від 21.02.2018р., касаційну скаргу [PERSON] , подану її представником [PERSON] залишено без задоволення. Рішення апеляційного суду Львівської області від 25.04.2016р. залишено без змін. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відтак, в ході розгляду спарви встановлено, що правочин (довіреність) від 19.04.2007р. на підставі якої здійснювала повноваження позивач [PERSON] під час укладення спірного договору від 26.04.2007р. визнана судом недійсною, рішення в справі набрало законної сили, відтак вимога позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-прордажу та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що були предметом договору підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, що стосується поновлення позивачу терміну позовної давності для визнання спірного договору недійсним, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про перегляд рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року по цивільній справі № 454 /1439/15 у зв`язку з нововиявленими обставинами слід задоволити . Скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року по цивільній справі № 454 /1439/15 у зв`язку з нововиявленими обставинами . Прийняти нове рішення по цивільній справі № 454 /1439/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галина Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним .

Outcome: approved