Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 27.11.2020\~р. надійшов зазначений позов [PERSON] до Косівської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, в якій Позивач просить суд: визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на земельну ділянку загальною площею 3,2700\~га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та яка посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії\~Р1 №\~234998, кадастровий номер 3221683200:04:003:0013. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Романішін\~Є.В. (ордер адвоката серії\~АІ №\~1071092, а.с.\~21) у позовній заяві зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка заповіла все своє майно Позивачеві, остання для оформлення спадщини звернулась до державного нотаріуса, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Ухвалою суду від 04.12.2020\~р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, витребувано в нотаріуса копію спадкової справи згаданої [PERSON] , призначено підготовче судове засідання на 13.01.2021\~р. (а.с.\~25-26), відкладено через неявку представника Відповідача на 01.02.2021\~р. Ухвалою суду від 01.02.2021\~р. до участі у справі залучено Володарську селищну раду Білоцерківського району Київської області як правонаступника первісно визначеного Відповідача, відповідно підготовче судове засідання відкладено на 23.02.2021\~р. (а.с.\~49-51). У підготовче судове засідання 23.02.2021\~р. Позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~53); до суду представником Позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують (а.с.\~56). Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, 15.02.2021\~р. до суду подано клопотання про проведення судового засідання без їх участі, заперечення проти позову відсутні (а.с.\~54, 55). За загальним правилом частини першої статті\~223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті\~211 ЦПК України). За наведених обставин та позицій учасників справи суд вбачає можливим застосувати положення частини четвертої статті\~200 ЦПК України щодо можливості ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні. Ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), суд виходить з такого. За наявними письмовими матеріалами справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 3,2700\~га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, кадастровий номер 3221683200:04:003:0013, належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії\~Р1 №\~234998, виданого Косівською сільською радою Володарського району Київської області 27.03.2001\~р., державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №\~173, а також копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.11.2020\~р. №\~НВ-3220921632020 (а.с.\~11-12;13-19). Власник названої земельної ділянки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії\~ [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Косівської сільської ради Володарського району Київської області 04.03.2020 р., актовий запис №\~03 (а.с.\~5). Позивач [PERSON] , [INFO] (а.с.\~7), є спадкоємцем зазначеної вище земельної ділянки за заповітом, за яким спадкодавець [PERSON] на випадок смерті зробила розпорядження про те, що заповідає все своє майно [PERSON] , [INFO] (Позивачеві), заповіт складено 05.09.2013\~р., посвідчено секретарем Косівської сільської ради Володарського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за №\~58 (а.с.\~6). Також судом встановлено, що Позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області Дяченко\~Л.Є. з документами для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , проте та відмовила через відсутність необхідного належно оформленого правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.\~20). Як зазначалося, ухвалою суду від 04.12.2020\~р. про відкриття провадження у справі судом витребувано в нотаріуса копію спадкової справи згаданої [PERSON] , яка надіслана до суду 24.12.2020 р. (а.с.\~28-42). З копії спадкової справи №\~105/2020 померлої [INFO] [PERSON] судом встановлено, що будь-які інші особи, окрім Позивача, не подавали до нотаріуса заяв про прийняття спадщини після [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку також не видавалося. Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] за заповітом, яка звернулася до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право спадщину, яке їй не було видане через відсутність належного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до положень пункту\~1 частини другої статті\~16, частини першої статті\~328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами статті\~328, частини другої статті\~373 ЦК України, частини другої статті\~78, пункту\~«г» частини першої статті\~81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті\~1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті\~1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття\~1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті\~1223 ЦК України); заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (стаття\~1235 ЦК України). Згідно з частинами першою, третьою статті\~1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом\~27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008\~р. №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті\~1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач як єдиний спадкоємець за заповітом та яка звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини, правомірно подала до суду позов щодо захисту її прав, оскільки має право на спірне спадкове майно, що підтверджено належними і допустимим доказами, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідача (органу місцевого самоврядування) на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося, розрахунків цих витрат суду не надано. Зважаючи на складність цієї справи та обсяг наявних у ній доказів складання повного рішення суду відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті\~259 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті\~247 ЦПК України).

Outcome: approved