Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

В травні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на 1/4 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 56,6 кв.м., а також стягнути з відповідачки на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що [INFO] померла їхня з відповідачкою матір - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка, окрім іншого, складається також з 1/4 частини зазначеної квартири. У встановлений законом шестимісячний строк, а саме 16.08.2002 року, вона звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом. В заяві вона також просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідачка, враховуючи ту обставину, що в неї були боргові зобов'язання перед позивачкою, від спадкового майна відмовилась в повному обсязі, про що 29 травня 2002 року подала Третій дніпровській державній нотаріальній конторі заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] вона отримувати не поспішала, так як в цьому не було необхідності: проводити відчуження вона не планувала, а навпаки дозволила тимчасово користуватися цими об'єктами спадкового майна своїй сестрі - [PERSON], з якою були теплі стосунки, а витрати на оформлення права власності на всі об'єкти спадкового майна були дуже значні. Після її звернення до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив їй в цьому, оскільки нею не надано нотаріусу правовстановлюючий документ на вказане майно. Зокрема, в теперішній час, відповідачка не визнає її права власності в порядку спадкування за законом стосовно цього майна, перешкоджає в отримані правовстановлюючого документа, не надаючи свідоцтва про право власності на житло, у зв'язку з чим, вона була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду третю особу по справі було уточнено з Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори на Третю дніпровську державну нотаріальну контору. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивачки та її представника. Раніше, в попередньому судовому засіданні, підтримувала позовні вимоги позивачки в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. Раніше, в попередніх судових засіданнях, визнавала позовні вимоги позивачки. Представник Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв'язку із виробничою завантаженістю. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 20.03.2002 року Відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис № 2443 від 20.03.2002 року (а.с.75). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, серед іншого, складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 56,6 кв.м., яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.05.1997 року, виданого Виробничим об'єднанням «Південний машинобудівний завод» згідно з розпорядженням (наказом) від 22.05.1997 року за № 1745-97 (а.с.13). Згідно цього ж свідоцтва, співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON], [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (третя особа). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за вказаними особами в Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу № 131п за реєстровим № 6, що підтверджується листом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради за № 3408 (а.с.119). При цьому, судом встановлено, що [PERSON] помер, [INFO] (а.с.88). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними дочками [PERSON], померлої [INFO], що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження та свідоцтвами про одруження, згідно яких вони змінили своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно (а.с.9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, позивачка та відповідачка є спадкоємцями першої черги спадкування на майно, що залишилося після смерті їхньої матері - [PERSON], померлої [INFO]. У зв'язку з вищевказаним, позивачка, у встановленому законом порядку, звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері - [PERSON], померлої [INFO]. Також, до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася відповідачка, але з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті своє матері на користь [PERSON]. На підставі їхніх заяв, нотаріусом була заведена відповідна спадкова справа за № 415/2002, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.70-141). Проте, 10 квітня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на 1/4 частину квартири [ADDRESS], оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.113). У зв'язку з вищевказаним, позивачка звернулася до суду та просила визнати за нею в судовому порядку право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO], на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні. При цьому, судом встановлено, що позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою за місцем відкриття спадщини в межах встановленого законом строку для вчинення таких дій. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на 1/4 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 56,6 кв.м. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1500 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного та

Outcome: approved