Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 110000,00 гривень моральної шкоди, заподіяної у наслідок тримання в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», що принижує гідність, поводження в порушення статті 3 Конвенції. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що у період з 16 грудня 2013 року по 25 березня 2015 року він тримався в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» - установі для тримання осіб під вартою, в якій були неналежні умови. Він стверджує, що умови тримання в установі суперечили нормам національного законодавства та статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно довідки Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» від 15.05.2018 року, у зазначеній установі позивач тримався в таких камерах: камера № 616, площею 7,7 квадратних метрів, розрахована на двох увязнених; камера № 618, площею 7,7 квадратних метрів, розрахована на двох увязнених; камера № 624, площею 7,7 квадратних метрів, розрахована на двох увязнених; камера № 625, площею 7,7 квадратних метрів, розрахована на двох увязнених. Проте, інформація Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» не відповідає дійсності, у звязку з тим, що з довідки тієї ж установи від 07.08.2017 року, яка була видана [PERSON], зазначено розмір наступних камер: камера № 618, площею 6,71 квадратних метрів, розрахована на двох увязнених; камера № 625, площею 6,75 квадратних метрів, розрахована на двох увязнених. До 12 лютого 2014 року вищевказані камери були розраховані на трьох увязнених, відповідно, на кожного припадало приблизно 2,25 квадратних метрів загальної площі камери. Зазначив, що вищевказані камери не провітрювалася: вікна в камерах не відкривалися, а штучна вентиляція ніколи не працювала. При цьому, співкамерник позивача постійно палив цигарки, в результаті в камерах постійно стояли клуби тютюнового диму, і позивач змушений був бути пасивним курцем. Камери знаходились в антисанітарних умовах. Стіни покривала цвіль. В камерах мешкали миші, щури, клопи, воші, павуки, таргани. Незважаючи на неодноразові скарги позивача в усній формі, ніяких заходів щодо їх виведенню адміністрацією не було вжито. У камерах були відсутні необхідні санітарні зручності. Унітазна чаша не була обладнана зливним бачком, а слабий напір води не дозволяв змити нечистоти в каналізацію. Унітазна чаша була вмурована в кутку камери на узвишші 40 сантиметрів від рівня підлоги і нічим не відгороджена від житлової зони, до того ж, вона перебувала в 1 метрі від єдиного в камері стола, на якому вони змушені були харчуватися, в 70 сантиметрах від найближчого ліжка. Справляння природніх потреб відбувалось на очах осіб, які перебували в камері, що змушувало користуватись туалетом як можна рідше. У камерах не було гарячої води, предмети першої необхідності та особистої гігієни, в тому числі туалетний папір, зубна щітка і паста, мило, не видавалися. Постільна білизна видавалась в дуже поганому стані і не змінювалась протягом перебування в слідчому ізоляторі. Простирадла і ковдри видавались в порваному вигляді, і всі в не випраних плямах. Від тривалого використання мяка начинка матраців була ущільнена по їх краях, що фактично не дозволяло використовувати матраци за їх призначенням. Харчування було погане, їжа була одноманітна. Якість її приготування була дуже низька, нерідко використовувались зіпсовані продукти. У звязку з цим, їжа була непридатною до вживання. Свіжі фрукти або овочі не видавались. Капуста, картопля, цибуля, морква, надавались в мінімальній кількості тільки в супах. Мясо не видавалось. [PERSON] надавалась, але не більше 30 грам на добу на одного увязненого. Позивачу, як і іншим увязненим його камери, надавалось право митися один раз на тиждень. При цьому, на прийняття душу відводилося - 15 хвилин. Санітарно-гігієнічні умови в душі були відсутні - на стінах був наліт невідомого походження. Неодноразові усні скарги позивача на вищевказані порушення умов утримання, висловлювання прокурору по нагляду за додержанням законності в місцях попереднього увязнення при прокурорських обходах та керівництва установи, були залишені без уваги, і не призвели до покращення умов тримання в установі. Отже, враховуючи вище наведені обставини, він вважає, що достатньо підстав для висновку, що умови тримання його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» є такими, що принижує гідність, поводження в порушення статті 3 Конвенції, чим йому було спричинено моральну шкоду. Таку шкоду він оцінив в 110000,00 гривень, яку просив стягнути з казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України. Дана справа\~перебувала в\~провадженні судді\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська Черкеза\~Д.Л. На підставі розпорядження керівника апарату Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 07.11.2018 року, на виконання службової записки судді Черкеза Д.Л. від 06.11.2018 року вих. № 2702/18-Вих,

Outcome: dismissed