Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

В травні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум», [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. Вказував, що між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] 10.09.2008 р. було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 25 000 доларів США на придбання квартири. Також 10.09.2008 р. між банком та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до якого позхивач несе відповідальність за кредитним договору в тому ж обсязі, що і позичальник. Однак позивач [PERSON] вважає, що вищезазначений кредитний договір суперечить положенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Так позивач вважає, що позичальнику не надавався окремий письмовий документ з детальним описом загальної вартості кредиту для споживача, в кредитному договорі не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача. Таким чином було порушено права позичальника, як споживача фінансових послуг, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Вказаний Кредитний договір впливає на права та обов'язки [PERSON], як поручителя за договором поруки, оскільки поручитель несе відповідальність за невиконання договору в тому ж обсязі, що і позичальник. Посилаючись на вищевикладене [PERSON] просить суд визнати недійсним кредитний договір № 6/08/02/16-ENfvW від 10.09.2008 р., укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином. Представник відповідача ПАТ «Банк Форум» в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення проти позову. Також надав заяву про застосування строків давності до заявлених вимог. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 10.09.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6/08/02/16-ENfvW. Відповідно до умов вказаного договору позичальник отримав від Банку кредит у сумі 25 000 доларів США на придбання квартири. Кредитні кошти надавались строком по 08.09.2028 р. За користування кредитним коштами було встановлено плату в розмірі 10 % річних. Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені всі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. Умови кредитування відповідно до п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів позичальником отримано до укладення цього договору. Кредитний договір відповідачкою [PERSON] був підписаний, вона з його змістом ознайомлена. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10.09.2008 р. між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 5-6/08/02/16-ENfvW. Згідно п. 1.1 Договору поруки поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 6/08/02/16-ENfvW. Відповідно до розділу 2 Договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість, а саме суму кредиту, нараховані відсотки по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню), та інші платежі. Передбачені кредитним договором. Вказаний Договір поруки підписано позивачем [PERSON], з його змістом він ознайомлений. В подальшому між Банком та [PERSON] двічі було укладено додаткові угоди до кредитного договору (щодо порядку повернення кредиту частками), а також було укладено Додаткову угоду до Договору поруки з [PERSON] Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату осново боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що всупереч положень ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в кредитному договорі № 6/08/02/16-ENfvW не було наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Оскільки вказані обов'язкові відомості не зазначені в кредитному договорі, в доказів про те, що ці відомості були надані банком позичальнику до укладення кредитного договору - немає, та на переконання позивача є всі підстави вважати, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України. Позивач також зазначає, що статтями 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання кредитного договору недійсним у випадку включення до нього умов, які не є справедливим. Несправедливими умовами, зокрема, є установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1341цс15. Дослідивши надані докази судом встановлено, що оскаржуваний договір споживчого кредиту був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позичальниця на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, двічі укладала додаткові угоди до кредитного договору; Банк надав [PERSON] документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки ( п.п.1.1, 2.3.,4.1.), зокрема в тексті кредитного договору, який підписано позичальницею, міститься відомості про отримання нею умов кредитування відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема п.7.7. ст.7 Кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при укладенні кредитного договору були додержані всі вимоги, передбачені ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів», через що відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed