Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя та визначення частки майна,що є обєктом права спільної сумісної власності. В обґрунтування свого позову посилається на те,що з відповідачем з 11.01.1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вона з відповідачем придбали житловий будинок № 2, по вулиці Гагаріна с.Миколаївка Приазовського району Запорізької області шляхом його будівництва із завершенням у 2002 році.,який є їх спільною сумісною власністю. Житловий будинок первісно був зареєстрований на імя відповідача,що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Ганнівською сільською радою 21.03.2002 року. З свідоцтва про право власності від 21.03.2002 року вбачається,що зазначене спільне майно надбане до 01.01.2004 року,до якого правове регулювання спільної власності подружжя відбувалось за іншим порядком,а ніж на теперішній час. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2002 року за її позовом до [PERSON] розділено житловий будинок № 2 по вул. Гагаріна в с.1-Миколаївка Приазовського району Запорізької області спільної сумісної власності подружжя з визнанням за кожним із них по 1/2 частини житлового будинку та залишенням огорожі і туалету в загальному користуванні, але судом не вирішено питання щодо спільної сумісної власності іншого майна,яким є господарські будівлі та споруди, а саме: сарай, гараж, убиральня, погріб, басейн і колодязь. Дане майно судовим рішенням не розділено з визнанням за кожним із них по 1/2 частини,і не залишено в загальному користуванні. На даний час обставини відносно невизначеності порядку здійснення права власності за кожним з їх колишнього подружжя перешкоджають вільно розпорядитись надбаним за період шлюбу майна. На сьогодні вона не може розпорядитись своєю часткою у спільному майні,оскільки для її продажу необхідне попереднє внесення частки у повному обсязі до державного реєстру речових прав,тобто разом із 1/2 частини житлового будинку з огорожею і туалетом в загальному користуванні, а також, із господарськими будівлями та спорудами: сараєм, гаражем, убиральнею, погрібом, басейном і колодязем. До розділу майна зазначені господарські будівлі та споруди: сарай, гараж,убиральня, погріб, басейн і колодязь не увійшли помилково, а відсутність у судовому рішенні зазначені про розділ господарських будівель та споруд унеможливлює здійснення органом,що здійснює державну реєстрацію прав власності та інших речових прав,реєстрації зазначеного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у сукупності,тому державним реєстратором у 2016 році їй було рекомендовано звернутись до суду з визнанням за мною права власності на 1/2 частину господарських будівель та споруд. ЇЇ права та інтереси вимагають захисту у судовому порядку. Згідно свідоцтва про право власності, виданого Ганнівською сільською радою 21.03.2002 року, зазначені господарські будівлі та споруди, власником яких є відповідач. В звязку із одруженням 15.03.2004 року у неї змінено прізвище з «Рудакової» на «Гаджилову», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Мануйлівською сільрадою Приморського району Запорізької області. Тому просить суд поділити зазначене нерухоме майно,а саме господарські будівлі та споруди, яке є спільною сумісної власністю її та [PERSON], визнавши за кожним,а саме як за нею так і за відповідачем право власності по 1/2 частини господарських будівель та споруд житлового будинку № 2, що розташований за адресою: село Миколаївка Приазовського району Запорізької області, вул. Гагаріна, а саме: сараю, гаража, убиральні, погреба, басейну, колодязя. Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула,належним чином повідомлена про день та час розгляду справи,надала заяву про розгляд справи у її відсутність, пославшись на ті підставі, які викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи,надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує і просить позов задовольнити, визнати як за позивачкою так і за ним по 1/2 частині господарських будівель та споруд житлового будинку № 2, що розташований за адресою: село Миколаївка Приазовського району Запорізької області, вул. Гагаріна, у складі сарай, гараж, убиральня, погріб, басейн, колодязь. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Так, до спірних правовідносин суд вважає необхідним застосувати положення КпШС в редакції 1969 року, оскільки спірні правовідносини виникли під час дії останнього. Так, згідно ч.1 ст. 22 КпШС (в редакції 1969 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування, і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з КпШС України подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ч. 2 ст. 22).\~ Відповідно до ст.28 КпШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. У ч. 3 п. 9 постанови № 16 від 12 червня 1998 р. Пленум ВСУ сформулював узагальнене правило про спільно нажите подружжям майно, зазначивши, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерела і час придбання зазначеного майна і при цьому виходити з того, що відповідно до ст. ст. 22, 25, 27 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ним у період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). В судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу сторонами надбано житловий будинок № 2 по вул. Гагаріна в с.Миколаївка Приазовського району Запорізької області шляхом будівництва із завершенням у 2002 році,який первісно був зареєстрований на відповідача,що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.03.2002 року № 22, виданого на підставі рішення виконкому Ганнівською сільської радою та зареєстрованого у реєстрову книгу № 10 за реєстровим номером № 417 30.04.2002 року в бюро технічної інвентаризації (а.с. 8). На підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 26.12.2002 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, а саме на кімнату №2 площею 240,6 кв.м, вартістю 14495 грн., кімнату №3, площею 10,7 кв.м, вартістю 6305 грн., а також на 1/2 частини нежитлових приміщень: коридор №6,літню кухню№1,загальною площею 13,45 кв.м. загальною вартістю 7925грн., кухні №7, площею 5,45 кв.м. вартістю 3506 грн., всього вартість указаної ? частини житлового будинку та нежитлових приміщень складає 32 231 грн. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, а саме на кімнату №4 площею 8,8 кв.м, вартістю 5185 грн., кімнату №5, площею 9,1 кв.м, вартістю 5362 грн., а також на 1/2 частини нежитлових приміщень: №1 літньої кухні, №6 коридору, загальною площею 13,45 кв.м., загальною вартістю 7725грн., кухні №7, площею 5,45 кв.м. вартістю 3506 грн., всього вартість указаної 1/2 частини житлового будинку та нежитлових приміщень складає 21778 грн. Огорожа та туалет залишені в загальному користуванні (а.с.16). Згідно витягу 5209277 від 27.10.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно Приазовського районного державного комунального госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації та архітектурного планування на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 26.12.2002 року право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Миколаївка, вул. Гагаріна, буд. № 2 зареєстровано за [PERSON] (а.с.9). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складений станом як на 25.03.2002 року так і станом на 22.07.2016 року (а.с.10-12, а.с.13-15) сарай, гараж, убиральня, погріб, басейн, колодязь разом входять до складу житлового будинку № 2 по вул. Гагаріна с. Миколаївка Приазовського району Запорізької області. Згідно свідоцтва про одруження від 15.03.2004 року, виданого Мануйлівською с/радою Приморського району Запорізької області,про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 04 (а.с.7) видно, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 15.03.2004 року. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку в тому, що господарські будівлі та споруди до житлового будинку № 2 по вул. Гагаріна с. Миколаївка Приазовського району Запорізької області є обєктом права спільної сумісної власності сторін, тому підлягає поділу порівну між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд зазначає також про те,що позивачка про порушення свого права дізналась у 2016 році після звернення нею до реєстраційній службі щодо реєстрації господарських будівель та споруд,отже суд вважає,що позивачка звернулась в суд з позовом в межах позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved