Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 року [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2014 року [PERSON] призначено опікуном його брата - [PERSON]. З анамнезу відомо, що [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1980 року. У клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна симптоматика з агресивними тенденціями. Багаторазово лікувався в психіатричній лікарні. Госпіталізації часті, по 2 - 3 рази на рік, ремісії медикаментозні, короткочасні. Остання виписка із стаціонару 18.03.2016 року. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів опікуна, психічний стан [PERSON] змінився впродовж двох місяців, не спить ночами, дратівливий, злобний, конфліктний, агресивний в адресу брата-опікуна та невістки, сам з собою розмовляє, відмовляється від прийому пігулок. 20.08.2016 року [PERSON], у супроводі опікуна, самостійно звернувся за допомогою у приймальне відділення комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради через погіршення психічного стану. [PERSON] був оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан останнього, як загострення хронічного психічного розладу. 21.08.2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду [PERSON] мав формальний контакт, на питання відповідає односкладово, дратується. Фон настрою нестійкий, афектується в адресу опікуна та невістки. Свої переживання в повному обсязі не розкриває, зовні підозрілий, напружений, періодично до чогось прислуховується, озирається по сторонах, сам з собою розмовляє, агресивний по відношенню до опікуна та невістки, відкрито погрожує фізичною розправою, злобний. Інструкції виконує після неодноразових повторень, критика до хвороби відсутня. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, відсутність критики до хвороби, а також наявність високої вірогідності скоїти суспільно-небезпечне діяння по відношенню до конкретної особи - опікуна та невстіки, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] - його брат [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та наполягала на примусовій госпіталізації [PERSON] [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував. Прокурор заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 21.08.2016 року [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з високою вірогідністю скоєння суспільно-небезпечних дій по відношенню до опікуна та невістки. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація обґрунтована, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра [PERSON], зокрема, про те, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з психічного захворювання безстроково, являє потенційну суспільну небезпеку для оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved