Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

В травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . Позов обґрунтований тим, що 16 лютого 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої остання отримала кредит у розмірі 11 251,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір, укладений між сторонами, складається з підписаної відповідачем Генеральної угоди, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифів Банку, які викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань , які передбачені кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 11 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 15 824,40 грн., позивач просив позов задовольнити. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з`явився , подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 14 червня 2016 року позовні вимоги визнала частково, просила зменшити розмір заборгованості в частині нарахованої пені та штрафу, оскільки в неї важке матеріальне становище. В наступні судові засідання не з`явилась. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 16 лютого 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої остання отримала кредит у розмірі 11 251,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] вбачається, що станом на 11 квітня 2016 року заборгованість по кредиту становить 15 824,40 грн., з яких: 9 218,94 грн. - заборгованість за кредитом, 1 091,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, пеня - 1 168,72 грн, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 4 345,74 грн. Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості штрафу, підтверджується наданими доказами: Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року . Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди при неналежному виконанню зобов'язання позичальник сплачує штраф в розмірі 4 345,74 грн. Крім цього, згідно п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожний день прострочення. В постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 11 478,66 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 9 218,94 грн. - кредит, 1 091,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1 168,72 грн. - пеня. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial