Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], заінтересовані особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради, Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про знаття з реєстрації і визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що є власником будинку № 7 по вулиці Маяковського в м. Ізюмі Харківської області, в якому прописані, але не проживають з березня 2014 року його колишня невістка і її малолітні діти. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не знімається з реєстрації, участі у витратах на утримання будинку не бере, а її реєстрація в будинку створює перешкоди позивачу, як власнику, в користуванні та розпорядженні житловим будинком, просить суд визнати відповідачку і її малолітніх дітей такими, що втратили право користування будинком № 7 по вулиці Маяковського в м. Ізюмі Харківської області. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка повторно в судове засідання не зявилась, хоча і була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статей 224-226 ЦПК України. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області повторно в судове засідання не зявився, хоча і був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надсилав. Завідувач Ізюмського РС ГУДМС України в Харківській області надав до суду письмову заяву де просив суд слухати справу без їх участі, і частині винесення рішення покладається на розсуд суду. Судовим розглядом встановлено, що позивачу на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 січня 1992 року, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою, належить житловий будинок № 7 по вулиці Маяковського в м. Ізюмі Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-37 ( а.с.8). Відповідачі по справі зареєстровані в спірному будинку, що підтверджується ксерокопією домової книги ( а.с.10-16), довідкою про склад сімї ( а.с.20). Із акту голови квартального комітету № 3 від 21 травня 2015 року вбачається, що відповідачі по справі, колишня невістка позивача проживала і була прописана в будинку № 7 по вулиці Маяковського в м. Ізюмі Харківської області, однак з лютого 2014 року в спірному будинку не проживає разом зі своїми малолітніми дітьми ( а.с.26). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин 2,3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або вимогою про вчинення певних дій для забезпечення такого порушення. Стаття 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів його сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав передбачених законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку ( квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина власника квартири, їх діти і батьки, а також інші особи. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачка і її малолітні діти більше року не проживають в спірному будинку, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: partial