Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 29.07.2015 року позивач з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1944. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки мають несумісні характери та різні погляди на життя, різні життєві принципи та цілі, по-різному уявляють сімейні відносини. Внаслідок життєвих труднощів та побутових проблем між позивачем та відповідачем почали виникати конфліктні ситуації, відповідач змінив ставлення до сімї, з часом втратили взаєморозуміння, віддалились один від одного. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 16.02.2018 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 164266, виданим 29.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 29.07.2015 року, актовий запис № 1944. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. (а.с. 4) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи положення ч. 1 та ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. Судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, позивач просила залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved