Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

В січні 2019 року представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Експо Страхування» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в розмірі 11019,33 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.06.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір ДНТ № 11/0100/16 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Хонда» д.н.з. [NUMBER] . 05.01.2017 року в м. Києві на з`їзді з проспекту Московського на проспект Героїв Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Внаслідок аварії автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2017 року винним у вчиненні вказаної аварії було визнано відповідача [PERSON] Дану подію позивачем було визнано страховим випадком та, згідно заяви страхувальника, останній було виплачено страхове відшкодування в розмірі 23685,78 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» позивач звернувся до цієї страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та 09.08.2017 року ТДВ «СК «Кредо» було виплачено позивачу суму з урахуванням зносу в розмірі 12666,45 грн. Зважаючи на те, що сума виплаченого страхового відшкодування ТДВ «СК «Кредо» на користь позивача не покриває в повному обсязі виплаченої потерпілій суми страхового відшкодування, позивач має законне право вимоги до відповідача на залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування, що становить суму в розмірі 11019,33 грн. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на свою користь залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування в розмірі 11019,33 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з клопотанням про розгляд справи з викликом сторін до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав та будь-які клопотання від нього до суду не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір ДНТ № 11/0100/16 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Хонда» д.н.з. [NUMBER] (а.с.18). 05.01.2017 року о 17-20 год. в м. Києві на з`їзді з проспекту Московського на проспект Героїв Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Внаслідок аварії автомобілі отримали механічні пошкодження та постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2017 року у справі № 756/1025/17-п винним у вчиненні вказаної аварії було визнано [PERSON] (а.с.17). Дану подію позивачем було визнано страховим випадком та, згідно заяви страхувальника, та поданих документів, останній було виплачено страхове відшкодування в розмірі 23685,78 грн. (а.с.19, 20, 21-22, 23-24) Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» та на звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, 09.08.2017 року ТДВ «СК «Кредо» було виплачено позивачу суму з урахуванням зносу в розмірі 12666,45 грн. (а.с.25). Згідно частини 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 вищевказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 33.1, 33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного суду України по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. За встановлених в судовому засіданні обставин відповідач в даному конкретному випадку є завдавачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язана відшкодовувати шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем було направлено відповідачу вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, а саме залишку невідшкодованої суми страхового відшкодування в сумі 11019,33 грн. (а.с.60, 61), однак, отримавши лист особисто, відповідач вимоги позивача в добровільному порядку не виконав, та доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог або ж належного виконання вимоги страхової компанії, - суду в ході розгляду справи не надав. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги суму виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, за мінусом виплати, яка була здійснена ТДВ «СК «Кредо», суд вважає, що залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування в розмірі 11019,33 грн. (23685,78 грн. - 12666,45 грн.) має бути стягнута із відповідача, як особи, яка визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а відтак позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 1187, 1191, 1192, 1194, ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved