overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В червні 2014 року публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ -БАНК» (далі ПАТ «АКЦЕНТ -БАНК») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідачки 22084,14 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 28.06.2008 року між ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» та [PERSON] був укладений договір № б/н, де відповідачка отримала кредит в розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 8-11). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з із пам'яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить договір про надання банківських послуг між нею і Банком, про що свідчить підпис [PERSON], у заяві ( а.с. 8 оборот). Розмір заборгованості ( а.с. 4-7) за кредитним договором № б/н від 28.06.2008 року розрахований правильно і станом на 28.04.2014 року становить 22084,14 гривень, яка складається з : - 2685,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 10626,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7245,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 1027 грн. - штраф ( процентна складова). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

В червні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 12022,09 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, [PERSON], надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, де відповідач отримав кредит в розмірі 5200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг ( а.с. 7 оборот). Розмір заборгованості ( а.с. 5-6) за кредитним договором № б/н від 17.01.2011 року розрахований правильно і станом на 30.05.2014 року становить 12022,09 гривень, яка складається з : - 4676,35 грн. - заборгованість за кредитом; - 4655,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1641,68 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 548,67 грн. - штраф ( процентна складова). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В червні 2014 року управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області (далі Миколаїврибоохорона) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь держави заподіяної майнової шкоди в сумі 187 грн. 00 коп., а також судового збору. В обґрунтування вимог посилалось на обставини вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, а саме здійснення незаконного вилову риби, чим було спричинило шкоду рибним запасам України. А також на те, що зазначена шкода не відшкодована правопорушником. У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП України, а саме у ловлі риби у брід промисловим знаряддям лову сіткою месі новою, не маючи дозволу на промисел, а також на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. 00 коп. на користь держави. Відповідно ст. 58 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Вказаними протиправними діями навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду в розмірі 187 грн. 00 коп., розмір якої встановлений відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та собами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних обєктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року. Таким чином позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В червні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно до її повноліття, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, відповідач не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільної дочки [PERSON], [INFO]. Ці дані підтверджуються копією свідоцтва про народження та про укладення шлюбу. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, здоровим. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі 500 грн. щомісяця на утримання дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

В червні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно до їх повноліття, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, відповідач не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільної дочки [PERSON], [INFO]. Ці дані підтверджуються копією свідоцтва про народження та про укладення шлюбу. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі 500 грн. щомісяця на утримання дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В червні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем проживають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей, на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову, заяв не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає, тому з нього слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільних дітей в розмірі по 350 грн. щомісяця, починаючи з 05 червня 2014 року до досягнення ними повноліття. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

В червні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], він є споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідач зобов*язання по сплаті житлово-комунальних послуг не виконує. Згідно оборотньої відомості особового рахунку за період з 01.10.2006 року по 01.02.2014 року заборгованість відповідача складає 5939 грн. 10 коп., яка складається з заборгованості по сплаті за утримання будинку та прибудинкових теріторій 3552 грн. 05 коп., комунальних послуг 2387 грн. 05 коп., в зв*язку з тим що відповідач не виконує належним чином зобов*язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, просить суд стягнути з відповідача суму боргу та судовий сбір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі не заперечував. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК сплачені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідачів, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

В червні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 05 березня 1988 р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РВК м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 247. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі і не заперечувала проти винесення заочного рішення і на примирення незгодна. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 1988 р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки змінити на дошлюбне - «[PERSON]» Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В червні 2015 позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] є позивач. Вказує, що відповідач зареєстрований в даній квартирі, проте з 2010 року в ній не проживає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку. Представник третьої особи Печерського РВ ГУ ДМС України в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] складається з двох кімнат, має загальну площу 44,20 кв.м., житлову - 28,60 кв.м., розташована на сьомому поверсі дев»ятиповерхового будинку. Дане житлове приміщення на підставі договору дарування від 16.01.1998 належить позивачу [PERSON] В спірній квартирі зареєстровані сторони, відповідач [PERSON], [INFO], поселився 09.12.1980, був зареєстрований за даною адресою у якості брата власника. Вказана обставина підтверджується наданою суду довідкою КП УЖГ «Липкижитлосервіс» від 01.04.2010. Також судовим розглядом встановлено, що відповідач з 2010 в спірній квартирі не проживає без поважних причин, що підтверджується актом працівників ЖЕД «Липкижитлосервіс» від 26.08.2015, а відтак відповідач втратив право користування спірною квартирою. З огляду на встановлені обставини справи, відповідно до яких відповідач в квартирі не проживає з 2010, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо наявності підстав для визнання відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В червні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2014 р. Спільних дітей подружжя не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач [PERSON] просить шлюб розірвати та судові витрати покласти на відповідачку. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов визнала. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2014 р. Від спільного проживання дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved