Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

В січні 2021р. позивач ТОВ «Торговим Дім «Трубоізолкомплект» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-3) до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М., в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі 103 863,11 грн.; судовий збір у розмірі 2102,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі постанов відповідача про стягнення основної винагороди в рамках виконавчих проваджень, які в подальшому рішенням суддів були визнанні протиправними та скасовані, з його рахунків було стягнуто кошти, які одержані відповідачем без достатньої правової підстави. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється здійснити заходи щодо повернення безпідставно отриманих коштів, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 травня 2021р. на адресу суду надійшов відзив відповідача в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю. Також зазначив, що не дивлячись на рішення суддів, якими було визнано протиправними та скасовані його постанови про стягнення основної винагороди в рамках виконавчих проваджень, він діяв в рамках Закону, а позивачем створені штучні підстави у вигляді добровільного виконання рішення суду для уникнення сплати винагороди приватного виконавця. До судового засідання позивачем надіслано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. 01 липня 2021р. в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що на підставі постанов відповідача: - від 18 грудня 2019р. про стягнення з боржника основної винагороди винесеної в рамках ВП №60905482 з позивача на користь відповідача було стягнуто кошти у розмірі 61 389,42 грн.; - від 21 квітня 2020р. про стягнення з боржника основної винагороди винесеної в рамках ВП №61887506 з позивача на користь відповідача було стягнуто кошти у розмірі 39 697,21 грн.; - від 21 квітня 2020р. про стягнення з боржника основної винагороди винесеної в рамках ВП №61887532 з позивача на користь відповідача було стягнуто кошти у розмірі 2776,48 грн. Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020р., по справі №160/1153/20, яке набрало законної сили, було задоволено позов позивача та визнано протиправною та скасовано постанову відповідача про стягнення з боржника основної винагороди в рамках ВП №60905482 від 18 грудня 2019р. Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020р., по справі №160/5050/20, яке набрало законної сили, було задоволено позов позивача та визнано протиправними та скасовано постанови відповідача про стягнення з боржника основної винагороди в рамках ВП №№61887506, 61887532 від 21 квітня 2020р. Матеріалами справи підтверджено факт списання вказаних коштів з позивача на користь відповідача у розмірі 103 863,11 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, вимоги позивача про повернення зазначених коштів, у розмірі 103 863,11 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Доводи сторони відповідача, наведені у відзиві на позов є безпідставні та необгрунтовані. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,0 грн.

Outcome: approved