Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (надалі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна (надалі третя особа-1), Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна (надалі третя особа-2), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить: Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївни від 25 липня 2019 року номер № 915. Стягнути з Товариства з обмеженою-відповідальністю «Вердикт капітал» (код в ЄДРПОУ 36799749, місце реєстрації: вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, м. Київ, 04055) на користь [PERSON] , 1972 року народження (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 25 липня 2019 року номер № 915, вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської обл. Гамзатовою Аліною Анатоліївною, та витрат у зв`язку із стягненням грошових коштів в сумі 14453,41 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 41 койки протягом місяця, з дати набрання рішенням суду законної сили. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 (п`ять тисяч) гривень. Спірні правовідносини виникли з укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа-Банк») кредитного договору № 500963424 від 30 жовтня 2014 року. Однак позивач стверджує про те, що кредитного договору не укладала, грошових коштів по ньому не отримувала. Відповідачем не підтверджено належними доказами, факт надання ПАТ «Альфа-Банк» позивачці та отримання нею кредитних коштів (заяв, платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків, виписки з рахунку Позичальника, тощо), розрахунок сум спірної заборгованості. Тому підстави для примусового безспірного стягнення спірної заборгованості, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису - відсутні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для надання заяв по суті справи. 19 жовтня 2020 року у судовому засіданні від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду в частині вимог про стягнення грошових коштів у сумі 14 453,41 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року, позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів, в частині позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у сумі 14 453,41 грн. залишено без розгляду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Третя особа-1 правом на подання пояснень третьої особи не скористалась. Третя особа-2 правом на подання пояснень третьої особи не скористалась. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до копії кредитного договору № 500963424 від між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено 30 жовтня 2014 року кредитний договір (а.с. 24). Із змісту позовної заяви вбачається, що з 20 квітня 2015 року позивач безпосередньо приймала участь антитерористичній операції (надалі - АТО) на підставі наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] №77 від 23 квітня 2015 року. Вказана обставина підтверджується довідкою Військової частини польова пошта Міністерства оборони України (надалі - ВЧ ПП МО України) В3223 від 02 червня 2015 року № 609, довідкою ВЧ ПП МО України [NUMBER] та довідкою ВЧ [NUMBER] від 08 листопада 2019 року №1503. \~ \~ \~ \~ Влітку 2019 року на ім`я позивача, за попереднім місцем реєстрації (с. Білозір`я, Черкаський р-н, Черкаська область) надійшла претензія TOB «Вердикт капітал» вих. №13815571 від 19 липня 2019 року (надалі - претензія) щодо неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 500963424 від 30 жовтня 2014 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів відповідно до якої банк надав позивачці грошові кошти шляхом відкриття відновлюваної відкличної лінії лімітом у суму 29122,64 грн. на споживчі цілі, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 31 жовтня 2019 року. Відповідно до вказаної претензії, неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: відмова від повернення чергового платежу згідно графіка, який передбачає кредитний договір, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.07.2019 становить 91644,55 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 29122,64 грн., заборгованість за процентами та комісіями у розмірі 62521,91 грн. У претензії позивачу запропоновано у строк до 26 липня 2019 року погасити заборгованість по кредиту та відсотками у розмірі 91644,55 грн. (а.с. 16). 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївни вчинено виконавчий напис за реєстровим № 915, про стягнення з позивача на користь відповідача 91644,55 грн. заборгованості за кредитним договором № 500963424, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 29122,64 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 47925,85 грн., строкової заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 14596,06 грн. Як вбачається із підстав позову, позивач зазначає про те, що не укладала кредитного договору, грошових коштів по ньому не отримувала. Відповідачем не підтверджено належними доказами, факт надання ПАТ «Альфа-Банк» позивачці та отримання нею кредитних коштів (заяв, платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків, виписки з рахунку позичальника, тощо), розрахунок сум спірної заборгованості. Тому підстави для примусового безспірного стягнення спірної заборгованості шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису - відсутні. Оцінка суду. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України,\~ статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.\~Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі\~№ 916/3006/17. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77\~та ст. 80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається\~із підстав\~позову,\~позивач зазначає\~про те,\~що не\~укладала кредитного\~договору,\~кредитного договору,\~грошових коштів\~по ньому не отримувала. Відповідачем не підтверджено належними доказами, факт надання ПАТ «Альфа-Банк» позивачці та отримання нею кредитних коштів (заяв, платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків, виписки з рахунку позичальника, тощо), розрахунок сум спірної заборгованості. Тому підстави для примусового безспірного стягнення спірної заборгованості шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису - відсутні. Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а тому, суд не може зробити висновок про наявність доказів, які безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором відповідної заборгованості, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною від 25 липня 2019, зареєстровано в реєстрі під № 915. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Що стосується стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. з відповідача на користь позивача, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї. В ході розгляду справи не встановлено вини відповідача чи його обізнаності щодо укладення кредитного договору. Крім цього, позивачем не зазначено в чому саме полягає моральна шкода, а тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: partial