Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

В січні 2019 року заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити юридичний факт належності, а саме, що свідоцтво про право власності на житло від 16.02.1994 року видане Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 16.02.1994 року № 8/59-94, записане в реєстрову книгу № 44-п за реєстровим номером № 17, розташоване в [ADDRESS], на імя «Орлова Рахиль Файтелевна» (російською мовою) належить одній і ті й же самій особі - [PERSON], яка померла 31 грудня 2005 року. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що 31 грудня 2005 року померла його мати - [PERSON]. 13 лютого 2008 року він звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері, а саме на цінні папери ВАТ «Дніпрометиз», і за його заявою було заведено спадкову справу № 143/2008 на майно померлої 31 грудня 2005 року [PERSON]. 13 лютого 2008 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з двох простих іменних акцій ВАТ «Дніпрометиз», загальною номінальною вартістю 136,16 грн., що належали спадкодавцю на підставі виписки № 994 з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку, виданої ТОВ «ІНГ Реєстратор Україна» 04.09.2007 року з належними дивідендами. 16 липня 2018 року до спадкової справи було долучено заяву його представника [PERSON], що діяв як представник за довіреністю, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але державним нотаріусом [PERSON] постановою від 16 липня 2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що нотаріусом встановлено невідповідність у вищезазначених документах по батькові спадкодавця - «Фойтелівна» та «Файтелівна» в наданих спадкоємцем документах. Тому він був вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вказане сталося, оскільки в 1994 році при оформленні свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] прізвище, імя і по батькові матері заявника було на українському бланку заповнено російськими літерами «Орлова Рахиль Файтелевна». Надалі, відповідно до правопису української мови, в пенсійному посвідченні, посвідченні ветеранів війни-учасників війни і свідоцтві про смерть прізвище, імя і її по батькові зазначено «Орлова Рахіль Фойтелівна». В судове засідання заявник не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву, в якій просив розглянути дану справу за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Також зазначив, що підтримує свою заяву про встановлення факту, що має юридичне значення і просить задовольнити. Представник Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину своєї неявки до суду не повідомили. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] народився 23 вересня 1938 року і його матірю зазначена «Орлова Рахиль Файтелевна» - на російській мові, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЯК № 1212062, виданим 25.04.1967 року Дніпропетровським міським бюро РАЦС. 31 грудня 2005 року померла [PERSON], яка є рідною матірю заявника, що встановлено рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року у цивільній справі № 204/6007/18, яке набрало законної сили 04 грудня 2018 року (а.с.25-26). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, вищевказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили. Крім того, цим же рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року у цивільній справі № 204/6007/18, яке набрало законної сили 04 грудня 2018 року, встановлено, зокрема наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 лютого 1994 року, власниками квартири № 13, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 50, належить заявнику і, як зазначено в вищевказаному свідоцтві (бланк сформований на українській мові), «Орловой Рахиль Файтелевне» (записано на російській мові). Згідно з копією пенсійного посвідчення і посвідчення ветеранів війни - учасників війни, по батькові [PERSON] Рахіль вказано «Фойтелівна». В свідоцтві про смерть матері заявника від 12 січня 2006 року і лікарському свідоцтві про смерть № 344 від 31 грудня 2005 року зазначено «Орлова Рахіль Фойтелівна». Проте, висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану Чечелівського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області заявникові відмовлено у внесенні змін до актового запису про смерть № 266 від 12 січня 2006 року, складеного відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, в графі по батькові померлої з «Фойтелівна» на «Файтелевна». Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В силу же положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У звязку з вищевказаним, заявник звернувся до суду і просив суд встановити факт належності зазначеного вище свідоцтва про право власності на житло саме [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З усього вищевказаного випливає, що свідоцтво про право власності на житло дійсно належить саме [PERSON], а різниця в прізвищах у свідоцтві про право власності на житло і інших документах [PERSON] виникла внаслідок невірного перекладу прізвища і імя по батькові матері заявника з російської на українську мову при виготовленні свідоцтва про право власності на житло. З урахуванням всього вищезазначеного, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1994 року належить саме матері заявника - рловій Рахіль Фойтелівні не оспорюється, а заявлена ним заява покликана на підтвердження наявності цього факту. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено третіх осіб, права і інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у звязку з чим суд вважає можливим задовольнити дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема щодо належності правовстановлюючого документу. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити юридичний факт належності, а саме, що свідоцтво про право власності на житло від 16.02.1994 року видане Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 16.02.1994 року № 8/59-94, записане в реєстрову книгу № 44-п за реєстровим номером № 17, розташоване в [ADDRESS], на імя «Орлова Рахиль Файтелевна» (російською мовою) належить одній і ті й же самій особі - [PERSON], яка померла 31 грудня 2005 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved