Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми безпідставно отриманої пенсії. Свій позов мотивувало тим, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , згідно довідки від 14. 11. 2014 року № 2306001503 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи проживає за адресою [ADDRESS] . 19. 08. 2014 року відповідач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою на запит пенсійної справи з УПФУ у Ворошиловському районі м. Донецька, надавши при цьому паспорт, довідку, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, заяву з банку, пенсійне посвідчення. З 01. 10. 2014 року [PERSON] взято на облік в ГУ ПФУ в Запорізькій області зі статусом внутрішньо переміщеної особи з зони проведення АТО без паперової справи. Згідно матеріалів електронної пенсійної справи відповідач отримує пенсію по інвалідності 3 групи захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС в розмірі фактичних збитків, пенсія розраховується згідно норм постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23. 11. 2011 року № 1210 без врахування заробітної плати. У листопаді 2018 року під час здійснення міграції електронної справи із програмного комплексу АСОПД- W в Підсистему «Призначення та виплати пенсій» було автоматично встановлено відсоток втрати працездатності -70%, проте згідно розпорядження 555769 від 03. 10. 2014 року при взятті на облік відповідача в ГУ ПФУ в Запорізькій області відсоток втрати працездатності вказано «0», під час обрахунку пенсії така автоматична помилка не впливала на розмір пенсії. З набранням чинності постанови КМУ від 26. 06. 2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» було розширено коло осіб з інвалідністю, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсія яким обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Після перерахунку пенсія [PERSON] склала 9035,55 грн. Після приведення пенсійної справи у відповідність до норм чинного законодавства розмір пенсійної виплати відповідача з 01. 07. 2019 року склав 5630,40 грн., у зв`язку з чим по пенсійній справи [PERSON] № 923060800101 виникла переплата з 01. 08. 2019 року по 28. 02. 2021 року в розмірі 67652,15 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача Н. Тиховод не явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізької області з 01. 10. 2014 року та отримує пенсію по інвалідності 3 групи захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС в розмірі фактичних збитків, пенсія розраховується згідно норм постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23. 11. 2011 року № 1210 без врахування заробітної плати. Позивач, посилаючись на те, що програмним забезпеченням відповідачу невірно проведено розрахунок пенсії, в результаті чого утворилась переплата у сумі 67 652,15 грн., звернувся до суду з даним позовом. Відповідач в добровільному порядку суму переплати не відшкодував. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зважає на те, що законодавством України встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7695. Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо. Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Згідно із ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Крім того правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Неправильне нарахування пенсії [PERSON] програмним забезпеченням не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останньої переплати пенсійних виплат. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно із ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. На підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних для нарахування пенсії не встановлено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed