Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 27.03.2018 р. надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій Заявник просить суд встановити факт, що державний акт на право власності на земельну серії [NUMBER], виданий [PERSON], фактично належить Заявникові. На обґрунтування заявленої вимоги Заявник зазначив, що рішенням Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області від 06.03.2001 р. йому передана у приватну власність земельна ділянка розміром 4,713 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах названої сільської ради. Проте в правовстановлюючому документі, а саме в державному акті на право власності на земельну ділянку помилково вказане як його прізвище «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]», у зв'язку з цим Заявник звернувся до суду. Після усунення недоліків на виконання ухвали суду від 29.03.2018 р. судом ухвалою від 16.04.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 31.05.2018 р., в якому було оголошено перерву до 07.08.2018 р. для виклику свідків і витребування доказів. У судових засіданнях представник Заявника вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Додатково пояснила, що Заявник, який є братом її чоловіка, під час розпаювання землі називався за прізвищем його батька (або вітчима, вона точно не знає) «[PERSON]», а прізвище «[PERSON]» є прізвищем матері Заявника. При цьому Заявник страждає на психічну хворобу і паспорт отримав лише у 2016 році на прізвище «[PERSON]», у той час як зазначений у заяві державний акт був виданий у 2001 році. За життя батько Заявника визнав за свою дитину лише молодшого з дітей - [PERSON], який є чоловіком представниці та відповідно носить прізвище «[PERSON]», а Заявник за документами є «[PERSON]», хоча і називався згаданим прізвищем «[PERSON]», тому і державний акт був виданий на прізвище «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Заявник у судові засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлявся. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, до суду 08.05.2018 р. направив заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, вимоги заяви [PERSON] підтримує (а.с. 26). Суд, заслухавши пояснення представника Заявника, показання свідка, ознайомившись з матеріалами справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Допитаний у судовому засіданні 07.08.2018 р. свідок [PERSON], [INFO], уродженець с. Антонів Сквирського району Київської області, проживає за адресою: [ADDRESS]., працює охоронцем на цукровому заводі у с. Городище-Пустоварівка, повідомив суд, що він є рідним братом Заявника. Їх батько - [PERSON] - народився у [INFO] році та помер у [INFO] році (точних дат він не пам'ятає, оскільки йому тоді було лише 12 років); їх мати - [PERSON] - народилася у [INFO] році та померла у 1995 році. Батьки за час спільного життя офіційно на одружувалися, проживали в цивільному шлюбі. В сім'ї загалом було п'ятеро дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (Заявник); [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (Свідок). Батько признав лише останнього - [PERSON] (свідка). Проживали вони в с. Анотонів Сквирського району Київської області, свідок виїхав звідти у 22 роки, тобто десь у 1997 році, а його брат [PERSON] (Заявник) - у минулому 2017 році та зараз проживає і зареєстрований у [ADDRESS]. Із доданої до заяви [PERSON] копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] - на земельну ділянку площею 4,713 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, виданого 12.03.2001 р. Антонівською сільською радою на підставі рішення цієї сільської ради від 06.03.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 277, вбачається, що відомості про власника земельної ділянки записані на ім'я «[PERSON]», а не «[PERSON]». Справжнє ж прізвище Заявника є «[PERSON]», яке зазначене в його паспорті громадянина України серії [NUMBER], який він, дійсно, як зазначив свідок, отримав у 2016 році (а.с. 3, 18), а також копією свідоцтва про його народження [INFO] р., серія [NUMBER], виданого лише 21.11.[INFO] р. Антонівською сільською радою Сквирського району Київської області, актовий запис № 1 за січень 1971 рік, згідно з яким батьками Заявника зазначені - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4), так само як і в надісланій на запит суду від 01.06.2018 р. копії акту про народження Заявника від 09.01.1971 р. № 1, згідно з яким Заявник був записаний за довідкою про народження дитини як «[PERSON]», запис про батька зроблений зі слів матері [PERSON], [INFO] р.н.(а.с. 38). Разом з тим, на згаданий запит суду Сквирський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області надіслав також копію акту про народження [PERSON] (допитаний у справі свідок, який є братом заявника) від 17.05.1975 р. № 7, при цьому в копії цього акті спочатку зазначено як прізвище свідка «[PERSON]», закреслене і виправлене на «[PERSON]», батьками свідка вказані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відомості про батька записані на підставі свідоцтва про встановлення батьківства, заявником був [PERSON]. Копія актових записів про смерть [PERSON] та [PERSON], тобто батьків [PERSON] (Заявника) та [PERSON] (брат Заявника, свідок у справі) суду надіслано не було, оскільки їх не виявлено в архіві Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області; перевірка проводилася по первинним та поновленим актовим записам про смерть за період, починаючи з 01.01.2011 р., тобто вже після того як батьки Заявника померли. З огляду на наведене і встановлені обставини суд вважає, що Заявник надав достатньо доказів на підтвердження того, що саме йому належить спірний державний акт на право приватної власності на землю, відтак існує невідповідність прізвища Заявника за паспортом громадянина України та з даними про особу власника землі за правовстановлюючим документом. Встановлення даного факту має для Заявника юридичне значення, оскільки необхідне для розпорядження належним йому майном (земельною ділянкою). Так, як вбачається з копій відповідного договору оренди землі від 13.07.2009 р., акту приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 13.07.2009 р. (а.с. 6-7, 17), довідки ПП «Агрофірми «Розволожжя»» від 20.02.2018 р. № 60 (а.с. 8) земельна ділянка, посвідчена згаданим вище державним актом, надається Заявником в оренду суб'єктам господарювання, що вимагає належного оформлення договірних відносин відповідно до закону. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави встановити юридичний факт - факт належності [PERSON], [INFO], Державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності на землю - на земельну ділянку площею 4,713 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, виданого 12.03.2001 р. Антонівською сільською радою на ім'я «[PERSON]» на підставі рішення цієї сільської ради від 06.03.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 277. За визначенням частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved