Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 08.08.2019 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд: визнати за нею право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на земельну ділянку площею 2,876 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із зазначеної земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги є вона (Позивач) як дочка померлої та треті особи [PERSON] (син померлої) і [PERSON] (дочка померлої). Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса, проте та їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Ухвалою суду від 08.08.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, Третім особам роз`яснено право подати до суду свої пояснення з викладенням аргументів на підтримку або заперечення проти позову, призначено підготовче судове засідання на 11.09.2019 р. У підготовче судове засідання 11.09.2019 р. учасники справи не з`явилися, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення (а.с. 44-47). До суду 06.09.2019 р. від Відповідача, 09.09.2019 р. від Позивача та Третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 49-52), при цьому сільський голова як представник Відповідача зазначив про визнання ним позовних вимог в повному обсязі (а.с. 49), треті особи - також про визнання позовних вимог (а.с. 51, 52). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірна земельна ділянкаплощею 2,876 га з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, належала [PERSON] , мешканці с. Тарган, на праві власності, що підтверджується копією доданого до позовної заяви державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 322284, виданого Тарганською сільською радою Володарського району Київської області 22.11.2002 р. на підставі рішення 13 сесії 23 скликання названої сільської ради від 21.03.2001 р. № 1; державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 330 (а.с. 18). Власниця названої земельної ділянки - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , виданого 24.07.2018 р. виконавчим комітетом Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 8 (а.с. 13). Згідно з копією довідки Тарганської сільської ради Володарського району Київської області від 11.12.2018 р. № 940 спадкодавиця [PERSON] , [INFO] , постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті [INFO] по [ADDRESS] ; копія довідки додана до позовної заяви (а.с. 19). Позивач - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), є дочкою спадкодавиці, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 24.06.1963 р. сільським ЗАГ с. Тарган Тетіївського району Київської області, актовий запис № 17 (а.с.14), згідно з яким матір`ю її є [PERSON] , та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 15.05.1993 р. органом реєстрації с. Тарган Володарського району Київської області, актовий запис № 4 (а.с.17), згідно з яким Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на «[PERSON]». Треті особи [PERSON] , [INFO] (а.с. 9), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11), є також дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями свідоцтв про їх народження відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 16.02.1957 р. і 19.06.1963 р. сільським ЗАГС с. Тарган, актові записи № 19 і 18 відповідно (а.с. 15, 16). За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склала, в порядку спадкування за законом до державного нотаріуса 13.12.2018 р. звернулася [PERSON] (Позивач) із заявою про прийняття нею спадщини після матері [PERSON] (а.с. 32). Інші двоє спадкоємців (діти спадкодавиці) - [PERSON] та [PERSON] 19.12.2018 р. подали заяви про відмову від прийняття цієї спадщини на користь їх сестри - [PERSON] (а.с. 42, 43). Наведені обставини підтверджено копією спадкової справи № 130/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 31-43), надісланої державним нотаріусом до суду разом із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 29, 30) на відповідний запит суду (а.с. 28). Крім того судом встановлено, що Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через невідповідність правовстановлюючого документа вимогам чинного законодавства України, що підтверджено копією листа державного нотаріуса Позивачеві від 26.03.2019 р. № 101/01-16 (а.с. 22). Також до позовної заяви додано копію оголошення в газеті «Голос Володарщини » від 15.02.2019 р. № 7 (11520) про недійсність втраченого державного акту на земельну ділянку серії РЗ № 322284, виданого Тарганською сільською радою (а.с. 23). Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] ,яка звернулася до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право спадщину, яке їй не було видане через відсутність належного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). При цьому спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України); спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України). За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач як дочка померлої спадкодавиці та єдина її спадкоємиця першої черги, що звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене вище спадкове майно (земельну ділянку). Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідача (органу місцевого самоврядування) на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося, розрахунків цих витрат суду не надано. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір», за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. На підставі наведеного та відповідно до статей 78, 81 Земельного кодексу України, статей 16, 328, 373, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved