Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

В серпні 2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 05 травня 2016 року уклав з [PERSON] договір добровільного страхування наземного транспорту №2844301-02-10-01. Предметом даного договору є майнові інтереси [PERSON] , що пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] . 10 лютого 2017 року у м. Києві по вул. Харківське шосе, 160 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 74491 гривень 38 копійок. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0678947. Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000 гривень та франшизу в розмірі 0 гривень. Рішенням Господарського суду м. Києва від 12 грудня 2017 року з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» стягнуто грошові кошти у розмірі 55766 гривень 43 копійки у якості страхового відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачем. Таким чином, у [PERSON] виникло зобов`язання сплати на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що було виплачено ПрАТ «СК «ВУСО», у розмірі 18724 гривень 95 копійок. ПрАТ «СК «ВУСО» зверталося до [PERSON] з вимогами про добровільну сплату страхового відшкодування, проте відповідач ухиляється від сплати вказаних коштів. Тому ПрАТ «СК «ВУСО» просить стягнути з [PERSON] суму відшкодування шкоди у розмірі 18724 гривень 95 копійок. Представник позивача Алендар Ю.І. направила до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, а також вказала, що позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. В обґрунтування цього вказав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження, був застрахований в ПАТ «СК «ВУСО» за полісом добровільного страхування КАСКО, а цивільно-правова відповідальність [PERSON] - за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №0678948 в ТДВ «Альфа Гарант» з лімітом відповідальності 100000 гривень. Згідно платіжних доручень ПАТ «СК «ВУСО» сплатило ТОВ «Богдан Авто» за ремонт автомобіля марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] , 74491 гривень 38 копійок, що не перевищує ліміт відповідальності 100000 гривень. Рішеннями господарського суду м. Києва та Київським апеляційним господарським судом м. Києва встановлено, що власнику автомобіля марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] , заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 55766 гривень 43 копійки, та ПАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 55766 гривень 43 копійки. Саме така сума була стягнута з ТДВ «Альфа Гарант» на користь ПАТ «СК «ВУСО». Таким чином, понесені ПАТ «СК «ВУСО» витрати по відшкодуванню завданої власнику автомобіля марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] , шкоди повністю відшкодовані страховиком - ТДВ «Альфа Гарант». Представник відповідача вказав на те, що ПАТ «СК «ВУСО» сплатив на користь [PERSON] за відновлювальний ремонт грошові кошти у розмірі 74491 гривень 38 копійок. Тому ПАТ «СК «ВУСО» має право зворотньої вимоги (регресу) до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до ТДВ «Альфа Гарант». Оскільки, право на стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виникає у випадку, коли сума страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого, тобто в межах 100000 гривень. У даному випадку страхове відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СК «ВУСО» шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 18724 гривень 95 копійок є безпідставними та задоволенню не підлягають. Представник позивача Алендар Ю.І. надала відповідь на відзив, в якому вказала, що відзив на позовну заяву вважає безпідставним та протиправним, оскільки представник відповідача ототожнює поняття «відновлювальний ремонт» та «матеріальний збиток», що є неприпустимим, зважаючи на те, що зазначені категорії мають різні складові. Крім цього, представник відповідача обачливо не зазначив, що рішенням господарського суду м. Києва, ухваленим за результатом розгляду позовної заяви ПАТ «СК «ВУСО» до ТДВ «СК «Альфа Гарант», було зазначено, що відповідальними за завдані [PERSON] збитки, в даному випадку, є відповідач, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, та [PERSON] , відповідно до вимог ст.1188 ЦК України, у тій частині, що не підлягає відшкодуванню відповідачем як страховиком. Крім цього, зважаючи на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість відновлювального ремонту пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку має сплатити страховик як страхове відшкодування. Тому відновлювальний ремонт складає фактичний розмір завданих збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілій особі в повному обсязі, в той час як матеріальний збиток складає частину відновлювального ремонту, що розраховується у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та в межах якого несе відповідальність страховик цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим, представник позивача наполягала на задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні пред`явленого позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №2844301-02-10-01. Відповідно до п.1.1 вказаного договору предметом даного договору є майнові інтереси [PERSON] , що не суперечить чинному законодавству, та пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору з 06 травня 2016 року по 05 травня 2017 року (а.с.12-14). 10 лютого 2017 року о 15 годині 45 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , по вул. Харківське шосе, 160 в м. Києві, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються довідкою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.17) та постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.18). За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль марки «Hyundai ix35», номерний знак [NUMBER] ., внаслідок чого власнику автомобіля [PERSON] завдана матеріальна шкода, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 13 лютого 2017 року (а.с.21). Відповідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що 13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (а.с.19-20). ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі страхового акту №1953-02 від 14 березня 2017 року (а.с.25), доповнення №1 до страхового акту від 14 квітня 2017 року (а.с.26), виходячи з рахунків-фактури від 20 лютого 2017 року та від 30 березня 2017 (а.с.22,23), перерахувало [PERSON] суму страхового відшкодування у загальному розмірі 74491 гривень 38 копійок, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.28). Згідно з ч.1 ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/000678948 (а.с.37). Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 гривень та франшизу у розмірі 0 гривень. Рішенням Господарського суду м. Києва від 12 грудня 2017 року, яке залишено без змін Київським апеляційним господарським судом від 07 березня 2018 року, з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» стягнуто відшкодування у розмірі 55766 гривень 43 копійки (а.с.39,40-43). Таким чином, фактичний розмір шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 74491 гривень 38 копійок. Тоді як різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою, стягнутої з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО», складає 18724 гривень 95 копійок. ПрАТ «СК «ВУСО» зверталося до [PERSON] з регресною вимогою про добровільну сплату страхового відшкодування (а.с.44). Дана вимога була отримана [PERSON] , що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45). В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» вказало на те, що різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою, яка складає 18724 гривень 95 копійок, виникла внаслідок помилки, яку ТОВ «Богдан Авто» допустило у своїх розрахунках за відновлювальний ремонт належного [PERSON] автомобіля. Враховуючи ту обставину що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності у розмірі 100000 гривень. Тому відповідальною особою у даному випадку є ТДВ «Альфа-Гарант». Незважаючи на це, ПрАТ «СК «ВУСО» при зверненні до ТДВ «Альфа-Гарант» з позовом про відшкодування шкоди обмежилось лише сумою у розмірі 55766 гривень 43 копійки, яка була визначена на підставі звіту оцінки колісного транспортного засобу №17/5/447/732662 від 04 липня 2017 року. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоду майну третьої особи. Згідно з ст.28 та ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана , зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Такі висновки щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність, було викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Враховуючи викладені обставини, на переконання суду покладення на [PERSON] обов`язку з відшкодування різниці між сумою страхового відшкодування та розміром фактично завданих збитків у розмірі 18724 гривень 95 копійок, буде суперечить положенню си.1194 ЦК України. Оскільки у такому разі відповідальність особи винної у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди можлива лише у випадку якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика або у випадках, передбачених ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у випадку відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема: внаслідок навмисних дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять обставин, які б свідчили, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню вказані виключення. З огляду на це, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому ПрАТ «СК «ВУСО» слід відмовити у задоволенні пред`явленого позову. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №17092 від 31 липня 2018 року при пред`явленні позову ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило судовий збір у розмірі 1762 гривні. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed