Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-24 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення коштів. Позовні вимоги, мотивовані тим, що Відповідач перебуває на обліку у Позивача як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно отриманої довідки Коледжу ресторанного господарства від 26.11.2013 № 209, Відповідач був відрахований з коледжу 27.12.2012 та поновлений з 01.09.2013, а отже не мав законних прав на пенсію по втраті годувальника після відрахування з ВНЗ. У зв`язку з цим, Позивачем було розраховано суму пенсії, виплачену Відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Позивач зазначає, що Відповідачем безпідставно було отримано грошові виплати в розмірі 7 952 грн. за період з 01.01.2013 по 31.08.2013. На підставі викладеного Позивачем було прийнято рішення про утримання переплати з суми пенсії Відповідача по 20% щомісячно. Виплата пенсії Відповідачу була припинена через закінчення терміну виплати, у зв`язку з чим залишок переплати у сумі 6 903 грн. залишився не відшкодованим. З метою досудового врегулювання спору Відповідачу було направлено лист від 23.06.2018 № 131/04, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте даний лист був Відповідачем проігнорований, а безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 6 903 грн. - не повернуті, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Відповідача безпідставно отриманих грошових коштів. Ухвалою від 26.05.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головномууправлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно довідки Коледжу ресторанного господарства Національного університету харчових технологій від 26.11.2013 № 209, Відповідач з 01.09.2010 навчався на денному економіко-технічному відділенні за спеціальністю «Бухгалтерський облік». Відповідно до наказу № 335 від 27.12.2012 [PERSON] був відрахований за невиконання навчального плану з 28.12.2012 та наказом № 237 від 30.08.2013 поновлений з 01.09.2013 на 3-й курс денної оформи навчання (а.с. 9). Відповідно до Довідки про розмір призначеної та виплаченої пенсії № 98 від 11.03.2020 за період з 01.0.2013 по 31.08.2013 по особовому рахунку № [NUMBER] , Відповідачу було призначено та виплачено пенсію по втраті годувальника в загальному розмірі 7 952 грн. На підставі розпорядження № 88 від 16.01.2014 вказана переплата утримувалась по 20% з 01.02.2014 по 30.06.2014, до закінчення виплати пенсії. Залишок невідшкодованої суми переплати становить у розмірі 6 903 грн. (а.с. 13). Згідно чч. 1,2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. У відповідності до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Матеріали справи підтверджують, що станом на 01.01.2013 Відповідач досяг 18-річного віку, а в період 01.01.2013 по 31.08.2013 був відрахований з навчального закладу. Таким чином в період 01.01.2013 по 31.08.2013 Відповідач не мав правових підстав, визначених ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на отримання пенсії по втраті годувальника, про що не повідомив орган, що призначає пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії виплачені внаслідок зловживання пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером або стягуються на підставі рішення суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі № 6-151цс13 та постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-91цс14. За приписами ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Так, на адресу Відповідача було направлено лист (повторно) 23.06.2018 № 131/04, яким повідомлено про утворену переплату пенсії та необхідність її повернення в добровільному порядку. Однак, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зазначеної вимоги. Таким чином, за відповідачем дійсно рахується переплата по виплаті йому пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. На підставі викладеного, позов про стягнення з відповідача на користь позивача надміру виплачених коштів в рамках нарахування пенсії, а саме у розмірі 6 903грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2102,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved