Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого вказав, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року по справі № 686/11424/17 було ухвалено рішення, яким з нього було стягнуто на користь АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 24 803,04 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 19939,93 грн., проценти за користування кредитом у сумі 3205,82 грн., штраф у сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1157,29 грн. (процентна складова). Також вказаним рішення стягнуто з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1144,08 грн.. Таким чином, загальна сума присуджених до стягнення з нього на користь Банку грошових коштів склала 25947,12 грн.. У зв`язку з цим, та на виконання означеного судового рішення ним в добровільному порядку було сплачено на користь АТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 24805 грн. та в сумі 1145 грн.. Факт здійснення даних платежів підтверджується квитанціями від 12.06.2020 на вказані суми. З постанови Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року по справі №686/11424/17 вбачається, що з нього як власника кредитного карткового рахунку, відритого на його ім`я в АТ «КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Однак, він своїх зобов`язань за цим договором не порушував. Грошовими коштами, які знаходились на його карткових рахунках, відкритих на його ім`я у АТ «ПриватБанк», у тому числі на кредитній картці № [NUMBER] , протиправно заволодів відповідач. Обставини та факт незаконного заволодіння (викрадення) коштів, та особу, яка це вчинила було встановлено вироком Хмельницького міськрайонного суду від 04.07.2019р. у справі № 686/8863/19, постановленого за наслідками розгляду кримінального провадження №12016240010008287 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 (крадіжка), ч. 1 ст. 361 (несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем) Кримінального кодексу України. Вказаним вироком, який набув законної сили 06.08.2019 р., було визнано винним [PERSON] у вчиненні названих вище злочинів та встановлено усі обставини та епізоди незаконного заволодіння коштами, що були на рахунках у АТ «ПриватБанк», відкритих на його ім`я. При цьому, слід зауважити, що обвинуваченим було беззаперечно повністю визнано свою вину у вчиненні ним згаданих вище кримінальних правопорушень. З огляду на дані обставини можливо дійти висновку, що він не користувався кредитними коштами, зобов`язань за кредитним договором не порушував. Натомість цими коштами незаконно заволоділа та скористалась інша особа (відповідач по справі), якого судом по факту вчинення протиправних дій визнано винним. Такими діями було завдано шкоди банку - АТ «КБ «ПриватБанк». У зв`язку з тим, що рахунок було відкрито на його ім`я, тому Банком було пред`явлено позов до нього, за наслідками якого судом стягнуто було заборгованість по кредиту з нього на підставі вищевказаного судового рішення. У зв`язку з цим, вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] в порядку регресу сплачених ним грошових коштів за вищевказаним рішенням суду. У відповідача виникло деліктне зобов`язання з факту завдання ним шкоди, яка полягала у протиправному заволодінні коштами, які перебували на його картковому рахунку, відкритому у АТ «КБ «ПриватБанк». Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Таким чином, після виконання ним як особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з її відшкодування кредитору (Банку), завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. На дату незаконного використання та викрадення коштів відповідачем (25.11.2016 року) з його карткового рахунку борг перед банком становив 4043 грн., дані обставини визнаються ним та були встановлені постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року в цивільній справі №11424/17 та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 04.07.2019 року у справі №686/8863/19, які набрали законної сили. Тому позивач з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути в порядку регресу з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 21904,08 грн.. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, в подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Відповідачв судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 04.07.2019 року в справі №686/8863/19 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 04.07.2019 року між прокурором Хмельницької місцевої прокуратури Шпотою Є.О. та обвинуваченим [PERSON] .. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно визначено 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено, встановивши іспитовий строк 1 рік. Вказаним вироком суду встановлено: обставини та епізоди незаконного заволодіння [PERSON] коштами, що були на рахунках у АТ «ПриватБанк», відкритих на [PERSON] ; що протиправними діями [PERSON] завдав [PERSON] матеріальних збитків на загальну суму 20008грн. 50коп. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року в справі №686/11424/17, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 24803 грн. 04 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 19939 грн. 93коп., проценти за користування кредитом у сумі 3205 грн. 82 коп., штраф у сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1157 грн. 29 коп. (процентна складова). В решті вимог відмовлено та змінено розподіл судових витрат та стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1144 грн. 08 коп.. Згідно вищевказаної постанови, судом було встановлено, що [PERSON] передав належну йому банківську картку для виплат іншій особі для користування. Використання картки іншою особою було можливим з використанням ПІНу, який згідно з повідомленням представника Банку не змінювався з часу її активації 24 вересня 2015 року. Такі дії [PERSON] у подальшому дали можливість іншій особі отримати доступ до його банківських рахунків і зняти кредитні кошти у сумі 15896,50 грн. (25.11.16р. - 15604,50 грн., 29.11.16р. - 52 грн., 30.11.16р. - 240 грн.). З виписки по рахунку вбачається, що до вище зазначеного зняття коштів [PERSON] мав заборгованість за кредитом у сумі 4043,43 грн. Відповідно загальна заборгованість за кредитом складає 19939,93 грн. (15896,50 + 4043,43). Саме така заборгованість за кредитом (тілом) підлягає стягненню з позичальника. Відповідно до письмових пояснень представника позивача, наданих до апеляційного суду, з наведенням розрахунку заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов кредитування (2,5% на місяць), у межах строку кредитування станом на 06 червня 2017 року складає 3205,82 грн.. У зв`язку з наявністю боргу за тілом кредиту і за процентами більше ніж на 30 днів відповідач відповідно до умов кредитування має нести відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, що складає 1157,29 грн. (5% від 23145,75 грн. (кредит 19939,93 грн. + проценти 3205,82 грн.). Відповідно до квитанцій АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , №0.0.1732958731.1 від 12.06.2020 року, [PERSON] на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року сплатив на рахунок АТ КБ «Приватбанк» 24805 грн., та 1145 грн. судового збору відповідно. Вказані обставини підтверджуються: постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року; вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2019 року; квитанціями №0.0.1732956543.1, №0.0.1732958731.1 від 12.06.2020 року. Згідно ч.ч.4-6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведене, а також, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 04.07.2019 року в справі №686/8863/19 встановлено, що протиправними діями [PERSON] завдав матеріальних збитків на загальну суму 20008грн. 50коп. [PERSON] , а не АТ КБ «Приватбанк», суд вважає, що посилання позивача на ст.1191 ЦК України, як на підставу для задоволення позовних вимог безпідставні. Також, згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2020 року, що до вище зазначеного зняття коштів [PERSON] мав заборгованість за кредитом у сумі 4043,43 грн., а загальна заборгованість за кредитом складає 19939,93 грн. (15896,50 + 4043,43), заборгованість за процентами станом на 06.06.2017р. складає 3205,82грн. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентами в суми 19102,32 грн. (15896,50 +3205,82грн.). Також у зв`язку із наявністю боргу за тілом і за процентами більше ніж на 30 днів, з позивача [PERSON] рішенням суду стягнуто на користь банку штраф 500грн. (фіксована частина) та 1157,29 грн. 5% від суми 23145,75 грн.(процентна складова). Однак, з врахуванням наведеного вище та того, що розрахунок процентної складової штрафу було проведено із суми, яка включає заборгованість по кредиту позивача в розмірі - 4043,43 грн., з відповідача підлягає стягненню штраф (процентна складова) в розмірі 955,12 грн. (19102,32/100х5%). Загальна сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди завданої злочином становить 21701,52 грн. (19102,32 грн. + +955,12 +500+1144,08 грн. судового збору). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 21701,52 грн.. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 833,06грн. (21904,08/100=219,04; 21701,52/219,04=99,08; 840,80/100х99,08=833,06). На підставі викладеного та

Outcome: partial