Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

В січні 2019 року позивач [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування, в якому просила визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становила 1/2, відповідно частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на дану квартиру становить 1/2; визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що 04.11.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 19.01.2007 року [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . [INFO] року [PERSON] здійснив вбивство своєї дружини [PERSON] Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2014 року [PERSON] засуджений до 14 років позбавлення волі за ч.1 ст.115 КК України. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.07.2015 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON] Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] визнано усиновлювачами [PERSON] , [INFO] ; внесено зміни до актового запису про народження та змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON], по батькові з [PERSON] на [PERSON]. 28.04.2014 року до Першої полтавської державної нотаріальної контори Скрильник К.С., що діяла від імені та в інтересах малолітньої [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину від 26.12.2014 року їй видано не на все спадкове майно, нотаріусом 11.04.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. [PERSON] усунений від права спадкування, що підтверджується вироком суду. Отже [PERSON] є спадкоємицею на спадщину після смерті матері та особою, що її прийняла, тому твердження нотаріуса про припинення особистих та майнових прав та обов`язків між батьками та особою, яка усиновлена є безпідставним, оскільки усиновлення відбулося після прийняття спадщини. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. 12.04.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України. Представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.11.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8 - свідоцтво про шлюб). [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а.с.9- свідоцтво про народження). 19.01.2007 року [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.10-11 - договір, витяг). Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2014 року [PERSON] засуджений до 14 років позбавлення волі за ч.1 ст.115 КК України, за здійснене вбивство своєї дружини [PERSON] [INFO] року. Чоловік померлої - [PERSON] усунений від права на спадкування, відповідно до ч.1 ст.1224 ЦК України, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили. Спадкове майно складається із квартири за [ADDRESS] . Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.07.2015 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с.15-18 - рішення суду). Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] визнано усиновлювачами [PERSON] , [INFO] ; внесено зміни до актового запису про народження та змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON], по батькові з [PERSON] на [PERSON] (а.с.17-18 - рішення суду). До Першої полтавської державної нотаріальної контори Скрильник К.С., що діяла від імені та в інтересах малолітньої [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину від 26.12.2014 року їй видано не на все спадкове майно, нотаріусом 11.04.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину (а.с.21- 22). Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1217 та ст.1218 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 вказаної статті спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття. Частиною 1 ст.1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , подала заяву до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено. Чоловік померлої - [PERSON] усунений від права на спадкування, відповідно до ч.1 ст.1224 ЦК України, що підтверджується вироком суду. Як слідує із зазначених обставин, інших заяв про прийняття спадщини, чи про відмову від прийняття спадщини, у спадковій справі немає. Інших осіб, окрім позивача, які вважаються в порядку ч.3., ч.4 ст.1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину, немає. В контексті звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved