Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON]. Позов мотивовано тим, що 09.06.2009 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що 09.06.2009 року складено актовий запис №958. Від сумісного проживання у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя сторін не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Протягом останніх років між подружжям зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Останні 5 років відповідач працює в [PERSON], до України приїжджає лише на короткий час, що призвело до погіршення відносин в сімї. Близько 2 років подружжя припинило шлюбні стосунки. Позивач вважає, що збереження сімї та відновлення подружніх відносин є неможливим, існування шлюбу недоцільним, просила строк для примирення не давати. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду клопотання про розгляд даної справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надавши\~суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною третьою\~статті 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, зважаючи на зміст заяв позивача та відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №179501, виданого 09.06.2009 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 09.06.2009 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції у було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що 09.06.2009 року зроблено відповідний актовий запис №958 (а.с.7). 06.07.2011 року у подружжя народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ №198780 (а.с.8). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують, сімя фактично розпалася. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено майже 2 роки тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача та відповідача, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України з огляду на визнання позову відповідачем суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved