Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що вони являється власниками житлового будинку по [ADDRESS] , в якому зареєстрована відповідач [PERSON] , хоча там фактично не проживають з 2012 року. Через наведену обставину позивачі позбавлені можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, позивачі просили в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. В судове засідання позивачі не з`явилися проте подали до суду письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності підтримуючи позовні вимоги. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Деражнянського районного сектору Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив,хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.09.2017 року та витягом з реєстрації в Спадковому реєстрі. Довідкою виданою\~виконавчим комітетом\~Яськовецької сільської\~ради Деражнянського\~району Хмельницької\~області № 164 від 06.08.2018 року підтверджується, що в будинку, який знаходиться за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] .. Встановлено, що відповідач [PERSON] , 02.12.1954 року зареєстрована по [ADDRESS] проте з 2012 року не проживає, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Яськовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №156. В обґрунтування позову позивачі вказали, що реєстрація відповідача у належному їм на праві власності будинку позбавляє їх можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивачів, оскільки будь-яких доказів на їх спростування відповідачем не подано. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст.\~71 та 72\~ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідача у належному позивачам на праві власності будинку чинить їм перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує їх у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved