Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В червні 2020 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» далі КП ВМР «ВМТЕ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 90916,16 грн з яких: 82772,45 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 3141,93 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості; 5001,78 грн суми втрат від інфляції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] та забезпечується послугами централізованого теплопостачання КП ВМР «ВМТЕ». Відповідач не здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Ухвалою суду від 24.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження підстав стягнення вказав,що в 2017 році з відповідача стягувались борги по квартирі Відповідач та її представник до суду не прибули. Їх неявка є повторною ( п`ятою), тому суд не приймає до увагип посилання на хворобу та відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Оцінивши докази, суд критично відноситься до витягу з реєстру особових рахунків ЖЕО-1, вважає його недопустимим доказом , т.я. він завірений посадовою особою невідповідного підприємства (вказаний реєстр не є загальнодоступним ), суперечить офіційній довідці Департаменту адміністративних послуг ВМР в частині реєстрації місця проживання особи. Решту доказів суд вважає належними , допустими та приймає. Судом встановлено, що предметом діяльності КП ВМР «ВМТЕ» є оплачуване постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (на 8 а.с.). У зв`язку з несплатою спожитих послуг з централізованого теплопостачання за адресою [ADDRESS] з травня 2017 по березень 2020 утворилась заборгованість у розмірі 90916,16 грн з яких: 82772,45 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 3141,93 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості; 5001,78 грн суми втрат від інфляції (на 11 а.с.). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (на 18 а.с.). Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Суд зазначає, що відсутність укладеного договору не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані їй послуги. Разом з тим вказаний обов`язок виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», далі Закон). Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом (ст. 81 ЦПК України). Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33). Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. В супереч вимог ст. 81 ЦПК УКраїни позиваче не надав доказів про те, що [PERSON] є індивідуальним споживачем - користувачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed