Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В травні 2014 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2014 р.[PERSON]було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі та позбавлено права керування транспортними засобами на 2 роки з іспитовим строком на 2 роки за те,що 09.11.2013 р.[PERSON],керуючи автомобілем «ГАЗель» р.н.[NUMBER] у дворовому проїзді буд.25 по вул.Матросова в м.Запоріжжі, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження,несумісні з життям,що явилося безпосередньою причиною її смерті. Винність [PERSON].в порушенні п.п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку,і скоєнні вищевказаної пригоди,встановлена вироком суду у кримінальній справі. Під час керування автомобілем «ГАЗель» р.н.[NUMBER], [PERSON]виконував службові обов*язки водія в ТОВ «Глобинський м*ясокомбінат»,якому належить вказаний транспортний засіб. Внаслідок смерті [PERSON],позивач ,як син загиблої, зазнав моральної шкоди через не відновлювальну втрату близької людини,погіршення стану здоров*я,зміну звичного укладу життя. Станом на день ДТП транспортний засіб «ГАЗель» р.н.[NUMBER] був застрахований в СК «АХА Страхування»,в зв*язку з чим страховик зобов*язаний відшкодувати моральну шкоду ,завдану смертю потерпілої ,у розмірі 13764 гр.,що є еквівалентом 12 мінімальних заробітних плат. З цих підстав позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON]та ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат» відшкодування моральної шкоди ,завданої смертю потерпілої ,у розмірі 100000 гр.,стягнути з СК «АХА Страхування» відшкодування моральної шкоди ,завданої смертю потерпілої ,у розмірі 13764 гр. Ухвалою суду від 21.10.2014 р.за заявою позивача позов в частині вимог,заявлених до СК «АХА Страхування»,був залишений без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON]та його представник за довіреністю [PERSON]позов до [PERSON]та ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат» про солідарне відшкодування моральної шкоди ,завданої смертю потерпілої ,у розмірі 100000 гр.підтримали. Пояснили,що внаслідок ДТП з вини [PERSON]позивач втратив близьку людину,через що до теперішнього часу переживає,погіршився стан його здоров*я,змінився звичайний спосіб життя. Оскільки моральна шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки , власником транспортного засобу є ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат», з яким [PERSON]перебував у трудових відносинах,позивач вказує на солідарний обов*язок відповідачів відшкодувати моральну шкоду. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат» за довіреністю Зіноватний В.В.в судовому засіданні проти позову заперечував з посиланням на те,що розмір заявленої до стягнення суми відшкодування моральної шкоди позивачем на суму 100000 гр.не доведений належними допустимими доказами,просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з*явився з невідомих причин,викликався належним чином,про що у справі є поштові повідомлення про вручення судових повісток відповідачу особисто під розписку. Відповідно до ст.169 ЦПК України,суд розглянув справу без участі відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов до висновку,що позов ґрунтується на законі ,підлягає частковому задоволенню на підставі фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 09.11.2013 року водій автомобіля «ГАЗель» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], рухаючись заднім ходом в дворовому проїзді буд.25 по вул.Матросова в м.Запоріжжі, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого остання була смертельно травмована. Підставність володіння автомобілем «ГАЗель» реєстраційний номер [NUMBER] ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат» та керування ним [PERSON]встановлена органом досудового розслідування. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2014 р.було встановлено порушення водієм [PERSON].п.10.9 та 12.3 Правил дорожнього руху України,що перебуває у причинному зв*язку із смертю пішохода [PERSON] Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України вказані обставини,встановлені вироком суду,що набрав законної сили,не підлягають доказуванню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст.1172 ЦК України,юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,заподіяну їх працівником під час виконання ним своїх трудових(служових)обов*язків. Відповідно до роз*ясень п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 р.» Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,за моральну (немайнову) шкоду,заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація ,з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах,а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП ), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. За роз*ясненнями п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р.№ 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки», на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Аналізуючи наведене суд дійшов до висновку,що відповідно до порядку та умов відшкодування шкоди ,безпосередньо встановлених ЦК України, умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, є те, що володілець автомобіля несе відповідальність незалежно від своєї вини. За таких обставин,відповідальність за моральну (немайнову) шкоду,заподіяну [PERSON]під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе роботодавець ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат», який після її відшкодування має право регресу до винного у ДТП [PERSON] ,до якого позов про солідарне відшкодування моральної шкоди заявлений безпідставно. З матеріалів справи встановлено,що ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат» застрахував свою цивільну відповідальність у СК «АХА Страхування» відповідно до полісу АС /4383929 з терміном дії договору страхування з 18.06.2013 р.до 17.06.2014 р. Відповідно до умов договору страхування та на підставі ст.27 Закону України » Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» СК «АХА Страхування» відшкодувала позивачу моральну шкоду в сумі 13764 гр.,що є еквівалентом 12 мінімальних заробітних плат. У відповідності до вимог ст.1194 ЦК України особа,яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування)для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи встановлено,що позивач [PERSON].є сином загиблої у ДТП [PERSON],про що надана копія свідоцтва про народження, тому обов'язок з відшкодування моральної шкоди ,завданої смертю [PERSON],на користь позивача, є таким, що ґрунтується на законі. За змістом позову та пояснень у суді, позивач в обґрунтування заявлених вимог та недостатності суми страхового відшкодування посилається на те,що внаслідок смерті матері він зазнав моральної шкоди через переживання з причини втрати близької людини,погіршився стан його здоров*я,змінився звичний спосіб життя,для відновлення яких ним визначена сума відшкодування 100000 гр. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів ( п.2 ч.2 ст.23 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Вверховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З наведеного суд дійшов до висновку,що позивач ,звернувшись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди,відповідно до ст.10,60 ЦПК України зобов*язаний довести факт спричинення моральної шкоди,глибину страждань,обґрунтованість вартості такої шкоди. Позиція позивача при написанні позовної заяви та в поясненнях в суді в обґрунтування заявлених вимог обмежується лише стандартними фразами про те,що шкода полягає у душевних хвилюваннях, душевних стражданнях, емоційному дискомфорті тощо. Для доведення наявності моральної шкоди позивач зобо*язаний надати докази, які об'єктивно, а не надумано, підтверджують факт її спричинення та розмір . При розгляді справи з доказів,наданих позивачем,суд встановив наступне. Позивач через смерть матері,що є психотравмувальною ситуацією,безперечно зазнав моральної шкоди у виді нервових переживань,після злочину,який стався у дворі його будинку,повертаючись додому,відчуває дискомфорт,став більш усамітненим,втратив інтерес до вирішення побутових питань. Разом з тим, жодна із обставин,викладених ним у позовній заяві на обґрунтування заявленої до стягнення суми 100000 гр.,свого підтвердження доказами не знайшла. Так,позивач вказує на зміну звичного способу життя через те,що він постійно спілкувався з матір*ю,яка була членом його сім*ї,а після її смерті залишився проживати один. При цьому факт спільного проживання позивача з матір*ю до часу її смерті нічим не підтверджений,як і не підтверджено наявності між ними особливо близьких ,доброзичливих стосунків,особистої прихильності,через що смерть матері могла б спричинити позивачеві найважчі душевні переживання. Ці обставини не були визнані відповідачем,не є загально відомими та потребують доказування. Посилання позивача на негативні зміни у стані здоров*я,потребу у ліках,також нічим не підтверджені,а за поясненнями самого ж позивача,він до лікарів для покращення здоров*я взагалі не звертався,ліки купує на власний розсуд. Така позиція позивача викликає сумніви щодо того,що зміни у його стані здоров*я є дійсно суттєвими ,оскільки він самостійно здатен подолати їх наслідки за допомогою найбільш поширених заспокійливих засобів. В чому конкретно полягає зміна звичайного укладу життя,позивач не вказав,обмежившись лише загальними поясненнями про емоційний дискомфорт та втрату часу на поховання матері та участь у кримінальному провадженні як потерпілого. За таких обставин суд дійшов до висновку,що позивач через смерть матері у ДТП вочевидь зазнав моральної шкоди,однак заявлена до стягнення сума відшкодування у такому 100 000 гр.нічим об*єктивно не підтверджена. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди ,суд виходить з того,що шкода була завдана необережним злочином, внаслідок якого настала смерть людини,відновити порушені права позивача в інший,не грошовий спосіб,неможливо. Разом з тим,за поясненнями самого ж позивача,відповідачем [PERSON]йому було добровільно відшкодовано 16000 гр.,що зменшило фінансові втрати позивача. Враховуючи,що відповідачем є юридична особа,однак на теперішній час економічна ситуація не є сприятливою,стягнення невиправдано великої суми компенсації може негативно вплинути на функціонування підприємства та його робітників, достатнім розміром компенсації немайнових втрат позивача суд визначає суму 70000 гр.,що відповідає принципам розумності та справедливості,є достатнім для покращення його емоційного стану та стану здоров*я. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено,що з позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову від 50 до 100 розмірів мінімальної заробітної плати сплачується судовий збір у розмірі 5 відсотків ціни позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України,суд стягує з відповідача ТОВ «Глобінський м*ясокомбінат» на користь держави судовий збір,від сплати якого позивача звільнено,пропорційно до задоволеної частини вимог,у розмірі 3500 гр.(з розрахунку 70000гр.:100*5%). На підставі ст.23,1167,1168,1172,1187,1194 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,61,88,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

Outcome: partial