Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

В січні 2017року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Роздільнянського районного суду з позовною вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 23 465,25 грн. мотивуючи свої вимоги тим, що 14.02.2014 року між ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Відповідно до умов даного договору позичальникові було надано кредит в сумі 22 964,00грн., для придбання товару. Строк повернення кредиту встановлений 36 місяців. Відповідач свої зобовязання по кредиту не виконав, кредитні кошти не повернуті, заборгованість станом на 24.11.2016 року складає 23 465,25грн. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх, у разі неявки відповідача в судове засідання без поважної причини, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.62-65). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази. З позовними вимогами позивача не погодився надавши до суду копії квитанцій, які на його думку є підтвердженням погашення ним заборгованості. В судове засідання призначене на 26.07.2017 року не зявився, поважної причини своєї неявки суду не повідомив.(а.с.66-68). Позивач отримавши надані відповідачем квитанції надіслав до суду письмові пояснення, якими пояснив, що три квитанції від 14.02.2017р. №12367838 на суму 220,00 грн., № 12367830 на суму 98,00 гри, та №12367828 на суму 139,00 гри. це оплата послуг, страхових компаній ГІрАТ СК «Уніка» та АТ СК «Кардіф». Квитанція №31 від 14.02.2014р. на суму 2033,00 гри. це поповнення карткового рахунку, дана сума не відноситься до погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №2008092251, Порівнявши дану квитанцію з квитанцією №17 від 02,06.2014р. на суму 600,00 гри. видно, що кредитний рахунок різний, а також Отримувач на суму 2033,00 грн. - [PERSON]», а отримувач на суму 600,00 грн. - на погашення заборгованості за кредитом. Кредитна заборгованість повністю не погашена, заборгованість складає 23 465,25 грн. На своїх позовних вимогах наполягали та просили судові засідання проводити за відсутністю їх представника.(а.с.67-70). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України\~(а.с.47). У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № [NUMBER] \~від 14.02.2014 року [PERSON]\~ отримав кредит у розмірі 22964.00 грн.,\~ строком на 36 місяців на споживчі цілі. (а.с.4-10). 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП [PERSON]» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № [NUMBER] укладеним з [PERSON] Згідно п. 1.2.1. договору для придбання товару [PERSON] надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Порядок виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлений п. 1.4 кредитного договору. Так, п. 1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної, п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5. визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтетного платежу. Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення належних до сплати сум основного боргу та всіх інших належних до сплати платежів у встановленому договором розмірі та строк не відбувається, підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачем до суду були надані три квитанції від 14.02.2017р. №12367838 на суму 220,00 грн., № 12367830 на суму 98,00 гри, та №12367828 на суму 139,00 грн., які він вважає є підтвердженням його погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. А за відсутності таких умов вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно 4.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договорі настають наслідки, передбачені п. 1.5.4.. 1.5.5. договору, а саме: Відповідно до п. 1.5.4., 1.5.5. договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, [PERSON] має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. [PERSON] на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, ті повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. [PERSON] протяг цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога Банку втрачає чинність. Однак, до теперішнього часу вимоги позивача по поверненню кредитних коштів не виконані. Отже,

Outcome: approved