Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В червні 2013 року позивач Сільсьське комунальне підприємство при Улянівській сільській раді Миколаївського району Миколаївської області звернувся з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] з 1996 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] Згідно по господарського обліку, станом на 11.07.2012 року позивачка утримує 36 голів великої рогатої худоби та 12 свиней Між позивачем та відповідачем 22.03.2011 року було укладено договір на водопостачання питної води з артезіанських свердловин споживачам по водопровідним мережам. У зв'язку з тим, що відповідач користується питною водою з артезіанських свердловин , які надходили до її подвір'я по водопровідній мережі с. Улянівка, Миколаївського району Миколаївської області , вона повинна була сплачувати за спожиту воду. У зв'язку з тим, що відповідачка не оплачувала за спожите водокористування , відповідачці направлялися повідомлення з вимогою сплатити борг. Позивачем була обстежена територія вздовж центрального водогону між трубою водопровідної мережі та подвір`ям житлового будинку , належного відповідачці і виявлено самовільне підключення до труби центрального водогону чотирьох водопровідних труб, які вели у подвір`я відповідачці, що підтверджується відповідним актом від 29.04.2013 року. Таке приєднання було здійснене відповідачем без належного дозволу та без обліку обсягів споживання послуг з водопостачання. Таким чином, станом на 01.05.2013 року відповідач має заборгованість в сумі 7 953 грн. 83 коп. Посилаючись на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, позивач просив задовольнити позов Під час розгляду справи, представник позивача уточнив свої позовні вимоги та посилаючись на пункти 3.2, 3.3 та 3.4 Правил користування системами центрального комунального водопостачання в населених пунктах України, що передбачають порядок проведення розрахунку за безоблікове використання внаслідок самовільного приєднання до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення просив суд: - стягнути з відповідачки 14 370 грн. 05 коп. боргу, який розраховано за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу за період в один місяць та судові витрати по справі; - визнати укладеним договір між СКП при Улянівській сільській раді та [PERSON].з централізованого постачання холодної води до житлового будинку відповідачки: - припинити надання послуг з центрального постачання холодної води СКП при Улянівській сільській раді [PERSON] до повного відшкодування завданих матеріальних збитків. В судовому засіданні представник позивача Репешко П.І. позов підтримав та підтвердивши викладені в ньому обставини просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та подала письмові заперечення на позов в яких просила застосувати позовну давність. В подальшому, відповідачка [PERSON] також подала письмові заперечення на уточнену позовну заяву та суду пояснила, що 22.03.2011 року позивач уклав з нею відповідний договір. Про жодну заборгованість станом на цю дату в договорі не зазначено. Позивач сфальсифікував акти, склавши їх з червня 2011 року по червень 2013 року задніми числами. Вона ці акти не бачила та їх їй ніколи не надавали на підпис. З 01.08.2010 року вона поставила лічильник, який був опломбований представником позивача. Крім того позивачка пояснила, що 10.06.2012 року вона була відключена від водопостачання позивачем, хоча заборгованості у неї не було. З часу відключення її від водопостачання води у неї в подвір`ї немає. Вона користується привозною водою, яку частково привозить від сусідів, а частково - із ставка. Питна вода зберігається в басейні, а вода із ставка -в бочках. Худобу вона напуває влітку на ставку, а взимку - користується водою із бочок. Також відповідачка пояснила суду, що на даний час у неї 21 корова, 1 бугай, 9 телят, свиней немає. Також відповідачка посилалась на відсутність у позивача на час укладання з нею договору на дату 22.03.2011 року відповідних дозволів на водовідведення. 29.04.2013 року вона була в суді, де розглядалася справа за її позовом до позивача і в цей час було розрито водогін по вулиці де вона проживає та виявлено трубу, яка іде до її подвір'я. Однак, труба до її подвір'я не надходить тв. Води з з цієї труби до її подвір`я також не надходить, хто проводив цю трубу їй не відомо, оскільки вона шостий власник цього будинку. Позивач викликав співробітників міліції, які обстежили подвір`я та нічого не знайшовши відмовили позивачу у відкритті кримінального провадження. Крім того, відповідачка посилається на те, що позивачем безпідставно наданий розрахунок суми заборгованості з врахуванням двох членів сім`ї, оскільки її донька за зазначеною адресою не зареєстрована та не проживає, а навчається в Одеській національній морській академії та зареєстрована за місцем навчання. Посилаючись на вищезазначене відповідачка просить відмовити позивачу в позові, оскільки він заявлений безпідставно. Представник відповідача [PERSON] посилаючись на безпідставність позову також просила відмовити в його задоволенні. Свідки позивача в судовому засіданні показали наступне: Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона є головою Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Відповідачку неодноразово було попереджено про наявність заборгованості за водопостачання, однак вона заборгованість не сплачувала. За несплату заборгованості за водопостачання відповідачку було відключено від водопостачання. 20.04.2013 року при проведенні ремонтних робіт на центральному водогоні було виявлено 4 точку врізки в центральну водомережу водогону, який надходить до господарства відповідачки, а 29.04.2013 року було розкопано нову точку врізки водогону та ця труба, в якій була вода, йшла до подвір`я відповідачки. Відповідачка нікого до свого подвір`я не пускає та за 15 років нею сплачено лише 950 грн. Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона 10 років є членом виконкому. В 2000 року було створено підприємство. У них є 4 свердловини. Відповідачка 14 років не платить за воду. В квітні 2013 року вони проводили ремонтні роботи та було виявлено четвертий водогін, який йшов до подвір'я відповідачки. Свідок [PERSON] суду показав, що з 2005 по 2012 роки він працював у відповідачки. У неї було 4 врізки води з головного водогону. Три водогону обрізали, а один залишили, де стояв лічильник. Він бачив, як із крану в будинку відповідачки текла вода. Свідки відповідачки показали наступне: Так, свідок [PERSON] показав суду, що працював в відповідачки пастухом. Йому відомо, що в подвір`ї відповідачки води немає. Вона користується водою з басейна. Із ставка воду відповідачці привозить він на тракторі. Зимою вона користується водою, якою заздалегідь запасається. Худоба влітку напувається у ставку. Свідок [PERSON] суду показала, що із відповідачкою знайома приблизно 40 років. Їй відомо, що води у відповідачки немає. Уся вода привозна. Неодноразово відповідачка скаржилася на голову сільської ради. Свідок [PERSON] суду показала, що Їй відомо, що у відповідачки немає води. Вона користується привозною водою. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши наявні у справі докази суд, установив такі факти та відповідні правовідносини. Так, 22.03.2011 року СКП при Улянівській сільській раді та [PERSON] уклали договір на водопостачання питної води з артезіанських свердловин, згідно умов якого позивачка погодилася з тим, що у випадку порушення нею строків оплати більше 2 -х місяців , СКП має право припинити їй подачу питної води . Чергове підключення її до централізованої мережі постачання води здійснюється лише за умови повного погашення нею заборгованості за спожиту воду. (пункти 6.4 ,6.5 Договору). 10.06.2012 року будинок відповідачки був відключений відповідачем від мережі водопостачання, згідно пояснень представника позивача, через існуючу заборгованість по оплаті за воду. Відповідно до ст.ст. 19-22, 32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з власниками будинків , що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання набирає чинності після досягнення домовленості з усіх його істотних умов та підписання сторонами. Споживачі питної води серед іншого мають право на підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення і в той же час зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги центрального водопостачання і водовідведення; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; забезпечувати безперешкодний доступ відповідних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. За надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами , що регулюються у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п.п.20,21 постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показників засобу обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки , платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами(нормами споживання). Відповідно до пунктів 3.2.3.3 та 3.4 Правил користування системами централізованого коммунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України№190 від 27.06.2008 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 7 жовтня 2008 р. за N 936/15627 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ним. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. З акту від 29.04.2013 року вбачається, що при проведенні 20 квітня 2013 року ремонтних робіт на центральному водогоні в с. Улянівка, вул. Улянівська було виявлено четверту нову точку врізки в центральну водомережу водогону, який надходить до домогосподарства [PERSON] Вода в цьому водогоні є. Із змісту акту від 15.07.2013 року вбачається, що відповідачка [PERSON] не допускає контролера СКП до свого домогосподарства для перевірки інженерної мережі водопостачання. Від підпису в акті [PERSON] відмовилася. Відповідно до інформації головного бухгалтера СКП [PERSON], яка відображена в тексті рішення виконкому Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №68 від 15.08.2013 року відповідачка [PERSON] систематично не сплачує за спожиту воду. В її домогосподарстві було виявлено три водогони і тільки на одному самовільно встановлено лічильник. Два водогони були відрізані від центральної мережі, а водогін, який було виявлено 29.04.2013 року продовжує функціонувати. Також відповідачка [PERSON] неодноразово запрошувалась на засідання виконкому Улянівської сільської ради, з приводу наявності заборгованості за спожиту питну воду, які вона ігнорувала. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] несвоєчасно здійснювала оплату за спожиту воду. Належних та допустимих доказів, які б доводили протилежне, відповідачка суду не надала. Що стосується самовільного приєднання до системи централізованого водопостачання суд приходить до такого. З акту від 29.04.2013 року вбачається, що було виявлено четверту нову точку врізки в центральну водомережу водогону, який надходить до домогосподарства [PERSON] Вода в цьому водогоні є.(а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.ст. 19-22, 32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», перешкоджає здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; не забезпечує безперешкодний доступ відповідних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідачки складає 14 370 грн. 05 коп., які підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка належних та допустимих доказів відсутності у неї водопостачання суду не надала, до відповідної перевірки відповідальних осіб щодо наявності у неї водопостачання не допустила. Що стосується показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , то суд ці покази оцінює критично та не приймає як доказ по справі. Що стосується позовних вимог щодо визнання укладеним договору між СКП при Улянівській сільській раді та [PERSON].з централізованого постачання холодної води до житлового будинку відповідачки, суд виходить з такого. Закон України «Про житлово - комунальніпослуги» від 24 червня 2004 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим стаття 4 зазначеного Закону передбачає,що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно - правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначають загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулюють загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ділі Закону)передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 зазначеного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 вищезазначеного Закону постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово - комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 зазначеного Закону. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Зазначений висновок відображено в постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2012 року у справі №6-110цс12. В силу ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для усіх судів України. Суди зобов` язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного суду України. З врахуванням, вищезазначеного позовні вимоги позивача щодо визнання укладеним договору між СКП при Улянівській сільській раді та [PERSON] з централізованого постачання холодної води до житлового будинку відповідачки підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача щодо припинення надання послуг з центрального постачання холодної води СКП при Улянівській сільській раді [PERSON] до повного відшкодування завданих матеріальних збитків, то вони не підлягають задоволенню, оскільки це питання відноситься до повноважень СКП при Улянівській сільській раді, які відповідно до умов договору та Закону мають право на припинення водопостачання в разі наявності заборгованості та в разі самовільного підключення споживача до об`єктів та систем питного водопостачання. З відповідачки також слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: partial