Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

В червні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив звільнити належне йому на праві власності майно з під обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке виникло на підставі повідомлення, серія та номер: 312, виданий 04.03.1960, видавник: Барська державна нотаріальна контор, Вінницької області шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:48017552 від 30.07.2019 17:24:4 Державний реєстратор: Левчук Ірина Вікторівна , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька обл. (номер запису про обтяження: 32614142). Мотивував тим, що маючи намір розпорядитися своїм правом власності на земельну ділянку кадастровий номер 0524585600:01:001:0090, площею 0.15 га при зверненні до нотаріуса, виявив, що на неї накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. Посилаючись на відсутність правових підстав перебування його майна під забороною. просив суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 09.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 24.07.2020 від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач при вирішенні спору про звільнення майна з-під арешту покладається на розсуд суду. Також зазначив, що запис про обтяження на майно позивача перенесено державним реєстратором з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до відкритого розділу у відповідності з вимогами чинного законодавства. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої на території Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524585600:01:001:0090 (на 18 а.с.). 31.01.2008 Барською державною нотаріальною конторою на майно [PERSON] накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке зареєстровано за номером 6500403 (на 20 а.с.). В подальшому на підставі повідомлення Барської державної нотаріальної контори № 312 від 04.03.1960 державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме заборону на нерухоме майно [PERSON] . До складу майна на, яке накладено обтяження увійшла вищезазначена земельна ділянка. З доданих до позовної заяви доказів, вбачається, що позивач звертався до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Барської державної нотаріальної контори з вимогами про надання відомостей щодо обтяження на його майно (на 22-23 а.с .). В зв`язку з тим, що матеріали за 1960 рік знаходяться в Державному нотаріальному архіві Вінницької області та з наявної інформації в ДРРП неможливо ідентифікувати особу [PERSON] , йому відмовлено у наданні запитуваної інформації (на 29 а.с.). Згідно бази АСВП в Замостянському відділі ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій обл. виконавчі провадження відносно [PERSON] - відсутні (на 24 а.с.). Суд критично оцінює в якості доказів рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2020, оскільки воно не має преюдиційного значення для вирішення даної справи (на 25-28 а.с.). Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України). На думку суду Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради не є особою, якою порушено, оспорюється чи не визнається право позивача. Позивач не скористався наданим йому правом на витребування з Державного нотаріального архіву Вінницької області доказів, з яких можливо було б встановити підстави накладення обтяження, особу боржника та особу в інтересах якої накладено арешт на майно. При цьому витребування доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач та залучення належних співвідповідачів, не є обов`язком суду, оскільки такий покладений на позивача. Враховуючи, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та не доведення позивачем протиправності накладної заборони в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed