Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 21.02.2015 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх декількох років вони разом не проживають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. На даний момент між подружжям відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Також позивач зазначила, що у відповідача власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про його бажання повернутись до своєї сім`ї та стати на шлях виправлення, він не робить. Шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 20.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також запропоновано учасникам справи надати заяви по суті та докази по справі. У строк, визначений судом ухвалою суду від 20.03.2020 від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві. Після розірвання шлюбу позивач просила їй залишити прізвище - [PERSON] . Зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з`явивився в судове засідання без поважних причин. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, думку позивача, а також положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.02.2015, актовий запис № 369. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, заслухавши пояснення позивача надані в судовому засіданні, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 840, 80 гривень, що підтверджується квитанцією від 05.03.2020. (а.с. 3) Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840, 80 гривень. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved