Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, встановленого рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2014 року у справі №585/1355/14ц та стягувати з позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача виникли обставини, передбачені ст. 192 СК України, зокрема він втратив роботу, повторно одружився і у нього народилася ще одна дитина. Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2020 року, у справі відкрито провадження та призначеного розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем до суду направлено відзив, в якому вона просить відмовити в задоволені позову [PERSON] та стягнути з позивача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1200 грн. У відзиві відповідачка зазначає, що позивач працює за кордоном, де заробітки значно вищі ніж в Україні та їх спільна дитина [PERSON] , [INFO] з 10-ти мясяців від народження знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «Міхурово-сечовидний рефлекс 2 ступеню. Хронічний пієлонефрит», за останні два роки перенесла дві операції, які коштували 18 тис. гривень та 5 тисяч на реабілітацію, кошти на які позивач не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив настіпні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , та рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29.04.2014 року у справі № 585/1355/14-ц, з позивача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , - в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON] , в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. (а.с.9). Згідно запису в трудовій книжці [PERSON] , останній 01.07.2019 звільнений з роботи за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України. (а.с.4). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни 25.10.2014 між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №344. (а.с. 5). Позивач має двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане виконавчим комітетом Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області 10.06.2015, актовий запис №07 від 10.06.2015), та доньку [PERSON] , [INFO] (повторно видане свідоцтво про народження видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни 20.03.2014, актовий запис № 52 від 30.01.2013) (а.с.6, 7). Позивач надає довідки про розмір сплачених аліментів від 29.01.20 №10362, від 24.01.20 № 48. (а.с. 11, 12) та копію виконавчого листа від 29.04.2014 у справі №585/1355/14-ц (2/585/521/14). Згідно довідки КНП «Центр первинної медичної допомоги міста Ромни» Роменської міської ради від 14.02.2020 [PERSON] має діагноз «Хронічний вторинний пієлонефрит, міх урно-сечовий рефлекс 1-2 ст». Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 1 наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що те, що, як встановлено судом, згідно наданих позивачем довідок, середній розмір сплачуваних позивачем аліментів на утримання дитини, складає близько 2000 грн. в місяць, дочка позивача [PERSON] хворіє та потребує постійного лікування, позивачем в свою чергу не надано доказів того, що він неотримує будь яких доходів, а також беручи до уваги те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, та згідно чинного законодавства батьки зобов`язані утримувати дітей не залежно від того отримують вони дохід чи ні, суд вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Також на підставі ст. 137, 141 ЦПК України, оцінивши наданий відповідачем акт приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2020, квитанцію до прибуткового касового ордера №13 від 17.02.2020 на суму 1200 грн., суд задовольняє клопотання відповідачки про стягнення на її користь понесені нею витрати на оплату правової допомоги. На підставі положень ст.ст. 2-13, 76-83, 137, 141, 142, 258, 259, 274 ЦПК України, ст.ст. 3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

Outcome: approved