Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

До апеляційного суду звернувся представник позивачки з апеляційною скаргою на рішення суду, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково: суд стягнув на її користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої її неповнолітній дитині внаслідок загибелі на шахті ім. Кірова батька дитини. Суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок нещасного випадку на шахті ім. Кірова державного підприємства «Макіїввугілля», який стався 14 серпня 1999 року, був смертельно травмований [PERSON] На час його смерті [PERSON] членами сім»ї загиблого були: його дружина [PERSON], позивачка у справі, його донька [PERSON], [INFO], та його батьки. Суд першої інстанції установив, що внаслідок загибелі батька дитині дійсно була спричинена моральна шкода, донька загиблого лишилась без батьківської підтримки та піклування. Оскільки нещасний випадок з [PERSON] стався на виробництві під час виконання трудових обов»язків, відповідальним за загибель робітника та спричинення у зв»язку з цим дитині моральної шкоди має нести державне підприємство «Макіїввугілля», структурним підрозділом якого є шахта, на якій працював та загинув [PERSON] Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах своєю неповнолітньої доньки, суд першої інстанції виходив з того, що нещасний випадок з батьком дитини стався у серпні 1999 року, коли діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року, за яким у відповідності до вимог ст.440-І розмір моральної шкоди визначався судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка завдала шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, інших негативних наслідків, але не менше п»яти мінімальних розмірів заробітної плати. Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази та прийнявши до уваги, що рішенням апеляційного суду від 26 вересня 2013 року на користь [PERSON] вже було стягнуто моральну шкоду у сумі 50 000 грн. у зв»язку із загибеллю її чоловіка, суд першої інстанції стягнув з підприємства на користь Падєріної, яка у цій справі діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки, 10 000 грн. моральної шкоди. В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким стягнути на користь позивачки моральну шкоду у розмірі не нижче 30 000 грн., оскільки вважає, що суд першої інстанції не врахував глибину моральних страждань дитини через загибель її батька. Крім того, у своєму рішенні суд першої інстанції посилається на рішення апеляційного суду, яким на користь позивачки вже було стягнуто моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., однак вказана обставина не може впливати на ті правовідносини, що виникли у даній справі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, з таких підстав. Судом першої інстанції було встановлено, що [INFO] у віці 22 років при виконанні трудових обов»язків внаслідок нещасного випадку на шахті загинув [PERSON], який працював на підземній роботі. Загиблий мав сім»ю - дружину [PERSON] та малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно установив фактичні обставини справи, всебічно, повно і об»єктивно дослідив надані сторонами докази стосовно факту спричинення дитині моральної шкоди та дійшов правильного правового висновку про те, що донька загиблого [PERSON], яка на цей час є неповнолітньою, дійсно зазнала душевних страждань через загибель свого батька. Згідно з роз»ясненнями, які містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна розрахувати та відшкодувати у повному обсязі, оскільки не існує ніяких точних критеріїв майнового виразу душевних страждань, способів обчислення її розміру, тому будь-яка матеріальна компенсація моральної шкоди, завданої душевними стражданнями, не може бути адекватною дійсним моральним стражданням особи, а відтак будь-який її розмір має суто умовний вираз. Зі справи ж вбачається, що дитина втратила свого батька, маючи вік одного року 4 місяців від народження, зараз дівчині 15 років, практично усе своє життя вона була позбавлена батькової любові, зростала без батькової опіки, піклування, турботи, без батькового захисту та поради. За таких обставин апеляційний суд вважає, що розмір морального відшкодування, визначений судом першої інстанції, не відповідає глибині моральних страждань дитини, яка зростала без батька, лишилась напівсиротою, тому, враховуючи принципи розумності, справедливості та виваженості, апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди на користь неповнолітньої дитини, слід збільшити та стягнути матері цієї дитини, яка діє у її інтересах, моральну шкоду у сумі 50 000 грн. Апеляційний суд вважає, що недоречним при визначенні розміру морального відшкодування на користь дитини загиблого [PERSON] є посилання суду першої інстанції на рішення апеляційного суду від 26 вересня 2013 року, яким з підприємства на користь позивачки вже була стягнута моральна шкода у сумі 50 000 грн., спричинена їй загибеллю її чоловіка, оскільки у даному випадку правовідносини виникли між іншими сторонами, бо йдеться про моральні страждання дитини, яка зазнала таких моральних втрат, які ніякому відновленню не підлягають та будуть супроводжувати її усе життя. На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити в частині розміру морального відшкодування та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди до 50 000 грн.

Outcome: partial