Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 квітня 2012 року між ним та підприємством відповідача було укладено договір № 1 оренди (найму) об'єктів нерухомості, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в платне тимчасове користування нежилі приміщення загальною площею 101,8 кв.м, розташовані в м. Маріуполі по [ADDRESS] (кімнати 1,2,3,4,5). Відповідно до умов п. 4.1 договору розмір орендної плати з 02 квітня 012 року становить 4706 грн. за один календарний місяць, в тому числі 705,90 грн. податку на доходи фізичних осіб. Разом з тим, орендар не виконує умови договору, а саме не сплачує орендну плату, не відшкодовує вартість комунальних послуг та збитки, пов'язані з пошкодженням речі. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період лютий-березень 2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми основного зобов'язання станом на 06 жовтня 2015 року (на день уточнення позовних вимог) в розмірі 13491,35 грн., вартість спожитих комунальних послуг в сумі 10 грн., збитки у зв'язку з пошкодженням речі в сумі 19 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Позивач в судове засідання не з*явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з*явився з невідомих суду підстав, про місце, день та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення повідомлень на електронну адресу підприємства, про що свідчать письмові підтвердження відправлень. 28 серпня 2015 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач зазначає, що борг з орендної плати за лютий 2015 року відсутній, оскільки був своєчасно проплачений, строк оренди сплинув в березні 2015 року та не міг вважатися продовженим, оскільки договір оренди нотаріально не посвідчений і право оренди не зареєстровано в Держреєстрі прав на нерухоме майно, тому борг за орендну плату відсутній разом з інфляційними витратами та трьома відсотками річних. Заперечують проти стягнення 10 грн. в рахунок відшкодування вартості комунальних послуг, оскільки не надано доказу вказаних витрат. Проти відшкодування шкоди, заподіяної об'єкту оренди також заперечують, оскільки ані доказів заподіяння збитків, ані розрахунку позивачем не надано. Просять відмовити в позові.(а.с. 70) Через неявку у судове засідання відповідача за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 02 квітня 2012 року сторони уклали договір № 1 оренди (найму) об'єктів нерухомості, згідно з яким орендодавець [PERSON] передає, а орендар ТОВ «Компанія «Агро-Союз» приймає в оплатне тимчасове користування нежилі приміщення, які складаються з частини першого поверху будинку, розташованого в м. Маріуполі по [ADDRESS]. Загальна площа об'єкту оренди 101,8 кв.м. Пунктом 3.1 передбачено, що строк оренди за даним договором становить 30 місяців з моменту приймання об'єкту оренди за актом приймання - передачі. Пунктом 3.2. договору передбачено, що якщо одна із сторін не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку оренди не повідомить іншу сторону про відмову від продовження строку оренди - строк оренди вважається продовженим на 6 місяців. Дана умова продовження строку оренди застосовується доки загальний строк оренди (з урахуванням його продовжень) не складатиме 30 місяців. Якщо не пізніше ніж за 10 днів до закінчення 30 місяця оренди одна із сторін не повідомить про відмову від продовження строку оренди - строк оренди вважається продовженим ще на 5 місяців і 25 днів. Продовження строку оренди у вищевказаному порядку не потребує підписання сторонами додаткової угоди про продовження строку оренди. В пункті 4.1. договору закріплена вартість орендної плати, яка складає 4706 грн. за один календарний місяць, в тому числі 705,90 грн. сума податку на доходи фізичних осіб. Орендна плата підлягає індексації в порядку та строки, погоджені сторонами відповідно до діючого законодавства (п. 4.2.). (а.с. 7) Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що в кінці лютого 2015 року звільнив об'єкт оренди та з березня 2015 року не користувався ним та повернув його позивачеві, а тому не повинен сплачувати орендну плату за березень. Крім того, відповідач зазначає, строк дії договору оренди не міг вважатися продовженим, оскільки договір нотаріально не посвідчений і право оренди не зареєстровано в Держреєстрі прав на нерухоме майно. Суд критично ставиться до вказаної позиції відповідача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29 травня 2013 року у випадку неодноразової пролонгації договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на підставі ст.. 794 ЦК України чи частини другої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (строк дії якого менший трьох років) немає підстав для його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Тому, з огляду на п.п. 3.1 та 3.2 договору та норми матеріального права, вказаний договір оренди не потребував нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Пунктом 7 договору передбачено порядок повернення орендованих приміщень, відповідно до якого по закінченню терміну оренди орендар у місячний термін зобов'язаний передати орендодавцеві об'єкт оренди по акту прийому-передачі., який підписується сторонами договору, у якому вказується технічний стан об'єкта оренди, його недоліки й ушкодження. У момент підписання акта прийому-передачі Орендар передає Орендодавцеві (в разі наявності) ключі від об'єкту оренди. (а.с. 8) Дослідивши акт приймання-передачі від 01 березня 2015 року, надісланий відповідачем до суду, суд вважає, що він не може бути доказом припинення дії договору оренди, оскільки підписаний тільки однією стороною - орендарем і не містить підпису чи іншого погодження орендодавця (а.с. 77), а посилання представника відповідача в своїх запереченнях про надання позивачеві двох примірників акту приймання-передачі об'єкту оренди, які було надіслано поштовим відправленням, один з яких позивач не повернув, не є слушними, оскільки направлення акту приймання-передачі поштовим відправленням суперечить умовам договору та нормам діючого законодавства. Крім того, суд зауважує на тому факті, що акт приймання-передачі від 01 березня 2015 року було надіслано позивачеві поштою лише 08 липня 2015 року, тобто вже після звернення позивачем до суду із позовом. (а.с. 73) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, з огляду на те, що строк дії договору оренди триває, відповідач не виконує умови вказаного договору, не сплачує орендну плату, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 02 квітня 2012 року станом на 06 жовтня 2015 року в сумі 13491,35 грн. підлягають задоволенню. Визначаючи розмір заборгованості, що виникла у зв'язку з невиконанням умов договору оренди, суд перевірив розрахунки, надані позивачем та погоджується з ним. (а.с. 97-102) Посилання представника відповідача в своїх запереченнях про сплату позивачеві в рахунок орендної плати за лютий 2015 року 4000,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 15 січня 2015 року, спростовується цим же самим платіжним дорученням, в якому в графі «призначення платежу» зазначено за послуги оренди (грудень 2014 року). (а.с. 80) Лист підприємства відповідача від 07 липня 2015 року на ім*я позивача про помилкове зазначення в платіжному дорученні призначення платежу за грудень 2014 року, і в якому заявлено про зарахування вказаної суми за лютий 2015 року, не може бути врахований судом, як підтвердження оплати орендної плати за лютий 2015 року, оскільки вказаний лист було направлено 08 липня 2015 року, тобто вже після звернення орендодавця з позовом до суду, тому розцінюється судом як намагання відповідача частково ухилитись від цивільної відповідальності перед позивачем. (а.с. 72, 73) Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін , кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Тому, розглядаючи цивільну справу, суд у відповідності зі ст. 10, 11 ЦПК України виходив з принципу змагальності й рівності сторін у поданні доказів , а також розглядав спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі представлених ними доказів. У відповідності з положеннями ст. 60, ч. 3 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 грн. вартості спожитих комунальних послуг, позивачем не надано підтвердження таких витрат, а тому позов в цій частині підлягає відхиленню. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної об'єкту оренди, в сумі 19 грн., в обґрунтування якої надано акт ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя від 19 травня 2015 року, в якому зазначено, зокрема, факт зняття гвинтового замку, на придбання якого позивачем витрачено 19 грн., що підтверджується касовим чеком. (а.с. 11) Між тим, позивачем не доведено факт того, що вказана шкода заподіяна саме внаслідок неправомірних дії підприємства відповідача, а не будь-якою іншою особою, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню орендні платежі за лютий та березень 2015 року в сумі 9412 грн., індекс інфляції загальною сумою 3840,32 грн., три процента річних від простроченої суми основного зобов'язання загальною сумою 239,03 грн. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., який слід теж стягнути з відповідача.

Outcome: partial