Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та регулярно отримують послуги від КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з централізованого теплопостачання. Відповідачі регулярно порушують умови та правила споживання послуг з централізованого теплопостачання та станом на 30.09.2019 заборгували за надані послуги за період з жовтня місяця 2016 року по вересень місяць 2019 року (включно) 3 304, 33 гривень, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідачів належить стягнути 3% річних та інфляційні втрати. В добровільному порядку відповідачі відмовляються сплатити заборгованість за надані послуги з центрального теплопостачання. КП ВМР «ВМТЕ» терпить матеріальні збитки у зв`язку з відмовою відповідачів розрахуватись за спожиту теплову енергію. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості у сумі 3 882, 42 гривень, з яких: 3 304, 33 гривень - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 169, 26 гривень - 3 % річних; 408, 83 гривень - інфляційні втрати. Ухвалою суду від 13.12.2019 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] ; вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачами 19.12.2019 було отримано копію ухвали суду від 13.12.2019 та копію позовної заяви із доданими до неї документами. (а.с. 33-34) У строк, визначений судом ухвалою суду від 13.12.2019, від відповідачів отримано відзив на позов. У своєму відзиві відповідачі вказали, що заперечують щодо задоволення позовних вимог, оскільки, зокрема, між [PERSON] та КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 06.12.2019 було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 05000316 . Також разом із відзивом відповідачами було заявлено клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.12.2019 розгляд справи було вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Як вбачається із офіційного веб-сайту Укрпошти, вищевказаний відзив позивачем було одержано 30.12.2019. 09.01.2020 від позивача судом одержано відповідь на відзив. Однак, дана відповідь у порушення вимог ч. 3 ст. 174, ч. 4 ст. 179 і ч. 2 ст. 278 ЦПК України надана позивачем із порушенням строку встановленого судом ухвалою від 13.12.2019. Водночас, представником позивача повідомлено, що порушення встановленого судом строку зумовлено її перебуванням на лікарняному з 02.01.2020 по 08.01.2020 (включно). Тому, враховуючи поважність причин порушення встановленого судом строку для надання відповіді на відзив, суд приймає його до розгляду. Так, у відповіді на відзив представник позивача зазначила, зокрема, що розрахунки заборгованості проведено позивачем вірно. Враховуючи те, що відповідачі регулярно порушують умови оплати наданих послуг, позивач не може бути впевнений і ризикувати тим, що відповідачі не порушать умови укладеного договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 05000316 від 06.12.2019. Як вбачається із офіційного веб-сайту Укрпошти, вищевказану відповідь на відзив відповідачами було одержано 11.01.2020. У строк встановлений судом від відповідача [PERSON] 16.01.2020 судом було отримано заперечення на відповідь на відзив із викладеними у ньому поясненнями і мотивами відхилення наведених позивачем у відповіді аргументів. 09.01.2020 представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою суду від 25.02.2020 позивачу відмовлено у прийнятті до розгляду вищевказаної заяви про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позові і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , діючи в своїх інтересах та інтересах співвідповідача [PERSON] , просила відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З оборотної відомості за період з жовтня місяця 2016 року по вересень місяць 2019 року (включно) вбачається нарахування за послуги з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з жовтня місяця 2016 року по квітень місяць 2019 року (включно) в сумі 3 304, 33 гривень. (а.с. 6) Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (із змінами) власник та наймач (орендар) квартири, зокрема, зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Таким чином, згідно із вищевказаними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони ними фактично користуються. При цьому судом прийнято до уваги, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми закону судом прийнято до уваги, що реєстрації місця проживання особи не є доказом споживання нею наданих позивачем послуг, оскільки сама по собі така реєстрація не є абсолютним підтвердження обставин споживання нею послуг, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Так, судом встановлено наступне. Згідно з витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово-комунального господарства м. Вінниця, за адресою: [ADDRESS] , проживають та зареєстровані з 16.08.2019: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (особовий рахунок № [NUMBER] ). (а.с. 8) Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи, наданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 11.12.2019: [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , у зв`язку із смертю [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.12.2019 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.08.2019 по теперішній час. (а.с. 22, 24, 26) Таким чином, належних та допустимих доказів споживання відповідачами наданих позивачем послуг за період з жовтня місяця 2016 року по квітень місяць 2019 року (включно), суду не надано. А отже і виникнення обов`язку у відповідачів оплачувати такі послуги позивачем не доведено. Водночас, судом прийнято до уваги, що між [PERSON] та КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 06.12.2019 було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 05000316 . (а.с. 37) Згідно вищевказаного договору, [PERSON] зобов`язалась сплатити заборгованість за надані КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що утворилася станом на 01.12.2019 в сумі 3 823, 85 гривень. Сторони погодили термін і порядок погашення цієї заборгованості, а також відповідальність за невиконання умов цього договору. Строк погашення заборгованості сторони встановили до 20.11.2020 з грудня місяця 2019 року. Реструктуризація (розстрочка) заборгованості - добровільні виплати боргів за житлово-комунальні послуги рівномірно розподілені на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість, яка є предметом спору у даній справі, є предметом договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 05000316 від 06.12.2019. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Водночас, представник позивача, зважаючи на обставини справи, не скористалась своїми процесуальними правами і не клопотала перед судом про залишення позову без розгляду, не відмовилась від позову тощо, а підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідачів на його користь заборгованості в сумі 3 882, 42 гривень. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1- ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 13.12.2019 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, відповіді на відзив, а відповідачем у відзиві і запереченнях на відповідь на відзив, заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню,оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог і положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed