overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що 16 жовтня 1999 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові до-кази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 16 жовтня 1999 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Жито-мирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис №1669. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії Г-ТИ №060229 від 16 жовтня 1999 року (а.с.15). 17 червня 2002 року у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджуєть-ся копією свідоцтва про народження серії 1-БК №180674 від 2 липня 2002 року (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збере-ження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування [PERSON] до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 19 січня 2000 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] під-тримують позов та просять суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові до-кази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 19 січня 2000 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАГС Вінницької міської ради Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одружен-ня був зроблений запис №50. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одру-ження серії 1-АМ №046104 від 19 січня 2000 року (а.с.16). 11 жовтня 2003 року у них народився син [PERSON], а 28 травня 2009 року народився син [PERSON] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про на-родження серії 1-БК №246099 від 21 жовтня 2003 року (а.с.15) та серії 1-ОК №127206 від 12 червня 2009 року (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування [PERSON] до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 6 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сім'єю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судове засідання [PERSON] не з'явився, він надіслав заяву (а.с.15), в якій підтри-мує позов та просить розглядати цивільну справу за його відсутності. [PERSON] також не з'явилася у судове засідання, вона надіслала заяву (а.с.16), в якій повідомила, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати спра-ву без її участі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задово-ленню з таких підстав. Встановлено, що 6 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МУЮ у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис №375. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 січня 2015 року (а.с.3). [INFO] у них народилася дочка [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 2006 року (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамбле-єю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збе-реження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування [PERSON] до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2014 року, актовий запис № 2, Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сімї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства відносно малолітньої [PERSON], [INFO], просив внести зміни до актового запису про народження дитини, мотивуючи тим що він є батьком дитини. Позивач зазначив, що на теперішній час встановити батьківство можливо виключно в судовому порядку, оскільки Корабельним відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції йому було відмовлено у внесені змін до актового запису на підставі того, що державна реєстрація народження [PERSON] була проведена відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України, тому він був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили його задовольнити. Відповідачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представники третіх осіб в судовому засіданні не заперечували, щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши докази у справі, суд встановив та обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 175556 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька внесені зі слів матері. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.08.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. (Стаття 128 СК України). Так, в судовому засіданні визнано сторонами що батьком [PERSON] є позивач [PERSON], що відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України\~доказуванню не підлягає. З урахуванням викладеного, враховуючи позицію відповідача, висловлену письмовою заявою, суд приходить до висновку, що\~\~вимоги [PERSON] про визнання батьківства обґрунтовані та підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS], і належить йому на праві власності на підставі договору дарування. Вказав, що відповідач зареєстрований в житловому будинку з 25 грудня 2006 року, однак, з дня реєстрації в будинку не проживає, не виконує обов'язки, пов'язані з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, просить визнати, що відповідач втратив право користування житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02 березня 2016 року, підтримала заявлені вимоги.. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку через оголошення в пресі(газета «Вінниччина» №18(23060) від 04 березня 2016 року), заперечень проти позову не подав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виданим 18 квітня 2004 року, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38646475 від 05 червня 2015 року (а.с.7-12). Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 12 січня 2016 року [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], але не проживає з 2006 року. Відносини між сторонами регулюються статтею 405 ЦК України, яка визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом(ч.2). Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку, власником якого являється позивач [PERSON], з 2006 року. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає понад один рік в житловому будинку позивача, судом не встановлено поважність причини його відсутності чи наявність домовленості між відповідачем і власником житла щодо порядку користування житловим будинком. Судові витрати, які складаються з 551 грн. 20 коп. судового збору, понесені позивачем, необхідно стягнути на його користь з відповідача [PERSON] на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що вони мешкали спільно до грудня 2015 року, оскільки на протязі останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в результаті призвело до припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, й, за їхнім спільним переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просив розглянути справу без його участі і задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи, та в тексті цієї заяви зазначила, що проти позову розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис № 239; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, на протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в результаті призвело до припинення між ними шлюбно-сімейних відносин у грудні 2015 року, й, за їхнім спільним переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з п позивачем, про що вона зазначила в своїй адресованій суду письмовій заяві (а.с.17). З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та вони проживаються окремо, а також, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного і переконані, що їх сім'я розпалася й наміру відновляти сімейні відносини вони не мають. Позивач та його представник - адвокат Мельниченко Т.С. просили розглянути справу без їхньої участі та задовольнити позов, про що подали адресовану суду свою спільну письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначила, що проти розірвання шлюбу з відповідачем не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2011 року у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 163; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач в позовній заяві, він і відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, й вони обидва переконані, що їх сім'я розпалася та наміру відновляти сімейні відносини вони не мають. Як вказують сторони у адресованих суду своїх письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені і вони проживають окремо з грудня 2015 року, та строки для примирення їм не потрібні. Крім того, з позовної заяви позивача та з вказаних заяв сторін вбачається, що їхній малолітній син [PERSON], [INFO], проживає з батьком - позивачем [PERSON] та знаходить на його утриманні, й за обоюдною згодою сторін їх дитина і після розірвання шлюбу між ними залишиться проживати з позивачем. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, в зв'язку з чим вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2015 року, й подальше збереження їх шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Позивач просив розглянути справу за його відсутністю, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представник позивача - [PERSON] просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу, за останньою відомою судові адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 грудня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3187. Як зазначає позивач, в останній час спільного проживання з відповідачем їх погляди на життя стали взаємопротилежними, вони втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2015 року, й подальше збереження їх шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, в зв'язку з чим вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, й подальше збереження їх шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Позивач просив розглянути справу за його відсутністю, про що подав адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Відповідач та її представник - адвокат Самборська Н.П. також просили розглянути справу без їхньої участі, про що подали свої адресовані суду письмові клопотання та заяву, які приєднані судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 257; під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, що, по-перше, на грунті різних поглядів на подружнє життя між ним і відповідачем постійно відбувалися сварки і скандали, в зв'язку з чим більше двох місяців тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини; по-друге, він багато разів намагався налагодити сімейні відносини, але переконався, що це неможливо та у нього з відповідачем не буде міцної сім'ї; і, по-третє, він втратив до відповідача почуття любові і поваги, тому вважає, що вжиття заходів до примирення з відповідачем буде суперечити моральним засадам суспільства. В свою чергу відповідач, в своєму адресованому суду клопотанні, вказує, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також, що на примирення з позивачем не згодна. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 19 лютого 2000 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований виконавчим комітетом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 3. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] З серпня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені у у зв'язку з несумісністю характерів та відсутністю повагою один до одного, через що в сім'ї постійно відбувались сварки. З урахуванням вищевикладених обставин позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачкою неможливе і просить шлюб розірвати. Позивач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2000 року виконавчим комітетом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2015 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало постійні сварки з різних причин, втрата почуттів любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними права та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved