Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просив суд ухвалити рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №78, вчинений приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною 24.01.2017р. щодо стягнення грошових коштів у сумі 40 509,56 грн. з гр. [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною 24.01.2017р. винесено виконавчий напис щодо стягнення грошових коштів у сумі 40 509,56 грн. з гр. [PERSON], місце проживання: [ADDRESS]. Як вказує позивач, 13.07.2017 р. йому зателефонували з ПАТ КБ «Приватбанк» та повідомили про відкриття Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ПАТ «КБ Приватбанк» боргу в розмірі 40509,56 гривень. 14.07.2017р. ознайомившись з виконавчим провадженням №54234710 яке було відкрите 06.07.2017) позивачу стало відомо, що Виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 78 від 24.01.2017 р. про стягнення з позивача на користь Відповідача ПАТ «КБ Приватбанк» боргу в розмірі 40509,56 грн. В матеріалах Виконавчого провадження знаходилась копія Виконавчого напису, ознайомившись з яким, позивач дізнався, що Виконавчий напис винесено на підставі виниклого боргу позивача перед ПАТ «КБ Приватбанк» за кредитним договором №б/н від 02.09.2014 року. Однак, позивач вважає, що Виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у звязку з наступним. Виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне Виконавче провадження щодо стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 40509,56 гривень. Як вказує позивач відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно з тексту Виконавчого напису, Виконавчий напис складено на підставі Кредитного договору №б/н від 20.09.2014 року укладеного між ПАТ «КБ Приватбанк» та фізичною особою - субєктом підприємницької діяльності [PERSON], № платника податків [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS], місце народження - м. Умань, Черкаської обл. Як зазначає позивач кредитний договір №б/н від 20.09.2014 року між сторонами не укладався, станом на 20.09.2014 року позивач за адресою: [ADDRESS] не проживав та зареєстрований не був та зареєстрованим фізичною особою - субєктом підприємницької діяльності не був, крім того без посилання на відповідний документ зазначено розрахунок заборгованості, про який мені теж нічого не відомо. Таким чином, Виконавчий напис складено на підставі неправдивих відомостей. Як вказує позивач основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх. Жодного документу на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед ПАТ «КБ Приватбанк» не існує чи будь якого інший документ, який би повідомляв про це позивача відсутній. Враховуючи наведене та посилаючись на положення Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, Цивільного кодексу України; ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, просив заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, а також вказував на те, що до 28.02.2014 року він - позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], № платника податків, дата та місце народження співпадають з відомостями вказаними у Виконавчому написі, однак предявлений кредитний договір від 20.09.2014 р. містить посилання на адресу за якою він вже зареєстрованим не був. враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №78, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 24.01.2017р. щодо стягнення грошових коштів у сумі 40 509,56 грн. з гр. [PERSON], вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача ПАТ «КБ Приватбанк» в судовому засіданні щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечувала, та просила в задоволенні заявлених вимог відмовити посилаючись на обставини викладені в запереченнях, вказуючи на те, що позивачем не надано до позовної заяви жодних доказів в обґрунтування заявлених вимог. Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала свої заперечення з приводу заявлених вимог та заяву з проханням розгляду справи в її відсутності, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Представник третьої особи Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе розглянути справу в відсутності вказаного представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною 24.01.2017р. вчинено виконавчий напис щодо стягнення грошових коштів у сумі 40 509,56 грн. з гр. [PERSON], місце проживання: [ADDRESS] за вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] залишок заборгованості за кредитом 19169 грн. 23 коп., залишок заборгованості за відсотками 15765 грн. 28 коп., пеню за комісією 788 грн. 88 коп., штраф 1786 грн. 17 коп., всього в розмірі 37509 грн. 56 коп., з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 40509 грн. 56 коп. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 розяснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлено, що по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору №б/н від 20.09.2014 року. Разом із тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту - ВССУ) в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.04.2014 року, а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року зазначали, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. Вищі судові інстанції акцентують увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум в частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило, у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано із часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису заборгованість може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності сум немає. Проте, із матеріалів справи вбачається, що у вимогах ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] зазначається про наявність заборгованості в сумі 38009 грн. 56 коп., з яких: 19169 грн. 23 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15765 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками; 788 грн. 88 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. заборгованість по штрафам ( фіксована частина) , 1786 грн. 17 коп. заборгованість по штрафам ( відсоток від суми заборгованості). Разом із тим, у виконавчому написі відсутня сума стягнення в розмірі 500,00 грн. штрафу, а тому нотаріусом фактично вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача не всієї суми боргу. З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 24.01.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 78 не можна визнати таким, що вчинений із дотриманням вимог закону та він підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача вказаних висновків суду не спростовують, а тому судом відхиляються. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідачів в солідарному порядку сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved