Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON], 1966 року народження, перебуває на диспансерному обліку з 1987 року з діагнозом шизофренія. Захворювання протікає безперервно - прогредиентно. У клініці хвороби переважає афективно-маячна симптоматика з маячними ідеями відносин, переслідування, значення, вербальним галлюцинозом. Сформувався дефект особистості на рівні вираженої редукції енергопотенціалу. У період погіршення стану стає злісним, агресивним, вживає алкоголь, імпульсивний, відчуває вербальні галюцинації, не спить ночами, кричить, бродяжить, голодує, перестає за собою стежити. Багаторазово і тривало лікувався в стаціонарі Лисичанської обласної психіатричної лікарні. Ремісії короткі, неповні, медикаментозні. Потребує регулярного прийому підтримуючого лікування, яке не приймає. Чим і пояснюється частота загострень хвороби. Ухиляється від спостереження, на прийом не звертається, потребує в щомісячному огляді психіатром. Хворий соціально дезадаптований - тривало не працює, більшу частину часу проводить вдома, нічим не цікавитеся, не здатний самостійно вирішити свої соціальні та побутові питання, не має реальних планів на майбутнє, бродяжить, зовні неохайний, брудний, періодично голодує, не здатний собі купити продукти. Не цікавиться своїм зовнішнім виглядом, неохайний. Остання госпіталізація в ЛОПЛ з 17.11.2014 року по теперішній час. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісіє, яка, враховуючи хронічний характер течії хвороби, агресивні дії у відношенні до оточуючих, ухилення від лікування та спостереження, соціальну дезадаптованість, прийшла до висновку про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], уродженця м. Лисичанська, проживаючого за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу Вербицький Є.Ю. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутності, з рішення суду заздалегідь згоден. Законний представник хворого [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву в якій просив суд призначити АДПП його брату [PERSON] та справу розглянути за його відсутності. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26.05.2014 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів від 02.12.2014 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], 1966 року народження, інвалід ІІ групи. З 1987 року перебуває на обліку з діагнозом шизофренія. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах багаторазово, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 17.11.2014 року по теперішній час. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі шизофренії, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON], задовольнити.

Outcome: approved