overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] . звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 15 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №71. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 15 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №71. (свідоцтво про шлюб І-ФП №098591, видане 15 червня 2011 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, подавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність / а.с. 21 /. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що сімейні відносини з позивачем вони не підтримують з серпня 2015 року, оскільки дійсно мають фактичні сімї. На примирення він не згоден. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 01 березня 2013 року у відділі ДРАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 35, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 3 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають малолітню дочку, [INFO] / а.с. 4 /. Спільно, однією сімєю, як вбачається з пояснень відповідача, вони не проживають з серпня 2015 року. В даний час сімейних відносин позивач та відповідач не підтримують, проживають окремо. На примирення вони не погоджуються. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися та існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що їх сімя розпалася і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. З пояснень позивача вбачається, що у строк, наданий судом для примирення, сторонни не примирилися. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що сімейні відносини з позивачем вони дійно не підтримують. На примирення він не згоден. Просив їхній шлюб розірвати. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 25 вересня 1994 року у Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 3 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина, [INFO] / а.с. 4 /. Спільно, однією сімєю, як вбачається з пояснень сторін, вони не проживають. В даний час сімейних відносин позивач та відповідач не підтримують. У строк, наданий ухвалою суду / а.с. 17 /, сторонни не примирилися. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися та існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач просить залишити їй післяшлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виклику його через оголошення у пресі (Рідне Прибужжя № 30 від 28 липня 2016 року). Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 4) та сина [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с.5), які відповідно до довідки про склад сім'ї від 16.05.2016 року проживають разом з позивачкою. (а.с. 2). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 03 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №121. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 03 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №121. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 03 червня 2014 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дітей. Позивач посилається на те, що 30.10.1999 року з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу, 27.09.2000 року,\~ у них народився син [PERSON], та 26.06.2008 року, народилася дочка [PERSON], які проживають разом із позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Протягом останніх шести місяців сторони проживають окремо. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки в судове засідання сторони по справі не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу у відсутність сторін та їх представників на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що 30.10.1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 024414 зареєстрованого Лип'ятинською сільською радою Хмільницького району Вінницької області 30.10.1999 року, актовий запис № 4.(а.с.5) Батьком дітей згідно свідоцтв про народження дітей записано відповідача.(а.с.3-4) На день звернення до суду діти знаходяться на утриманні матері, що підтверджується довідкою Уланівської сільської ради № 1844 від 24.05.2016 року.(а.с.9) У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька чи матері, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що діти являються матеріально незабезпеченими, а відповідач являючись батьком дітей, маючи задовільний стан здоровя, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача\~ в дохід держави. На підставі ст.ст. 180 - 182,\~ 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 19.07.2008 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області,\~ актовий запис № 5. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї. Протягом восьми років подружні відносини між ними погіршувалося, на даний час кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально та суперечить їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причин неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлювала будь-яких заперечень проти такого порядку вирішення справи. Судом встановлено, що 19.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 039934 від 19.07.2008 року (а.с. 3) Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних стосунків через різні характери та погляди на життя, між ними не існує взаєморозуміння та прагнення зберегти шлюб та сімю. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з\~ ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За правилами ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін є неможливе. Шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинено. Згідно вимог статей 51 Конституції України, 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про \~розівання шлюбу, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 04.12.2008 року, шлюб був зареєстрований у виконавчому комітеті Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі знаходяться у шлюбі з 04.12.2008 року, шлюб був зареєстрований у виконавчому комітеті Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього життя, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї між сторонами є неможливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 грудня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3291. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб, 25 грудня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3291, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БК № 276807 видане 09 січня 2015 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не скоалось. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved