Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

В суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Вказаний будинок останній успадкував після смерті свого батька, який помер [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав. Як спадкоємець першої черги за законом, позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, а саме у відповідності до ч.І ст.1268 ЦК подав письмову заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 06.02.2019 року, листом Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 19.07.2019 року №1067/01-16 про коло спадкоємців, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55156015 від 16.02.2019 року. Однак, при оформленні спадкових прав на спадковий будинок виникли проблеми, які перешкоджають оформленню спадщини. Так, згідно правовстановлюючих документів на будинок, власником даного будинку зазначений ще [PERSON] , тобто дід позивача. Відповідно нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] .який в свою чергу успадкував вказаний будинок після свого батька - [PERSON] . Однак із-за відсутності документів, які б свідчили про перехід права власності на житловий будинок від [PERSON] до [PERSON] , позивач позбавлений можливості оформити спадкові права. Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відзив не подано, клопотань не заявлено. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем І черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України як син спадкодавця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, серії [NUMBER] ; заявою від 06.02.2019 року про прийняття спадщини до Володимирецької районної державної нотаріальної контори; довідкою Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 19.07.2019 року №1067/01-16 про коло спадкоємців; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55156015 від 16.02.2019 року. Згідно Постанови Володимирецької районної державної нотаріальної контори №1247/01-16 від 07.08.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві відсутні. Про те, що будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належав [PERSON] свідчить копія свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 28.08.1974 року, де зазначено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .. Однак, згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений станом на 07.03.2019 року, порядковий номер будинку, який належить [PERSON] - 3. У зв`язку з цим [PERSON] звертався до Володимирецької селищної ради з заявою про впорядкування порядкових номерів щодо спірного будинку. Рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області від 14.03.2019 року №46 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо встановлення порядкового номеру об`єкту нерухомого майна по [ADDRESS] , розміщеному на земельній ділянці, наданій [PERSON] , встановлено порядковий номер 3. Також, згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів від 19.03.2019 року №1102, право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть останнього, серії [NUMBER] Згідно з ч.2 ст.і 524 ЦК Української РСР 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки на випадок смерті [PERSON] не залишив заповіт, то спадкоємство здійснювалося на підставі закону. Згідно із ч.І статті 529 ЦК Української РСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема : довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово - будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). Згідно довідки Володимирецької селищної ради Рівненської області від 13.05.2019 року №1525, на час смерті [PERSON] з ним проживали його дружина - [PERSON] , 1924 р.н., син - [PERSON] , 1961 р.н., (батько позивача), та донька - [PERSON] , 1954 р.н., які є спадкоємцями першої черги за законом. Однак [PERSON] , яка визначена відповідачем у даній справі, не оформила до цього часу свою частку у спадщині, не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформлення спадщини, оскільки не бажає її успадковувати. Згідно із ч.З статті 12 Цивільного кодексу України особа може відмовитися від свого майнового права, а на підставі ч.2 ст.346 ЦК України підставою припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . На час її смерті, згідно довідки Володимирецької селищної ради Рівненської області від 13.02.2019 року №819, з нею проживав її син, батько позивача - [PERSON] , який в силу ч.З ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Факт родинних відносин між батьком позивача - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] . Згідно ч.7 гі.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. У відповідності до п. 2 ч.3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спірний житловий будинок згідно наявного у справі технічного паспорта збудований у 1967 році. У 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно із ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року, кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Відповідно до п. 6 Постанови від 26 серпня 1948 року будівництво індивідуальних житлових будинків повинно здійснюватись за типовими та індивідуальними проектами. За змістом Указу від 26 серпня 1948 року та Постанови від 26 серпня 1948 року, вказані нормативні акти не пов`язували виникнення права власності на збудований у період їх дії будинок із реєстрацією права на нього, чи прийняттям такого в експлуатацію на підставі акта відповідної комісії. Якщо збудований у 1967 році будинок відповідав типовому чи індивідуальному проекту, особа, яка його збудувала на виділеній їй для цього земельній ділянці, вважалась власником такого будинку і він міг входити до спадкової маси. З огляду на діючі нормативні акти, які регулювали питання набуття права власності на час будівництва спірного будинку, можна зробити висновок, що дід позивача - [PERSON] був власником спірного житлового будинку, а отже спірний будинок входить до спадкової маси після його смерті. Враховуючи вищевикладене, після смерті [PERSON] спірний будинок успадкували в рівних частках його дружина та двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , яка не бажає успадковувати свою частку, частку дружини [PERSON] [PERSON] , після її смерті [INFO] , теж успадкував батько позивача - [PERSON] . Згідно довідок Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 07.08.2019 року №1240/01-16, №1239/01-16, після смерті [PERSON] , помер [INFO] , [PERSON] , померла [INFO] , спадкові справи не заведені. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що батько позивача - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] , вказане спірне майно, однак не оформив його належним чином, у зв`язку з чим позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України, визначають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним, як спадкоємцем І черги за законом, права власності на спадщину після смерті батька. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. Згідно довідки Володимирецької селищної ради №2872 від 23.08.2019 року, на день смерті [PERSON] , разом з ним у житловому будинку по [ADDRESS] була зареєстрована дружина - [PERSON] . Остання відмовилась від спадщини після смерті [PERSON] на користь сина - [PERSON] , про що свідчить її заява від 29.08.2019 року, засвідчена державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті батька, до складу якої входить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню. Як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved