Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В судове засідання з»явився позивач за первісним позовом [PERSON] і його представник, він же відповідач за зустрічним позовом, представники відповідачів за первісним позовом: виконкому Зіньківської міської ради, вона ж представник позивача за зустрічним позовом, Зіньківського ВУЖКГ, відповідач Загорулько С.В. з представником. Позивач за первісним позовом [PERSON] і його представник просять суд : - Скасувати рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 84 від 31.03.2011 року; - Скасувати розпорядження міського голови Зіньківської міської ради № 13- рг від 31.03.2011 року; - Поновити [PERSON] в Зіньківському виробничому управлінні житлово-комунального господарства на посаді начальника Зіньківського ВУЖКГ; - Стягнути солідарно з відповідачів - Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства 38 100, вул. Дзержинського 117 м. Зіньків Полтавської області і Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату під час виконання ним своїх посадових обов»язків з 29.03.2002 року по 31.03.2013 року в розмірі 346 тис. 104 гривні 80 копійок; - Стягнути солідарно з відповідачів Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства 38 100, вул. Дзержинського 117 м. Зіньків Полтавської області і Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих начальнику Зіньківського ВУЖКГ [PERSON] за період з 29.03.2002 року по 01.04.2011 року, що становить 159 271 гривня 11 копійок; - Стягнути з відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу за 497 робочих днів, з 01.04.2011 року по25.03.2013 року в розмірі 289 119 гривень 81 копійку; - Стягнути з відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] 15 тисяч гривень моральної шкоди; - Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі. Заявлені в зустрічному позові вимоги Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області, про визнання недійсною додаткової угоди від 23 червня 2010 року до контракту з керівником Зіньківського управління житлово-комунального господарства від 1 квітня 2006 року не визнав в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог і невизнання заявленої позовної вимоги в судовому засіданні послались на Закони України, нормативно - правові акти, які регулюють правовідносини в сфері найму і звільнення з роботи за контрактом на підприємствах державної / комунальної/ форми власності, оплати їх праці. Свою позицію обґрунтували відповідно викладеного в позовних заявах, поясненнях і запереченнях направлених до суду / т.1 а.с. 1-5, 101-105, 106-107, 181-186, т.2 а.с.146-152, т.3 а.с.22-26/, поясненнях про причину несвоєчасної виплати заробітної плати, заборгованості по сплаті обов»язкових платежів до Пенсійного фонду України з додатками, що знаходиться в справі / т.3 а.с. 49-67/, та додатках до позовних заяв, які підтверджують його добросовісне відношення до виконання трудових обов»язків, як керівником і добрі результати фінансово-господарської діяльності підприємства / т.2 а.с. 22-32, т. 3 а.с. 89-116/. Послались на висновок судово-економічної експертизи проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. зас. професора М.С.Бокаріуса № 761 від 25.10.2012 року. Представники відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - Зіньківської міської ради Полтавської області, заявлені в первісному позові уточненні позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві /а.с. 146-152/, не визнали в повному обсязі. Заявлений зустрічний позов про визнання недійсною додаткової угоди від 23 червня 2010 року до контракту з керівником Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства від 1 квітня 2006 року підтримали в повному обсязі. В обґрунтування заперечень по заявленому до них позову і в обґрунтування заявленого ними позову, аналогічно до позивача за первісним позовом , в судовому засіданні послались на Закони України, нормативно - правові акти, які регулюють правовідносини в сфері найму і звільнення з роботи за контрактом на підприємствах державної / комунальної/ форми власності, оплати їх праці. Свою позицію обґрунтували відповідно обставин і підстав викладених в поданій ними позовній заяві ,/т.2 а.с.2-4/, запереченнях поданих до суду на позовні заяви [PERSON] /т.1 а.с.56-57,/ в друкованому тексті виступу, долученому до матеріалів справи /т.3 а.с.193-200/. Посилання позивача на висновок судово-економічної експертизи проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. зас. професора М.С.Бокаріуса № 761 від 25.10.2012 року вважають безпідставним, так як допитаний по даному висновку в судовому засіданні експерт повідомив, що при розрахунку заборгованості по виплаті заробітної плати [PERSON], він виходив тільки з умов оплати праці викладених в контракті, нормативно правові акти, які регулюють дані правовідносини до уваги не брав. Представник відповідача за первісним позовом Зіньківського ВУЖКГ, заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі з мотивів і підстав вказаних в судовому засіданні представниками відповідача - Зіньківської міської ради. Відповідач по справі Загорулько С.В. і його представник заявлені до нього позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, що Загорулько С.В. є неналежним відповідачем по даній справі. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, пояснення допитаного в судовому засіданні експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, вимоги заявлені в позові Зіньківською міською радою підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено. Виконавчий комітет Зіньківської міської ради є виконавчим органом Зіньківської міської ради. Позивач [PERSON] з 20.10.1986 року по переводу був призначений начальником Зіньківського комбінату житлово-комунальних підприємств, ліквідованого 24.10.1988 року. Після його ліквідації призначений начальником новоствореного Зіньківського виробничого управління житлово - комунального господарства. З 29 березня 2002 року по 01.04.2011 року працював на даному підприємстві на контрактній основі / строковому трудовому договору/ начальником підприємства. За вказаний період часу між позивачем [PERSON] і відповідачем - виконавчим комітетом Зіньківської міської ради Полтавської області, як органом управління комунальним майном, укладались трудові контракти, з 01.04.2002 року по 01.04.2006 року і 01.04.2006 року по 01.04.2011 року. 01.04.2011 року звільнений з роботи за рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради по закінченню строку трудового договору / п.2ст.36 КЗпП України./ Вирішуючи питання задоволення не задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога позивача за первісним позовом [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 84 від 31.03.2011 року « Про припинення дії контракту з керівником Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства» в зв»язку з закінченням терміну його дії з слідуючих підстав. Згідно п.2ч.1ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: - закінчення строку / пункти 2,3 статті 23/ , крім випадків ,коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно п.2ч.1ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: - на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Згідно пункту 13 Статуту Зіньківського ВУЖКГ, управління житлово-комунального господарства очолює начальник, який призначається і звільняється від посади виконкомом міської ради народних депутатів. В розділі У1 Контракту з керівником Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства від 1 квітня 2006 року, термін дії контракту, вказано, що цей контракт діє з 1-го квітня 2006 року по 1 квітня 2011 року, а в частині виплат керівнику до повного їх здійснення. В судовому засіданні встановлено, що трудовий контракт між позивачем [PERSON] і відповідачем - виконавчим комітетом Зіньківської міської ради Полтавської області було припинено по закінченню строку його дії - 01.04.2011 року, відповідно рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 84 від 31 березня 2011 року, « Про припинення дії Контракту з керівником Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства в зв»язку з закінченням терміну його дії.,» тобто припинення дії контракту здійснено у відповідності з вимогами п.2ч.1ст. 36 КЗпП України. Посилання позивача за первісним позовом [PERSON], що припинення дії трудового контракту з 01.04.2011 року відповідно рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 84 від 31 березня 2011 року, незаконне і протиправне, в зв»язку з наявністю в нього на руках оригіналу додаткової угоди до контракту з керівником Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства від 1 квітня 2006 року, за підписом бувшого міського голови [PERSON] є безпідставне з слідуючих підстав. В самому контракті п.1.2 , дано визначення сторін договору,сторонами є орган управління майном і керівник. Згідно п.1.3 Статуту Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства в редакції діючій на час укладення контракту від 01.04.2006 року , начальник призначається і звільняється з посади виконкомом Зіньківської міської ради Полтавської області. В самому контракті від 01.04.2006 року, стороною договору виступає виконком Зіньківської міської ради в особі міського голови [PERSON], який діяв в межах повноважень наданих йому рішенням першої сесії п»ятого скликання Зіньківської міської ради від 18 квітня 2006 року « Про затвердження керівників організацій, установ комунальної власності міської ради, в пункті 2 якого вказано: « Доручити міському голові [PERSON] заключити контракт з [PERSON] на виконання обов»язків начальника Зіньківського управління житлово-комунального господарства міської ради / т.1 а.с 58/. Згідно стаття 42 Закону « Про місцеве самоврядування в Україні» , пункт 10, сільський, селищний, міський голова, призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; Згідно ч.6 вказаної статті, при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Згідно розділу У1 контракту від 01.04.2006 року, «Зміни та розірвання контракту», на укладення якого надала дозвіл сесія Зіньківської міської ради, в пункті 5,1 вказано, зміни та доповнення до контракту приймаються шляхом підписання додаткових угод. Пунктом 5.6 вказаного контракту, окремо передбачено, що за два місяці до закінчення терміну дії контракту, він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін. Тобто визначено умови і порядок внесення змін і доповнень в частині продовження строку дії контракту чи його нового укладення. Згідно ч.2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Виходячи з вище викладених обставин, суд приходить до висновку, що міський голова [PERSON], при підписанні додаткової угоди про продовження дії строкового трудового договору з позивачем, не мав необхідного обсягу дієздатності,так як до закінчення дії контракту, укладеного з позивачем за дорученням сесії Зіньківської міської ради, на час її укладення залишалось 9 місяців, а контрактом передбачено можливість його продовження чи укладення нового за два місяці до його закінчення. Сама додаткова угода укладена за невстановлених в судовому засіданні обставин: як в ній вказано укладена в двох примірниках, але не зареєстрована в установленому порядку в Зіньківській міській раді і Зіньківському ВУЖКГ, де позивач на той час працював начальником. Про її укладення стало відомо від позивача, після розірвання з ініціативи відповідача трудового контракту. З вище викладених підстав суд приходить до висновку, що заявлений Зіньківською міською радою позов, про визнання недійсною додаткової угоди від 23 червня 2010 року до контракту з керівником Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства від 1 квітня 2006 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання задоволення позовних вимог за первісним позовом про: - скасування розпорядження міського голови Зіньківської міської ради № 13- рг від 31.03.2011 року; - поновлення позивача за первісним позовом - [PERSON] в Зіньківському виробничому управлінні житлово-комунального господарства на посаді начальника Зіньківського ВУЖКГ, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з підстав уже викладених в мотивувальній частині рішення, так як судом встановлено факт припинення контракту у відповідності з вимогами діючого законодавства. Вирішуючи питання задоволення позовних вимог в частині: - Стягнення солідарно з відповідачів - Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства 38 100, вул. Дзержинського 117 м. Зіньків Полтавської області і Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату під час виконання ним своїх посадових обов»язків з 29.03.2002 року по 31.03.2013 року в розмірі 346 тис. 104 гривні 80 копійок - суд приходить до висновку, що вказана позовна вимога підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Згідно умов контрактів укладених позивачем з відповідачем Зіньківською міською радою Полтавської області від 29.03.2002 року і 1.04.2006 року, позивач [PERSON] в.м. був призначений на посаду начальника Зіньківського ВУЖКГ на строк відповідно умов вказаних в контактах . Згідно п.2.1 Вказаних контрактів, керівник здійснює оперативне керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємством, передбачених статусом підприємства та цим контрактом. Згідно пункту 15 Статуту виробничого управління житлово-комунального господарства Зіньківської міської ради, начальник управління виконує обов»язки, які виходять із завдань, покладених на ВУЖКГ, здійснює контроль і перевірку їх виконання, несе безпосередньо відповідальність за виконання доведених планів, додержання фінансової, договірної і трудової дисципліни. Згідно пункту 16 Статуту виробничого управління житлово-комунального господарства Зіньківської міської ради, начальник ВУЖКГ, керує фінансовою діяльністю управління, організовує своєчасне представлення звітності по встановленому порядку. Згідно пункту 3.1. вказаних контрактів, за виконання обов»язків, передбачених контрактом, керівнику виплачується за рахунок коштів підприємства: посадовий оклад, 10% чистого прибутку підприємства, надбавка до посадового окладу у розмірі 50% за високі досягнення у праці, високу професійну майстерність та збільшення обсягів робіт згідно галузевої угоди, по контракту 2002 року премія в розмірі 85%, по контракту 2006 року премія в розмірі 60% від суми посадового окладу та надбавки, згідно галузевої угоди, одноразові виплати за виконання окремих завдань за додатковою угодою до контракту або розпорядження органом управління майном. Крім того керівнику виплачується винагорода за підсумками роботи за рік, винагорода за вислугу років - відповідно діючого положення на підприємстві. - В матеріалах справи маються висновок судово-економічної експертизи проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. зас. професора М.С.Бокаріуса № 761 від 25.10.2012 року., згідно якого на час звільнення позивачу [PERSON] було не доплачено згідно умов контрактів заробітну плату під час виконання ним своїх посадових обов»язків з 29.03.2002 року по 31.03.2013 року в розмірі 346 тис. 104 гривні 80 копійок. Під час дачі пояснення по вказаному експертному висновку, експерт Шейко суду пояснив, що при нарахуванні заборгованості він виходив з умов контрактів, результати фінансово-господарської діяльності підприємства, інші нормативно - правові документи, Постанови КМ України, які регулюють вказані правовідносини до уваги при проведенні розрахунків не брались Згідно ч.4ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв»язку з вимогами вказаної статті суд не може використати як доказ по справі вказаний експертний висновок. В висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, на вирішення експерта було поставлено запитання: чи відповідає нарахування заробітної плати, інших виплат, передбачених контрактом, які підлягають виплаті [PERSON] згідно висновку судово-економічної експертизи № 761 від 25.10.2012 року у відповідності з умовами контракту від 01.04.2006 року і додаткової угоди до контракту від 23.06.2010 року, діючим на той час нормативно-правовим актам і законодавству, що регулюють умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній і комунальній власності. Якщо не відповідає, яка сума заробітної плати підлягає виплаті [PERSON] - експерт відповіді не надав, пославшись на відсутність /ненадання/ для експертного дослідження особових рахунків / форми № П-54 та П-54а / за 2002-2008 роки, та розрахунково-платіжні відомості [PERSON] за 2009-2011 роки. При визначенні заборгованості по нарахованій і невиплаченій позивачу заробітній платі за період дії контрактів з 2002 року по 2011 рік, суд не може брати розрахунок наданий суду позивачем/т.1 а.с.37-40/, так як він не офіційні і складений та підписаний самим позивачем. Згідно Стаття 60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з вище викладених обставин, суд приходить до висновку, що нарахування заборгованості по виплаті позивачу заробітної плати необхідно провести за 2002-2011 роки, відповідно умов контрактів від 2002 і 2006 років, здійснених бухгалтерією ввіреного йому на той час підприємства, з врахування умов вказаних контрактів і експертного висновку зробленого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз в частині визначення платоспроможності, ліквідності і рентабельності підприємства, яке очолював позивач. Згідно вказаного експертного висновку ,підприємство було рентабельне і отримувало прибуток з 2002року по 2005 рік /т.3 а.с.147-148/. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно розрахунку заборгованості, яка підлягає виплаті позивачу, суд виходить з розрахунків наданих суду бухгалтерією Зіньківського ВУЖКГ /т.3а.с.92-96/. Згідно вказаних розрахунків заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі під час рентабельності і прибутковості підприємства 2002 -2005 роки складає 69 263 /шістдесят дев»ять тисяч двісті шістдесят три/ гривні 02 копійки, які і підлягають стягненню на користь позивача. В іншій частині позовної вимоги позивачу належить відмовити, так як підприємство згідно додаткового експертного висновку зробленого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, в період з 2005 по 2011 рік було нерентабельним і збитковим. В зв»язку з вище викладеним, суд не бачить підстав, для виплати позивачеві додаткової заробітної плати за період з 2006 року по 2011 рік. Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини / умислу або необережності/, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.6ч.1ст. 3 ЦК України, загальною засадою цивільного судочинства є справедливість, добросовісність і розумність. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював керівником управління і згідно Статуту підприємства і строкового трудового договору був розпорядником коштів підприємства, на нього було покладено обов»язок і відповідальність за своєчасне нарахування і виплату заробітної плати працівникам підприємства включаючи і його, тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині : - стягнення солідарно з відповідачів Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства 38 100, вул. Дзержинського 117 м. Зіньків Полтавської області і Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням в їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих начальнику Зіньківського ВУЖКГ [PERSON] за період з 29.03.2002 року по 01.04.2011 року, що становить 159 271 гривня 11 копійок; - стягнення з відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу за 497 робочих днів, з 01.04.2011 року по 25.03.2013 року в розмірі 289 119 гривень 81 копійку ; - стягнення з відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області 38 100 вул. Леніна 67 м. Зіньків Полтавської області на користь [PERSON] 15 тисяч гривень моральної шкоди; - допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі - так як відповідачі ніякого відношення до виплати і нарахуванні заробітної плати позивачу не мали, тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд приходить до висновку , що виконавчий комітет Зіньківської міської ради є належним відповідачем у справі, так як він є виконавчим постійно діючим органом Зіньківської міської ради Полтавської області , є органом управління комунальним майном і згідно п.3.4 контрактів, заключав контракт і виступав в ньому стороною, зобов»язувався, при неможливості провести керівнику вище вказані виплати з різних причин, на всі невиплачені виплати проводить індексацію згідно чинного законодавства,що діяло на період даного контракту, а остаточний розрахунок провести по всіх виплатах- при закінченні дії цього контракту чи при його достроковому розірванні однією із сторін. Виконуючий обов»язки міського голови за посадою на час припинення контракту, Загорулько С.В., є неналежним відповідачем по даній справі, тому позов до нього заявлено безпідставно. Судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог: 91,3% на [PERSON] , 8,7% на Зіньківську міську раду і Зіньківський ВЖКГ згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved