Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі - ТОВ «Служба миттєвого кредитування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 618 грн. 02 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 27.01.2016 року був укладений кредитний договір № 160127-083032, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредитні кошти в розмірі 700 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язалася повернути кошти в строк до 25.02.2016 року, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 420грн., із розрахунку 2 % за кожен день користування кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останньої сплатити неустойку в розмірі 2% за кожен день прострочення, а також на вимогу кредитодавця достроково повернути кредитні кошти. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало в повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погасила кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 01.08.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 514грн. 00 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 414грн. 30 коп.; - нарахованої пені в розмірі 5 689 грн. 72 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, судом про розгляд справи повідомлялась належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації відповідача відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе, згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (зареєстрована як фінансова установа) та [PERSON] 27.01.2016 року був укладений кредитний договір № 160127-083032 , в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з підписаної та узгодженої сторонами заяви-анкети для отримання кредиту та Умов надання та обслуговування кредитів. Відповідно до договору товариство надало відповідачу кредит у розмірі 700 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язалася повернути кошти в строк до 25.02.2016 року, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 420грн. 00 коп., із розрахунку 2 % за кожен день користування кредитом. [PERSON] частково повертала кошті і знов пролонгувала договір з позивачем. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останньої сплатити неустойку, відповідно до п.п. 4.4 Умов надання та обслуговування кредитів у розмірі 2.64 % від суми заборгованості.. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст.546,548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з чим станом на 01.08.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 514 грн.; - заборгованості за процентами в розмірі 414 грн. 30 коп. (згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 25.02.2016 року по 01.08.2017 року нараховано процентів 1968грн.30коп., сплачено процентів за період з 25.02.2016року по 15.06.2016року=1554грн.; тому заборгованість за процентами становить: ( 1968грн.30коп.-1554грн.= 414грн.30коп.). За такого, в силу ст.ст.526,530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Крім того, позивачем за порушення виконання зобов'язання нарахована пеня, при визначенні розміру якої суд виходить з наступного. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15 в яких зазначав, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК Українирозмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. З матеріалів справи вбачається, що нарахована позивачем неустойка, як пеня є надто завищеною, перевищує загальний розмір боргу, що суперечить самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного судочинства, а саме справедливості, добросовісності та розумності, тому дана складова заборгованості має бути зменшена до 1500 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (37%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 582 коп.

Outcome: approved