Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В травні 2018 р. [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту батьківства [PERSON], [INFO], уродженець с. Мармуліївка, Володарського району Київської області, який помер [INFO] р. в м. Києві відносно доньки [PERSON], [INFO] та визнання [PERSON] батьком [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що вона та [PERSON] в період з 1988 р. по 2002 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. [INFO] р. у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбу, відомості в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. З 2002 р. вони припинили свої відносини та заявниця, разом з дитиною, яка визнана інвалідом з дитинства, переїхали проживати до гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.04.2014 р. [PERSON] визнано недієздатною, а її опікуном призначено [PERSON] [INFO] р. [PERSON] помер. Протягом всього життя він підтримував їх з донькою, як морально так і матеріально, надавав всякого роду допомогу по догляду за донькою, в тому числі фінансову для належного проживання доньки, забезпечував всім необхідним, ліками та іншими речами, які необхідні для догляду за хворою дитиною. Оскільки, протягом життя [PERSON] не виникало питання про підтвердження його батьківства по відношенню до доньки [PERSON], заявниця документально цього питання не оформила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, а тому, [PERSON], як донька померлого має право на обов'язкову частку у спадщині свого батька, у зв'язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з даною заявою. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримала, просили їх задовольнити; заінтересована особа [PERSON] вимоги заяви підтримав, не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що [PERSON] дійсно є донькою померлого [PERSON] Представник заінтересованої особи - Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданому до суду листі просив справу розглядати у відсутність представника. Вислухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, яка вважається матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в період з 1988 р. по 2002 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. [INFO] р. у них народилась спільна дитина - донька [PERSON], що підтверджується медичною довідкою пологового будинку №3, в якій зазначено, що батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] За приписами ч.1, ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 31.07.2012 р. [INFO] р. народилась [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №2146. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.04.2014 р. [PERSON] визнано недієздатною, а її опікуном призначено [PERSON] [INFO] р. помер [PERSON], у віці 60 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 15.11.2017 р. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.( ч. 3 ст. 128 СК України) Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС ( 2006-07 ), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК ( 2947-14 ), на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] р., тобто суд повинен користуватись нормами, які закріплені в Кодексі про шлюб та сім'ю України (КпШС України). Відповідно до ст. 53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану . В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як вбачається з тексту заяви та пояснень заявниці, вона з [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1988 р. по 2002 р., вели спільне господарство, мали спільний бюджет; в цей період у них народилась донька [PERSON], в медичних документах пологового будинку в графі батько зазначено померлого [PERSON]; з пологового будинку останній забирав дитину і породіллю до свого місця проживання, що підтверджується фотознімками, які містяться в матеріалах справи. Крім того, протягом всього свого життя підтримував заявницю і дитину морально та матеріально, надавав всякого роду допомогу по догляду за донькою. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] визнавав своє батьківство по відношенню до своєї доньки [PERSON], а відтак вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved