Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 1 в будинку № 4, розташованого по вул. Дружби в с. Шевченкове Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своєї вимоги вказувала наступне. Вона проживає та зареєстрована в зазначеній квартирі разом зі своєю сім'єю, яка належить їй на праві приватної власності. Крім того в квартирі зареєстровані, але не проживають сторонні особи: [PERSON] та [PERSON]. Однак наявність такої реєстрації позбавляє її належним чином володіти та користуватися квартирою, в тому числі і в сфері оплати комунальних платежів та оформлення субсидій. Посилаючись на те, що відповідачі добровільно не проживають в будинку більше як шість місяців, тому виходячи з положень ст.ст. 71, 72 ЖК України просила позбавити їх права користування житловою квартирою. В судове засідання позивачка не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, а позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Квартира [ADDRESS] (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області належить позивачці відповідно до свідоцтва про право власності від 29 червня 1994 року. Відповідно до довідки цієї сільради (а.с. 12) в квартирі зареєстровані, окрім позивачки та членів її сім'ї, також сторонні особи: [PERSON] та [PERSON]. В той же час, згідно з актом, складеним комісією сільської ради, в квартирі ці особи, хоча й зареєстровані, але не проживають (а.с. 11). Наявність такої реєстрації позбавляє позивачку як власника квартири належним чином нею володіти та користуватися. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На час виникнення спірних правовідносин діяли норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України 2003 року, Житлового кодексу України. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Проте відповідачі не мають права власності на квартиру або на її частку, в ній добровільно не мешкають, і не є членами сімї власниці, тому позовні вимоги останньої законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved