Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

В серпні 2020 року АТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.01.2012 року у розмірі 135309,60 грн. станом на 30.06.2020 р. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 27.01.2012 року [PERSON] звернулась до АТ КБ Приватбанк з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 27.01.2012 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 9820,00 грн. При цьому відповідач взяла на себе зобов`язання повертати отримані нею кошти в кредит відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» за «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, як наслідок, станом на 30.06.2020 року виникла заборгованість у розмірі 621686,49 грн., яка складається з 9820,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 611866,49 грн. заборгованості за відсотками. Однак, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, просить стягнути частину суми заборгованості за кредитом у розмірі 135309,60 грн., яка складається з 9820,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 125489,60 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 27.01.2012 по 29.09.2017. Учасники справи не надіслали до суду жодних заяв по суті справи. Справа розглядається\~за правилами\~глави 10\~розділу ІІІ\~Цивільного-процесуального\~кодексу України\~з додержанням\~загальних правил,\~встановлених цим\~Кодексом.\~В зв`язку\~з розглядом\~справи за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксація судового\~процесу на\~підставі ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що 27 січня 2012 року [PERSON] заповнила бланк Анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» в Приватбанку /а.с.18/. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 30.06.2020 року складає 621686,49 грн., яка складається з 9820,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 611866,49 грн. заборгованості за відсотками. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором від 27 січня 2012 року. Зі змісту Анкети-заяви не вбачається який розмір кредиту було отримано [PERSON] та на яку картку. Також, суд не може взяти і не бере до уваги наданий банком розрахунок заборгованості, оскільки він не містить відомостей про факт отримання 27 січня 2012 року [PERSON] кредитних коштів. Отже, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру встановленого кредитного ліміту, розміру реально отриманих коштів позичальником та підстава їх отримання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю. При розгляді даної справи, суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахував висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.01.2020 року №204/66087/18 та №203/4297/18.

Outcome: dismissed