Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Департамент соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про вилучення автомобілю після смерті інваліда, яким він був забезпечений через органи соціального захисту, посилаючись на наступне. 18 грудня 2007 року [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: [ADDRESS], як інвалід війни першої групи, через органи соціального захисту в особі Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації (надалі - Департамент), відповідно до «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, (надалі - Порядок), був забезпечений автомобілем марки «ЗАЗ», модель 110307-42, легковий (ліфтбек), колір синій, номер кузову [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2007, на пільгових умовах, з правом передачі керування цим автомобілем члену своєї сім'ї [PERSON] (надалі - відповідач), який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Цей автомобіль був зареєстрований у ВРЕР м. Сєвєродонецька при УДАІ УМВС України в Луганській області на підставі довідки органів соціального захисту, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 18.12.2007. [INFO] [PERSON] помер. Відповідач, якому було надано право керування спірним автомобілем, не відноситься до категорії осіб, вказаних у абзацах 3 - 6, 9 пункту 16 Порядку, щодо нього застосовується абзац 11 пункту 16 цього Порядку, згідно якого, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. На адресу відповідача Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в період часу з 03.05.2012 року по 22.12.2015 року неодноразово надсилалися листи, в яких було запропоновано з'явитися до УПтаСЗН та надати автомобіль для його обстеження та вирішення питання щодо повернення в розпорядження органу соціального захисту. Проте, до теперішнього часу цього не виконано та автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким був забезпечений у 2007 році померлий інвалід війни першої групи [PERSON] знаходиться в незаконному володінні відповідача. В судове засіданні представник позивача не з'явився, проте надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією Повідомлення про громадян, які померли за грудень 2009 року, для зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області від 04.01.2010 року, [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до копії листа Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради на ім'я [PERSON] № 4488/02 від 20 вересня 2013 року, відповідачу [PERSON] запропоновано з'явитись у строк до 02.10.2013 року до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради та надати автомобіль, яким був забезпечений через органи соціального захисту [PERSON] (право керування передано відповідачу), для обстеження та вирішення питання щодо повернення його в розпорядження органу соціального захисту. З копії листа Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації на ім'я [PERSON] № 2/3734-31 від 23 листопада 2015 року вбачається, що Департамент соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації просить відповідача [PERSON] надати інформацію (місцезнаходження, дата повернення, комплектація, телефон) стосовно автомобіля марки «ЗАЗ», модель 110307-42, рік випуску 2007, який був наданий [PERSON] до 27 грудня 2015 року. Згідно із листом Територіального сервісного центру № 4442 Міністерства внутрішніх справ України № 338 від 11.03.2016 року, автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2007 року випуску, синього кольору, № кузову [NUMBER], номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], власник [PERSON], [INFO], мешкав за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований в ВРЕР м. Сєвєродонецька 18.12.2007 року на підставі довідки УПСЗН. Відповідно до остаточного розрахунку вартості автомобіля марки «ЗАЗ», модель 110307-42, який належав [PERSON], померлому [INFO], наданому Департаментом соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, вартість спірного автомобіля склала 20925,15 грн. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року, інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Відповідно до абзаців 3-6 пункту 16 вищевказаного Порядку, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Відповідно до абзацу 9 пункту 16 вищевказаного Порядку, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Відповідно до абзаців 11, 16 пункту 16 вищевказаного Порядку, в іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. На підставі вищевказаних норм суд приходить до висновку про те, що в разі смерті інваліда автомобіль, який був йому наданий, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. При цьому строк експлуатації автомобілю для застосування абзацу 2 пункту 16 вищевказаного Порядку визначається станом на час смерті інваліда, тобто у спірних правовідносинах абзац 2 пункту 16 вищевказаного Порядку застосуванню не підлягає. Також, у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню абзац 9 пункту 16 вищевказаного Порядку, адже у суду відсутні докази сплати відповідачем або іншою особою протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, або на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації до [PERSON] про вилучення автомобілю після смерті інваліда, яким він був забезпечений через органи соціального захисту підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору і позов задоволено, то у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України підлягають судові втрати в розмірі 1600,00 грн. - за тими ставками судового збору, що діють для юридичних осіб, якою є позивач.

Outcome: approved