Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

В травні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 15 травня 2017 року померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованого 15.05.2017 Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №948. 27.06.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса від 27.06.2017 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що [PERSON] не надала правовстановлюючого документа на імя спадкодавця, а також державна реєстрація права власності на спадкове майно не проводилась. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею [PERSON] право власності на спадкове майно у розмірі 2/3 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Саранська, буд. 38, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 15 травня 2017 року. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засіданні не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. За згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 23.11.1966 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським рай ЗАГС м. Дніпропетровська, від якого у подружжя народилася донька [PERSON] (після одруження - Балабан ) [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбане домоволодіння №38 в м. Дніпрі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.04.1973 року, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС (в редакції яка діяла на час укладення договору купівлі продажу), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. 15 травня 2017 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрованого 15.05.2017 Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №948. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] доводиться донькою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], зареєстрованого 26.09.1969 року Амур-Нижньодніпровським рай ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №1977, а також свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 09.07.1991 року Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №579, у звязку з чим прізвище [PERSON] змінено на Балабан. 27.06.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], проте постановою від 27.06.2017 року приватного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що [PERSON] не надала правовстановлюючого документа на імя спадкодавця, а також державна реєстрація права власності на спадкове майно за померлою не проводилась. Крім позивача, із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], 20.09.2017 року звернулася ще одна дочка спадкодавця, [PERSON], проте їй приватним нотаріусом також не було видане свідоцтво про право на спадщину з наведених вище підстав. Ще один спадкоємець після померлої [PERSON] [PERSON] завою від 19.07.2017 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], відмовився від права на прийняття належної йому частки у спадщині на користь позивача [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 Цивільного Кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved