Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

В червні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі подружжям за спільні кошти було придбано автомобіль ЗАЗ. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем [PERSON], вони стали проживати окремо, і відповідач користувався вказаним автомобілем. Однак, через деякий час позивач з'ясувала, що на цьому автомобілі змінились реєстрацій номери, а відповідач [PERSON] переоформив автомобіль ЗАЗ на свого племінники [PERSON] Вказує, що даний автомобіль є спільним майном подружжя, та згоди на його продаж вона не давала, угоду відповідач уклав потай від неї. В ході розгляду справи представником позивача було подано заяву про залишення без розгляду вимоги, щодо поділу спільного майна подружжя яка була задоволена судом, та подано заяву про уточнення позовних вимог, з врахуванням якої позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER] від 10.02.2015 року, укладений відповідно до довідки-рахунку ВІА913720 від 06.02.2015 р. виданої ПП «Де-на Плюс», яким транспортний засіб перереєстровано на [PERSON], скасувавши реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ SENS від 10.02.2015 року, реєстраційний номер [NUMBER], повернувши у власність попереднього власника - [PERSON], визнати транспортний засіб ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER], спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачкою право спільної часткової власності на ? частину транспортного засобу. У судовому засіданні позивач та представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на підстави і обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29.07.2015 року позовні вимоги не визнав, пояснивши, що спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу з позивачкою, за рахунок кредитних коштів. Кредитний договір був укладений ним з банком, і сплату кредиту він здійснював особисто, з тих коштів, які заробляв. Позивачка ніде не працювала, та участі у погашенні кредиту не брала, була лише поручителем по його кредитним зобов'язанням. Продаж автомобіля він здійснив на власний розсуд, без відома позивачки, та без її згоди, через довідку-рахунок. Автомобіль продав своєму племіннику за 30 тисяч гривень, та після цього, кошти від продажу витратив на власний розсуд, а не на потреби сім»ї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги ним не визнаються, оскільки спірний автомобіль був придбаний ним на законних підставах, та просив суд розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач - [PERSON], [INFO] (а.с.5) з 29 листопада 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - відповідачем по справі. Як зазначалось позивачем та не заперечувалось відповідачем фактичні шлюбні стосунки припинені між подружжям у січні 2015 року. В подальшому, подано заяву про розірвання шлюбу (а.с.14). Під час перебування у шлюбі сторони придбали, за рахунок кредитних коштів, наданих АКБ «УкрСиббанк» за договором споживчого кредиту №11286771000 від 22 січня 2008 року з [PERSON] та договору поруки №174113 від 22 січня 2008 року з [PERSON] (а.с.8), автомобіль ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER], номер двигуна - [NUMBER] (а.с.7), відповідно до акту приймання передачі від 27.12.2007 р. Як зазначає відповідач [PERSON] та не заперечує позивач [PERSON] зобов'язання [PERSON] щодо повернення АКБ «УкрСиббанку» наданих кредитних коштів були ним виконані під час перебування сторін у шлюбу та під час фактичних шлюбних відносин до граничного терміну повернення кредиту (а.с. 59-60) у січні 2010 року, на підтвердження чого відповідачем надано копії квитанцій (а.с. 61 - 88). Відповідно до довідки-рахунку, виданої ПП «ДЕ-НА ПЛЮС» №6554 оформленої на бланку серії ВІА №913720 [PERSON] продано та видано автомобіль ЗАЗ TF699P, об'ємом двигуна 1386 см2 , номер кузова [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER] вартістю тридцять три тисячі триста грн., адреса (покупця) «[ADDRESS].», паспорт (покупця) [NUMBER], виданий Луцьким МУУМВС України у Волинській області 29.05.1996 р. (а.с.109). Згідно свідоцтва про реєстрацію, транспортного засобу, на підставі якого було оформлено згадувану довідку-рахунок, транспортний засіб з реєстраційним номером [NUMBER], 2007 року випуску, дата першої реєстрації - 15.01.2008 року, обліковувався за [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], марка - ЗАЗ, модель TF699P, тип - седан, VIN - [NUMBER], повною масою - 1595, масою без навантаження - 1166, об'ємом двигуна -1386, жовтого кольору, особливі відмітки - Кредит АКІБ «УКРСИББАНК» акт прийома передачі №НДЦ178649 від 27.12.2007 р. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.110) [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] з 10.02.2015 року, дата першої реєстрації - 15.01.2008 р., належить транспортний засіб марки ЗАЗ модель SENS, 2007 року випуску, тип - загальний легковий, тип - седан-В, номер шасі - [NUMBER], повною масою 1595, категорії - В, об'ємом двигуна - 1386, жовтого кольору, реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. Зважаючи на встановлені судом факти, усні пояснення сторін та обставини, викладені у позовній заяві, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, правовідносини щодо якого регулюються зокрема відповідними статтями Сімейного кодексу України. Так, ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Також, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги наведене, суд вважає встановленим, що сторони по справі, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, та підтримуючи фактичні шлюбні відносини, придбали за спільний кошт автомобіль ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER]. Заперечення відповідача Іванченка стосовно того, що він повертав кредитні кошти установі банку самостійно, суд не бере до уваги, оскільки з його ж пояснень вбачається, що майно було придбане у шлюбі з позивачкою та під час підтримання фактичних шлюбних відносин. Повернення коштів установі банку як пояснив позивач він здійснював з доходів, які були зароблені ним в результаті його трудової діяльності, хоча він вважає ці кошти особистими. Крім того як підтверджено письмовими доказами, стверджувалось позивачкою та відповідачем Іванченком, погашення кредиту також відбулось під час перебування сторін ([PERSON] та [PERSON].) у шлюбі та підтримання фактичних шлюбних відносин. Зважаючи на що, суд вважає встановленим, що майно - автомобіль ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER], мало правовий статус спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], а позовні вимоги щодо визнання згадуваного майна спільним майном подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про визнання за нею права спільної часткової власності на ? частку транспортного засобу ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER], втім, наведені норми СК України передбачають визначення часток у праві спільного сумісного майна подружжя лише при його поділі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної частини позовних вимог зважаючи на їх передчасність та можливість суду при заявленні позову про поділ майна змінити частки у праві спільної сумісної власності зважаючи на обставини справи. Розглядаючи вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу спірного майна недійсним суд доходить наступного висновку. Частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), зважаючи на що суд вбачає право позивача звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У договорі, що є предметом оспорення по даній справі, в якості продавця виступав [PERSON] та відповідно покупцем був [PERSON], який придбав автомобіль ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER] та сплатив кошти відповідно до довідки-рахунку (а.с.109). Згідно із ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. В судовому засіданні із пояснень позивачки [PERSON] та пояснень відповідача [PERSON], вбачає, що договір купівлі продажу автомобіля, був укладений відповідачем [PERSON] без відома та згоди на це співвласниці спільного майна подружжя [PERSON] А кошти, отримані від продажу автомобіля відповідач [PERSON] витратив не на користь сім»ї, а на свій власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 3 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину. Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ TF699P, номер кузова [NUMBER], укладений між [PERSON] як продавцем та [PERSON], як покупцем, на підставі довідки рахунку №6554 від 06 лютого 2015 року, виданої ПП «ДЕ-НА ПЛЮС» недійсним, оскільки даний правочин укладений без згоди співвласниці об'єкту продажу, що на той момент був спільним майном подружжя - [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, тому, вимоги позивача в частині скасування реєстрації транспортного засобу ЗАЗ SENS від 10.02.2015 року, реєстраційний номер [NUMBER], та повернення даного автомобіля попередньому власнику - [PERSON], підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати понесені по справі у сумі 655 гривень 68 копійок підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки в рівних частках.

Outcome: partial