Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В серпні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути із відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку і доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що сторони із 17.12.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2014 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разм із нею. Позивач вказує, що дитині має бути забезпечено належний рівень життя, однак, вона самостійно на даний час не може утримувати дитину, а відповідач добровільно матеріально утримувати їх спільну дитину не допомагає, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач відзив на позов до суду не подав, будь-які клопотання зі сторони відповідача до суду не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із 17.12.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2014 року у спарві № 752/11988/14-ц. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який на даний час проживає разом із матір`ю - позивачкою у справі та перебуває на її утриманні, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження належного утримання дитини з боку батька. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини із відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в даному віці. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 141 ЦПК України, та на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved