Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

В серпні 2020 року до суду звернувся представник АТ «Таскомбанк» із вказаною позовною заявою до [PERSON] та просив суд стягнути з нього кредитну заборгованість за заявою-договором № 019/2240478-СК від 09.02.2016 року, що станом на 29.01.2020 року становить 70 922,34 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 710,47 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 44 211,87 грн., суму штрафу у розмірі 1100,00 грн. та понесені АТ «Таскомбанк» судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 09.02.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір № 019/2240478-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, з встановленням кредитного ліміту, згідно якого позичальнику було надано грошові кошти для споживчих цілей, сума максимального кредитного ліміту - 100 000,00 грн. на строк 365 днів, з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом складає: 48% - 10.02.2016 року по 30.11.2017 року; 39,6% - 01.12.2017 року по 31.01.2019 року; 43,2 - з 01.02.2019 по 27.12.2019 року, штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Кошти за договором № 019/2240478-СК від 09.02.2016 року відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням умов вказаного договору, у відповідача перед АТ «Таскомбанк» утворилась заборгованість. 06.04.2021 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшла заява про залучення до участі у справі правонаступника позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», оскільки 08.02.2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № б/н, відповідно до якого Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» відступило свої права вимоги за договорами кредиту Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за Договором кредиту № 019/2240478-СК. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2021 року було задоволено заяву про залучення до участі у справі правонаступника та залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в якості позивача по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 03 червня 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 09.02.2016 року між ПАТ «Таскомбанк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Заяву-договір № 019/2240478-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) У відповідності до змісту кредитного договору № 019/2240478-СК кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: максимальна сума кредитного ліміту становить 100 000,00 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом: 48% - 10.02.2016 року по 30.11.2017 року; 39,6% - 01.12.2017 року по 31.01.2019 року; 43,2 - з 01.02.2019 по 27.12.2019 року, строк користування встановлено у 365 днів з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби; штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, згідно умов Договору. Позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту (п. З р. 1 Кредитного договору № 015/2350232-СК). Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку. Підписанням даної заяви засвідчив про пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (абз. 4 п. 3 р. 1 Кредитного договору № 019/2240478-СК). Відповідно до п. 5 р. 1 кредитного договору, позичальник засвідчив, що ознайомлений та погоджується з усіма умовами обслуговування та користування рахунком, визначеними у заяві-договорі та договорі. Кошти за договором № 019/2240478-СК від 09.02.2016 відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб - що підтверджується відповідною випискою по особовому рахунку відповідача. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням умов вказаного договору, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 29.01.2020 становить 70 922,34 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 710,47 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 44 211,87 грн., суму штрафу у розмірі 1100,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, наданому позивачем та який перевірено судом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved