Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва до відповідача з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 113640,52 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 17.03.2020 року відповідачем [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №0207-02-К, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника надав Позичальнику кредит в розмірі 100 000, 00 грн. під 56 % річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11 березня 2025 року на споживчі цілі. Через неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, станом на 18.11.2020 р. утворилася заборгованість в розмірі 113 640,52 грн., яка складається із: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 94990,98 грн., сума заборгованості за процентами - 16 957,19 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 411, 80 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 111, 34 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 963, 22 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів - 205, 99 грн. Так як відповідач добровільно заборгованість не погашає, позивач просив стягнути вказану заборгованість. Ухвалою від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом у встановлено законом порядку, відзив проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2020 року [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №0207-02-К, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника надав Позичальнику кредит в розмірі 100 000, 00 грн. під 56 % річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11 березня 2025 року на споживчі цілі. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 18.11.2020 року заборгованість відповідача за кредитом складає 113 640, 52 грн., яка складається із: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 94 990, 98 грн., сума заборгованості за процентами - 16 957,19 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 411, 80 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 111, 34 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 963, 22 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів - 205, 99 грн. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов`язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2270 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved