Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

В серпні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 06.11.1998 по 11.01.2019 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, сторони за спільні кошти придбали майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки Ford Transit Сonnest 2004 р.в., об`єм двигуна 1753, д.н.з. [NUMBER] . Право власності було оформлене на ім`я відповідача. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири та на 1/2 частину автомобіля, в порядку поділу спільного майна подружжя. Судові витрати в розмірі 6 000 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки. Ухвалою судді від 20.09.2019 р. відкрито провадження по справі. 26.11.2019 р. відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. 02.12.2019 р. позивачка [PERSON] подала відповідь на відзив. 05.02.2020 р. від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. 20.05.2020 р. позивачка відмовилась від своєї вимоги щодо поділу автомобіля марки Ford Transit Сonnest 2004 р.в., об`єм двигуна 1753, д.н.з. [NUMBER] , просила у цій частині провадження закрити, підтримала вимогу про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивачка також зменшила заявлений розмір судових витрат та просила стягнути з відповідача на свою користь 5 000 грн. Відповідач [PERSON] визнав уточнені позивачкою вимоги щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та щодо розміру судових витрат. Ухвалою суду від 20.05.2020 р. було закрито провадження у справі в частині вимог про поділ автомобіля марки Ford Transit Сonnest 2004 р.в., об`єм двигуна 1753, д.н.з. [NUMBER] . За ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що в період з 06.11.1998 р. по 11.01.2019 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] та рішенням суду від 11.01.2019 р. про розірвання шлюбу між сторонами. За час перебування у шлюбі було придбане майно. Згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2014 р. [PERSON] набув право власності на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] . Позивачка надала до суду висновок незалежного експерта щодо ринкової вартості спірної квартири. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спірна квартира набута сторонами під час шлюбу, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Визначаючи частки кожного з подружжя у спірній квартирі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідачем не оспорюється та обставина, що спірну квартиру придбано у шлюбі, за спільні кошти та те, що вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Таким чином, суд вважає уточнені позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають до задоволення. При цьому, суд враховує визнання відповідачем [PERSON] уточнених позовних вимог. Крім того, сторонами було погоджено розмір судових витрат, які складають 5 000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають понесені судові витрати на сплату судового збору та правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163, 368, 372 СК України,

Outcome: approved