Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, з позовом до прокуратури м. Вінниці, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що 22.08.2006 року начальнику відділу ДВС Замостянського району м. Вінниці були направлені виконавчі листи для виконання в частині конфіскації майна, стягнення коштів на користь потерпілих та судові витрати. Згідно протоколу № 03002/08-1 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належить [PERSON], та акту проведення прилюдних торгів від 03.07.2008 року переможцем торгів став [PERSON]. Сума, внесена переможцем торгів за придбане майно - 242 000, 00 гривень. 17.07.2008 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] посвідчив [PERSON] належність квартири [ADDRESS]. 22.07.2008 року реєстратор відмовив позивачу у реєстрації права власності на нерухоме майно в зв'язку з його обмеженням, накладенням арешту відповідно до постанови слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці від 23.12.2004 року. З відповідною заявою про зняття арешту [PERSON] звернувся до апеляційного суду Вінницької області. Ухвалою апеляційного суду від 15.08.2008 року заяву задоволено, знято арешт з квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] та [PERSON], накладений слідчим прокуратури Ленінського району м. Вінниці 23.12.2004 року. 05.09.2008 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності в КП «ВООБТІ», запис в реєстровій книзі № 224, реєстр № 1506/18290. На початку лютого 2014 року позивач мав на меті подарувати зазначену квартиру своїй дочці, однак від нотаріуса дізнався, що в теперішній час на квартиру існує обмеження, накладено арешт відповідно до постанови слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці Горбатюка В.В. № 03/к від 18.05.2005 року. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS], накладеного постановою слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці Горбатюка В.В. № 03/к від 18.04.2005 року, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11.05.2005 року за № 1957503. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідача - прокурор прокуратури м. Вінниці позовні вимоги не визнала. Співвідповідач - державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва від 17.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2311, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить право власності на майно, яке складається з трикімнатної квартири [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на прилюдних торгах за 242 00, 00 гривень, що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.1999 року. (а.с.8) Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15.08.2008 року знято арешт з квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] та [PERSON], накладений слідчим прокуратури Ленінського району м. Вінниці 23.12.2004 року. (а.с. 9-10) Рішенням про відмову у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10688193 від 06.02.2014 року, [PERSON] відмовлено у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у формі витягу. Одночасно повідомлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за № 1957503 на квартиру [ADDRESS], підстава обтяження - постанова слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці Горбатюка В.В. № 03/к від 18.04.2005 року. (а.с. 11) В судовому засіданні сторонами по справі визнано, що правонаступником прокуратури Ленінського району м. Вінниці є прокуратура м. Вінниці, що у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01.11.2013 року в задоволенні заяви [PERSON] про зняття арешту з квартири [ADDRESS] відмовлено. (а.с. 23-24) Вище зазначеним судовим рішенням було встановлено відсутність в матеріалах кримінальної справи № 1-22 постанови слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці Горбатюка В.В. № 03/к від 18.04.2005 року про накладення арешту на квартиру. В повідомленні Вінницької філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України № 03-19/101 від 03.03.2014 року зазначено, що у справах Вінницької філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відсутня постанова № 03/к від 18.04.2005 року старшого слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці Горбатюка В.В. про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та/або її копія. (а.с. 40) На вимогу суду представником прокуратури м. Вінниці вище зазначену постанову слідчого прокуратури, на підставі якої було накладено арешт на квартиру, належну позивачу на праві власності, суду надано не було. Статтею 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності. Відповідно, з моменту реалізації 03.07.2007 року квартири [ADDRESS], що стало наслідком проведення прилюдних торгів з реалізації цього майна, право власності [PERSON] на дане майно припинено. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно Конституції України та ч. 1 - ч. 2 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, а тому позивач правомірно звернувся до суду із позовом про звільнення майна з під арешту в порядку цивільного судочинства. Твердження представника прокуратури м. Вінниці про необхідність розгляду даної заяви в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством є безпідставними, оскільки в такому порядку розглядаються виключно заяви боржників на правильність арешту майна. Судом також прийнято до уваги, враховуючи положення ст. 360-7 ЦПК України, постанову Верховного Суду України від 15.05.2013 року по справі № 6-26 цс 13, прийняту за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Враховуючи вище викладене, принципами розумності та справедливості, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS], накладеного постановою слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці Горбатюка В.В. № 03/к від 18.04.2005 року, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11.05.2005 року за № 1957503. В задоволенні позовних вимог до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції слід відмовити, оскільки вимоги до цього відповідача є необґрунтованими і недоведеними належними доказами. Окрім того, суд вважає дану особу неналежним відповідачем, оскільки належним відповідачем є особа - учасник правовідносин, яка не визнає або оспорює право, в даному випадку, позивача, а державний реєстратор з метою виконання покладених на нього завдань і функцій має діяти виключно в порядку передбаченому чинним законодавством України. Враховуючи клопотання представника позивача про залишення судових витрат за позивачем, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: partial