Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

В червні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до Барановської міської ради (далі також відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовувався тим, що 28.09.2004 р. в с. Кашперівка Баранівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON]. У звязку із смертю останньої відкрилася спадщина на майно на яке вона мала право, а саме на сертифікат на земельну частку, пай, яка на даний час розташована на території Барановської міської ради Житомирської області. Інші крім позивача спадкоємці майна [PERSON] відсутні. Після звернення до нотаріуса з метою прийняття спадщини, позивач отримала відповідь, згідно якої вона пропустила строки прийняття спадщини у звязку з чим їй необхідно звернутися до суду. З огляду на викладене позивач вирішила звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав, адже вважає, що строки для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки вона перебуває в похилому віці та не знала діючого законодавства. Крім того, позивач зазначає, що вона не знала про наявність майна, яке належало її матері, адже сестра останньої забрала документи на таке майно у звязку з чим позивач дізналася про його існування лиш в червні 2017 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подала заяву якою підтримала заявлені позовні вимоги, позов просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява про визнання відповідачем заявлених позивачем вимог, справу просив слухати без його участі, не заперечував проти ухвалення рішення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 28.09.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №254843 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] мала доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії УЕ №422104 (а.с. 6). В 13.01.1968 р. [PERSON] одружилася та взяла собі прізвище чоловіка «Білоус», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії VIII-УР №032362 (а.с. 6). Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0145552 [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) у землях, які перебували у колективній власності КСП «Прогрес», що свідчить про наявне спадкове майно після смерті останньої. Повідомленням від 22.06.2017 року №269/02-17 приватний нотаріус Баранівського районного нотаріального округу відмовив позивачу у заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] у звязку з пропусків відповідних строків (а.с. 9). Згідно наданої приватним нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу від 30.06.2017 року №277/02-17 спадкова справа після померлої 28 вересня 2004 року [PERSON] не заводилася (а.с. 15). Таким чином, судом встановлено, що інших спадкоємців першої черги померлої [PERSON] окрім позивача немає. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Положеннями статті 1272 цього Кодексу передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На адресу суду надійшов лист від Барановської державної нотаріальної контори згідно якого встановлено, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що відповідає приписам ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, [PERSON] померла 28.09.2004 р., отже шестимісячний строк закінчився 12.06.2005 р. Саме з цього часу право позивача вважається порушеним, оскільки він внаслідок пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса фактично позбавлена права прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. Проте, частина 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила термін звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини через те, що в силу похилого віку не знала діючого законодавства. Крім того, позивач зазначає, що вона не знала про наявність майна, яке належало її матері, адже сестра останньої забрала документи на таке майно у звязку з чим позивач дізналася про його існування лиш в червні 2017 року. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що докази надані позивачем є достовірними і переконливими, а позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved