Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Директор ПП «Козацький хутір [PERSON]» звернувся до суду, вказуючи, що з 2010 року підприємство обробляло земельну ділянку [PERSON], площею 4,96 га, передану власником в оренду, строком на 5 років. Відповідач наперед за час оренди отримав орендну плату в розмірі 5000 грн. Навесні 2012 року приватне підприємство на земельних ділянках, що знаходились в оренді, в тому числі і ділянки [PERSON], засіяло соняшник, а в липні 2012 року відповідач звернувся до суду з позовом про звільнення його земельної ділянки . Не дочекавшись рішення суду, [PERSON] жовтні 2012 року самовільно скосив засіяний підприємством соняшник зі своєї ділянки та частково - з орендованої ділянки іншого орендодавця, загальною площею 5,98 га, завдавши орендарю матеріальної шкоди в сумі 39889,5 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування завданої матеріальної шкоди 39889,5 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача заявлений позов підтримали повністю, пояснюючи, що 1 серпня 2010 року [PERSON], як власник земельної ділянки, звернувся до позивача з письмовою заявою про передачу ділянки в оренду строком на 5 років. В цей же день він отримав орендну плату за весь строк оренди в сумі 5000 грн., про що надав розписку. Протягом 2011 року спірна земельна ділянка була підприємством звільнена від бур`янів, а навесні 2012 року - засіяна соняшником разом з іншими земельними ділянками орендодавців. 12 липня 2012 року [PERSON], посилаючись на укладення договору оренди з порушенням закону, звернувся до суду з позовом про звільнення його земельної ділянки. Не дочекавшись рішення суду від 23 жовтня 2012 року, [PERSON] 2 жовтня 2012 року комбайном скосив соняшник з земельної ділянки, площею5,98 га, заявивши, що він пересівав соняшник навесні. За даним фактом було звернення позивача до міліції. Під час розгляду заяви була встановлена площа скошеного поля, яке не пересівалося і врожайність, що дає можливість зробити висновок про завдану шкоду. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що є власником земельної ділянки . Ще до 2010 році до нього звернувся [PERSON], наполягаючи на передачі земельної ділянки в оренду, бо він вже орендує розташовані поряд земельні ділянки. [PERSON] погодився з пропозицією позивача, але отримавши у 2011 році державний акт на землю, звернувся до [PERSON]. з вимогою повернення йому земельної ділянки,бо мав намір сам обробляти землю. Навесні 2012 року [PERSON] посіяв соняшник, незважаючи на попередження. [PERSON], в свою чергу, пересіяв соняшник, а в жовтні 2010 року - зібрав врожай. Місце розташування земельної ділянки в натурі не виділено, тому він орієнтувався приблизно. Рішенням Олександрівського районного суду від 23 жовтня 2012 року [PERSON]. було зобов'язано звільнити належну відповідачеві земельну ділянку . На підставі викладеного позивач просить відмовити в задоволенні позову . Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,9625 га, що розташована в с.Зелене Олександрівського району Донецької області, кадастровий № 1420386800:01:000:0278. Зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 575867, виданим головою Олександрівської райдержадміністрації 23 листопада 2011 року на підставі розпорядження голови Олександрівської райдержадміністрації від 19 липня 2011 року № 247 та зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 142038681000169. а.с.39 1 серпня 2010 року [PERSON] звернувся до директора ПП « Козацький хутір [PERSON]» з письмовою заявою про надання в оренду земельної ділянки, площею 4,96 га строком на 10 років, починаючи з 1 серпня 2010 року. а.с.68 В судовому засіданні сторони не заперечують зазначені обставини, пояснюючи, що дійсно ПП «Козацький хутір [PERSON]» на підставі заяви [PERSON] використовував спірну земельну ділянку до 2012 року, коли посіяв насіння соняшника . Зазначені обставини підтверджуються також рішенням Олександрівського районного суду від 23 жовтня 2012 року, що набрало законної сили 5 листопада 2012 року, за яким [PERSON] був зобов`язаний припинити проведення сільгоспробіт на земельній ділянці [PERSON], прибрати техніку та звільнити ділянку. а.с. 8-9 Не дочекавшись судового рішення, 2 жовтня 2012 року, [PERSON] скосив соняшник із земельної ділянки, яку вважав своєю власністю та використав зібраний врожай за власним розсудом. Дані обставини були встановлені під час кримінального провадження, яке було порушено 16 жовтня 2012 року за заявою [PERSON]. Відповідно до постанови про закриття провадження від 8 квітня 2013 року, опитаний [PERSON] пояснив, що в кінці квітня 2012 року він звернувся до [PERSON]. з вимогою припинити проводити польові роботи на його земельній ділянці., але [PERSON] нагадав йому про їх домовленість щодо оренди та засіяв спірну ділянку соняшником. Тоді [PERSON] пересіяв соняшник та 2 жовтня 2012 року зібрав комбайном отриманий врожай. а.с. 4-5 В судовому засіданні відповідач дав аналогічні пояснення. Представники позивача наполягали, що [PERSON] не пересівав поле взагалі, а лише 2 жовтня 2012 року самовільно скосив врожай не лише на належній йому ділянці, а ще й на частині ділянки, що належить [PERSON], та передана власницею в оренду ПП «Козацький Хутір [PERSON]». На підтвердження своїх доводів представники позивача посилаються на матеріали закритого кримінального провадження, що було вивчене під час судового розгляду по справі. Відповідно до акту обстеження земельних ділянок біля с. Карпівка від 10 жовтня 2012 року зазначено, що земельні ділянки, зокрема, лот 151( що належить [PERSON] та лот 152 ( що належить [PERSON] ) засіяні соняшником одним масивом, в одному напрямку і без пересівів. а.с. 6 Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - співробітник управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації, підтвердив, що він виїздив на огляд полів,які оброблялись ПП «Козацький хутір [PERSON]», та засвідчив, що поле не пересівалося. Відповідно до протоколу огляду від 13 жовтня 2012 року, під час огляду земельних ділянок, що розташовані біля с. Карпівка Олександрівського району Донецької області, встановлено, що на полі (лот № 151 ) , площею 5,98 га скошений соняшник. Розмір скошеної [PERSON] ділянки підтверджено складеним інженером-землевпорядником ПП «Землевпорядник» [PERSON], за яким спірна площа скошеного поля складає 5,98 га. а.с. 53 З урахуванням площі земельної ділянки, що належить [PERSON]- 4,9625 га, решта скошеного поля знаходиться на земельній ділянці [PERSON].( лот №152), що визначено за матеріалами кримінального провадження та не оспорюється сторонами. За довідкою відділу Держкомагенства в Олександрівському районі від 4 листопада 2014 року № 1334-02/846, земельна ділянка за номером 152 ( згідно схеми паювання земель колишнього КСП ім. «Б.Хмельницького») належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 363141. На зазначену земельну ділянку між [PERSON] та ПП «Козацький хутір [PERSON]» зареєстрований договір оренди від 7 грудня 2012 року за № 1412038684003558 відділом Держкомзему в Олександрівському районі. а.с. 56 Суду надана реєстраційна справа , що посвідчує право оренди земельної ділянки, яка є власністю [PERSON] Так, за договором оренди землі № 3558 від 7 грудня 2012 року, [PERSON] передала ПП «Козацький хутір [PERSON]» належну їй земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему в Олександрівському районі 7 грудня 2012 року за № 142038684003558. а.с. 44-45, 42-43, 46-55 Опитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що передала належну їй земельну ділянку в оренду ПП «Козацький хутір [PERSON]» ще в 2010 році за домовленістю сторін. Договір уклали та зареєстрували в грудні 2012 року. Влітку 2012 року її земельною ділянкою фактично користувалося приватне підприємство,тому вона не цікавилась,чи дійсно [PERSON] скосив з її земельної ділянки частку врожаю соняшника. Таким чином встановлено, що ПП в період з весни по осінь 2012 року фактично користувався земельними ділянками власників без укладання договорів оренди. В той же час, представники позивача посилаються, що ПП «Козацькій хутір [PERSON]» , будучи орендарем спірних ділянок , що належать [PERSON] та [PERSON], на підставі заяв власників правомірно володів земельними ділянками як орендар. Суд вважає,що зазначене твердження не відповідає вимогам закону, бо відповідно до ст.. 5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. За ст. 14 цього ж Закону, договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. За загальним правилом, згідно ст.. 407 ЦК України , право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб . Тому ,для отримання права користування земельною ділянкою не може бути достатнім лише заяви власника про згоду передачі землі в оренду . На підставі викладеного, суд вважає, що ПП в період з весни по осінь 2012 року користувалося земельними ділянками власників [PERSON] та [PERSON] без достатніх правових підстав. Що стосується відшкодування позивачеві завданої шкоди зібранням [PERSON] врожаю соняшника, суд виходив з того, що відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Позивач, який не є належним землекористувачем, не має підстав вимагати відшкодування збитків, пов'язаних з використанням спірних земельних ділянок. Представники позивача, вимагаючи відшкодування ПП майнової шкоди , що дорівнює вартості скошеного [PERSON] соняшника, посилались на ч. 1 ст. 1166 ЦК України, за якою майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 5 листопада 2013 року, що була прийнята за викладеними обставинами цивільної справи та надана представниками позивача як доказ, в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, в зв'язку з чим кримінальне правопорушення закрите. Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди , завданої неправомірними діями [PERSON] не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню .

Outcome: dismissed