Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 07 вересня 2008 року, на земельну ділянку загальною площею 0,0214 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221411000:02:022:0021, та на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1221411000:02:022:0085, які знаходиться по вул. Жовтневій, 206 в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 07 вересня 2008 року помер [PERSON] на випадок своєї смерті він зробив заповіт від 30 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, на що він за законом на день смерті мав право заповідав [PERSON]. Оскільки нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] вона звернулася до суду з позовом.\~\~ Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, однак надав листа про розгляд справи у його відсутність. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2008 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів цивільного стану 08 вересня 2008 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №246 та виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серія 1-КИ № 243978 (а.с.9). За часи життя, а саме 30 серпня 2008 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, на що він за законом на день смерті мав право заповідав [PERSON]. Підтвердженням того, що [PERSON], є дочкою померлого [PERSON], є свідоцтво про народження від 16 лютого 1984 року, серії ІУ-КИ № 419061, видане [PERSON] міськвиконкомом. В свою чергу, прізвище [PERSON], [PERSON] отримала після реєстрації шлюбу з [PERSON] 28 листопада 2009 року, що засвідчено свідоцтвом про шлюб серії I-КИ №157572, виданим виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 28.11.2009 року. [PERSON] як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк, на підставі ст. 1269,1270 ЦК України, звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду. Не зважаючи на те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців не має, осіб, які б мали право на обовязкову долю в спадковому майні не має, ніхто не оскаржує право [PERSON] на спадщину, вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, а тому і звернувся до суду з даним позовом. Також в судовому засіданні встановлено, що 11.11.2009 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом реєстраційний номер 4294, відповідно до якого спадкове майно, на яке в указаній частині видане свідоцтво на право власності на житловий будинок, що знаходяться в м. Підгородне, вул. Жовтнева буд. 206 Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, розташованих на земельній ділянці площею 1214 кв. м., що належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 серпня 2008 року [PERSON] міською радою та зареєстрованого ДРКП «БТІ» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 серпня 2008 року за реєстраційним номером № 24432168. Щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на якій, розташований будинок №206 по вул. Жовтневій в м. Підгородне, то слід зазначити, що постановою від 11 листопада 2009 року державним нотаріусом [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлого 07 вересня 2008 року, оскільки не було підтверджено факт належності йому спадкового майна, а саме: земельної ділянки, так як був відсутній право встановлювальний документ на земельну ділянку. Згідно зі ст. 116,131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 07 вересня 2008 року на земельну ділянку загальною площею 0,0214 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221411000:02:022:0021, та на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1221411000:02:022:0085, які знаходиться по вул. Жовтневій, 206 в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved