Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Резніченко О.Л. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] , 1989 року народження, у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування. Заява обґрунтована наступним. Громадянка [PERSON] , 1989 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , раніше до КНП «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради не зверталась. Зі слів матері, психічний стан пацієнтки змінився протягом останніх двох тижнів: стала злою, агресивною, намагалася битися з матір`ю, кілька разів її вдарила, агресивно висловлювалася на адресу своєї матері та повідомляла факти, яких не існувало насправді. Відмовилася від їжі, бо вважала, що вона отруєна. 01.03.2021 року [PERSON] звернулася до дільничного лікаря-психіатра КНП «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради з проханням оглянути її доньку [PERSON] , яка від огляду відмовилась. 22.03.2021 року було проведено огляд [PERSON] дільничним лікарем психіатром [PERSON] , який після огляду прийняв рішення щодо невідкладної госпіталізації [PERSON] 22.03.2021 року [PERSON] була доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. 22.03.2021 [PERSON] , була оглянута комісією лікарів - психіатрів, яка дійшла висновку, що пацієнтка страждає на психічне захворювання у вигляді гострого психічного розладу. У зв`язку з психічними розладами пацієнтка виявляє потенційну небезпеку для себе та оточуючих, тому госпіталізація та подальше лікування її в умовах закладу з надання пихіатричної допомоги є доцільною. Представник Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради в судовому засіданні просила задовольнити заяву про госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку, пояснила, що у зв`язку з різким погіршенням самопочуття вона потребує лікування. На теперішній час психічний стан здоров`я [PERSON] погіршився, вона змінилася у поведінці, стала дратівливою, конфліктувала з матір`ю, відмовилася від вживання їжі. Вважає, що [PERSON] становить загрозу для себе та оточуючих, тому пацієнтка потребує примусового лікування. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти направлення її на лікування. Пояснила, що потребує допомоги не психіатра, а іншого лікаря, оскільки ще в шкільному віці вона піддалася насильству з боку сусідів, які до сих пір не залишають її в спокої. Вважає, що її матір замішана у цьому, як і в смерті її батька. На питання суду не змогла зрозуміло пояснити, з яких саме причин вона дійшла таких висновків. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] доводиться їй донькою. У 2002 році був інцидент, коли її донька прийшла додому з «синяком», вони зверталися до поліції з цього приводу, але донька говорила, що побилася з ким-то. Через 12 років, після смерті батька (що теж мало великий вплив на її психіку), донька розповіла їй, що насправді у 2002 році над нею поглумилися хлопці, хто саме-не сказала. Тоді матір умовляла доньку звернутися до психолога, але вона відвідала його лише один раз. З 2018 у доньки сталися значні зміни у психиці, незважаючи на те, що вона закінчила з відзнакою ВНЗ, закінчила магістратуру, але вона не могла тривалий час працювати на одному місці, повністю розірвала відносини з матір`ю та сестрою, яких почала вважати винними у вчиненні над нею насильства та смерті батька. Останні пару тижнів вона стала дратівливою, конфліктувала з нею, агресивно висловлювалася на її адресу та повідомляла факти, яких не існувало насправді кілька разів її вдарила, відмовилася від їжі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно висновку ЛКК від 22.03.2021 [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад у вигляді гострого психічного розладу. У зв`язку з наявністю у [PERSON] тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Пацієнтка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, внаслідок чого [PERSON] потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування /а.а.2/. Згідно з п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Згідно з ч.ч.1,2 ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. У зв`язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи висновок лікарсько-психіатричного огляду комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved