Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

В червні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Галини Ярославівни про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначається, що [INFO] померла прабаба позивачки [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме ј частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно даних [PERSON] , приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу, 02 листопада 2016 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом внуки спадкодавця [PERSON] (мати якої, а дочка спадкодавця - [PERSON] , померла [INFO] ) заведено спадкову справу №345/2016 до майна померлої [PERSON] . До цієї спадкової справи долучено заяву [PERSON] про не вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті цього спадкодавця. Заповіти від імені [PERSON] відсутні. [PERSON] в порядку ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину після померлої, оскільки вступила в управління спадковим майном після смерті спадкодавця на протязі шести місяців з часу смерті. Позивачка [PERSON] , як правнучка, та відповідачка (мати позивачки) [PERSON] , як внучка, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Проте відповідач [PERSON] не бажає успадковувати вищевказані частки спадкового майна після смерті своєї бабки [PERSON] . У зв`язку із тим, що померла [PERSON] не здійснила в свій час державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] , а також через те, що нотаріус не може оформити позивачу [PERSON] спадщину на все спадкове майно, оскільки у померлої є інший спадкоємець за законом - відповідач [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину в силу положення ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, рекомендовано спірне питання вирішити в судовому порядку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Від останнього надійшла заява, в якій вказує, що їм відомо про визнання позовних вимог відповідачкою, тому просять задовольнити позовні вимоги в підготовчому судовому засіданні, вирішити питання про повернення позивачці 50 відсотків сплаченого судового збору, розгляд справи проводити без їх участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в суд поступила заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. в судове засідання не з`явилася, в суд надійшла заява, про слухання справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] померла прабаба позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна. Згідно даних [PERSON] , приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу, 02 листопада 2016 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом внуки спадкодавця [PERSON] (мати якої, а дочка спадкодавця, - [PERSON] , померла [INFO] ) заведено спадкову справу №345/2016 до майна померлої [PERSON] . До цієї спадкової справи долучено заяву [PERSON] про не вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті цього спадкодавця. Згідно Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02 листопада 2016 року за №45639878 заповіти від імені [PERSON] відсутні. Згідно довідки Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 жовтня 2016 року за №1739, на час відкриття спадщини спадкодавець була зареєстрована по вулиці Пліщука в селі Біла Чортківського району Тернопільської області одна. Свідоцтва про право на спадщину згідно до цієї спадкової справи не видавались. [PERSON] в порядку ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину після померлої, оскільки вступила в управління спадковим майном після смерті спадкодавця на протязі шести місяців з часу смерті. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Довідка Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №1541 від 12 вересня 2016р. підтверджує той факт, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном гр. [PERSON] , яка померла [INFO] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а саме: користувалася речами домашнього вжитку, робила ремонт в будинку, обробляла городи. У зв`язку із тим, що єдина дитина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла ще до смерті своєї мами [INFO] , то єдиними спадкоємцями першої черги за законом всього спадкового майна є онука та правнучка, тобто позивачка і відповідачка. Так, згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, позивачка [PERSON] , як правнучка, та відповідачка (мати позивачки) [PERSON] , як внучка, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідачка [PERSON] не бажає успадковувати частки спадкового майна після смерті своєї бабки [PERSON] . У зв`язку із тим, що померла [PERSON] не здійснила в свій час державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] , а також через те, що нотаріус не може оформити позивачу [PERSON] спадщину на все спадкове майно, оскільки у померлої є інший спадкоємець за законом - відповідач [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину в силу положення ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, рекомендовано спірне питання вирішити в судовому порядку. Дане підтверджується листом приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. за №361/02-14 від 16 червня 2020р. Згідно ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає з моменту її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Враховуючи наведене, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника і повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору. З огляду на викладене, суд має підстави дійти до висновку про законність і обґрунтованість вимоги щодо спадкування майна спадкодавця за законом, задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності на вказане майно.

Outcome: approved