Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з вимогами визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 6 962,47 грн, що складає ? частки автомобіля марки ВАЗ 21011, 1977р.в., реєстраційний номер [NUMBER] залишивши автомобіль у власності відповідача. Позов мотивовано тим, що 23.11.2980 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Чапаєвською сільською радою Погребищенського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис №20. Однак сімейне життя не склалося і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2014 року шлюб розірвано. За час спільного проживання у шлюбі сторонами спору було придбано наступне майно: квартиру, загальною площею 62,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ 21011, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згоди про добровільний поділ вищезазначеного спільного майна та спосіб такого поділу між сторонами спору не досягнуто. Окремих домовленостей щодо розміру часток у спільному майні немає, шлюбний договір з відповідачем не укладався, Позивач вказує, що вона стала членом житлово-будівельного кооперативу №77, оскільки власного житла в Вінниці не мала, обов'язковою умовою вступу в кооператив було внесення попереднього пайового внеску в розмірі 30% загальної вартості квартири, що на той час склала 3 184,00 крб. Загальна вартість квартири складала 10 611,50 крб. Такої суми сім'я не мала, тому батько позивача- [PERSON] дав позивачу 3 200, 00 крб., визначивши цільове призначення коштів, а саме на кооперативну квартиру. Даний факт підтверджується довідкою №429 виконавчого комітету Чапаєвської сільської Ради від 26.12.1986р. Позивач вважає, що за таких обставин 1/3 частка квартири є її особистою приватною власністю. Оскільки відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали стосовно вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], вимогу в частині стягнення грошової компенсації у розмірі 6 962,47 грн, що складає ? частки автомобіля марки ВАЗ 21011, 1977р.в., реєстраційний номер [NUMBER] залишивши автомобіль у власності відповідача просили суд залишити без розгляду. Так ухвалою суду від 23.04.2015р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя в частині стягнення грошової компенсації у розмірі 6 962,47 грн, що складає ? частки автомобіля марки ВАЗ 21011, 1977р.в., реєстраційний номер [NUMBER] залишивши автомобіль у власності відповідача залишено без розгляду. Відповідач в судовому засіданні проти визнання позову заперечував, проте визнав, що батьком позивача [PERSON] надавались позивачу кошти для сплати внеску за спірну квартиру. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2015р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. ( а. с. 27) Згідно довідки виданої МКП ЖЕК №12 від 10.09.2014р. №928 [PERSON], як члену кооперативу на праві власності належить квартира 11/100 долі будинку, яка знаходиться в [ADDRESS]. З вказаної довідки вбачається, що в повному обсязі внесено пайовий внесок в розмірі 30% в сумі 3184, 07 крб. в 1986 р. Кінцевий розрахунок проведений 02.04.1992р., що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 12.09.2013р. №9315267 ( а. с. 5, 8) Відповідно до довідки виданої виконкомом Чапаєвською сільською радою Погребищенського району Вінницької області від 26.12.1986р. №429 вбачається, що [PERSON] дав своїй дочці [PERSON] 3200 крб. на кооперативну квартиру.( а. с. 45) Дану обставину також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], що є батьком позивача та [PERSON], що є двоюрідним братом позивача. ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав. ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч. 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ майна в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. ч.2 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частини 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. ч. 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ст. 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.7 Ст. 57 СК України встановлено, що якщо у придбання майна крім спільних коштів і кошти, що належили одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере о уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено за домовленістю між ними. Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3250 грн. який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене вище та

Outcome: approved