Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

В січні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], третя особа Краматорська міська рада про усунення перешкоди користуванні земельною ділянкою, зносі споруд, відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В березні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Краматорського міського суду Донецької області з уточненою позовною заявою до [PERSON], третя особа Краматорська міська рада про усунення перешкоди користуванні земельною ділянкою, зносі споруд, відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалися на те, що позивачі є співвласниками земельної ділянки, яка розташована в м. Краматорську по вул. Проїзній, 7 та належить їм на праві спільної сумісної власності. Поряд з їхнім домоволодінням проживає сусідка [PERSON] по вул. Проїзній 5. Більш ніж 10 років назад відповідачка побудувала сарай, душ та туалет, які знаходяться на території їхньої земельної ділянки та завдають значної матеріальної шкоди їхній власності, тобто літній кухні та сараю, що робить неможливим здійснення поточного ремонту будівель, оскільки неможливо поставити будівельну техніку. Вважають, що відповідачка безпідставно заволоділа та користується відрізком земельної ділянки, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивачі просили суд першої інстанції зобовязати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої частини їхньої земельної ділянки та знести самовільно збудовані відповідачем обєкти нерухомості: сарай, туалет та душ; відшкодувати матеріальну шкоду та моральну шкоду у сумі 5000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2016 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкоди користуванні земельною ділянкою, зносі споруд, відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволені частково. Усунуто [PERSON], [PERSON] зі сторони [PERSON] перешкоду в користуванні їх земельною ділянкою по вул. Проїзна - 7 в м. Краматорську, зобовязавши її знести сарай, душ та туалет. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] судові витрати за проведення кадастрової зйомки 800грн., за проведення експертиз 1120грн. та 2033грн. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір 551,20грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Із вказаним рішенням суду не погодилась відповідачка - [PERSON]. та подала апеляційну скаргу. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, порушив норми матеріального і процесуального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачів відмовити у повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 4019 (а.с. 111). В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи Краматорської міської Ради не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], представника відповідача, пояснення позивача [PERSON], представника позивачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Частиною 1 статті 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Згідно з частиною 3 вищевказаної статті, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, таким вимогам, рішення суду першої інстанції не відповідає. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що згідно експертного дослідження від 19.12.2013 року, зі сторони ділянки № 5 по вул. Проїзна мається порушення границь землекористування на відстані 1,78 м в глибину ділянки № 7. Таким чином сарай, душ, туалет на земельній ділянці № 5 побудовані з порушенням ДБН. Проте, з даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договорів дарування від 09.03.2004 року та 31.08.2007 року позивачі є власниками домоволодіння № 7 по вул. Проїзній в м. Краматорську. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 313739, виданого на підставі рішення Краматорської міської ради № 29/У-19 від 23.09.2009 року, зареєстрованому в Управлінні Держкомзему у м. Краматорську Донецької області 14 січня 2010 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. Проїзна, 7 м. Краматорська Донецької області. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 05.03.2014р. В Акті визначення та погодження зовнішних меж земельної ділянки в натурі від 29 січня 2009 року, містяться підписи землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також суміжного землекористувача [PERSON] (том № 1, а.с. 177). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства пр. и розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). В судовому засіданні апеляційного суду позивач [PERSON] підтвердила, що до погодження меж земельної ділянки в 2009 році сарай, душ та туалет існували у відповідачки [PERSON] по вул. Проїзній, 5 м. Краматорська. Відповідно до Висновку судової будівельно - технічної експертизи № 206/3 від 01.04.2016р., згідно каталогу координат ДЗК зафіксовано, що фактичне розташування меж земельної ділянки №7 по вул. Проїзний фактичною площею 0,1010 га, яка знаходиться во власності [PERSON] і [PERSON] не збігається з розташуванням меж земельної ділянки кадастровий номер 1412900000:00:014:527 площею 0,1100 га, яка згідно Державного Земельного Кадастру зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON]А, на площу, яка дорівнює 340 кв.м. При цьому частина земельної ділянки кадастровий номер 1412900000:00:014:527 яка згідно Державного Земельного Кадастру, зареєстрована за [PERSON], [PERSON] і [PERSON], площею 137 кв.м. накладається на частину земельної ділянці, яка історично і фактично є земельною ділянкою № 5 по вул. Проїзний в м. Краматорську і находиться в користуванні [PERSON]. Частина земельної ділянки, яка згідно Державного Земельного Кадастру, зареєстрована за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] площею 189 кв.м. знаходиться за межами фактично розташованої земельної ділянки № 7 по вул. Проїзний. Визначити межі земельних ділянок по вул. Проїзна, 7 у м. Краматорську та по вул. Проїзна, 5 з врахуванням повороту та передвижки розташованих обєктів нерухомості не представляється можливим, так як План меж земельної ділянки Державного акту, серія ЯИ № 313738 кадастровий номер 1412900000:00:014:0527 виконано в невідповідності з нормативними та законодавчими актами. Визначити суми матеріальних збитків за самовільно зайняту частину земельної ділянки та самовільно побудовані сарай, туалет та душ по вул. Проїзній 7 у м. Краматорську не представляється можливим, так як вбиральня літ. Д побудовано в 1981 р., зареєстровано; душ літ Г побудовано в 1970 р., зареєстровано. Державний акт на право володіння земельною ділянкою серія ЯИ № 313739 кадастровий номер 1412900000:00:014:0527 площею 0,1000 га не відповідають нормативним вимогам (ст. 56 Закону України «Про землеустрій») (том № 2, а.с. 2-43). Тобто, апеляційний суд вважає, що сарай та душ, які побудовані в 1970 року, туалет, який побудований в 1981 році, не є самовільними будівлями, оскільки вказані споруди побудовані колишнім власником будинку № 5 по вул. Проїзній м. Краматорська [PERSON] та зареєстровані (а.с. 126-128). На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що ніяких перешкод у користуванні земельної ділянкою по вул. Проїзна 7 м. Краматорська відповідач [PERSON] позивачам [PERSON], [PERSON] не чинить. Крім того, із копії спадкової справи майна померлої [PERSON] вбачається, що відповідно до заяви до Другої краматорської державної нотаріальної контори від 14.12.2000 року спадкове майно, яке складається із жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в місті Краматорську по вул. Проїзна 5; грошових внесків з належними відсотками та компенсацією в Краматорському відділенні № 2865 Ощадбанку України на рахунку № 57/19926; 043881 в філії № 2865/03 Краматорського відділення № 2865 Ощадбанку України на рахунку № 39240 прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON] (том № 2, а.с. 122). І хоча відповідач [PERSON], а також інші спадкоємці не отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на будинок № 5 по вул. Проїзній в м. Краматорську, але спадкоємці, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Вказаний вище позов предявлено тільки до одного відповідача, в той час як по вказаній справі повинні бути три відповідача. Згідно з приписами до статті 32 Науково-Практичного Коментаря ЦПК України, обовязкова співучасть не залежить від розсуду суду (дискреції), позивача або відповідача, а цілком визначається приписами закону і характером спільного субєктивного правовідношення, як правило, їх багатосубєктним складом. У разі обовязкової співучасті розгляд справи у відсутність хоча б одного із співучасників є неможливим. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивач [PERSON] є інвалідом II групи, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] слід задовольнити, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки по вул. Проїзна, 7 м. Краматорськ Донецької області та знесення самовільно збудованих сараю, душу та туалету та в частині розподілу судових витрат, та витрат за проведення кадастрової зйомки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки по вул. Проїзна, 7 м. Краматорськ Донецької області та знесення самовільно збудованих сараю, душу та туалету відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то і слід відмовити позивачам у стягненні витрат за проведення кадастрової зйомки у розмірі 800 грн., за проведення експертиз у розмірі 1120 грн. та 2033 грн., відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved