Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

В серпні 2018 року ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 03.03.2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.75740. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 80757, 10 грн. зі сплатою 18,7 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковим (меморіальним) ордером. Станом на дату подання позовної заяви відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін тане сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за кредитним договором, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 31.01.2014 року. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 06.08.2018 року становить 130391,28 грн., яка складається з наступного: 60854,78 грн. прострочений борг, 67788 грн. прострочені проценти, 112,29 грн. строкові проценти, 1636, 21 грн. дебіторська заборгованість, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 03.03.2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.75740. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 80757, 10 грн. зі сплатою 18,7 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с. 6-13). Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 06.08.2018 року становить 130391,28 грн., яка складається з наступного: 60854,78 грн. прострочений борг, 67788 грн. прострочені проценти, 112,29 грн. строкові проценти, 1636, 21 грн. дебіторська заборгованість (а.с. 34). Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 130391,28 грн. за кредитним договором такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов'язань. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1987,80 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved