Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва до відповідача з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 14\~766,16 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 15.05.2009 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) та відповідачем [PERSON] (далі - Відповідач, Позичальник) укладено Договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №0292013288 з урахуванням Додаткової угоди №1 від 25.09.2014 р.(далі -Договір). 01.12.2016 р. між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої Банк відкрив Позичальнику кредитні лінію у межах якої надав кредит з лімітом у розмірі не більше 4000,00 грн. Станом на 01.06.2020 р. відповідачем заборгованість становить 14\~766,16 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 3940, 18 грн., заборгованість по процентам - 4563,97 грн., пеня за несвоєчасну сплату платежів по Договору (основного боргу та процентів) - 4957,43 грн., 3 % річних від суми несплаченого основного боргу - 315,11 грн., 3 % річних від суми несплачених процентів - 110,81 грн., інфляційні втрати за основним боргом - 878,66 грн. Ухвалою від 17.06.2020 року відкрито провадження у справі та постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 15.05.2009 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №0292013288 з урахуванням Додаткової угоди №1 від 25.09.2014 р. 01.12.2016 р. між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої Банк відкрив Позичальнику кредитні лінію у межах якої надав кредит з лімітом у розмірі не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача у загальному розмірі становить 14\~766,16 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 3940, 18 грн., заборгованість по процентам - 4563,97 грн., пеня за несвоєчасну сплату платежів по Договору (основного боргу та процентів) - 4957,43 грн., 3 % річних від суми несплаченого основного боргу - 315,11 грн., 3 % річних від суми несплачених процентів - 110,81 грн., інфляційні втрати за основним боргом - 878,66 грн. - станом на 01.06.2020 року. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved