Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь суму страхового відшкодування в розмірі 13814,77 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.50). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується конвертом рекомендованої кореспонденції (а.с.53), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 14 вересня 2015 року о 13.00 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Шевроле» державний номерний знак [NUMBER] в с. Ювілейному на підїзді до м. Дніпропетровська не надала перевагу в русі автомобілю «Ман» державний номерний знак [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги д.з.2.1 Правил дорожнього руху, тобто допустив правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вина водія [PERSON] підтверджена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року №199/7070/15-п, якою [PERSON] було визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП (а.с.10). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Ман» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування позивач на підставі страхового акту №1.004.15.00556/VESKO23219 від 09 листопада 2015 року виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 54310 грн. 84 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 54310,84 грн. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія автомобіля «Шевроле» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ СГ «ТАС» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7696221. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом №АІ/7696221в АТ СГ «ТАС», то остання

Outcome: approved