Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-08 00:00:00

В травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], яка перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, в той час коли дитина є інвалідом. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на дитину в розмірі 1500 гривень та судові витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, однак направив на адресу суду письмове заперечення проти позову, в якому позов визнав частково, посилаючись на те, що в даний час не працює, має на утриманні також похилих батьків, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісяця. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 476 від 11 травня 2017 року. Дитина є інвалідом віком до 18 років та періодично проходить лікування у медичних закладах, що підтверджується наданими представником позивачки медичним висновком та виписками з історії хвороби дитини. Рішення Новоселицького районного суду від 19 липня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний та в даний час сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобовязаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини на рівні із матірю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений постійний дохід відповідача, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання дитини, в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоровя дитини, яка є інвалідом, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, та інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобовязаний на рівні із нею матеріально забезпечити дітей та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1500 гривень щомісяця, що майже дорівнює прожитковому мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обовязку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісяця, суму яких відповідач визнав як таку, що спроможний платити щомісяця на утримання своєї дитини. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 22 травня 2017 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. Крім того, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ч.ч. 1, 2\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання правової допомоги № 15/05/2017 укладений між позивачкою [PERSON] та адвокатом [PERSON], а також квитанцію про оплату послуг адвоката в сумі 1200 гривень, акт приймання наданих послуг від 06 липня 2017 року, що є підтвердженням оплати витрат на правову допомогу в сумі 1200 гривень. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і він не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зважаючи на участь у судовому засіданні по даній справі представника позивачки [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу у вигляді оплати послуг представника пропорційно до часу участі останнього в судовому засіданні відповідно до записів журналу судового засідання тривалістю 60 хвилин, а тому витрати складають відповідно 640 гривень. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,

Outcome: partial