Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7132,76 грн. за послуги теплопостачання, а також з вимогою про стягнення з відповідача понесених судових витрат. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 1230,89 грн. станом на 01.04.2014р. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила суд про їх задоволення з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Надалі представник подав до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив застосувати строки позовної давності встановлені ст. 256 ЦК України і борг в сумі 905,79 грн. за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за 2010 рік просив не враховувати, проти чого однак заперечувала представник позивача, вказавши, що оскільки відповідачами проводилася оплата за отримані послуги, то строк позовної давності не повинен обчислюватись, позаяк є перерваним. В подальшому в судове засідання будучи належним чином повідомленою не з'явилась, а про причини неявки суд не повідомила. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку. Оскільки сторони брали участь у судових засіданнях, висловлювали свою позицію з приводу даного спору, заявляли клопотання про долучення доказів, які вирішені судом, а надалі позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, а відповідачі не з'явились, що розцінюється судом, як спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, то суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року позивач надавав послуги теплопостачання відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що проживають в квартирі [ADDRESS], а відповідач зобов'язаний щомісячно проводити оплату послуг відповідно до тарифів (а.с. 2). Проте, своїх зобов'язань відповідачі належним чином не виконували та станом на 01.04.2014 року їх заборгованість перед Державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго» становить 1230,89 грн., відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію між Державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та [PERSON], ос. рах. [NUMBER], [ADDRESS], загальною площею 75,50 м2 (а.с. 42). Відповідно п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року. Позивач надавав послуги теплопостачання відповідачам-споживачам, які проживають в квартирі [ADDRESS] і відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію за якими існує наявність боргу в сумі 1230,89 грн. за послуги теплопостачання станом на 01.04.2014 року. Відповідно до стаття 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За стаття 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до стаття 261 ЦК України вказано, що початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В той же час згідно із частиною 1 стаття 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. А за ч.3 цієї ж статті зазначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи, зокрема з копій квитанцій, що долучені до справи за клопотанням відповідача (а.с. 33-38), випливає, що відповідачі протягом 2010-2011 року сплачували грошові кошти за отримані послуги теплопостачання, в тому числі і в 2011 році за отримані послуги у 2010 році, а тому суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, як того прохає позивач у порядку ст. 256 ЦК України. Відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою по [ADDRESS] (а.с.22). В той же час у суду відсутні відомості, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за вказаною вище адресою, за якою наявна заборгованість за послуги теплопостачання, позаяк згідно до відповіді АДП ГУДМС УДМС України (а.с.22) [PERSON] зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться. Суд вважає, що за наведених вище обставин у позивача відсутні підстави переконливо стверджувати про те, що [PERSON] не будучи зареєстрованою чи знятою з реєстрації, без представлення суду інших доказів про фактичне проживання за цією адресою дійсно отримувала послуги теплопостачання, в результаті яких утворилася заборгованість. За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позову в частині стягнення заборгованості із указаного відповідача. Документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №-630 від 21.07.2005 року, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.68 ЖК України, ст.ст.11, 15, 16, 256, 509 ч.1, 510, 526 ЦК України,

Outcome: partial