Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який в ході судового розгляду було уточнено і згідно уточнених позовних вимог просила суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в порядку ст. 193 ЦПК України подав до суду зустрічний позов. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали первісні уточнені позовні вимоги і просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 14.09.2021 року надав суду письмову заяву про визнання первісних уточнених позовних вимог, а зустрічний позов просив залишити без розгляду. Інші учасники, а саме треті особи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, заслухавши пояснення, суд вважає що первісні уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що з 06 грудня 2008 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2020 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 29.10.2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після припинення фактичних шлюбних відносин між нею та відповідачем, дитина залишилася проживати разом з позивачем та разом нею вона проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де разом із ними проживає старша дочка з сім`єю. Донька [PERSON] від народження 6ула зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Будинок належить матері відповідача. З часу фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] постійно погрожує позивачу відібрати у неї дитину та вимагає мов повернути її для проживання за місцем реєстрації. Вважає, що слід визначити місце проживання дитини з матір`ю, оскільки до цього наявні всі належні правові підстави, а саме головне інтереси дитини, що є пріоритетом у розгляді справ цієї категорії. Позивачем забезпечено належні умови проживання дитини, вона забезпечує належний розвиток та медичне обслуговування. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, урегульовані нормами Сімейного кодексу (СК) України. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів, однак відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані заявлені позивачем вимоги. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що первісні уточнені позовні вимоги необхідно задовольнити і проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини відповідно до ст.ст. 160,161 Сімейного Кодексу України. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 840 гривен 80 копійок. Окрім того, до початку судового засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав до суду заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. Згідно п.5, ч.1, ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Оскільки позивач просить залишити зустрічну позовну заяву без розгляду, що є особистим правом позивача, тому суд вважає доцільним залишити дану позовну заяву без розгляду.

Outcome: approved