Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

В січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 лютого 1994 року в с. Росохач Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №3. В шлюбі є повнолітні діти. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки, бійки, приниження, насилля в сім'ї, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати з [PERSON], після розірвання шлюбу їй залишити прізвище Юрків. В січні 2018 року відповідачем надано відзив на позов, в якому вказав, що дружина в позовній заяві вказує, що між ними є постійні сварки, бійки, приниження, що в даний час не відповідає дійсності. Дійсно між ними були сварки, взаємні образи, але це все було в минулому. Дружина девять місяців перебувала на роботі за кордоном, приїхала додому 18 грудня 2017 року, має картку поляка, їздить на роботу на протязі останніх трьох років. Він її просив,щоб вона вже більше не їхала на роботу за кордон, однак вона на це не погоджується. В даний час він хворіє, є інвалідом другої групи загального захворювання. Коли він був здоровим, то був добрим чоловіком, прожили разом однією сімєю майже 24 роки, маємо двох повнолітніх дітей. Вісім років тому він отримав спадщину із США в сумі 20 тисяч доларів, які пішли на реконструкцію житлових будинків, які належали дружині та її батькам, які вже померли. А тепер коли став хворим, свої власні кошти вклав в майно дружини, то став не потрібним. Просить надати строк на примирення. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2018 року надано сторонам [PERSON] та [PERSON] у справі про розірвання шлюбу строк для примирення терміном 1 (один) місяць та зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення, визначеного судом. 07 березня 2018 року ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій просить справу слухати за її відсутності, так як змушена виїхати за межі України, позов підтримує, на примирення не згідна, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та Юрків (дошлюбне прізвище Савка) [PERSON] уклали шлюб 15 лютого 1994 року, який зареєстрували в с. Росохач Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №3. В шлюбі є повнолітні діти. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами постійно виникали сварки та скандали, бійки, насилля з боку чоловіка. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved