Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON], діючи від імені та в інтересах [PERSON], звернулась в суд до [PERSON] з вказаним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 квітня 2015 року позивач [PERSON] позичив відповідачеві [PERSON] 28 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути протягом року, до 23 квітня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] 23.04.2015 року, надав [PERSON] письмову розписку. Оскільки взяте на себе зобов'язання щодо повернення коштів за договором позики відповідачем не виконано, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість, яка за офіційним курсом НБУ станом на день написання позовної заяви становить 711 051,60 грн. з розрахунку, що 100 доларів США дорівнюють 2 539,47 грн. Зважаючи на те, що за договором позики відповідач взяв на себе зобов'язання в разі прострочення повернення боргу, сплатити 0,03% від суми боргу за кожен день прострочення, позивач просить стягнути з відповідача також відсотки за прострочення сплати заборгованості станом на день винесення судового рішення, суму втрат від інфляції. В ході розгляду справи позивачем неодноразово уточнювався розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача за прострочення виконання зобов'язання, останній раз 29.08.2016 року, який станом на 29.08.2016 року становить 27 303 грн. 68 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 23.04.2015 року: основний борг в розмірі 711 051,60 грн. та відсотки за прострочення сплати заборгованості станом на 29.08.2016 року в сумі 27 303 грн. 68 коп., вимогу про стягнення суми втрат від інфляції не підтримала. Також просила стягнути на користь позивача з відповідача сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії розписки від 23 квітня 2015 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, судом встановлено, що [PERSON] для власник потреб позичив у [PERSON] 28 000,00 доларів США, які зобов'язався повернути протягом одного року, до 23 квітня 2016 року. Також згідно даної розписки [PERSON] зобов'язався сплатити [PERSON] в разі прострочення повернення боргу в установлений строк, відсотки з розрахунку 0,03 % від суми боргу за кожен прострочений день (а.с.8). Розписка підписана [PERSON] Факт написання даної розписки та отримання коштів в борг не заперечено відповідачем в суді 15.06.2016 року під час проведення попереднього судового засідання. Згідно розрахунку щодо сплати відсотків, судом встановлено, що станом на 29.08.2016 року розмір заборгованості по сплаті відсотків за прострочення виконання зобовязання становить 27 303 грн. 68 коп. (а.с. 49-50). Суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів або визначеної кількості речей є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Досліджені в ході судового розгляду докази, зокрема, розписка від 23.04.2015 року, підтверджує боргове зобов'язання [PERSON] перед [PERSON], оскільки містить умови отримання в борг грошових коштів, а також зобов'язання відповідача їх повернути в обумовлений строк, відповідальність за прострочення виконання зобовязання, дату отримання позики, підписи сторін договору. Доказів, які б свідчили про виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання відповідачем [PERSON] суду не надано. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вважає можливим задовольнити позов. Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6 800 грн., сплата якого останнім документально підтверджена. На підставі викладеного та

Outcome: approved