Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила постановити рішення, яким провести розподіл майна, яке набуто за час шлюбу, в наступному порядку - їй, [PERSON] виділити квартиру [ADDRESS], а відповідачу автомобіль «Опель» державний реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з відповідача 1/2 частину нарахованих процентів за договорами «Про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», укладеними відповідачем в період шлюбу з ПАТ «Платинум Банк» в сумі 8565,92 грн., а саме: за договором від 07.11.2012 року № 00116732 в сумі 2038,40 грн., за договором від 10.12.2012 року № 00130659 в сумі 3341,52 грн., за договором від 10.06.2013 року № 00181901 в сумі 3186,00грн.; суму судового збору в розмірі 808,90 грн.; суму сплати за оцінку об'єкту нерухомості (квартири) в розмірі 350 грн. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 27 березня 1987 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і проживала з ним однією сім'єю. Одруження з [PERSON] виявилось невдалим, тому 01 листопада 2013 року їх шлюб було розірвано. За період шлюбу ними було придбано майно, яке підлягає розділу: квартира [ADDRESS], автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER], та одноосібно отримані та витрачені відповідачем грошові кошти (проценти) в сумі 17131,84 грн., за договорами «Про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», укладеними відповідачем в період шлюбу, з ПАТ «Платинум Банк», а саме: від 07.11.2012 року № 00116732 відповідно до умов якого, банк прийняв від відповідача на вкладний рахунок № [NUMBER] грошову суму в розмірі 14000,00 грн., яка належала їм обом, та нараховував та сплачував 25% річних до 07.05.2014 року. Сума нарахованих процентів за період з 07.11.2012 року по 07.01.2013 року (за 14 місяців) складає 4076,80 грн. Від 10.12.2012 року № 00130659 відповідно до умов якого, банк прийняв від відповідача на вкладний рахунок № [NUMBER] грошову суму в розмірі 27300,00 грн., яка належала нам обом, нараховував та сплачував 24,5% річних на строк до 12.12.2013 року. Сума нарахованих процентів за період з 10.12.2012 року по 10.12.2013 року (за 12 місяців) складає 6683,04 грн. Від 10.06.2013 року № 00181901 відповідно до умов якого, банк прийняв від відповідача на вкладний рахунок № [NUMBER] грошову суму в розмірі 60000,00 грн. яка належала нам обом, нараховував та сплачував 21,25% річних на строк до 12.12.2013 року. Сума нарахованих процентів за період з 10.06.2013 року по 10.12.2013 року (за 6 місяців) складає 6372,00 грн. Згоди про поділ майна між ними не досягнуто. Тому вважає, що вказане майно повинно буде розділено рівними частками, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково, заперечували проти стягнення з відповіла 1/2 частини нарахованих процентів по банківським вкладам та заперечували проти запропонованого способу розподілу спільного майна. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що в період з 27 березня 1987 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2013 року було розірвано (а.с.6). За спільні кошти подружжям було придбане майно: автомобіль марки OPEL, моделі СОМВО, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кольору - жовтий, тип КТЗ - пасажирський - В, [NUMBER], технічний [NUMBER], та квартиру [ADDRESS],що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 січня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 55 (а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне розділити між подружжям [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: автомобіль марки OPEL, моделі СОМВО, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], та квартиру [ADDRESS], визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину вищезазначеного майна. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1/2 частини нарахованих процентів за договорами «Про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», укладеними відповідачем в період шлюбу з ПАТ «Платинум Банк» в сумі 8565,92 грн. то вони задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. У судовому засіданні встановлено, що отримані відповідачем грошові кошти (відсотки), які перебували на розрахункових рахунках за договорами «Про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», укладеними відповідачем в період шлюбу, з ПАТ «Платинум Банк», а саме: від 07.11.2012 року № 00116732, від 10.12.2012 року № 00130659 та від 10.06.2013 року № 00181901, були розподілені за взаємною згодою. Встановлено, що 13 грудня 2013 року подружжя за взаємною згодою розділили між собою кошти за вищевказаними депозитами, про що [PERSON] була написана розписка (а.с.26). 13 грудня 2013 року на ім'я [PERSON] в ПАТ «Платинум банк» був відкритий рахунок на який [PERSON] перераховано 40000 гривен. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, розподіляючи депозитні рахунки вони дійшли згоди і домовились, що в подальшому [PERSON] не буде пред'являти претензій на залишок коштів на цих депозитах і про це нею також було зазначено в розписці. Окрім цього , позивачкою не доведено доказами використання відповідачем у період шлюбу процентів по вкладам на свої особисті потреби . Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 808 грн. 90 коп. сплаченого судового збору та 350 грн. витрат за оцінку об'єкту нерухомості (квартири).

Outcome: partial