Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення розміру частки у спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що позивачі по справі є рідними сестрами, а їх батьку [PERSON] відповідно до договору на право будівництва будинку і безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Першою Вінницькою міською нотаріальною контрою 25.04.1955 року за реєстровим № 8-4311, на праві власності належала ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Його право власності на дану ? частину домоволодіння було зареєстровано в ВБТІ належним чином в 1971 році. Власником решти ? частини домоволодіння за цим договором був [PERSON] Після цього співвласники домоволодіння, крім [PERSON], неодноразово змінювались. Домоволодіння реконструювалось, проводились добудови, внаслідок чого змінились долі співвласників. Тому, в 1975 році був проведений перерахунок часток, і в КП ВООБТІ були зроблені відмітки у техпаспорті про те, що частка [PERSON] стала складати 9/20 часток домоволодіння, а іншого співвласника, яким на той час була [PERSON] - 11/20 часток домоволодіння. Після перерахунку часток [PERSON] провела в БТІ перереєстрацію своєї перерахованої частини з ? на 11/20, а [PERSON] цього не зробив, і за ним до його смерті залишалась зареєстрованою ? частка домоволодіння, що не відповідає дійсності. 27.06.1975 року [PERSON] - мати відповідача по справі [PERSON], купила 11/20 часток домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу за реєстровим № 4-769. Після її смерті [INFO], ці 11/20 частки домоволодіння успадкував її син - [PERSON] Таким чином, з [INFO] співвласниками домоволодіння стали [PERSON] та [PERSON], де у [PERSON] 9/20 часток, а у [PERSON] 11/20 часток. Земельна ділянка площею 0, 0724 га, кадастровий [NUMBER], на якій розташоване домоволодіння, була зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] як співвласниками домоволодіння в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051013661002038 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого згідно рішення ВМР від 24.121.2010 року за № 68 на ім'я [PERSON], а в додатку до цього державного акту серії [NUMBER] [PERSON] був вписаний як співвласник земельної ділянки. [PERSON] помер [INFO], і після його смерті відкрилась спадщина, заповіту на яку він не залишив. До складу спадкового майна входять належні йому частка домоволодіння та частка земельної ділянки. Спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги є позивачі по справі в рівних долях. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в встановленому законом порядку, 25.09.2014 року у Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа реєстраційний № 56575966. 12.02.2015 року минув 6-ти місячний термін після смерті [PERSON] та позивачі вирішили оформити своє право на спадщину і звернулись до нотаріальної контори. Однак, постановами нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій від 19.02.2015 року за № 612/02-31 і № 613/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено в оформлені права на спадщину на частину домоволодіння та частину земельної ділянки. Відмова мотивована відсутністю визначення часток у спільній сумісній власності на будинок та земельну ділянку. Таким чином, позивачі не можуть оформити своє право на успадковані частини домоволодіння та земельної ділянки без визначення часток померлого [PERSON] в даному майні. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визначення розміру частки [PERSON], який помер [INFO], у спільній частковій власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований [ADDRESS], зазначивши, що померлому [PERSON] на день його смерті належало 9/20 часток даного житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, які після його смерті увійшли до складу спадщини; визначення розміру часток співвласників [PERSON] і [PERSON], у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0, 0724 га, кадастровий [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], яка була зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] як співвласниками домоволодіння в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 051013661002038 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого згідно рішення ВМР від 24.121.2010 року за № 68 на ім'я [PERSON], а в додатку до цього державного акту серії [NUMBER] [PERSON] був вписаний як співвласник земельної ділянки, зазначивши, що [PERSON] належить ? ідеальна частка даної земельної ділянки, і [PERSON] на день його смерті належала ? ідеальна частка даної земельної ділянки, а після смерті ця ? частка увійшла до складу спадщини. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, аргументуючи його мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги до нього визнав і не заперечував щодо задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.08.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниці, актовий запис № 2255. (а.с. 59) В судовому засіданні досліджено матеріали спадкової справи № 711/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Згідно матеріалів даної спадкової справи вбачається, що 25.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка залишилась на день смерті [PERSON], а саме: частини будинковолодіння [ADDRESS] та частини земельної ділянки за цією ж адресою. (а.с. 52--62) В судовому засіданні було оглянуто і досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 1871 на об'єкт нерухомого майна - будинковолодіння [ADDRESS]. З матеріалів даної інвентаризаційної справи вбачається, що даний житловий будинок належав на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2) та [PERSON] (1/2). Судом встановлено, що після перерахунку 26.05.1975 року часток будинковолодіння [ADDRESS], частка [PERSON] склала 9/20. (а.с. 23, 28) З матеріалів вище зазначеної інвентаризаційної справи вбачається, що 14.08.2002 року КП «ВООБТІ» за реєстровим № 14625 зареєстровано право власності на 11/20 частки на будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Терещенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1265. Окрім того, з матеріалів інвентаризаційної справи № 1871 вбачається, що [PERSON] належить решта - 9/20 частин будинковолодіння [ADDRESS]. Однак, згідно довідки № 4469, виданої 09.10.2014 року КП «ВМБТІ», за [PERSON] на праві спільної часткової власності зареєстровано ? частку будинковолодіння по [ADDRESS]. (а.с. 20) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого управлінням Держкомзему у м. Вінниці, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051013661002038, [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Вінницької міської ради № 68 від 24.12.2010 року є співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0724 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33-34) 19.02.2015 року [PERSON] державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М.М. було відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], на частку земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS], та на частку житлового будинку [ADDRESS],в зв'язку із відсутністю визначення частки померлого в об'єкті права спільної сумісної власності (земельна ділянка), а також у зв'язку із невідповідністю розміру часток зазначених у повідомленні та правовстановлюючому документі на будинковолодіння. (а.с. 37-38) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] є об'спільної часткової власності. Однак, після перерахунку часток даного будинковолодіння, [PERSON] не здійснив належне оформлення належної йому на праві власності частки, яка по матеріалах інвентаризаційної справи становить 9/20. Дана обставина, зокрема, визнана й сторонами по справі. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що частка померлого [PERSON] в праві спільної часткової власності на будинковолодіння [ADDRESS], становила 9/20. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю, а саме: земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], між співвласниками досягнуто не було. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що частки сіпввласників земельної ділянки площею 0, 0724 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], є рівними, тобто кожному із співласників належить по ? частці земельної ділянки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разійого порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визначення, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної часткової власності на будинковолодіння [ADDRESS] становила 9/20; частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 0724 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], становить ? та частка померлого [INFO] [PERSON] становила ?. В задоволенні позовних вимог в частині визначення, що належні [PERSON] 9/20 частки будинковолодіння [ADDRESS] та ? ідеальна частка земельної ділянки площею 0, 0724 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], увійшли до складу спадкового майна слід відмовити, оскільки дана вимога є необґрунтованою. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення прав, що увійшли до складу спадщини судовому розглядові не підлягають. Органами, що виконують загальну функцію щодо спадкових прав є органани державного нотаріату, оскільки на них покладено вчинення певних нотаріальних дій. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 121, 80 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 121, 80 гривень слід залишити за [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: partial