Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та залишення на її утриманні дитини. Позов мотивований тим, що 06.03.2012 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за №298. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Спільне подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося. Після народження дитини вони фактично припинили шлюбні стосунки. Подружні відносини припинено по тій причині, що сторони виявилися людьми з різними характерами, поглядами на життя. Непорозуміння між ними викликали неможливість спільного спілкування, конфлікти, часті сварки, які привели до того, що сім'я фактично розпалася. Примирення між сторонами неможливе. Неповнолітня [PERSON] на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Дитина хворіє на хронічне захворювання та потребує лікування за кордоном. Однак відповідач кошти на утримання дитини не надає та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а позивач самостійно утримувати дитину фінансово неспроможна. За вказаних обставин позивач звернулась до суду та просила розірвати шлюб з відповідачем, залишити на її утриманні та вихованні їхню дочку [PERSON], а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивач пояснила, що спору між сторонами відносно місця проживання дитини немає, а відтак позивач зменшила позовні вимоги та просила суд розірвати її шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позов з урахуванням зменшення позовних вимог визнав, не заперечував щодо його задоволення. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.07.2015р. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 06.03.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 298, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 06.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, а збереження сім'ї стало неможливим, оскільки в них різні погляди на життя, різні інтереси, в результаті чого між ними фактично припинено шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Примирення між ними також неможливе. Шлюб практично розпався, а тому його збереження буде суперечити інтересам позивача. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та визнання відповідачем пред'явленого позову, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Поряд з цим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, розірвавши шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 298, та стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. З урахуванням правил щодо розподілу судових витрат визначених частиною 1 та 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору на користь держави, а також 243,60 грн. на користь позивача, в рахунок відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved