Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON], зазначивши, що [PERSON] була госпіталізована в 2-ге відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка 09.07.2018 року о 07 год. 40 хв., доставлена у супроводі матері. Направлення на госпіталізацію було видано черговим лікарем приймального відділення комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка» [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих, суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога, в силу чого заявник просить суд задовольнити заяву про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS], без її згоди. У відкритому судовому засіданні представник лікарні підтримала заяву та наполягала на її задоволенні. Зазначила, що [PERSON] намагається поводити себе у відділенні стримано, спокійно, однак деякі прояви агресії присутні були і вбачається її внутрішня напруга. Лікар пояснила, що неодноразово лікувала вже [PERSON] і після лікування їй було значно краще, вона поверталась до нормального життя, влаштовувалась на роботу. Нещодавно [PERSON] приходила до [PERSON] і радилась, які їй ліки потрібно приймати, щоб вона могла жити повноцінним життям, створити сім'ю. Наполягала на госпіталізації і вказала, що якщо вона зараз не пролікується, її психічний стан в рази погіршиться, може завдати собі шкоди, а також оточуючим. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа усвідомленої згоди на госпіталізацію не надала. Зазначила, що не потребує наразі лікування. Обставини, які зазначаються в акті огляду комісії лікарів-психіатрів обговорювати не бажає, оскільки це її особисте життя. Представник заінтересованої особи заперечував щодо задоволення заяви та зазначив, що якщо буде необхідно, [PERSON] обов'язково звернеться за допомогою до лікарів, однак на даний час така необхідність відсутня. Поведінка [PERSON] пояснюється її неприязними стосунками із матір'ю. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], яка являється матір'ю [PERSON] Свідок пояснила, що донька періодично лікується ще з 2014 року. Був випадок суїциду, неадекватно себе поводить, ображає нецензурною лайкою, проявляє до мати агресію. Після лікування доньці завжди ставало краще, вона поверталась до звичайного, нормального життя. [PERSON] намагалась завжди контролювати лікування доньки, однак остання часто таблетки викидала, відмовлялась від прийому їжі. Були випадки, коли сиділа в кутку вночі і казала, що їй тут вказали сидіти. В цей раз її психічний стан значно погіршився, вночі не спить, не їсть, тікає з дому, викинула телефон, на зв'язок будь-яким чином не виходила. [PERSON] пішла з дому 07.03.2018 року та зняла квартиру, додому приходила лише три рази. Згодом до свідка зателефонувала власниця квартири і вимагала негайно забрати речі доньки, оскільки остання поводить себе неадекватно. Прийшовши на квартиру, свідок доньку вдома не застала, [PERSON] з'явилась аж біля 23 год. 00 хв., почала ображати матір, неадекватно себе поводити, облила її бензином, спочатку сказавши, що це кислота. Потім забрали в [PERSON] телефон, викликала таксі і поїхала в невідомому напрямку, де перебувала - невідомо. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17/1371 від 09.07.2018 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного перебігу. [PERSON] представляє безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров'ю та здоров'ю оточуючих, не може повністю усвідомлювати свої дії, оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. Враховуючи дані анамнезу про неадекватну поведінку, небезпеку для себе та оточуючих (не спить вночі, не приходить додому, розшукується поліцією, неадекватно себе поводить, в зв'язку з хворобливими переживаннями вважає, що «[PERSON] оплатив її перебування в дорого вартісних готелях», конфліктує з працівниками готелів, облила матір бензином). Також, з вище вказаного акту вбачається, шо в 2010 р. після загибелі брата [PERSON] важко переживала втрату, відмічала депресивний настрій, була задумлива. З часом почала підозрювати, що комусь це було вигідно, відчула, що за нею слідкують, спостерігають спецслужби, не могла зосередитись на роботі, звільнилась. Була госпіталізована в 2 відділення ВОПНЛ, де перебувала з 03.09.14 року по 29.09.14 року, повторна госпіталізація з 11.12.15 року по 13.01.16 року. Після виписки [PERSON] приймала підтримуюче лікування (сердолект, азалептол, флюанксол-депо). 02.03.16 року із суїцидальною метою випила 6,5 таб. азалептолу, де перебувала в ШМД МКЛ № 2 з 02.03.16р. по 04.03.16р., після покращення стану рекомендовано подальше лікування в ВОПНЛ, де перебувала з 04.03.16 року по 05.04.16 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодична з прогредієнтним розвитком дефекту суїцидальна спроба через отруєння медикаментами». Після виписки вдома деякій час [PERSON] приймала підтримуюче лікування - сероквель, азалептол. 21.11.17 року пацієнтка вранці пішла до церкви, після повернення додому почала неадекватно себе поводити: стверджувала, що вона погана, раптово почала труситися, голосно кричати. Знаходилась на лікуванні в ВОПНЛ з 21.11.17 року по 09.01.18 року. Підтримуюче лікування приймала нерегулярно, з березня місяця лікування не отримує. Пішла з дому 07.03.18 року, зняла квартиру, до дому приходила всього три рази. 05.07.18 року матері пацієнтки подзвонила власниця квартири, вимагала негайно забрати дочку та її речі, в зв'язку з неадекватною поведінкою. Коли мати приїхала забирати речі, пацієнтка облила її бензином, вважаючи, що це кислота, викликала таксі і поїхала в невідомому напрямку, де перебувала невідомо. 08.07.18 року подзвонив працівник поліції, повідомив, що [PERSON] затримана, вимагала в адміністратора готелю «Франція» ключі від номера, який їй замовив [PERSON], кричала, неадекватно себе поводила. В зв'язку з чим у супроводі матері доставлена в ВОПНЛ, за психічним станом не дала усвідомленої згоди на госпіталізацію, але за медичними показниками була госпіталізована примусово в ВОПНЛ ім. О.І. Ющенка в 2-ге відділення. [PERSON] не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричне відділення. Вона потребує примусової госпіталізації. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved