Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, що 05.07.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який 04.07.2013 року було розірвано за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу, відповідач частково допомагав утримувати їх спільну дитину, однак на сьогоднішній день почав ухилятись від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється у відсутності будь-якого матеріального (грошового утримання) їх сина, а також у тому, що батько останнім часом жодним чином не приймає участі у виховані дитини. Позивачу відомо, що [PERSON] працює в ТОВ «КРКА Україна» та отримує заробітню плату приблизно у розмірі 15\~000, 00 гривень. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши що погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі не більше 1/6 частини від доходу, оскільки має на утримання ще двох малолітніх дітей та дружину, яка не працює. Також надав суду письмові пояснення по справі. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2013 року, яке набрало законної сили 16.07.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачу залишено дошлюбне прізвище «Карповець». (а.с. 6) Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 124432, виданого 02.12.2008 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5) Судом встановлено, що на сьогодні [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 155926, виданого 04.11.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 25) На утриманні [PERSON] перебуває двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка є дитиною інвалідом та потребує лікування, зокрема, оперативного втручання, що підтверджується свідоцтвами про народження та консультативним висновком. (а.с. 27, 28, 30) Відповідно до тимчасової довідки № 01-18/1894 від 17.05.2015 року, [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом та одержує державну соціальну допомогу в розмірі 1\~696, 30 гривень. (а.с. 29) Згідно довідки про доходи № 305 від 31.08.2015 року, [PERSON] працює в Тиврівській ЦРЛ на посаді лікаря-стажиста. Сума його доходу за період з 15.07.2015 року по 31.08.2015 року складає 3\~797, 16 гривень. (а.с. 26) Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 04.07.2013 року, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO] Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів людина фізично та психічно здорова, офіційно працевлаштована та отримує дохід; наявність у платника аліментів на утриманні ще двох малолітніх дітей, одна з яких є дитиною інвалідом та дружини, яка не працює і здійснює догляд за дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, судом враховано, що [PERSON] та його нинішня дружина [PERSON] отримують державну допомогу в розмірі 1\~696, 30 гривень на їх доньку [PERSON], [INFO] Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Враховуючи те, що відповідач офіційно працює, має дохід, обовязок обох батьків утримувати дитину, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін, вимоги чинного законодавства, в тому числі положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобовязаний та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі 1/5 частини від усіх видів свого заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вищезазначені обставини справи, до досягнення дитиною повноліття, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Щодо посилання позивача про необхідність додаткових витрат на розвиток дитини, її лікування, то суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимог про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі\~ Закону України «Про судовий збір», його згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави\~\~в сумі 487, 20 гривень. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial