Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 року, від якого вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними не склалися. Вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання однією сім'єю неможливе. Відповідач матеріальної допомоги сім'ї не надає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати неповнолітню дитину, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Адвокат позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Адвокат відповідача за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини, однак не погодився з їх розміром, просив стягувати аліменти у розмірі 1777 грн. Вислухавши адвокатів сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23 грудня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Подружжя припинили сімейно-шлюбні відносини, сім'я їх розпалася. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім'я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від сім'ї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2017 року до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, та на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved