Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

В травні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що 06.11.2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. 10.08.2017 року під час спільного проживання в шлюбі ними було набуте майно за спільні кошти в розмірі 8000 доларів США рухоме майно, а саме транспортний засіб: автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору, який за взаємного згодою вони зареєстрували за відповідачем. На даний час вони проживають окремо та в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду знаходиться позов про розірвання шлюбу. З відповідачем вони неодноразово мали розмови про поділ рухомого майна, проте згоди так і не дійшли. Просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору, визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/2 частину автомобіля марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору та стягнути з відповідача судові витрати ( а. с. 1-3 ). Ухвалою судді від 18 травня 2020 року вжито заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору, що належить на праві власності [PERSON] ( а. с. 35-38 ). Ухвалою судді від 04 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 12 годину 30 хвилин 06 липня 2020 року ( а. с. 45-46 ). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав через свого представника заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Інших заяв, клопотань, відводів не має. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив вимоги задовольнити. Крім стягнення з відповідача судових витрат просив стягнути витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, надав документи, які підтверджують понесення їх позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача та підтвердила, що дійсно спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу за спільні кошти подружжя. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2014 року, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про шлюб ( а. с. 7 ). Наразі, в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває позов про розірвання шлюбу між сторонами, рішення на даний час про розірвання шлюбу відсутнє. 10 серпня 2017 року в період шлюбу сторонами набуто рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору, який зареєстрований за відповідачем. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом позивач [PERSON] вважає, що зазначений автомобіль придбаний за спільні кошти, тому повинен бути визнаний спільним сумісним майном подружжя та за ним визнано право власності на 1/2 його частини. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, подружжя має право на поділ майна, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Отже, Сімейним кодексом України встановлено, що майно набуте в період шлюбу належить чоловіку та дружині в рівних долях. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсними та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору дійсно був придбаний подружжям 10.08.2017 року за спільні кошти, що неспростовно відповідачем, а навпаки підтверджено. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, суд приходить до висновку, що автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору є спільним сумісним майном подружжя. Оскільки майно набуте в період шлюбу та належить чоловіку та дружині в рівних долях, тому позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на ? частину автомобіля марки MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова: Седан-b VIN -код: [NUMBER] , 2008 року випуску бежевого кольору є цілком обґрунтованими. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки, позивачем [PERSON] було понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором про надання правової допомоги № 24/04 від 24 квітня 2020 року, Актом приймання-передачі виконаних робіт ( наданих послуг ) від 06.07.2020 року та квитанцією до прибудкового касового ордеру № 24/04 від 24.04.2020 року на суму 5000 гривень ( прийнято адвокатом [PERSON] от [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 24/04 від 24.04.2020 року ), то понесення таких витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду судові витрати у розмірі 878,90 гривень, понесення яких документально підтверджено наявною матеріалах справи квитанцією про їх сплату ( а. с. 4 ). На підставі викладеного та

Outcome: approved