Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В червні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 1 на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн., пеню у розмірі 9995,00 грн., 3% річних у розмірі 797,26 грн. - сягнути з відповідача 2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 3746,68 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 серпня 2018р. в м. Києві, по вул. Верхній Вал, 58 мала місце дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Skoda», д.н. [NUMBER] . Даний факт підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/11792/18 від 19 жовтня 2018р., відповідно до якої [PERSON] , водія автомобіля марки «Volkswagen», д.н. [NUMBER] , визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ремонтної калькуляції № 712-12672 від 26 вересня 2018р., вартість матеріального збитку, належного позивачу автомобіля, в результаті пошкодження при ДТП, склала 103746,68 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2683804 була застрахована у ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега». Про дану ДТП, яка є страховим випадком, позивачем було своєчасно повідомлено відповідача 1, та у вересні 2018р. позивачем було подано заяву про страхове відшкодування. 20 листопада 2018р. позивач повторно звернувся до відповідача 1 з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, однак листом № 250 від 19 лютого 2019р. відповідач 1 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. У вказаному листі відповідач 1, як на підставу відмови, посилається на відсутність страхового випадку, посилаючись на те, що водій [PERSON] , на час настання ДТП, не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н. [NUMBER] , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2683804. Крім того, позивач вказує на те, що неправомірними діями відповідачів йому завдано також моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та фізичному болі у зв`язку з пошкодженням здоров`я та автомобіля, розмір якої він оцінює в сумі 20000,0 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2019р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 серпня 2019р. до суду надійшов відзив на позов відповідача 1, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що водій [PERSON] , на час настання ДТП, не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Volkswagen Golf», номер державної реєстрації [NUMBER] , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2683804. 13 січня 2020р. сторона позивача подала до суду пояснення по справі, в яких заперечував щодо доводів відповідача 1 викладених у відзиві на позов. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2020р. позов задоволено частково. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2021р. скасовано зазначене заочне рішення та призначено справу до розгляду по суті. 12 травня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача 1, аналогічний за змістом попередньому відзиву, в якому відповідач 1додатково зазначав, що стороною позивача невірно розраховано суму страхового відшкодування, не враховані положення ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В судове засідання 15 листопада 2021р. сторони не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримали та просили задовольнити. В прохальній частині відзиву на позов, сторона відповідача 1 клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника. Відповідач 2, поважності причин неявки в судові засідання не повідомив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 27 серпня 2018р. в м. Києві, по вул. Верхній Вал, 58 мала місце ДТП, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Skoda», д.н. [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/11792/18 від 19 жовтня 2018р., [PERSON] , водія автомобіля марки «Volkswagen», д.н. [NUMBER] , визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно ремонтної калькуляції № 712-12672 від 26 вересня 2018р., вартість матеріального збитку, належного позивачу автомобіля, в результаті пошкодження при ДТП, склав 103746,68 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2683804 застрахована у ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега». Про дану ДТП, яка є страховим випадком, було своєчасно повідомлено страхову компанію ПрАТ «Акціонерну Страхову Компанію «Омега», та у вересні 2018р. позивачем було подано заяву про страхове відшкодування. 20 листопада 2018р. позивач повторно звернувся до відповідача ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега» з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Листом № 250 від 19 лютого 2019р. ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, як на підставу відмови, посилається на відсутність страхового випадку, посилаючись на те, що водій [PERSON] , на час настання ДТП, не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н. [NUMBER] , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2683804. Спір між сторонами виник з деліктних зобов`язань про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа - боржник) та договірного зобов`язання, що виникає з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (володілець транспортного засобу). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон) визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Встановлено і підтверджується доказами, що на час заподіяння шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , з вини якого сталась ДТП, що спричинило заподіяння позивачу шкоди, була застрахована у ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «ОМЕГА». Суд відхиляє аргументи представника відповідача 1 про те, що [PERSON] в момент ДТП керував автомобілем з «єврономерами» і не ввозив цей автомобіль на митну територію України для своїх особистих потреб, а тому таке володіння не є правомірним, а транспортний засіб не можна визнати забезпеченим в розумінні п. 1.4 ст. 1 Закону, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2683804. [PERSON] надав страховику - ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега» реєстраційний документ на автомобіль «Volkswagen Golf», д.н. [NUMBER] та посвідчення водія на своє ім`я на право керування транспортним засобом певної категорії, що відповідає вимогам п.п. 2.1, 2.2 Правил дорожнього руху України, ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». Пунктом 1.4 статті 1 Закону визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Уклавши договір страхування із [PERSON] страховик - ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега» визнав правомірність володіння ним транспортним засобом в момент підписання страхового Полісу і забезпечив цей транспортний засіб страховою сумою (лімітом відповідальності). Станом на час заподіяння шкоди поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2683804 був чинним і в установленому законом порядку недійсним не визнавався. Зміст цього правочину не містить будь-яких застережень щодо відмови у виплаті третій особі спричиненої шкоди при настанні страхового випадку з участю автомобіля з іноземною реєстрацією. Під час розгляду справи ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега» не довів неправомірність володіння [PERSON] забезпеченим транспортним засобом на момент ДТП, оскільки не надав належних та допустимих доказів щодо порушення [PERSON] митних правил ввезення транспортного засобу. Крім цього, відповідачем 1 не зазначено будь-якого нормативно-правового акту, який містив би спеціальні заборони щодо страхування автомобілів, ввезених в Україну на умовах тимчасового до одного року використання, а також щодо обмежень у виплаті страхового відшкодування внаслідок ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу з іноземною реєстрацією. Отже, [PERSON] правомірно володів забезпеченим транспортним засобом у відповідності до вимог п.п. 2.1, 2.2 Правил дорожнього руху України, ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019р. у справі № 910/14693/17. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що укладаючи з [PERSON] договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ 2683804), страховик ПрАТ «Акціонерна Страхова Компанія «Омега» взяло на себе зобов`язання виплатити третій особі (потерпілому) шкоду (в межах страхового ліміту відповідальності), завдану внаслідок ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу, незалежно від того, що особа, яка правомірно керувала забезпеченим транспортним засобом є відмінною від тієї, яка є фактичним власником або ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях. Виходячи із встановлених в суді обставин на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про доведення позивачем, що [PERSON] , як потерпілому внаслідок ДТП, яка сталась з вини [PERSON] , завдано майнової шкоди на суму 103746,68 грн. - шкода завдана майну, внаслідок пошкодження транспортного засобу. За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Так, при зверненні до суду з вимогами до відповідача 1 , стороною позивача не були враховані положення ст. ст. 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 46983,66 грн.; пеня у розмірі 4680,34 грн., відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 3,0 % річних у розмірі 393,89 грн., на підставі ст. 625 ЦК України. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню, матеріальна шкода у розмірі 3746,68 грн., яка не охоплюється лімітами страхового відшкодування. Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача, то суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 на свою користь у відшкодування моральної шкоди 20000,0 грн. не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження заявлених вимог та розміру шкоди. При розподілі судових витрат, суд керується положеннями ст. ст. 137, 139, 141 ЦПК України. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру на загальну суму 10000,0 грн. Оцінивши докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не було надано розрахунку суми зазначених витрат та її складових. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача 1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 520,58 грн., з відповідача 2 у розмірі 37,46 грн.

Outcome: partial