Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання його дружини: [PERSON] до досягнення їхнім сином: [PERSON], [INFO], трирічного віку, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вони з відповідачем з 05 червня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені. Дитина після припинення шлюбних відносин знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Крім того, позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. На утримання позивачки відповідач також не допомагає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 30 % від його заробітку, але заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, оскільки він не бажає платити аліменти на її утримання. Також, вказав, що позивачка працює. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач надає, але не регулярно та не в належному обсязі, а тому, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, 25 лютого 2015 року відповідач перерахував позивачці в якості аліментів на утримання свого сина 1000,00 грн., що визнавалось та не заперечувалось позивачкою. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, судом встановлено, що відповідач також не надає матеріальну допомогу на тримання позивачки, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за їхньою спільною дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом під час розгляду даної справи не було встановлено умов, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає їхня спільна дитина. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його дружини: [PERSON] до досягнення їхнім сином: [PERSON], [INFO], трирічного віку, в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 26 січня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., з яких судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в сумі 243 грн. 60 коп. та судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial