Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

в січні 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Щербанівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому вказували, що [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із чотирьох окремих земельних ділянок, загальною площею 1,97 га, в тому числі: рілля зрошувальна 0,87 га, рілля богарна 0,93 га, пасовища 0,06 га, багаторічні насадження 0,11 га. Дані земельні ділянки їй було надано відповідно до розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації від 16.06.2006 року №278-р «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки», на підставі чого [PERSON] було виготовлено Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку, але видано та зареєстровано не було у зв'язку із смертю власника. Спадкоємцями після смерті матері за законом є її сини - позивачі [PERSON] та [PERSON] 19.08.2004 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №528, відповідно до якого спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] є в рівних частках дружина - [PERSON] та син [PERSON]; спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) у землях агрофірми «Щербані» с.Щербані Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, належних на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] На підставі розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації від 16.06.2006 року №278-р 04.12.2009 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] При зверненні до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну частку земельних ділянок площею 0,87 га, 0,93 га, 0,06 га та 0,11 га, що розташовані в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було відмовлено, оскільки спадкоємцем було подано документи, в переліку яких є витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, згідно яких за параметрами «форма власності» - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати за ними право власності на вищезазначені земельні ділянки в рівних частках. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 25 січня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, від них на адресу суду надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують повністю. В підготовче судове засідання представник відповідача Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу без їх участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2006 р.) [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за №545. Спадкоємцями після її смерті є її сини - [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15). Спадкоємці своєчасно звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу №93/2008 від 17.03.2008 року (довідка щодо надання інформації Першої Вознесенської державної нотаріальної контори а.с.46). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: чотирьох окремих земельних ділянок, загальною площею 1,97 га, в тому числі: рілля зрошувана 0,87 га, рілля богарна 0,93 га, пасовища 0,06 га, багаторічні насадження 0,11 га. Дані земельні ділянки було надано [PERSON] відповідно до розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області №278-р від 16.06.2006 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» (а.с.24-25), на підставі чого [PERSON] було виготовлено Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER]. Так, як вбачається із відповіді відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №340/140-17 від 19.09.2017 року, згідно земельно-кадастрових даних громадянці [PERSON] було виготовлено Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку, але не було видано та не зареєстровано у зв'язку із смертю власника. Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.08.2004 року спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] є в рівних частках [PERSON] та [PERSON]; спадкове майно, на яке видане Свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землях агрофірми «Щербані», с.Щербані Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,47 га, належного спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області 26.05.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 11 червня 1997 року за №1044. Відповідно до додатку до розпорядження голови райдержадміністрації №458-р від 15.09.04 р. (а.с.23) надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю в межах території Щербанівської сільської ради: -[PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.08.04., [NUMBER], сертифікат на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER]; -[PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.08.04., [NUMBER], сертифікат на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] На підставі розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації від 16.06.2006 року №278-р 04.12.2009 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,87 га в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (серія [NUMBER] а.с.22). Позивачі як спадкоємці за законом звернулись до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини на земельні ділянки, площею 0,87 га, 0,93 га, 0,06 га, 0,11 га, що розташовані в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON]. Однак нотаріусом було встановлено, що спадкоємцем особисто до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори подано документи, в переліку яких є витяги з ДЗК про земельні ділянки, площею 0,87 га, 0,93 га, 0,06 га, 0,11 га, відповідно, що розташовані в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (№НВ-4804845562018, НВ 4804845492018, НВ-4804845532018 від 19.06.2018 року), згідно яких за параметрами «форма власності» - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. У зв'язку із тим, що спадкоємцями не було надано правовстановлюючий документ на нерухоме майно, нотаріусом було відмовлено громадянам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну частку земельних ділянок. Було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування земельної ділянки. Цивільним кодексом України (ст.346) передбачено підстави припинення права власності на майно, а саме п.11 частини 1 передбачає смерть власника. З цього випливає, що у разі смерті громадянина, право власності якого на будь-яке майно не було оформлено відповідним документом, припиняється і видача документів на таке майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.І ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved