Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення яким визнати протиправними та скасувати: рішення від 17.11.2016 року, індексний номер 32412565 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме земельної ділянки: кадастровий номер 1221411000:02:030:0103 площею 770 кв.м., рішення від 17.11.2016 року, індексний номер 32411604 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме земельної ділянки: кадастровий номер 1221411000:02:030:0102 площею 1000 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; рішення від 17.11.2016 року, індексний номер 32411604 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що зареєстровані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального\~ округу Вдовіною Л.Л.; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи: №17485581 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно, а саме земельної ділянки: кадастровий номер 1221411000:02:030:0103 площею 770 кв.м., №17484891 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно, а саме земельної ділянки: кадастровий номер 1221411000:02:030:0102 площею 1000 кв.м., №17484730 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно, а саме домоволодіння,що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача за довіреністю Чумак С [PERSON] О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального\~ округу Вдовіна Л.Л. надала суду лист про розгляд справи без її участі (а.с.223). Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Стаття 590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Встановлено, що відповідно укладеного договору №DNIOGA00000156 від 26 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 62140,00 доларів США з цільовим призначенням: 50000,00 доларів США на ремонт житлового будинку, 12140,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць (а.с.12-13). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Договір іпотеки №DNIOGA00000156 (а.с.14-16) та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 грудня 2007 року (а.с.188-189). За Договором іпотеки, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок літ. А загальною площею 32,70 кв.м., житловою площею 12,20 кв.м., житловий будинок літ. В загальною площею 374,8 кв.м., житловою площею 105,10 кв.м., літ. Г вбиральня, літ. Д літній душ, літ. К колодязь, літ з.я зливна яма, № 2-5,7,8 огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер № [NUMBER] в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно); земельну ділянку загальною площею 1770 кв.м., яка складається з земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 1221411000:02:030:0102), та земельної ділянки площею 770 кв.м. для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 1221411000:02:030:0103), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.18.8.1 Іпотечного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані та відповідно до п.18.8.2 у визначених випадках звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за Кредитним договором. Згідно з п. 24 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюються у випадках, передбачених п.п.18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця (п.29 Договору Іпотеки). Як вбачається із Довідки ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 28 жовтня 2016 року складає 70669,68 доларів США (а.с.142). Відповідно до листа №183 від 12 вересня 2016 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі п. 29 Договору Іпотеки направив [PERSON] повідомлення про намір Банку здійснити перехід права власності до Іпотекодержателя на Предмет Іпотеки або укласти від свого імені договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будинок за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки, яке отримано [PERSON] 20 вересня 2016 року (а.с.160). В зв`язку з невиконанням Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. про здійснення реєстрації права власності на Предмет іпотеки відповідно до ст.ст.37, 38 Закону України «Про Іпотеку». 17 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.А. було прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 32411604 від 17 листопада 2016 року та зареєстровано право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер запису про право власності 17484730), на земельну ділянку площею 770 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (номер запису про право власності 17485581), індексний номер 32412565 від 17 листопада 2016 року, та земельну ділянку площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (номер запису про право власності 17484891), індексний номер 32411604 від 17 листопада 2016 року (а.с.17-25). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з\~\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно з п.57 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Надані приватним нотаріусом Вдовіною Л.Л. матеріали справи містять належні докази щодо направлення Іпотекодержателем іпотечної вимоги Іпотекодавцю щодо усунення порушень кредитного договору та можливого звернення стягнення на предмет іпотеки, які були надані ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусу при здійсненні реєстрації права власності. Як вбачається з матеріалів справи, на повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» про намір набуття права власності на предмет іпотеки, [PERSON] відповів мовчазною згодою, внаслідок відбувся перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Так, схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено; схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину. Умовами (передумовами), необхідними для виникнення правовідносин, є: наявність суб`єктів правовідносин (щонайменше двоє); правова норма, без якої суспільні відносини не набудуть правового характеру; юридичний факт - поштовх до виникнення правовідносин, певні життєві обставини, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти класифікують за різними ознаками, однією з яких є вольова ознака, котра поділяється на події та дії (бездіяльність). Дія \~це активна,\~свідома поведінка\~суб`єкта правових\~відносин,\~що має\~за мету\~досягнення певного\~правового результату.\~Бездіяльність це пасивна форма поведінки суб`єкта правовідносин, що полягає у невчиненні нею конкретних дій (дії), які вона повинна вчинити в даних конкретних умовах. В матеріалах\~справи відсутні\~докази направлення\~ [PERSON] \~заперечення щодо\~переходу до\~іпотекодержателя права\~власності на\~предмет іпотеки або повідомлення про намір придбати предмет іпотеки. Окрім цього судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до умов п. 2, 3.1-3.3 якого, цей договір укладено з метою визначення способів, та порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором, визначено обставини при яких виникає право Банку на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Умови Договору про задоволення вимог іпотекодержателя і Договору іпотеки, містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», а саме, що у разі порушення зобов`язань позичальником, Банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані, за умови неотримання задоволення своїх вимог відповідно до п. 9 цей договір набуває чинності у разі настання будь-якої із умов, передбачених п.п. 3.1-3.3 цього договору, що підтверджується повідомленням іпотекодержателем з вимоги про усунення порушення та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги на адресу іпотекодавця та позичальника за кредитним договором. Отже, в даному випадку, позивачем надано згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку ще 26 грудня 2007 року у нотаріальній формі і порушенням своїх зобов`язань перед Банком. Не можуть бути прийняті судом до уваги посилання позивача та представника позивача на порушення приватним нотаріусом Вдовіною Л.Л. положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.\~\~\~\~ Враховуючи положення вищевказаного Закону і загальну площу іпотечного майна норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягають застосуванню, оскільки загальна площа предмету іпотеки перевищує 250 кв.м. для житлового будинку і складає 407,5 кв.м. загальної площі (будинок літ. А загальною площею 32,70 кв.м., житловою площею 12,20 кв.м., та житловий будинок літ. В загальною площею 374,8 кв.м., житловою площею 105,10 кв.м.). Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 1770 кв.м. Отже, в даному випадку, позивач надав згоду на перехід права власності на предмет іпотеки, а тому норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосовано, оскільки відчуження відбулося за згоди Позивача. Аналогічного висновку дійшла колегія Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 20.07.2016 року по справі №725/6737/14-ц. Відповідно до п. 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, п. 46 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у ст. 9 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ВСУ в справі № 21-1458а16 від 11.04.2017 року. Враховуючи вищевикладене, чинним законодавством на час переходу прав власності, Законами і нормативними актами України не визначено обов`язкове подання оцінки майна нотаріусу при перереєстрації прав власності за договором іпотеки і договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, на вимогу ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ПАТ КБ «Приватбанк» була проведена оцінка предмету іпотеки з підстав переходу прав власності за договором іпотеки, що підтверджується висновками експерта від 27 грудня 2016 року (а.с.190-194). Виходячи із вищевикладеного та беручи до уваги, що позивачем не надано доказу, що зазначене нерухоме майно є єдиним місцем його проживання, та беручи до уваги, що загальна площа предмету іпотеки становить 407,5 кв.м., а тому в даному випадку положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не підлягають застосуванню, та суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, такими, що не підтверджуються доказами та не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

Outcome: dismissed