Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», в яком просила визнати недійсним та скасувати технічний паспорт від 24.10.2008 року на житловий будинок [ADDRESS] , виданий КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна». В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями зазначеного майна є позивач та її рідна сестра - відповідач [PERSON] . У 2008 році відповідач оформила належну їй Ѕ частину спадкового майна, про що отримала свідоцтво про спадщину за законом. Позивач, в свою чергу, розпочала оформлення документів на спадкове майно лише в 2016 році, та у відповідності до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року у справі № 752/16943/16-ц, за позивачем було визнано право власності на Ѕ частину спадкового майна - житлового будинку [ADDRESS] . Звернувшись до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», позивач мала намір, як власник успадкованого майна, оформити технічний паспорт на житловий будинок, однак, відповідач відмовила позивачу і інженеру на фактичний огляд домоволодіння, в зв`язку з чим оформити технічний паспорт не вбачалось можливим. Для реєстрації свого права власності позивач надала технічний паспорт на будинок, виготовлений в 2004 році. Оформивши належним чином свої права на частину будинку, позивач бажає відновити справедливість і захистити свої права, оскільки, відповідач [PERSON] при оформленні у 2008 році свого права власності на частину будинку виготовила технічний паспорт, який містить відомості, які не відповідають дійсності. Крім того, при обстеженні житлового будинку інженером КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», у 2008 році, позивач не була присутньою та жодних документів не підписувала. З огляду на те, що відомості, які містяться в технічному паспорті містять невірну інформацію, та останній оформлено з порушенням вимог закону та відповідної інструкції, позивач, не маючи іншого виходу, звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом, та просить суд визнати його недійсним та скасувати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2018 року, у справі було відкрито провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року, було вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у письмовому відзиві на позов. Відповідач КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (т. 1 а.с.11). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (т. 1 а.с.13, 14). Відповідач [PERSON] є також донькою [PERSON] та, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2008 року, нею було успадковано 1/2 частину майна після смерті батька, а саме: житлового будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с.15). Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2009 року у справі № 2-2336/09, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку було задоволено. Виділено у користування [PERSON] частину будинку [ADDRESS] , що є квартира [ADDRESS] , площею 53,3 кв.м , якою фактично користується [PERSON] , а також виділено [PERSON] частину будинку [ADDRESS] , що є квартирою № [ADDRESS] , площею 131,4 кв.м. Зобов`язано [PERSON] здійснити будівельні роботи (т. 1 а.с. 52-53). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.11.2012 року, прийнято відмову [PERSON] від апеляційної скарги на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2009 року (т. 1 а.с.34). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2014 року, касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08.11.2012 року було залишено без змін (т. 1 а.с.55-56). Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори від 05.10.2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , оскільки, не було надано правовстановлюючого документу на майно. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року у справі № 752/16943/16-ц, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , та 17.10.2017 року відомості про право власності позивачу було зареєстровано у встановленому законом порядку (т. 1 а.с.17-19, 20). В матеріалах справи наявні технічний паспорт на будинок [ADDRESS] від 19.11.2004 року та від 24.10.2008 року, та позивач зазначає, що технічний паспорт від 24.10.2008 року містить дані, які не відповідають дійсності та оформлено з порушення вимог інструкції. Так, нормативно-методологічне забезпечення діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна , порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд регулюються Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (із наступними змінами та доповненнями). Відповідно до п. 1.2. Інструкції, вона визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів. До об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; одноквартирні (садибні) житлові будинки; багатофункціональні будинки і комплекси; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові); захисні споруди цивільного захисту (цивільної оборони) Технічній інвентаризації підлягають як квартири, житлові будинки та гуртожитки загалом, так і їх основні елементи: секції; поверхи (надземні, цокольні, підвальні, технічні, мансардні); сходово-ліфтові вузли; квартири (групи квартир); квартири в одноквартирних (садибних) житлових будинках; кімнати, житлові осередки, секції у гуртожитках. Доказів на підтвердження оскарження та визнання протиправними дій посадових осіб КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» під час оформлення технічного паспорту від 24.10.2008 року, матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження вжиття дієвих заходів з 2009 року щодо спростування даних, які містяться в цьому технічному паспорті, та які були взяті судом до уваги при ухваленні заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2009 року у справі № 2-2336/09, про яке позивачу було відомо, оскільки, нею воно було оскаржено в апеляційному порядку. Крім того, стороною позивача не доведено, а судом не встановлено, що технічна інвентаризація будинку в 2008 році була проведена з порушенням вимог чинного закону, а також з не дотриманням вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» та Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а наведені в позові дані, на думку суду, не є ознаками виготовлення технічного паспорту з порушеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд звертає увагу сторони позивача на те, що частиною другою статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, при цьому суд, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В обґрунтування позову стороною позивача зазначено про те, що технічний паспорт, виданий 24.10.2008 року містить невірні дані, виготовлений в порушення діючих вимог закону, без присутності позивача, а тому порушує її права, як власника частини житлового будинку, за захистом яких вона звернулась до суду із позовними вимогами про визнання цього технічного паспорту недійсним та його скасування. Однак, посилань на норми цивільного закону, з якими законодавець пов`язує захист порушеного права у визначений позивачем спосіб, позов не містить, як і не містить достатніх обґрунтувань наявності порушень прав позивача з боку відповідачів - [PERSON] та КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», в зв`язку з виготовленням технічного паспорту 24.10.2008 року, який, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним. Окремо слід звернути увагу на те, що позивачем зазначається про неможливість оформлення технічної документації на житловий будинок, оскільки, відповідачем [PERSON] чиняться перешкоди щодо цього, та вона має намір виділити в натурі свою частину житлового будинку, однак, будь-яких позовних вимог в цій частині позивачем не пред`явлено. Аналізуючи докази по справі, норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, суд, приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання технічного паспорту недійсним та його скасування є безпідставними, оскільки, на думку суду, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав та відсутні підстави вважати, що з боку відповідачів мало місце порушення вимог законодавства при проведенні інвентаризації будинку, як і не доведено позивачем те, що з боку відповідачів мало місце порушення прав позивача, як спадкоємця та власника Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] є квартира [ADDRESS] , якою фактично користується [PERSON] . Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в ході розгляду справи достатньо не обґрунтовано і не доведено порушення з боку відповідачів прав позивача, в зв`язку з виготовленням технічного паспорту від 24.10.2008 року, та стороною позивача, на думку суду, обрано неефективний та невірний спосіб захисту своїх прав шляхом визнання технічного паспорту недійсним та його скасування, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed