Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З 10.10.2016 р. і по теперішній час малолітні [PERSON] перебуває у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на повному державному забезпеченні. Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, з 20.09.2016 року, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Згідно листа Шевченківського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.06.2018 року № 2163/17.7-04-37, державна реєстрація дитини [PERSON] , [INFO] , проведена на підставі статті 126 Сімейного кодексу України. До відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», від 18.07.2016 року, про неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкали за адресою: [ADDRESS] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку в КУ «Запорізький обласний клінічний наркологічний диспансер» та отримували замісну підтримуючу терапію. 05.07.2016 року при черговому патронажі дільничної медсестри, будинок був зачинений, дома нікого не було. Вікна в будинку побиті, зі слів сусідів - батьки бувають у неадекватному стані, дитина не доглянута. На залишене письмове запрошення 06.07.2016 року, батько з дитиною з`явилися до лікаря, дитина соматично здорова. При повторному огляды педіатра на прийомі 14.07.2016 року, було встановлено, що дитина здорова, зроблено щеплення. Мати на прийом з обидва рази не з`являлася, зі слів батька через хворобу. Згідно листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 22.08.2016 року № 2003/03-Ш, було встановлено, що родина не проживає за вищевказаною адресою: [PERSON] [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] та проходила курс лікування, а [PERSON] , [INFO] , разом із малолітнім сином проживав за адресою: [ADDRESS] . 16.05.2019 року спеціалістами відділу було здійснено вихід за адресою проживання даної родини та складено відповідний акт обстеження умов проживання від 16.05.2019 року № 11-09/571. Під час обстеження було встановлено, що умови проживання задовільні, але дитячі речі та іграшки дитини були відсутні, зі слів батька, вони знаходилися за адресою проживання матері дитини. Батько дитини візуально перебував у стані алкогольного сп`яніння. 07.10.2016 року до відділу надійшов лист Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області № 11237/48/02-10-2016, щодо виявленої 06.10.2016 року покинутої дитини, яку згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я «про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» було доставлено до Дитячої лікарні №1 м. Запоріжжя. Інспекторами молодіжної первенції Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області було встановлено особу покинутої дитини, ним виявився [PERSON] , [INFO] , який проживав разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно пояснень матері дитини, від 10.10.2016 року, вона залишила малолітнього сина у себе вдома зі своїм знайомим, у зв`язку з тим, що їй необхідно було відвезти речі чоловіку - [PERSON] , який перебував у СІЗО. Мати малолітнього була відсутня приблизно чотири години, за цей час дитина розплакалася, а знайомий не знав що роботи та вирішив дитину доставити до поліції. 10.10.2016 року у відділі гр. [PERSON] власноруч написала заяву про тимчасове влаштування її сина [PERSON] , [INFO] , до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко»». , Мати дитини [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , померла, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво Запорізький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 30.03.2018 року, відповідний актовий запис № 2159. Спеціалістами відділу було запрошено батька дитини до відділу та було надано роз`яснення, про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , у родину до батька. 07.05.2018 року до служби (управління) у справах дітей звернувся [PERSON], з заявою щодо повернення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини Сонечко». Дане питання було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 07.06.2018 року протокол №10. Заслухавши пояснення [PERSON] , а також розглянувши матеріали, які були надані батьком. Комісією з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району було вирішено відмовити у поверненні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини Сонечко» до батька, а також було вирішено надати термін [PERSON] , для створення умов проживання малолітньої дитини, та вирішити питання з документами і офіційним працевлаштуванням. На час звернення з позовом, [PERSON] , повторно не звертався до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, щодо повернення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини Сонечко». Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» від 30.08.2018 року № 1497, щодо міри участі [PERSON] , у вихованні та утриманні малолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко» з 16.11.2016 року, батько відвідував малолітнього сина, але за цей час так і не створив належних житлово-побутових умов, порушуючи право дитини на зростання в сімейному оточенні. За інформацією Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 06.09.2018 року № 6271/48/03/10-2018, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , був засуджений за скоєння злочину, передбаченого за ч.2 ст.307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів). Неодноразово скоював кримінальне правопорушення за ст. 185 КК України, скоїв у 2017 році крадіжку, а також притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 175-1, 178 КУпАП.2 Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР від 10.06.2019 року № 728, [PERSON] відвідував свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР понад два роки, але за цей час батько так і не створив належних житлово-побутових умов для виховання та утримання дитини, [PERSON] , не планує забирати дитину [PERSON] , [INFO] , в родину. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164-166, 180, 183, 191 СК України, за позовом орган опіки та піклування просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, на утриманні якої знаходиться [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі по 813 грн., щомісяця з індексацією, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, та передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, для вирішення її подальшої долі. Ухвалою від 03.09.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.10.2019 р. 20.11.2019 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 17.12.2019 р. 17.12.2019 р. розгляд справи відкладено на 03.02.2020 р. на підставі ч.2 ст.223 ЦПК України. В судове засідання 03.02.2020 р. представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомив. Суд розглянув справу без участі представника третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с. 13). Мати дитини [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , померла (а.с. 16). Батько не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Дитина фактично перебуває на утриманні та вихованні у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», водночас відповідач не створив належніх житлово-побутових умов для виховання та утримання дитини і не вчиняє дій направлених на те, щоб забрати дитину [PERSON] [INFO] в родину. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-12). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року визначено рівним 1626 грн., з 1 липня 2019 року визначено рівним 1699 грн., з 1 грудня 2019 - 1779 грн. Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, тенденцію збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, присудженню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі рівній 813,00 грн. щомісячно (в межах заявлених позовних вимог). Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1536,80 грн. (по 768,40 грн. за кожну позовну вимогу) за подання позовної заяви підлягає стягненню з кожного з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved