Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 15.11.2019 року надійшла вказана позовна заява. 28.11.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 10.12.2019 року від представника позивача на усунення недоліків до суду надійшла позовна заява у новій редакції з доданими документами. В позовній заяві представник позивача вказує, що 17.07.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4897081, забезпеченим транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак [NUMBER] . 15.06.2019 року, близько 08 години 05 хвилин, на 145 кілометрі автодороги Київ-Одеса, відповідач , керуючи автомобілем марки «М-2140», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме зіткнення з автомобілем марки Форд Фокус «FORD FOCUS», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП [PERSON] вчинив в стані алкогольного сп`яніння. 14.08.2019 року до ПАТ « Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» звернувся власник пошкодженого автомобіля - [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем на підставі полісу АМ/4897081 було виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб ФОРД «FORD», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі - 78013,77 грн. В порядку досудового врегулювання спору 26.09.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте станом на час звернення до суду сума в добровільному порядку [PERSON] не відшкодована. Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст. 27 Закону України « Про страхування», ст. 1191 ЦК України просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ « Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» страхове відшкодування у розмірі - 78013,77 грн та судові витрати у розмірі судового збору 1921,00 грн. 17.12.2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом за зареєстрованим місцем його проживання ( а.с. 109). Відзиву на позовну заяву не надіслав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надав. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, із змісту позовної заяви та із матеріалів справи судом встановлено, що 17.07.2018 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІСНЕС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4897081, транспортний засіб «М-2140», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.65). 15.06.2019 року, близько 08 години 05 хвилин, на 145 кілометрі автодороги Київ-Одеса, відповідач , керуючи автомобілем марки «М-2140» державний номерний знак [NUMBER] , допустив порушення Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та технічний стан транспортного засобу, яким керував, не вибрав безпечної швидкості, не вжив достатніх заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем марки Форд Фокус «FORD FOCUS», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що стверджено повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ ( а.с.60-63). Постановою Володарського районного суду Київської області від 14.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Керуючи автомобілем марки «М-2140», д.н.з. [NUMBER] , допустив порушення ПДР, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем марки Форд Фокус «FORD FOCUS», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу - 340,00 грн (а.с.66-67). 05.09.2019 року постановою Володарського районного суду Київської області встановлено, що відповідач 15.06.2019 року керував транспортним засобом марки «М-2140» державний номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння та його визнано винним у скоєнні адмінправопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП. На нього накладено стягнення у виді штрафу, який становить 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік ( а.с. 68-70). 14.08.2019 року до ПАТ « Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» звернувся власник пошкодженого автомобіля - [PERSON] , з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.71). Згідно звіту № 443-2019 від 21.08.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу (а.с.74-97) - вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу ФОРД «FORD», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , складає 375 723,60 грн ( а.с.82). Позивачем на підставі полісу АМ/4897081 було виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб ФОРД «FORD», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі - 78013,77 грн (а.с.98, 99, 100), платіжне доручення від 03.09.2019 року ( а.с.101). В порядку досудового врегулювання спору 26.09.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте станом на час звернення до суду в добровільному порядку відповідачем [PERSON] виплата не відшкодована ( а.с.102-103). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач відшкодував власнику автомобіля марки Форд Фокус «FORD FOCUS», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в загальному розмірі 78013,77 грн, тому у нього виникло право регресної вимоги. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.38.1.1(г) ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред`явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, відповідачем будь-яких доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування суду не надано, отже суд приходить до висновку, що ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» набула право звернутись за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до [PERSON] , як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам , виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» про стягнення страхової виплати у розмірі 78013,77 грн - підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1921,00 грн підлягають задоволенню.

Outcome: approved