Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення 62866,39 грн., який вмотивувало тим, що остання перебуває на обліку та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2019р. у справі № 420/5894/19 Виноградовій зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, під час якого сталася рахункова помилка і їй за період з 9.12.2019р. по 31.03.2020р. було помилково зайво нарахована та виплачено 62866,39 грн. Посилаючись на норми ст.1212 та 1215 ЦК України просили позов задовольнити. 25.03.2021р. у справі відкрито провадження. У відзиві [PERSON] проти позову заперечувала, зазначила, що позивач не надав конкретного розрахунку помилки і не зазначив у чому саме вона виразилася не навівши правильного розрахунку. Посилаючись на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2019р. у справі № 420/5894/19 просила у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач проти позову заперечувала. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2019р. у справі № 420/5894/19 відповідачу позивачем зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Позивач зазначає, що під час перерахунку грошового утримання, який було зроблено програмно, за період з 9.12.2019р. по 31.03.2020р. утворилася переплата на суму 62866,39 грн. З метою повернення такої переплати, позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення 62866,39 грн., що зроблено не було. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4. Згідно з пунктом 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї, тощо. Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії (довічного грошового утримання) є вичерпним. Згідно зі \~\~статтею 1215 Цивільного кодексу України \~\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, \~\~закон \~\~встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахунком помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року у справі 6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі 6-151цс13. Позивач у позовній заяві зазначає, що переплата утворилася внаслідок помилки програмного забезпечення. В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак, в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має програмний характер і допущена під час автоматичного перерахунку довічного грошового утримання. А невнесення відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних перерахунку не можна вважати рахунковою помилкою. Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум довічного грошового утримання не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Щодо посилань сторони позивача на рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій №149 від 9.09.2020р. та №152 від 17.09.2020р., суд зазначає, що ці рішення позивача є не вмотивованими, оскільки у них йде мова про таку собі констатацію факту «невірно визначений відсоток від заробітку», однак не зазначено який саме відсоток був застосований та який повинен бути застосований та на підставі чого. Отже суд ставиться до таких посилань критично.

Outcome: dismissed