Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В січні 2017 року Полонська районна державна адміністрація Хмельницької області в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити останню батьківських прав відносно дітей, в інтересах яких заявлено позов, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню цих дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їхнім життям, побутом, зловживає алкогольними напоями. З метою недопущення загрози життю та здоров'ю [PERSON] та [PERSON] 30 листопада 2016 року Полонською районною державною адміністрацією Хмельницької області було прийнято рішення про їх відібрання від матері. В судовому засіданні представник Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнала, просила не позбавляти батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей, пояснивши, що вона намагається створити належні та необхідні умови для утримання та виховання цих дітей. Заслухавши пояснення вищевказаних осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які з березня 2016 року перебувають на обліку в службі у справах дітей Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Батько дітей [PERSON] помер [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. З лютого 2016 року державними органами, до повноважень яких належить соціальний захист та захист прав дітей вживалися заходи, спрямовані на сприяння [PERSON] у виконанні нею батьківських обов'язків та попередження її про необхідність належного виконання цих обов'язків, однак, відповідач до порад та рекомендацій соціальних працівників ставилась недостатньо відповідально, притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей. 29 листопада 2017 року комісією у складі службових осіб Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області, Полонської центральної районної лікарні ім. Н.С. Говорун та працівника Полонського ВП Шепепівського ВП ГУНП України в Хмельницькій області було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та встановлено, що такі умови створюють небезпеку життю і здоров'ю неповнолітніх дітей. 30 листопада 2016 року Полонською районною державною адміністрацією Хмельницької області було прийнято рішення про їх відібрання з небезпечного середовища. Згідно повідомлення Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» від 7 грудня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] було влаштовано в будинок дитини на повне державне виховання. Висновком органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей. Згідно частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України). Загальними положеннями Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Представником Полонської районної державної адміністрації у судовому засіданні не надано належних доказів для підтвердження свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем відносно неповнолітніх дітей та необхідності застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. При цьому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок є передчасним та таким, що суперечить на даний час інтересам дітей і засадам справедливості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed