Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 27 травня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено договір позики № 2/2013/003/24, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1500 грн, а відповідач взяв на себе зобов'язання повернути їх до 10 червня 2013 року, проте не зробив цього. Також умовами договору було передбачено плату за користування позикою в розмірі 2% за кожен день користування позикою, що становить 7350 грн. за фактичне число календарних днів користування позикою. За несвоєчасне повернення позичальником суми позики позикодавцем у відповідності до умов договору нараховано пеню в розмірі 2% від суми позики за кожне прострочення платежів, яка складає 6900 грн. Умовами договору також передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати процентів за користування позикою або її частини більше ніж на 7 днів, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 % від суми позики, що становить 750 грн. на підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 16500 грн: 1500 грн. - сума основного боргу; 750 грн. - штраф; 6900 грн. - пеня; 7350 грн. - проценти за користування позикою, а також стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 травня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого позичальник отримав позику в сумі 1500 грн. на строк до 10 червня 2013 року, з умовами сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2% в день за кожен день користування позикою (а.с.3). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» договір позики та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] Вячеславоич порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 27 січня 2014 року становить 8850 грн.: 1500 грн. 00 коп. - основний борг; 7350 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами за користування позикою. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 6.5. встановлено, що у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми позики повністю або її частинами, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 2 % від суми позики за кожен день прострочення платежів, що згідно з розрахунком позивача становить 6900 грн. Також умовами договору позики (п. 6.6.) передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати процентів за користування позикою повністю або її частини більше ніж на 7 днів, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 % від суми позики, що становить 750 грн. У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є різними видами забезпечення зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу є законним та обґрунтованими. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики, процентів за користування грошовими коштами, пені та штрафу законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved