overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 25 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина-[PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він постійно принижує гідність позивачки, фізично і психічно знущається з неї, ображає в присутності дитини, що приносить їй страждання, а також викликає страх за її майбутнє та майбутнє дитини. Відповідач третує всю родину. Дії, спрямовані проти неї з боку відповідача, носять ознаки насильства і суперечать нормам законодавства. Відповідач здійснює фізичне насильство відносно неї та постійно погрожує їй застосуванням насильства. Після чергової сварки з відповідачем, вона була змушена забрати сина і піти з дому, щоб проживати окремо. Спільне господарство не ведуть. На даний час вона зустріла чоловіка з яким бажає утворити нову сім'ю. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», зазначила, що шлюбні відносини припинені з 19 січня 2014 року, збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. В судове засідання відповідач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачкою, шлюбні відносини припинені з 19 січня 2014 року, збереження шлюбу неможливо, майновий спір відсутній. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 19 січня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 25 серпня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку-[PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що протягом останніх шести років відповідач зловживав спиртними напоями, у нетверезому стані вчиняв сварки, ображав позивачку нецензурними словами, довгий час ніде не працював і не утримував свою сім'ю матеріально. Вона неодноразово просила відповідача змінити спосіб життя і ставлення до сім'ї, але він не реагував. В серпні 2013 року шлюбні відносини були припиненні і з цього часу вони проживають окремо. Позивачка вважає що збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», зазначила, що шлюбні відносини припинені з серпня 2013 року, збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. В судове засідання відповідач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачкою, шлюбні відносини припинені з серпня 2013 року,збереження шлюбу неможливо, майновий спір відсутній. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Бородянського районного суду від 09 квітня 1996 року відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 09 лютого 1996 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач аліменти сплачував не систематично, різними сумами, то відповідно до розрахунку заборгованості від 09 квітня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 5071,58 грн. В зв'язку з тим, що з вини відповідача утворилася заборгованість по аліментах вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Після зміни та уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах у розмірі 5071,58 грн. та суму неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12976,58 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] його представник [PERSON] позов визнали частково, пояснивши, що не заперечують проти суми заборгованості, однак вона виконавчою службою стягується, а сума пені із врахуванням матеріального стану відповідача повинна бути зменшена до 3000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що за рішенням Бородянського районного суду від 09 квітня 1996 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (а.с.10-11). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 09 квітня 1996 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 5071,58 грн. (а.с.42). Враховуючи, що заборгованість по аліментам, що нарахована виконавчою службою стягується з відповідача, то підстав для задоволення позову в частині її стягнення не вбачається. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Оскільки на утриманні відповідача знаходяться дві неповнолітні дитини, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.72-73), та разом з ним проживають непрацездатні батьки, що підтверджується копіями посвідчень (а.с.79-80), довідки про склад сім'ї (а.с.70), акту обстеження житлових умов (а.с.71), то суд вважає за необхідне частково задовольняючи позовні вимоги стягнути з відповідача на користь позивачки суму неустойки в розмірі 6000 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в позові зазначає, що 18.08.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 214. Фактично родина розпалася, з серпня 2013 року вони з відповідачем мешкають окремо, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Подружні відносини припинені, посилаючись на те, що подальше збереження сім'ї не можливе, просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, який належним чином повідомлений в судове засідання не з'явився, заперечень не надав, внаслідок чого суд на підставі ст. 224-226 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідачки, та ухвалює заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що з відповідачем за час сумісного проживання народилася неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO] до досягнення останньою трирічного віку, і не має інших доходів. Відповідач матеріальної допомоги на її (позивачки) утримання добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, до зміни матеріального стану сторін, але не більше ніж до досягнення донькою трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не прибув, про день слухання справи повідомлявся, причина його відсутності суду невідома, у зв'язку з чим, зі згоди позивача, розгляд справи провадився за правилами заочного провадження. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживала з відповідачем, за час сумісного проживання народилася неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. В теперішній час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Малолітній син сторін проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Інших доходів у позивачки немає. Викладені вище фактичні обставини справи підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати допомогу. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, суд вважає, що він може і повинен утримувати позивачку до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, оскільки у позивачки немає інших доходів та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO] до досягнення останнім трирічного віку, і не має інших доходів. Відповідач матеріальної допомоги на її (позивачки) утримання добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, до зміни матеріального стану сторін, але не більше ніж до досягнення донькою трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. В теперішній час сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо один від одного. Малолітній син сторін проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Інших доходів у позивачки немає. Викладені вище фактичні обставини справи підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати допомогу. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, суд вважає, що він може і повинен утримувати позивачку до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, оскільки у позивачки немає інших доходів та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, посилаючись на те, що дочка перебуває на її повному матеріальному утриманні, позивачка не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Їй важко утримувати себе та дитину. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання позивачки не надає, обов'язків по вихованню дитини не виконує, є працездатним, не хворіє ніякими хронічними захворюваннями, тому позивачка вимушена з даним позовом звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2012 року, від якого мають одну дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Відповідач не працює, є інвалідом третьої групи, отримує соціальну пенсію, та має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, але добровільно її не надає. У відповідності до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладене, враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище позивача, відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона з відповідачем перебувають шлюбі, зареєстрованому 16 січня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO]. В лютому 2013 році шлюбні відносини з відповідачем припинені. Вони з відповідачем мешкають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона працює, має нерегулярний та невеликий дохід. В утриманні дитині допомагає її мати. Але цих коштів недостатньо для забезпечення дитини всім необхідним, у зв'язку з чим вона звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Позивачка, [PERSON], позовні вимоги визнала в повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають шлюбі, зареєстрованому 16 січня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5). Від шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком дитини є відповідач - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатний, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві і у судовому засіданні позивачка посилався на те, що 22 червня 2007 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. В шлюбі народилася діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем проживали однією сім'єю до 2010 року, після чого подружні відносини між ними припинилися. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ним та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. Спір про місце проживання дітей відсутній, діти проживають з позивачкою. Спору про поділ майна не має. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав. Вказав, що дійсно сім'я розпалася у 2010 році. Примирення між ними неможливе. Спору щодо спільного майна не має. Не заперечує, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суду за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 22 червня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 532, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спір щодо місця проживання дітей відсутній. Позивачкою подано до суду окремий позов щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей. Спір щодо розділу майна відсутній. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини та з 2014 року проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2002 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом строку примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved