Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

В червні 2020 р. позивачі: [PERSON] , [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 1-3) до відповідача Київської міської ради, в якому просили суд: визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги позивачки обґрунтовували тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно. За життя спадкодавець [PERSON] склала на користь позивачок заповіт. 20 травня 2020р. позивачки звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М. , з заявами про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та отримали постанову від 20 травня 2020р. № 145/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Зазначена постанова обґрунтована порушенням позивачками визначеного законодавством строку для прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини у встановлений строк позивачки не подали, оскільки не мали можливості своєчасно звернутись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у зв`язку з введенням на території України карантину на підставі постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020р. і звернулись до приватного нотаріуса після послаблення карантинних заходів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 26 лютого 2021р. на адресу суду надійшли, витребувані судом належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . До судового засідання представником позивачок була подана до суду заява, в якій сторона просила суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивачів, які заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять суд позов задовольнити. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направив, поважності причин неявки не повідомив, у встановлений судом строк, стороною відповідача відзив на позов не подавався. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13 травня 2005р. [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати останній і на що вона матиме право за законом заповіла позивачкам. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 жовтня 2019р. вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , у м. Києві. Після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] сплив 23 квітня 2020р. Судом встановлено, що 20 травня 2020р. позивачки звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М., з заявами про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та отримали постанову від 20 травня 2020р. № 145/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Зазначена постанова обґрунтована порушенням позивачками визначеного законодавством строку для прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заяви про прийняття спадщини від інших осіб (спадкоємців за законом чи заповітом) після відкриття спадщини подано не було. З матеріалів спадкової справи, яка була витребувана судом, не вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звертались інші особи, крім позивачок. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачками було пропущено строк на подання заяв про прийняття спадщини з поважної причини, у зв`язку із встановленням на всій території України карантину відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020р. по 03 квітня 2020р. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020р. № 239 до зазначеної постанови № 211 внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 24 квітня 2020р. 22 квітня 2020р. карантин продовжено до 11 травня 2020р. Враховуючи незначний строк пропуску із зверненням до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої [PERSON] , з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вбачає поважними причини пропуску строку позивачками для звернення із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до приватного нотаріуса і вважає за можливе визначити позивачкам додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідних заяв. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачок підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 840,80 гривень.

Outcome: approved