Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 7 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2014 року існує заборгованість перед Банком в сумі 28435 грн. 46 коп., в тому числі заборгованість, стягнута з [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 грудня 2011 року. Різниця становить 14500 грн. 39 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 14500 грн. 39 коп., та штрафи: фіксовану частину в розмірі 500 грн. та процентну складову в розмірі 725 грн. 02 коп., а всього 15725 грн. 41 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 7 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (для погашення заборгованості в розмірі 7 % на місяць). Як вбачаться з виписки з особового рахунку, 4 серпня 2009 року кредитний ліміт було збільшено до 10490 грн. 31 коп.. 6 жовтня 2009 року кредитний ліміт встановлений Банком в розмірі 10000 грн.. Згідно п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умов), доданих до заяви про відкриття рахунку позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6 Умов у випадку невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу Банку зобов'язаний повернути кредит, в тому числі прострочений кредит, сплатити винагороди Банку. Відповідно п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів, передбачених договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2014 року існує заборгованість перед Банком. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачці нараховано заборгованість в сумі 28435 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 10365 грн. 07 коп., заборгованості за процентами - 18070 грн. 39 коп.. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 грудня 2011 року з відповідачки стягнуто заборгованість за кредитним договором від 7 червня 2006 року станом на 5 грудня 2011 року в сумі 13935 грн. 07 коп.. Таким чином, заборгованість, що утворилася за період з 5 грудня 2011 року складає 14500 грн. 39 коп.. Крім того, відповідачці нараховані позивачем штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна ставка) - 725 грн. 02 коп. Загальна сума заборгованості з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 грудня 2011 року нарахована позивачем в сумі 15725 грн. 41 коп.. За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При визначенні розміру штрафу, який підлягає сплаті відповідачем, суд виходить з того, що за змістом пункту 8.6 Умов нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідачки на користь Банку слід стягнути залишок заборгованості за кредитом в розмірі 14500 грн. 39 коп.. В іншій частині в позові слід відмовити. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial