Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

В травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №HMС0GК00002732 від 23.05.2007 року у розмірі 15818,09 доларів США. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 23.05.2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №HMС0GК00002732, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 22800 доларів США з кінцевим терміном повернення 21.05.2027 року, та зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зазначив, що 23.05.2007 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість, розмір якої станом на 19.04.2016 року становить 15818,09 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 14036,70 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 948,13 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 38 доларів США, пеня за не своєчасне виконання зобов'язань за договором - 32,67 доларів США, штраф (фіксована частина) - 9,81 доларів США, штраф (процентна складова) - 752,78 доларів США. 13.12.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №HMС0GК00002732 від 23.05.2007 року станом на 08.12.2016 року в сумі 14336,99 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 12422,18 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1416,62 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 228 доларів США, пеня за не своєчасне виконання зобов'язань за договором - 270 доларів США. Представники позивача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Мачулянський С.В. та Москалюк С.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково відповідно до висновку судово-економічної експертизи, зазначивши, що згідно додаткової угоди №1-1 до кредитного договору №HMС0GК00002732 від 23.05.2007 року, укладеної між банком та відповідачем [PERSON] розмір річної відсоткової ставки збільшився і з 23.07.2010 року складає 12,70%, а тому відповідач [PERSON] не повинен виконувати зобов'язання за даним кредитним договором. Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 23 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №HMС0GК00002732, за умовами якого остання отримала кредит на строк з 23 травня 2007 року по 21 травня 2017 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії (далі кредит) у розмірі 22800 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2. даного Договору. Період сплати з «23» по «28» число кожного місяця. При цьому позичальник зобов'язувалась повернути кредит згідно порядку та строки, зазначені у пункті 7.1 договору. З метою забезпечення виконання позивальником зобов'язань за кредитним договором, 23 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] поручався перед позикодавцем за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №HMС0GК00002732 від 23.05.2007 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Крім того, 23 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1/1-1 до кредитного договору №HMС0GК00002732 від 23.05.2007 року, відповідно до якої сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, що починаючи з 23.07.2010 року новий розмір річної відсоткової ставки складає 12,70%; умови договору, що не були змінені цією угодою залишаються без змін і сторони підтверджують обов'язковість для них таких умов. Судом встановлено, що при дослідженні документів, в кредитному договорі № №HMС0GК00002732 від 23.05.2007 року помилково вказаний щомісячний платіж в розмірі 504,09 доларів США, що міститься в поясненнях до позовної заяви ПАТ «ПРИВАТБАНК», поясненнях сторін у судовому засіданні та зазначено в договорі поруки та договорі іпотеки, що сума щомісячного платежу становить 224,13 доларів США. Встановлено, що внаслідок несвоєчасного погашення кредиту утворилась заборгованість перед банком, яка згідно висновку судово-економічної експертизи №001/04/17 від 08.11.2017 року станом на 08.12.2016 року складає 13 772,19 доларів США, зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 11 832,44 доларів США, заборгованість по відсотках прострочена - 1 311,75 доларів США, заборгованість по комісії - 228 доларів США та пені - 5946,87 грн. Вищезазначений висновок судово-економічної експертизи не викликає у суду сумніву, узгоджується з поясненнями сторін та не спростовується іншими матеріалами справи та твердженнями представників позивача. Клопотань про призначення додаткової чи повторної судово-почеркознавчої експертизи представники позивача не заявляли. З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2016 року на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надсилався лист щодо погашення простроченої заборгованості протягом п'яти днів, а у разі несплати боргу у вказаний термін повернути всю суму кредиту в повному обсязі. Пунктом 13 договору поруки від 23.05.2007 року передбачено, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Відповідно до п.16 даного договору поруки кредитору встановлено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % за один місяць у період сплати з 23 по 18 кожного місяця, тобто встановлено розмір річної відсоткової ставки 10,08%, а додатковою угодою № 1/1-1 від 23.07.2010 року розмір річної відсоткової ставки збільшився з 23.07.2010 року до 12,70% . Згідно з ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Зі змісту ст.554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і повязаний із боржником певними зобовязальними відносинами, він є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Отже, збільшення процентної ставки за кредитним договором, суми кредиту, у порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого відбулося збільшення обсягу його відповідальності, є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах N 6-67цс11 від 19 грудня 2011 року, N 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором, яка виникла через неналежне виконання боржником грошових зобов'язань щодо повернення кредиту, в розмірі 13 144,19 доларів США, а саме: заборгованість по кредиту - 11832,44 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 1311,75 доларів США, комісія за користування кредитом - 5932 грн.56 коп., пеня - 5946 грн.87 коп. підлягає стягненню лише з боржника, оскільки порука в силу вимог ч.1 ст.559 ЦК України припинила свою дію, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення вказаної заборгованості з поручителя. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1, 3 ст.533 ЦК України). Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, а тому заборгованість за кредитом і процентами суд знаходить визначити в іноземній валюті. При цьому суд вважає, що положення ч.2 ст.192, ч. 3 ст. 533 ЦК України можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитним договором, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення комісії та неустойки. При цьому судом враховується, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на час укладення кредитного договору мав дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому заборгованість по тілу кредиту та відсоткам підлягає стягненню у доларах США. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пені у сумі 5946 грн.87 коп. та комісії за користування кредитом - 5932 грн. 56 коп., що підтверджується розрахунком та виписками по рахунку відповідно до курсу НБУ на 08.12.2016 року - 26,02 грн. за 1 долар США. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial