Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

В червні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 03 листопада 1999 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по вул. Апостольська, № 44 в с. Гай Боянської сільської ради Новоселицького району. Спадщину після її смерті своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом її син [PERSON], який помер 20 жовтня 2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на вказане домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А», літніх кухонь літера «Б», «Д», сараїв літера «В», «Г», «Е», «Є», вбиральні літера «Ж», колодязя № 1, огорожі № 2-4, яку своєчасно прийняли в рівних долях по 1/2 частці його діти позивачі, як спадкоємці по закону 1 черги. Інших спадкоємців не має. Але оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на спадщину. Просили суд визнати за ними право власності по 1/2 частки домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька. В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Боянської сільської ради Новоселицького району № 1264 від 03 червня 2015 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Апостольська, № 44 в с. Гай Боянської сільської ради Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому була зареєстрована та проживала тільки [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, вона була власницею всього колгоспному двору. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1991 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Боянській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованій та проживаючій в ньому станом на 1991 року одній особі на праві власності. Після смерті 03 листопада 1999 року [PERSON] відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З заповіту складеного 12 лютого 1998 року та посвідченого секретарем Боянівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла своєму синові [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом її син [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Боянської сільської ради Новоселицького району № 1265 від 03 червня 2015 року. Після смерті 20 жовтня 2014 року [PERSON] відкрилася спадщина на все домоволодіння колгоспного двору, яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважається такими, що прийняли спадщину крім випадків, встановлених частиною другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. З свідоцтв про народження [PERSON] серії І-МИ № 099948 від 16 серпня 2001 року та [PERSON] серії I-МИ № 049376 від 01 серпня 2007 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був їх батьком. Після смерті [PERSON] спадщину своєчасно прийняли його неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом 1 черги, які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Боянської сільської ради Новоселицького району № 45 від 15 січня 2015 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом 1 черги після смерті свого батька та своєчасно прийняли спадщину, інших спадкоємців не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved