Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 05.09.2006 року працювала у відповідача на посаді актриси допоміжного складу, з 01.11.2006 року була прийнята на посаду актриси драми другої категорії. Рішення профспілкового комітету 26.02.2012 року була обрана головою профспілкового комітету Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві». 06.05.2016 року відповідач наказом №17-К незаконно звільнив її\~на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України\~за прогул без поважних причин незважаючи на її численні відзнаки та нагороди отримані під час роботи на протязі десяти років на займаній посаді. Позивач вважає своє звільнення незаконним, а свою відсутність на роботі 10.04.2016 року поважною, оскільки завчасно, 07.04.2016 року подала заяву з проханням надання їй відпустку без збереження заробітної плати на цей день, через те, що повинна була відїжджати до м. Києва потягом, на який завчасно придбала квиток. Виїзд був пов'язаний із навчальною сесію у Київському національному університеті театру, кіно і телебачення ім. І.К.Карпенка-Карого періодом з 11.04.2016 року по 05.05.2016 року. Наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати 10.04.2016 року, або відмови про її надання\~не отримувала. На час її відсутності її заміняла актриса [PERSON], яка заздалегідь була повідомлена про необхідність її підмінити. Однак через відсутність її на робочому місці 10.04.2016 року був складений акт, який став підставою для наказу про її звільнення за прогул. Позивач зазначила, що наказ про її звільнення приймався без погодження з профспілковим комітетом, головою якого вона є, чим роботодавець порушив ч.1 ст.43 КЗпП України. Позивач просить суд\~поновити її на роботі на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.05.2016 року до поновлення на роботі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. У\~судовому засіданні позивач повністю підтримала позов, просила його задовольнити з зазначених підстав, додатково вказавши, що про застосування дисциплінарних стягнень їй стало відомо лише 06.05.2016 року, коли її поставили перед фактом звільнення, незважаючи на те, що 14.04.2016 року вона була на роботі, оскільки відкликалася з навчальної сесії. При цьому, пояснень в неї не відбирали, на засідання Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України, де вирішувалось питання про надання згоди на її звільнення, вона не була запрошена. Вистави, зрив яких їй ставлять у вину, відбулися, оскільки замість неї завчасно була введена актриса. Представник відповідача позов заперечила, просила у позові відмовити, надала суду письмові заперечення та пояснення, в яких зазначила, що роботодавець має право, як надати так і відмовити в наданні відпустки без збереження заробітної плати, адміністрація театру не надала позивачу згоди на відпустку та відмовила в цьому, позивач самовільно покинула робоче місце, що є прогулом. Такою поведінкою позивач поставила під зрив вистави, показ яких було заплановано на 09 та 10 квітня 2016 року. Вказано на те, що роботодавцем правомірно звільнено [PERSON] без письмової згоди профспілки, оскільки така згода була отримана після звільнення. В судовому засіданні представник додатково зазначила, що адміністрація театру намагалася піти на поступки, пропонуючи позивачу різні варіанти відправлення на навчальну сесію, зокрема, здійснити виїзд після премєри 10.04.2016 року, чи прибуття із запізненням на один день з представленням до інституту належних документів, проте позивач не погодилася та вчинила прогул. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, [PERSON] згідно наказу №51-К від 05.09.2006\~року Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» прийнята на посаду актриси допоміжного складу, наказом №63-К від 01.11.2006 року прийнята на посаду актриси драми другої категорії з окладом згідного штатного розкладу (а.с.40, 41). 26.02.2012 року позивач обрана головою профспілкового комітету Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві». Як голова первинної профспілкової організації [PERSON] отримувала подяки від Запорізької обласної організації профспілки працівників культури України. Про [PERSON], як голову первинної профспілкової організації йде мова у поданні директора ЗМТЛ «Ві» (а.с. 15, 16, 42, 57). На підставі довідки-виклику про участь в сесії у Київському національному університеті театру, кіно і телебачення імені [PERSON], наказом №4-відп від 29.03.2016 року [PERSON] надана додаткова оплачувана відпустка у звязку з навчанням на період з 11.04.2016 року по 05.05.2016 року (а.с. 10, 12). Наказом директора театру №19-осн від 05.04.2016 року у звязку з проведенням показу вистави «Недоразумение» 09 та 10 квітня 2016 року встановлений особливий графік роботи, задіяні у виставі актори, зокрема, позивач [PERSON] в дні показів мали бути у театрі о 16-00 год. Зміст наказу був доведений до позивача, проте остання на підтвердження цього відмовилася ставити власноручний підпис, про що комісією у складі інспектора по кадрах [PERSON], режисера [PERSON], головного інженера [PERSON] був складений відповідний акт (а.с.48). 07.04.2016 року [PERSON] звернулась до керівництва театру із заявою про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на 10.04.2016 року (а.с.49). Позивач не дочекавшись рішення по її ж заяві на роботу 10.04.2016 року не вийшла, 09.04.2016 року була присутня в театрі з 14-45 до 15-30 год. (а.с.50). Адміністрацією театру пропонувалися позивачу варіанти прибуття на сесію з компенсацією витрат на дорогу, проте від запропонованого позивач відмовилася (а.с. 53). 09 та 10 квітня 2016 року відбулися покази вистави «Недоразумение», замість відсутньої актриси [PERSON] участь у показах приймала введена за три дні актриса [PERSON] 09.04.2016 року наказом 16/дог. [PERSON] за зрив репертуарної вистави 09.04.2016 року оголошено догану. 06.05.2016 року наказом №17-К Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» [PERSON] звільнена з посади актриси другої категорії з 06.05.2016 року згідно з п.4 ст.40 КзпП України (а.с.63). Зазначені обставини підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками головою Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України [PERSON], актрисою [PERSON], інспектором по кадрах [PERSON] Статтею 84 КЗпП України\~встановлено, що у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік (ч.1\~ст.26 цього Закону). На підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України\~власник має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Стаття 43 КЗпП України передбачає необхідність отримання згоди\~на звільнення від первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Частинами 1 та 3 статті 252 КЗпП України передбачено, що працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є в даному випадку профспілковий комітет Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві», а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок) в даному випадку Запорізька обласна організація професійної спілки працівників культури України. Судом встановлено, що 27.04.2016 року директором Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» [PERSON] направлено подання голові Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогули, на підставі п.4 ст.40 КЗпП (а.с.57). Постановою П-8 від 11.05.2016 року президії Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України надано згоду на звільнення [PERSON] з займаної посади за відсутність на робочому місці без поважних причин, постанова прийнята без присутності [PERSON], будь-які докази повідомлення [PERSON] про час та місце засідання в матеріалах справи відсутні (а.с.65-66). Допитана в судовому засіданні в якості свідка голова Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України [PERSON] зазначила, що засідання організації з питань надання дозволу на звільнення [PERSON] призначалися двічі, - на 05.05.2016 року та 11.05.2016 року. При цьому повідомлення про час та місце засідань направлялось в адресу театру, для вручення позивачу. Інспектор по кадрах [PERSON], в свою чергу зазначила, що відповідні повідомлення їй надавав директор, і вона в складі комісії виїжджала по місцю проживання позивача, а оскільки останньої не було вдома, то повідомлення залишали в калитці огорожі будинку, де проживає позивач. Особисто в руки повідомлення не вручались, іншим способом позивач не повідомлявся. В той же час відповідно до частин 1, 4, 6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та частин 2, 3, 5 ст.43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником у п'ятнадцятиденний термін.\~Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено.\~Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Належним органом, який міг розглядати питання по наданню згоди на звільнення є профспілковий комітет Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві», головою якого є позивач. Проте, директор театру [PERSON], посилаючись на упередженість первинної профспілкової організації, головою, якого є позивач, звернувся до Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури. Яка розглянула подання про звільнення та задовольнила його за відсутності позивача, не здійснивши її належне повідомлення про час та місце розгляду. За вказаних обставин, при вирішення питання про звільнення позивача не було дотримано вимог ст.ст. 43 та 252 КЗпП України, а відтак наказ про звільнення є незаконним. Судом встановлено, що позивачем допущено прогул, на виконання наказу №19-осн від 05.04.2016 року у звязку з проведенням показу вистави «Недоразумение» позивач з 18-00 год. 09.04.2016 року була відсутня в театрі, а на протязі 10.04.2016 року в театрі взагалі не зявлялась. При тому, що її заява від 07.04.2016 року про надання відпустки без збереження заробітної плати на цей день розглянута не була. Проте при вирішення питання та застосуванні дисциплінарного стягнення відповідачем порушено вимоги ст.149 КЗпП України, яка передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Та за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Як встановлено, дисциплінарне стягнення у виді догани накладено наказом №16/дог. від 09.04.2016 року, як зазначено, за зрив репертуарної вистави 09.04.2016 року. Наказ виданий без отримання пояснень позивача, в час коли її не було на роботі. З зазначеним наказом позивача було ознайомлено під час звільнення, після виходу з відпустки 06.05.2016 року. Не зважаючи на те, що позивач була присутня на роботі 14.04.2016 року, оскільки наказом відкликалася з відпустки. Наказ про звільнення №17-К виданий 06.05.2016 року, в перший робочий день, при цьому, як встановлено в судовому засіданні письмові пояснення від позивача не вимагалися. Допитана у судовому засіданні інспектор по кадрах [PERSON] повідомила, що догана, оскільки репертуарна вистава 09.04.2016 року все ж була проведена, оголошена позивачу саме за прогул, пояснити за, що застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення не змогла. В поданні до профспілкової організації директор також просить надати згоду звільнити працівника за вчинені прогули, незважаючи, що по інциденту 09.04.2016 року уже було застосовано дисциплінарне стягнення. Наказ про звільнення №17-К від 06.05.2016 року містить лише посилання на п.4 ст.40 КзпП України, проте не містить інформації за який конкретно дисциплінарний проступок було застосовано відповідне стягнення. Відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Приймаючи рішення про звільнення уповноважений орган зазначеної інформації не врахував. Зокрема, того, що за всіх обставин у звязку із введенням у виставу нового актора останній мав час та підготувався до показу, показ вистави відбувся. Оскільки новий актор приймав участь в показі 09.04.2016 року, складнощі з показом 10.04.2016 року значно зменшилися. При звільненні не враховано того, що конфліктна ситуація мала місце вперше з часу роботи позивача, яка неодноразового номінувалася до нагородження, зокрема, за кращу роль, за сумлінну працю, творчі здобутки та інше. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що звільнення позивача із займаної посади проведене без законних підстав, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, позивач має бути поновлений на посаді, при цьому вимушений прогул підлягає компенсації у розмірі середнього заробітку. Компенсації позивачу підлягає вимушений прогул з 06.05.2016 року по 15.09.2016 року в розмірі 13416,03 грн. При визначенні розміру суд виходив з наступного. Відповідно до довідки середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяця роботи склала 3870 грн. (а.с.9). Звідси середньоденний заробіток складає 129 грн. (3870 грн./30 днів). Час вимушеного прогулу з 06.05.2016 року по 15.09.2016 року складає 104 дні. Розмір компенсації за час вимушеного прогулу складає 13416,03 грн. (104 дні х 129 грн.) Як передбачено частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першою третьою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Розглянувши дану цивільну справу у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» в редакції закону, що діяла на момент звернення до суду, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню сума судового збору 551,20 грн.

Outcome: approved