Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. В серпні 2007 року вона уклала шлюб зі [PERSON], місце проживання якого зареєстровано в квартирі позивача. Однак рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 квітня 2017 року шлюб між ними був розірваний. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] припинив бути членом сімї власника житла. Вироком Баришівського районного суду від 28 вересня 2016 року відповідач був засуджений до позбавлення волі строком на 5 років. Він відбуває покарання в Житомирській ВК №4. Тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №16 по вул. В. Момота, 48 в м. Борисполі. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не зявився у судове засідання та надіслав заяву (а.с.31), в якій він визнає позов та не заперечує проти його задоволення. На підставі ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки №124784641 від 22 травня 2018 року (а.с.11) та копією витягу №113474498 від 9 лютого 2018 року (а.с.14). 7 серпня 2007 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №043197 від 7 серпня 2007 року (а.с.8). З копії паспорта громадянина України серії СТ №154585 від 3 лютого 2010 року (а.с.7), копії довідки про склад сімї №567 від 4 квітня 2018 року (а.с.16) та довідки УДМС в Київській області (а.с.22) вбачається, що у квартирі позивача зареєстровано місце проживання [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Право члена сімї власника квартири, який не є співвласником, на користування цим житлом згідно з ч.1 ст.156 ЖК України обумовлено двома обставинами: наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даній квартирі. Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належній власникові квартирі, якщо вона вийшла зі складу сімї останнього і проживає в іншому місці. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 квітня 2017 року (а.с.10) шлюб між сторонами був розірваний. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] припинив бути членом сімї власника житла. Крім того, вироком Баришівського районного суду від 28 вересня 2016 року відповідач засуджений до позбавлення волі строком на 5 років. Він відбував покарання у Житомирській ВК №4. З листа начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України №08/9284 від 15 травня 2018 року (а.с.25) вбачається, що [PERSON] був переведений з Житомирської ВК №4 та продовжує утримуватись в слідчому ізоляторі. Відтак, відповідач не проживає в [INFO]. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] допустимо визнати таким, що втратив право користування квартирою №16 по вул. В. Момота, 48 в м. Бориспіль. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що зі [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved