Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Директор КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкова І.Л. звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. В обґрунтування заяви зазначила, вона була госпіталізована до комунального закладу згідно\~ направлення лікаря-психіатра Смілянської СШМД. Підставою для її направлення стали ознаки тяжкого психічного розладу та агресивна поведінка, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. \~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву повністю та пояснила, що в добровільному порядку [PERSON] відмовляється лікуватись. Просила суд надати дозвіл на її примусову госпіталізацію до КНП «ЧОПЛ ЧОР» в умовах стаціонару без її згоди. [PERSON] заперечувала проти примусової госпіталізації, пояснила суду, що в лікуванні не має потреби, просила, щоб її відпустили додому, до дітей. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~ Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з вимогами ст.340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в м. Смілі Черкаської області. 13 грудня 2019 року фельдшером Смілянської СШМД її було направлено в супроводі працівників поліції на госпіталізацію до КНП «ЧОПЛ ЧОР» у зв`язку з розладом психіки та поведінки, так як вона бігала по дворі та кидалась під машини. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. 13 грудня 2019 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку, що вона у зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом особистості, афективно-маячний синдром, вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, в зв`язку з чим потребує лікування в стаціонарі.\~\~\~ Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07(провадження № 14-9свц18). Оскільки в судовому засіданні підтверджено наявність у [PERSON] психічного розладу, встановлені обставини, що вона проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, то на даний час наявні підстави для її госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved