Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до Петриківської сільської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого до успадкування залишилось спадкове майно в тому числі і земельна ділянка площею 3, 2791 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради. 22.07.2014 року [PERSON] було складено заповіт відповідно до якого вказану земельну ділянку він заповів позивачу. Однак у шестимісячний строк, позивач до нотаріальної контори не зверталася, оскільки позивачу не було відомо про наявність заповіту і наявність спадкового майна. У зв`язку із викладеним позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду. Всудове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримує заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник Петриківської сільської ради в судове засідання не з`явився, суду наддав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступне. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2020 року.(а.с.6) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3, 2791 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради, що підтверджується державним актом на право на земельну ділянку серії ЯЖ № 787640 від 22.07.2009 року.(а.с.7) Відповідно до заповіту від 22.07.2014 року [PERSON] заповів вказану земельну ділянку [PERSON] (а.с.8), якій не було відомо про наявність самого заповіту та спадкового майна. Таким чином суд визнає зазначену причину поважною. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Цивільний Кодекс встановлює 6- місячний строк для подання такої заяви. Згідно ч.3 т. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У зв`язку із викладеним суд вважає, що причина пропуску звернення до нотаріус із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк є поважною, а тому позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496 цс17, а також у постанові Верховного Суду від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved