Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 25.03.2018 року. Психічно хворий з 1999 року. Неодноразово проходив курс лікування у психіатричних лікарнях з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині спостерігається галюцинаторно-маячна симптоматика, соціально небезпечні тенденції. В період часу з 26.03.2004 року по 08.04.2005 року, у зв'язку з вчиненням правопорушення, на підставі Постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2004 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. На підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2005 року [PERSON] був переведений на амбулаторне лікування. Захворювання має безперервний перебіг. Сформувався дефект особистості. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2004 року визнаний недієздатним, опікуном призначена мати хворого - [PERSON]. Остання госпіталізація тривала в період часу з 06.06.2015 року по 28.07.2015 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, дефектний стан». Психічний стан поступово погіршувався протягом року. Відмовився проходити переогляд МСЕК, втратив групу інвалідності. Протягом останнього тижня не спав, замкнувся в собі, занурений в хворобливі переживання, нічим не цікавиться, не дивиться телевізор, за собою не слідкує, йде з дому, не приймає ліки. Був доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої допомоги у супроводі матері-опікуна. [PERSON] госпіталізований за заявою опікуна, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Дав згоду на госпіталізацію. 26.03.2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої останній страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з бесперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Законний представник заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 26.03.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника [PERSON], особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.03.2018 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з бесперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з бесперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, психічно хворий з 1999 року, неодноразово проходив курс лікування у психіатричних стаціонарах з приводу параноідної шизофренії, не спить, замкнувся в собі, занурений в хворобливі переживання, нічим не цікавиться, за собою не слідкує, йде з дому, не приймає ліки, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved