Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

До Бахчисарайського районного суду АРК звернувся [PERSON] із позовною заявою до Бахчисарайського районного відділу ГУ МВС України в АР Крим, Управління державної казначейської служби в Бахчисарайському районі АРК про відшкодування моральної шкоди, заподіяної противоправною бездіяльністю органу досудового слідства Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК у розмірі 50 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.12.2011 року по вул. Свідерського в м. Бахчисарай відносно позивача скоєний злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України. Позивач у встановленому порядку подав заяву про злочин в Бахчисарайський РВ ГУ МВС України в АРК в якій вказав на особу, яка скоїла злочин - [PERSON], за цим фактом кримінальну справу порушено 10.01.2012 року за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України за фактом скоєння злочину невстановленою особою. Починаючи з травня 2012 року посадові особи органу досудового розслідування незаконно та необґрунтовано ігнорують клопотання позивача про допит свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] а також ігнорують клопотання про допит свідка громадянина [PERSON] та додатковий допит [PERSON], одночасний допит між двома останніми. Орган досудового слідства, на думку позивача, своєю бездіяльністю грубо порушує права потерпілого, передбачені ч.2 ст. 22 КПК України, відносно рівності сторін кримінального провадження на збирання і надання суду доказів. Так, на думку позивача, проігноровані ухвали Бахчисарайського районного суду АРК від 21.05.2013, 10.07.2013, 30.07.2013 року про визнання противоправною бездіяльність посадових осіб, чим органом досудового слідства Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК потерпілому від злочину [PERSON] завдана істотна моральна шкода, яка оцінена позивачем у суму 50 000,00 грн. Відчувши тривалу фізичну біль і страждання від тілесних ушкоджень, заподіяних відомою особою, позивач був умисно позбавлений свого законного права на надання доказів винності особи. Ці обставини викликають душевні страждання від почуття безвихідності та незахищеності. Первинний спосіб життя позивача був істотно порушено. Позивачу довелося докладати зусиль для стаціонарного лікування, для звернення до судово-медичного експерту, для багаторазових безмовних і безрезультатних звернень до міліції, прокуратури Бахчисарайського району, прокуратуру АР Крим, Генеральну прокуратуру України за захистом своїх прав. У ході судового розгляду представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у позові. 24.01.2014 року від прокурора прокуратури Бахчисарайського району АРК Міронець В.В. надійшла заява про розгляд справи № 103/4510/13-ц за її відсутністю, заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача - Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК - Мандрика О.О. заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі з посилання на відсутність доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди. Представника відповідача - Головного управління МВС України в АРК - Юфімчук М.В., [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що не Є належним відповідачем, досудове розслідування за кримінальним провадженням [PERSON] проводило слідче відділення Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК. Бахчисарайський РВ ГУ МВС України в АРК, що є самостійною юридичною особою та відповідно до цивільного законодавства може бути відповідачем в суді. Крім того, Головне управління будь-якого рішення за заявою Позивача про вчинення злочину не приймало, досудове розслідування не проводило, діяльність чи бездіяльність посадових осіб Головного управління не визнавалась противоправною рішенням суду. Представники вважають, що між [PERSON] та відповідачем Головним управлінням МВС України в АРК відсутні будь-які спірні правовідносини, оскільки Головне управління МВС України в АРК є неналежним відповідачем по справі. Також, представники зазначили, що позивачем в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано жодних доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди і на підтвердження доводів про те, що внаслідок саме бездіяльності слідчого погіршився стан здоров'я, порушились нормальні життєві умови, які потребують значного часу і зусилля для відновлення попереднього стану. Представник відповідача - управління Державної казначейської служби України у Бахчисарайському районі АРК - Захарова Т.С. проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач в своєму позові не надав доказів, що саме неправомірними діями Управління Державної казначейської служби України у Бахчисарайському районі АРК безпосередньо заподіяно шкоду позивачу. Також представник посилається на ч. 1 ст. 1167 ЦК України згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, у випадку доведення вини, шкода повинна стягуватись з рахунків тієї бюджетної організації, діями якої було завдано шкоду, оскільки всі бюджетні організації фінансуються з державного бюджету і кошти на їх рахунках є саме державними. Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідачів, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Із наданих суду доказів вбачається, що 10.01.2012 року постановою в.о. прокурора Бахчисарайського району АРК постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.12.11 скасована; порушена кримінальна справа за фактом завдання [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України (а.с. 5). Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК майора міліції Мандрика О.О. відмовлено за відсутністю складу злочину у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], [INFO] за фактом завдання [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто за ознаками ч.1 ст. 122 КК України (а.с. 6). 23.05.2012 адвокат [PERSON], який діє в інтересах потерпілого від злочину [PERSON] направив до Прокуратури Бахчисарайського району АРК скаргу на тривале невиконання посадовими особами Бахчисарайського РВ ГУМВС України в АРК службових обов'язків з розслідування злочину, на незаконне зупинення досудового слідства у кримінальній справі, в якій просив припинити грубе порушення Закону - тривале недотримання посадовими особами Бахчисарайського РВ ГУМВС України в АРК службових обов'язків з розслідування злочину, скоєного у відношенні [PERSON], скасувати постанову слідчого СВ Бахчисарайського РВ ГУМВС України в АРК про зупинення досудового слідства (а.с. 9-10). Заступником прокурора Бахчисарайського району АРК 19.06.2012 року надана відповідь за зверненням адвоката [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] з приводу проведення неналежного розслідування за кримінальною справою № 12012024010003, про те, що 19.06.2012 року прокуратурою району постанови старшого слідчого Бахчисарайського РВ Мандрики О.О. про зупинення досудового слідства за п.3 ст. 206 КПК України (а.с. 8) та про відмову у порушенні кримінальної справи від 03.03.2012 стосовно [PERSON] скасовані. Кримінальну справу для організації і провадження подальшого розслідування направлено до СВ Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК (а.с. 7). 29.08.2012 адвокат [PERSON], який діє в інтересах потерпілого від злочину [PERSON] направив до Прокуратури Бахчисарайського району АРК скаргу на тривале невиконання посадовими особами Бахчисарайського РВ ГУМВС України в АРК службових обов'язків з розслідування злочину, в якій просив припинити тривале недотримання посадовими особами Бахчисарайського РВ ГУМВС України в АРК службових обов'язків з розслідування злочину, вчиненого відносно [PERSON], вжити заходів прокурорського реагування до посадових осіб Бахчисарайського РВ ГУМВС України в АРК (а.с. 12-13). Заступником прокурора Бахчисарайського району АРК 07.09.2012 року надана відповідь за зверненням адвоката [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] з приводу проведення неналежного розслідування за кримінальною справою № 12012024010003, відповідно до якої за результатами вивчення справи на підставі п.п. 9,10 ст. 227 КПК України у старшого слідчого СВ Бахчисарайського РВ вказану кримінальну справу з провадження вилучено та подальше розслідування справи доручено заступнику начальника СВ Бахчисарайського РВ Глущенко С.В. (а.с. 11). Зі змісту листа прокуратури АРК № 04/2/4-13953/12 від 28.12.12 слідує, що хід та результати досудового розслідування зазначеної кримінальної справи прокуратурою АРК взято на контроль (а.с. 15). Зі змісту листа прокуратури Бахчисарайського району АРК № 96-195-12 від 29.03.13 року слідує, що враховуючи допущену слідчим тяганину за провадженням, прокуратурою району підготовлено подання про усунення порушень вимог кримінального процесуального кодексу України, причин та умов, що їм сприяють, яке через прокуратуру АРК для розгляду направлено до ГУ МВС України в АРК. Хід розслідування провадження знаходиться на контролі у прокуратурі району (а.с. 16). Ухвалою Бахчисарайського районного суду АРК від 21.05.2013 р. визнано противоправною бездіяльність слідчих СВ Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК при розслідуванні кримінальної справи за фактом заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] та зобов'язано слідчого, у провадженні якого перебуває дана кримінальна справа негайно провести допити свідків, зазначених у заяві [PERSON] на ім'я слідчого (а.с. 17) Ухвалою Бахчисарайського районного суду АРК від 10.07.2013 р. визнано противоправною бездіяльність слідчих СВ Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК при розслідуванні кримінальної справи за фактом заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] та зобов'язано слідчого, у провадженні якого перебуває дана кримінальна справа негайно провести допит свідка [PERSON] (а.с. 18). Ухвалою Бахчисарайського районного суду АРК від 30.07.2013 року визнано противоправною бездіяльність слідчих СВ Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АРК при розслідуванні кримінальної справи за фактом заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] та зобов'язано слідчого, у провадженні якого на теперішній час перебуває дана кримінальне провадження розглянути клопотання представника потерпілого адвоката [PERSON] від 25.06.2013 року про проведення слідчих дій (а.с. 19) Правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу бездіяльність досудового органу щодо нерозгляду клопотань захисника потерпілого від злочину, отже спірні правовідносини регулюються приписами ч. 6 ст. 1176,отже, положення ч. 1 ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року N 266/94-ВР до спірних правовідносин не застосовуються. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж зазначено в ч. 1 цієї статті незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах Отже, суд вважає, що до вказаних правовідносин положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» застосовані бути не можуть, а тому не має підстав для стягнення збитків за рахунок коштів Державного бюджету України, що зумовлює відмову у задоволені позовних вимог до Управління державної казначейської служби в Бахчисарайському районі АРК. Загальні підстави відшкодування шкоди зазначені в ст. 1167,1168 ЦК України. Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду, є факти які обґрунтовують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю працівника під час виконання своїх трудових (службових) обовязків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах. Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Зі змісту частини 2 статті 23 ЦК України вбачається, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Таким чином, фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння немайнової шкоди, є реальність її спричинення, а також безумовна протиправність діяння заподіювача, доведеність його вини та наявність причинного зв'язку між шкодою і таким діянням. У порушення фундаментальних приписів цивільного процесуального закону позивач не довів факт завдання йому такої шкоди, зокрема будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди позивачу буздіяльністю відповідачів (висновок судової психіатричної експертизи, висновок психолога, доказів щодо звернення до закладів охорони здоров'я з приводу наявності у позивача душевних страждань внаслідок бездіяльності відповідачів тощо суду не надано), обґрунтованість заявленого позивачем розміру моральної шкоди позивачем не доведено, а тому у задоволені позову належить відмовити. Зазначений висновок також викладений в Ухвалі Верховного суду України від 10 грудня 2008 року у цивільній справі № 6-13948св07. Крім того, суд звертає увагу, що кримінальна справа за фактом завдання позивачу середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками ч.1 ст. 122 КК України не закрита, вирок суду не постановлений, досудове слідство триває, як визнано представниками сторін у ході судового розгляду справи, отже незворотні негативні наслідки для позивача не настали. За змістом приписів ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову питання про розподіл судових витрат судом не вирішується. Повний текст рішення складений відповідно до приписів ч. 3 ст. 209 ЦПК України 28.01.2014 року.

Outcome: dismissed