Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON] яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Вугли Хмільницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] до успадкування залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) у розмірі 1,84га в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. 11 січня 1997 року позивачі зверталися до Хмільницької районної державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. Однак, завершити нотаріальне оформлення не змогли, так як мати за життя не встигла отримати сертифікат, а тому не було можливості оформити це право на земельну частку(пай). У зв`язку із вище викладеним позивачі вимушені звернутися із даним позовом до суду. Позивачі в судове засідання не з`явилися суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник Лозівської сільської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що зміненні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] . (а.с. 9) Відповідно до заповіту від 30.01.1995 року [PERSON] заповіла усе своє майно, а саме Ѕ частину синові [PERSON] та Ѕ частину дочці [PERSON] (а.с.10) Факт, що [PERSON] та [PERSON] вступили у фактичне управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , оскільки проживали разом із спадкодавцем до дня смерті та після її смерті, підтверджується витягом з погосподарської книги (а.с.12-14), довідками Лозівської сільської ради № 304 19.03.2018 року та № 305 від 19.03.2018 року. Відповідно до листа відділу у Хмільницькому районні Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.04.2019 року № 0-2-0.25-313/179-19 [PERSON] не видавався сертифікат на земельну частку (пай) площею 1,84 в умовах кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі але був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 06.07.2000 року.(а.с.11,15-18) Згідно листа Хмільницької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 498/02-14 від 26.04.2019 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутності у спадкоємців необхідних документів.(а.с.21) Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (надалі - ЦК УРСР), чинної на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки позивачі підтримують позовні вимоги, відповідач визнав їх повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст. ст. 524-526, 531, 548, 549 ЦК України (в редакції від 18 липня 1963 року), ст. 328 ЦК України та

Outcome: approved