Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

В січні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит лізинг» про визнання договору поруки недійсним. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй стало відомо про наявність рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.10.2015 у справі №750/8554/15-ц, яким було задоволено позовні вимоги ТОВ «УніКредит Лізинг» та стягнуто солідарно з [PERSON] та позивачки [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» 486 482,67 грн. боргу, а також з кожного по 1827 грн. судового збору. Як зазначила позивачка у позовній заяві, з мотивувальної частини рішення вбачається, що нібито 06.09.2012 між ТОВ «УніКредит Лізинг» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу № 4098L12/00- LD. Виконання зобов`язань [PERSON] за Договором фінансового лізингу було забезпечено порукою. Так, у рішенні Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.10.2015 зазначено, що 06.09.2012 між ТОВ «УніКредит Лізинг» (Лізингодавець), [PERSON] та [PERSON] як поручителем було укладено Договір поруки №4098L12/00/SUR, відповідно до якого вона як солідарний боржник зобов`язалася безвідклично та безумовно сплатити Лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за Договором загальною сумою до 156 654 29 доларів США. Позивачка зазначає, що ніколи не укладала ніяких договорів з ТОВ «УніКредит Лізинг», не підписувала договору поруки від 06.09.2012, у зв`язку з чим свій підпис у договорі поруки вважає підробленим. З приводу підробки підпису позивачка звернулася до правоохоронних органів та за її заявою 04.11.2015 було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення. Позивачка вказує, що в межах кримінального провадження було проведено почеркознавчу експертизу, Висновком якої підтверджено, що підпис у договорі поруки №4098L12/00/SUR від 06.09.2012 виконаний не позивачкою. Посилаючись на те, що підпис у договорі поруки виконано не нею, тобто підроблено, позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просила суд на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України визнати недійсним договір поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року, укладений від імені [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит Лізинг», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг». 01 березня 2017 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Неганової Н.В. було відкрите провадження у даній справі, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Розгляд справи по суті судом розпочато не було. 01 лютого 2018 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №30 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Войтенко Т.В. Ухвалою від 06.02.2018 справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит лізинг» про визнання договору поруки недійсним було прийнято до провадження Подільського районного суду м. Києва в складі головуючого судді Войтенко Т.В. та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. 6 березня 2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що 27 січня 2017 року відбулася реєстрація змін до установчих документів ТОВ «УніКредит Лізинг», згідно яких ТОВ «УніКредит Лізинг» змінило назву на ТОВ «Неос Лізинг», а 3 квітня 2017 року відбулася державна реєстрація зміни місцезнаходження ТОВ «Неос Лізинг» на адресу: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 25 Б, що за межами територіальної юрисдикції Подільського районного суду м.Києва. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 17.09.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі було відмовлено та ухвалено вважати відповідачем по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» як юридичну особу, яка отримала найменування в результаті зміни назви ТОВ «УніКредит Лізинг». Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.11.2018 було забезпечено докази по справі шляхом витребування з Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області інформації про рух досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 листопада 2016 року за № 42015270000000288 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, а також належним чином завірених копії процесуальних документів у кримінальному провадженні № 42015270000000288 від 04.11.2016. На виконання вимог ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09.11.2018 про забезпечення доказів по справі з Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов лист від 26.11.2018, згідно якого досудове розслідування кримінального провадження № 42015270000000288 від 04.11.2016 триває, особи, які вчинили підробку підпису [PERSON] не встановлені, згідно Висновку експерта від 15.06.2016 підписи в договорі поруки від імені [PERSON] виконані не нею. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.12.2018 представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду кримінального провадження №42015270000000288 від 4 листопада 2016 року, досудове розслідування якого здійснює Чернігівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, було відмовлено. У судовому засіданні 26.02.2019 представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання 26.02.2019 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що в жовтні 2015 року [PERSON] отримала лист, зі змісту якого дізналася про існування заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігів про стягнення з неї на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» грошових коштів у розмірі 486482,67 грн. нібито у зв`язку з укладенням нею договору поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року, за яким вона поручилася солідарно нести відповідальність за виконання [PERSON] зобов`язань за договором лізингу. Зважаючи на те, що оскаржуваний договір поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року [PERSON] не підписувала, остання звернулася до СВ ЧВП ГУ НП в Чернігівській області із заявою про вчинення злочину, за якою в Єдиний реєстр досудових розслідувань було внесено відомості за №42015270000000288 від 4 листопада 2016 року. Встановлено, що в межах кримінального провадження слідчим Слідчого відділу ЧВП ГУ НП в Чернігівській області було отримано тимчасовий доступ до оригіналу оскаржуваного договору поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року, який став об`єктом експертного дослідження. Так, відповідно до Висновку експерта №1584 від 15.06.2016 встановлено, що підпис в договорі поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року виконано не [PERSON] , а іншою особою. Посилаючись на те, що оспорюваний договір поруки став підставою для стягнення з [PERSON] грошових коштів, тоді як такий договір позивачка не підписувала, остання звернулася до суду з даним позовом з метою встановити недійсність такого договору. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У конкретному випадку факт неналежності підпису в оспорюваному правочині - договорі поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року, укладеному від імені [PERSON] , доводиться Висновком експерта №1584 від 15.06.2016, складеним в межах кримінального провадження №42015270000000288 від 4 листопада 2016 року, що розслідується СВ Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області. Висновок експерта з кримінального провадження в даній цивільній справі суд використовує як письмовий доказ по справі, що передбачено п.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України, та узгоджується з вимогами ст. 79 ЦПК України, відповідно до якої достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та ч. 1 ст. 95 ЦПК України, відповідно до якої письмовим доказом є документ, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оскільки [PERSON] оспорюваний договір не підписувала, має місце випадок, коли волевиявлення учасника правочину не відповідало його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Недотримання в момент укладення правочину вимог ст. 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст.215 ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] договір поруки №4098L12/00/SUR від 6 вересня 2012 року не підписувала, її позовні вимоги про визнання такого договору недійсним підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України,

Outcome: approved