Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Головний лікар обласної психіатричної лікарні № 2 (с. Підмихайлівці Рогатинського району Івано-Франківської області) Клочаний М. В. подав до суду заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» та рішення Конституційного суду України від 01 червня 2016 року. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] госпіталізований до обласної психіатричної лікарні № 2 на прохання його опікуна, [PERSON]. У нього наявний тяжкий психічний розлад - параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, параноїдний синдром на фоні емоційно-вольового дефекту. Лікування можливе тільки в умовах стаціонару. В судовому засіданні лікар-психіатр, Любінець В. М., заяву підтримав. Пояснив, що [PERSON] страждає на психічний розлад і комісією лікарів-психіатрів визнано доцільним госпіталізувати його до психіатричного закладу. Водночас зазначив, що на його думку за належного стороннього догляду лікування [PERSON] можливе в амбулаторних умовах. Повідомив, що психіатричний заклад звертався з заявою до органу опіки та піклування про розгляд питання щодо звільнення [PERSON] від повноважень опікуна [PERSON], однак відповіді не отримав. Опікун [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилася. [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо його госпіталізації до психіатричного закладу, пояснив, що здатний самостійно про себе подбати, має власну квартиру, тому хоче лікуватися вдома. Представник [PERSON], адвокат Гринчишин І. Я., заперечив щодо госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу з тих підстав, що в заяві не визначено строків госпіталізації, невідома мотивація опікуна щодо звернення до психіатричного закладу з проханням госпіталізувати [PERSON], тобто є можливим зловживання опікуном своїми правами. Прокурор, Когут В. В., в судовому засіданні заперечив щодо госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу з тієї підстави що психіатричний заклад не надав належних доказів, які б підтверджували неспроможність [PERSON] самостійно задовольняти свої основні життєві потреби чи створення ним небезпеки для оточуючих. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову задоволенні заяви. Так, згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.12.2014 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON]. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України визначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа віком до 14 років (малолітня особа) та особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізовані до психіатричного закладу на прохання або за згодою їх законних представників, підлягають обов'язковому протягом 48 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про необхідність подальшого перебування цих осіб у психіатричному закладі та надання їм стаціонарної психіатричної допомоги. При подальшому перебуванні в психіатричному закладі зазначені в цій статті особи підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць для вирішення питання про необхідність продовження чи припинення надання їм стаціонарної психіатричної допомоги. У разі виявлення комісією лікарів-психіатрів зловживань, допущених законними представниками особи віком до 14 років (малолітньої особи) або особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, власник психіатричного закладу або уповноважений ним орган повідомляє про це органи опіки та піклування за місцем проживання особи, яку було госпіталізовано. У висновку комісії лікарів-психіатрів обласної психіатричної лікарні № 2, доданому до заяви, не зазначено ні дати його ухвалення, ні дати огляду [PERSON], тому суд не бере до його розгляду. У заяві [PERSON] від 13.01.2017 до головного лікаря обласної психіатричної лікарні № 2, наданій психіатричним закладом на підтвердження обставини наявності її прохання на госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, зазначено, що вона ознайомлена із рішенням комісії лікарів-психіатрів про можливу виписку [PERSON] під опіку, однак просить продовжити його госпіталізацію у зв'язку з незадовільними матеріально-побутовими умовами за місцем його проживання. За таких обставин, коли немає підтвердження наявності рішення комісії лікарів-психіатрів психіатричного закладу про необхідність надання [PERSON] саме стаціонарної психіатричної допомоги, суд не вважає за можливе ухвалити рішення про його госпіталізацію до психіатричного закладу відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Outcome: dismissed