Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

ВСТАНОВИВ: Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 28 серпня 2001 року у відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кельменецького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 32. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він за 13 років фактично проживав з позивачкою лише 4 роки, так як тривалий час він перебував за кордоном. Приблизно 2 роки вони не проживають однією сім'єю. Він заробляв за кордоном гроші та пересилав їх позивачці, а вона витрачала гроші на ремонти нерухомого майна за місцем проживання її батьків в селі Росошани Кельменецького району. Шлюб зберігати він не бажає, а не визнає позов, тому що його так попросила дитина. Старший син [PERSON] проживає з ним в смт. Кельменці та відвідує тут ліцей. Позивачка не допомагає матеріально цій дитині і не займається її вихованням. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії 1-МИ № 096843 від 15.07.2014 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії І-БК № 052647 від 16.04.2002 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-МИ № 216372 від 27.01.2015 року, довідка № 268 від 01.02.2016 року, видана Росошанівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, копія паспорта громадянки України [PERSON] серії КР 654889. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кельменецького районного управління юстиції у Чернівецькій області 28 серпня 2001 року зареєстрували шлюб, про що був зроблений актовий запис за № 32. Подружжя має неповнолітніх дітей дитину [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя різні характери відсутність взаєморозуміння. Позивачка категорично проти збереження шлюбу. Відповідач також не бажає зберігати шлюб з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved