overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просив суд розірвати шлюб, укладений 03 липня 1999 року в Покровському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 326. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що від спільного шлюбу з відповідачкою мають двох неповнолітніх дітей: доньку, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що привело до того, що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій свої позовні вимоги він підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги вона визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 липня 1999 року в Покровському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 326. Від шлюбних відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. Матеріалами справи встановлено, що сімейні відносини сторони не підтримують з березня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1\~ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Дар*єю Володимирівною, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1670 від 18.07.2015 року. Від шлюбу у них є дитина, син [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Позивач зазначає, що спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні обов*язки з ведення господарства. Між ним та відповідачкою останнім часом виникали суперечки та скандали. Окрім цього, позивач вважає, що подальше збереження родини неможливе. Також позивач зазначає, що на даний момент спільного господарства вони не ведуть та сумісне проживання припинено, та за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала, просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Климчук». Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 259925, виданного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1670 від 18.07.2015 р. між [PERSON] та Головіною Дар*єю Володимирівною 18 липня 2015 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 230796, виданого Октябрьским відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] народився 04 січня 2016 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON] Дар*я Володимирівна. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Фактичні сімейні відносини припинені з березня 2016 року. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « Климчук». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони 06 січня 2011 року уклали шлюб, від шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2016 року в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 04.12.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, в даний час має іншого чоловіка від якого народилась донька [PERSON], [INFO], вважає збереження сім`ї неможливим, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 640 грн. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 640 грн. Відповідач надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнав, оскільки має іншу сім`ю. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.12.2008 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Сокальським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівської області, актовий запис № 230, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого 14.07.2014 року виконавчим комітетом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. З довідки виданої виконавчим комітетом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області вбачається, що дочка позивача [PERSON] проживає разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 10.08.1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між ними виникають непорозуміння та конфлікти, втратили почуття любові та поваги один до одного, на протязі одного року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, вважає збереження сім`ї неможливим, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 10.08.1996 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому, що вбачається з копії свідоцтва про одруження. Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 18.06.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери та погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, в даний час припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.06.2005 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 441, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 21.09.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, деякий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 640 грн. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 640 грн. та залишити їй прізвище «Олійник». Відповідач в поданій ним заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.09.2012 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1152, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 26.05.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки в сім`ї перестали існувати довіра, турбота та близькість, відсутня любов та взаємопорозуміння, вони проживають окремо, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати та змінити прізвище на «Шмигельська». Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.05.2012 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінила прізвище при реєстрації шлюбу, тому суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище «Шмигельська». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що 15.11.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними останнім часом почали виникати непорозуміння, в даний час сім`я фактично розпалася, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати, а також стягнути судовий збір в сумі 640 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 15.11.2003 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управлінням юстиції Київської області, актовий запис № 1632 (а.с.4). Від спільного життя подружжя має трьох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved