overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 1 березня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 5. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний момент їх подальше перебування у шлюбі та спільне проживання не є можливим та суперечить їх інтересам. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали клопотання, в якому підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не повідомив про причини неявки, у встановлений строк відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 1 березня 2017 року Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 5 (а.с.6). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами суд вважає недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно п. 2 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 5 липня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 245. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини у них припинені з 2017 року у зв`язку з різними поглядами на сімейні відносини, виникненням постійних сварок. Вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний момент їх подальше перебування у шлюбі та спільне проживання не є можливим та суперечить їх інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив про причини неявки, у встановлений строк відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 5 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 245 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2017 року у зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами суд вважає недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Прутівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки тривалий час проживає на території іншого населеного пункту, позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви. В підготовче засідання учасники справи не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі; вказала, що не бажає змінювати після шлюбне прізвище (а.с.15). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.20). Судом встановлено, що сторони з 12 вересня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, післяшлюбне прізвище не змінювати (а.с.28). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.27). Судом встановлено, що сторони з 03 листопада 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.24). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.22), відзиву на позов не подавав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 26 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.10) та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені, проживають окремо. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, вказала, що змінювати прізвище не бажає (а.с.29). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про смс-повідомлення від 25.11.2019 року (а.с.27), відзиву на позов не подавав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 25 липня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.10) та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені з 06 червня 2019 року, проживають окремо. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] від 20 липня 2003 року, посилаючись на те, що при оформлені вказаного акту помилково було записано по батькові його власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Визнання факту належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю має для неї юридичне значення для реалізації особистих спадкових (майнових) прав. Представник заявника подав до суду заяву, в якій підтримав подану заяву і просив задовольнити заявлені вимоги. Представники заінтересованих осіб Щербинецької сільської ради Чернівецької області та головного управління Держгеокадастру у чернівецькій області в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про те, що заявлені вимоги визнають та просять розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при оформленні виданого [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20 липня 2003 року, на підставі розпорядження голови Новоселицької районної державної адміністрації № 250-р від 13 червня 2003 року, помилково було записано по батькові його власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Вказане підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, свідоцтвом про смерть [PERSON] та довідкою Новоселицького відділу Держгеокадастру № 18-0/4/19 від 08 квітня 2019 року та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи питання про встановлення даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналогічне вбачається з роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаному документі, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі наведеного, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] , так як на даний час вона перебуває в стані вагітності, вони фактично створили сім`ю, однак не можуть зареєструвати шлюб, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Тому просила суд надати їй право на шлюб. В судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву та пояснила суду, що вона має намір вийти заміж за [PERSON] .. Просила суд задовольнити її вимоги. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не заперечили проти задоволення заяви та пояснили суду, що дійсно їх донька [PERSON] має намір зареєструвати шлюб із [PERSON] .. Заінтересована особа [PERSON] заяву визнав та пояснив суду, що він має намір зареєструвати шлюб із заявницею. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно заявниця [PERSON] , [INFO] , має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] , так як на даний час вона перебуває в стані вагітності, що підтверджується висновком Новоселицької ЛКК № 922/6 від 18 червня 2019 року. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Приймаючи до уваги, що заявниця досягла шістнадцяти років, перебуває у стані вагітності та має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] , заінтересовані особи не заперечують проти задоволення заявлених вимог, суд вважає, що надання право на шлюб відповідає її інтересам. На підставі ст.ст. 22-23 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

В червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 19 грудня 2012 року між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 30 квітня 2019 року, в сумі 107519,51 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 298,24 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 96436,44 грн, заборгованість за пенею та комісією - 5188,66 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 5096,17 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася. Судом встановлено, що 19 грудня 2012 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 19.12.2012 року [PERSON] підтвердила, що зазначена заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 30 квітня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 107519,51 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 298,24 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 96436,44 грн, заборгованість за пенею та комісією - 5188,66 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 5096,17 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобов`язань за договором не спростовані, а тому майнові права АТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

В червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 20 жовтня 2006 року між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 30 квітня 2019 року, в сумі 14450,36 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 1224,63 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 10461,43 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1600,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 664,30 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в заяві від 20.10.2006 року [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився і згоден, про що свідчить його підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 30 квітня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 14450,36 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 1224,63 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 10461,43 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1600,00 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 664,30 грн (процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобов`язань за договором не спростовані, а тому майнові права АТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved