Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений на підставі Договору про сплату аліментів від 27 квітня 2018 року, засвідчений нотаріусом Шевчук З.М. під реєстраційним номером 623 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше між 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; 2) зменшити розмір додаткових витрат на дитину, встановлений на підставі Договору про сплату аліментів від 27 квітня 2018 року, засвідчений нотаріусом Шевчук З.М. під реєстраційним номером 623 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у позивача з відповідачкою народилась дитина, [PERSON] . Факт батьківства позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 03 червня 2015 року, актовий запис 1515. Шлюбу між позивачем та матір`ю дитини офіційно не було укладено. У позивача з відповідачем був відсутній спір щодо утримання дитини оскільки позивач сам виявив ініціативу у надані матеріальної допомоги. Відповідно до договору про сплату аліментів від 27 квітня 2018 року, засвідченого нотаріусом Шевчук З.М. під реєстраційним номером 623, який позивач уклав з відповідачкою. Відповідно до договору [PERSON] встановлено сплачувати щомісячно аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень та додаткові витрати у розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення повноліття або в разі навчання за денною формою у вищому навчальному закладі до його закінчення. Позивач як батько приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Із донькою вони ходять на прогулянки та у магазини. По мірі своїх можливостей позивач намагається купувати для дочки необхідні їй речі та робить подарунки. На даний час, через введенні карантинні обмеження в країні, позивач втратив роботу та клієнтів, не отримував доходу від підприємницької діяльності останні три місяці, в результаті чого, змушений був припинити свою підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець, та лишився без щомісячного доходу, з якого сплачував протягом більш ніж два роки аліменти. Наразі позивач шукає постійне місце роботи зі стабільною заробітною платою. Доцільним є стягнення аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку позивача. Окрім цього, позивач зауважив, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для дитини, якій на даний момент 14 років складає 2318 грн. При стягненні із позивача аліментів у твердій грошовій сумі розміром 5000 грн. та додаткових витрат розміром 2000 гривень виходить, що позивач самостійно забезпечує дочку, що суперечить наведеному вище, а саме обов`язку обох батьків утримувати свою дитину. Зважаючи на вищевикладене позивач вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів на дитину шляхом зміни способу присудження аліментів та зменшено розмір додаткових витрат на дитину. Провадження у справі відкрито ухвалою від 13.10.2020 р. з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До початку судового засідання представник позивача подала заяву в якій зазначила, що справу просить розглянути без присутності позивача та представника, підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 03.06.2015 року, актовий запис № 1515. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. 27.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Шевчук З.М., зареєстровано в реєстрі за № 623. Відповідно до даного договору сторони дійшли згоди, що спільна дочка проживає разом з матір`ю [PERSON] . При цьому згідно вищевказаного договору, [PERSON] , як батько зобов`язався сплачувати кошти на утримання дочки у розмірі 5 000 грн. та додаткові витрати у розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття в разі навчання за денною формою у вищому навчальному закладі до його закінчення. Дані обставини підтверджені наданими документами та не оспорюються сторонами. Судом встановлено, що через введені карантинні обмеження в країні, позивач втратив роботу та не отримував доходи від підприємницької діяльності останні три місяці, в результаті чого, змушений був припинити свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] . На разі позивач не має постійного місця роботи зі стабільною заробітною платою. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 184 СК України). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143цс13, якою встановлено, що змінювати розмір аліментів можливо шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права та надані документи суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: у позивача змінився матеріальний стан. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На теперішній час, у зв`язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів, а також просити про їх збільшення, що має бути здійснено за рішенням суду. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни способу та розміру стягнення визначених договором аліментів. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме розмір і спосіб підлягають зміні із твердої грошової суми 5000 грн. на 1/4 частину від усіх щомісячних доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в частці, суд виходить з того, що такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав малолітніх дітей відповідача, обов`язок по утриманню яких покладений на нього як батька. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін по справі та чинному законодавству. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Вирішуючи позовні вимоги про зменшення розміру додаткових витрат, суд виходить з такого. Згідно ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до Договору про сплату аліментів від 27 квітня 2018 року , засвідченого нотаріусом Шевчук З.М. під реєстраційним номером 623, укладений між [PERSON] та [PERSON] , позивач сплачував додаткові витрати на їх спільну дочку в розмірі 2000 грн. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги сьогоднішній матеріальний стан позивача, суд дійшов висновку, що вимога в частині зменшення розміру додаткових витрат з 2000 грн. на 1000 грн. знайшла своє підтвердження. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що необхідно змінити розмір аліментів та зменшити розмір додаткових витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, щомісячно, з моменту вирішення справи по суті та, відповідно до ст183 ч.1 СК України, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.180-183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved