Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди, оскільки він проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ «ЧОПЛ» ЧОР [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, з безперервно-прогредієнтним типом перебігу, афективно маячний синдром на фоні формування параноїчного та психопатоподібного типу дефекту, стан загострення, та являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Окрім цього, вказала, що хворий є недієздатним, тривалий час хворіє на психічні захворювання, сім разів лікувався в психіатричному закладі, з 1998 року перебуває на обліку у лікаря психіатра у Звенигородському будинку інтернаті для інвалідів та престарілих, має 2 групу інвалідності по психічним захворюванням, яка встановлена безтерміново, просила заяву задовольнити. Прокурор просила заяву задовольнити. Законний представник пояснив, що дійсно [PERSON] на даний час становить реальну небезпеку для оточуючих, оскільки перебуваючи в інтернаті побив підопічного та кидався з ножем на санітарок. Вказала, що після проходження лікування у психіатричному закладі стан [PERSON] покращується, тому просила заяву задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника та законного представника, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 25 вересня 2014 року, недієздатному [PERSON] призначено опікуна в особі директора Звенигородського будинку інтернату для інвалідів та престарілих [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР згідно направлення лікаря- психіатра Звенигородської ЦРЛ [PERSON] в звязку із погіршенням психічного стану, який обумовлює вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Згідно з висновком комісії лікарів психіатрів КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР від 07 листопада 2017 року, заступника головного лікаря [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON] [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, з безперервно-прогредієнтним типом перебігу, афективно маячний синдром на фоні формування параноїчного та психопатоподібного типу дефекту, стан загострення, являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих та потребує примусової госпіталізації на стаціонарне лікування до КЗ «ЧОПЛ» ЧОР(а.с.2). Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Оскільки хворий [PERSON] є недієздатним, тривалий час хворіє на психічні захворювання, сім разів лікувався в психіатричному закладі, з 1998 року перебуває на обліку у лікаря психіатра в Звенигородському будинку інтернаті для інвалідів та престарілих, має 2 групу інвалідності по психічним захворюванням, яка встановлена безстроково, та враховуючи, що він виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, який обумовлює вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, відтак підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного закладу для примусового лікування. За таких обставин позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved