Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 9 грудня 2013 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) звернулась [PERSON] Позов мотивований тим, що постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.02.2001 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 12.02.2001 року і до повноліття дитини. Разом з тим, [PERSON] неналежно та не в повному обсязі виконує судове рішення, внаслідок чого станом на 01.10.2013 року виникла заборгованість відповідача з аліментів в сумі 10238,00 грн. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виконати рішення суду та погасити заборгованість з аліментів, проте відповідач вказані вимоги залишив без реагування. Враховуючи, за відповідачем рахується заборгованість з аліментів, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що зумовило її звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості з аліментів в сумі 10238,00 грн. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 65319,67 грн. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, але в поданій до суду заяві, представник позивача просила справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, а тому судом, враховуючи зміст заяви представника позивача, ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у справі доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З постановиЗамостянського районного суду м. Вінниці від 19 лютого 2001 року вбачається, що судовим рішенням з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячнопочинаючи з 12 лютого 2001 року і до повноліття дитини. ( а.с. 2). Довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] по виплаті аліментів підтверджено, що виконавчий документ за вказаним судовим рішенням надійшов на виконання до Замостянського відділу ДВС Вінницького Міського управління юстиції 26.02.2001 року. Разом з тим, [PERSON] неналежно виконує рішення суду, оскільки державним виконавцем викладеними у довідці розрахунком підтверджено наявну заборгованість відповідача зі сплати аліментів, що складає 10238,00 гривень. Вказана заборгованість складається з суми несплачених аліментів починаючи з травня 2009 року по вересень 2013 року. ( а.с. 4). Згідно ст. 196 СК України, якою передбачено відповідальність за прострочення сплати аліментів, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що відповідач в період строку за який утворилась заборгованість працював, отримував заробітну плату, ? розміру якої мав сплачувати в якості аліментів на утримання дитини, проте протягом вказаного часу сплачував за виконавчим листом лише 350 гривень щомісячно, що зумовлює висновок суду про те, що заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача. Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, розмір пені за час прострочення складає 65319,67 гривень. ( а.с. 5). При вирішенні питання щодо обґрунтованості розрахунку розміру пені, суд виходить з того, що відповідно до ст.196 СК України неустойка (пеня) повинна обраховуватись у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд, перевіривши обґрунтованість вказаного розрахунку та відповідність його вимогам ст. 196 СК України, дійшов висновку, що розрахунок позивача здійснений вірно, виходячи з формули для розрахунку (розмір заборгованості*кількість прострочених днів*1%), з правильним врахуванням розміру суми несплачених аліментів та кількості днів прострочення, що узгоджуються з довідкою - розрахунком наявної заборгованості з аліментів наданою державним виконавцем. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Судом взято до уваги, що дитина на утримання якої стягуються аліменти є на даний час неповнолітньою, а відповідачем не надано суду доказів, які можуть свідчити про наявність підстав для зменшення розміру неустойки. Згідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та враховуючи приписи ст.20,196 СК України, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 65319,67 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позову в частині суду стягнення з відповідача заборгованості з аліментів в сумі 10238,00 гривень виходячи з наступного. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. З доказів у справі та самої суті позовних вимог вбачається, що аліменти з відповідача вже стягуються за рішенням суду, яке є обов'язковим до виконання. Виконання рішення суду про стягнення аліментів, в тому числі і заборгованості з аліментів, має виконуватись виконавчою службою у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено підстав для повторного стягнення аліментів (заборгованості з аліментів), суд не знаходить правових підстав для задоволення вказаної вимоги та винесення рішення про стягнення заборгованості з аліментів з відповідача, внаслідок чого в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зважаючи на приписи ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved