Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла її мати [PERSON] , 1920 року народження, яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеної квартири. 04.06.2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.І. з заявою про отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та отримала відмову у видачі свідоцтва, в зв`язку з пропуском 6-місячнго строку звернення з заявою про прийняття спадщини та фактичним отриманням спадщини онуком [PERSON] , який був постійно зареєстрований разом зі спадкодавцем на день її смерті. [INFO] [PERSON] , онук [PERSON] , помер. Після його смерті з заявою про прийняття спадщини від померлого звернулась його дружина [PERSON] . Приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.І. у видачі свідоцтва про прийняття спадщини відмовлено в зв`язку зі спіром між спадкоємцями по визначенню часток в спадковій масі. 04 серпня 2020 року [PERSON] уточнила позовні вимоги та зазначила, що сторонами в добровільному порядку вирішене питання про розподіл спадкового майна, відповідач [PERSON] отримала грошову компенсацію вартості її частки в спадковому майні, а саме житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , в сумі 67000 гривень, що еквівалентно 2500 доларів США та сторони погодились на припиненні права на спадкування за законом за [PERSON] в 3-х кімнатній квартирі [ADDRESS] . Тому, [PERSON] просить встановити факт постійного проживання її разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на час смерті [PERSON] - [INFO] . Визнати за [PERSON] про власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на вищезазначену квартиру. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи 07 серпня 2018 року ухвалою відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; 07 вересня 2018 року [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою про визначення спадкової маси та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. 28 листопада 2018 року [PERSON] уточнила позовні вимогу на підставі зустрічної позовної заяви. 28 листопада 2018 року [PERSON] надала заперечення на позовну заяву. Ухвалою від 28 листопада 2018 року первинний позов [PERSON] об`єднано в одне провадження з зустрічним позовом [PERSON] , підготовче судове засідання відкладено на 19 лютого 2019 року. Ухвалою від 27 вересня 2019 року по справі призначена судова оціночно-будівельна експертиза, провадження по справі зупинено. 24 грудня 2019 року до суду надійшов висновок експерта. 08 січня 2020 року провадження у справі відновлено та призначено до підготовчого судового засідання на 07 лютого 2020 року. 15 червня 2020 року надійшла заява про укладання мирової угоди. Ухвалою від 19 червня 2020 року в затверджені мирової угоди відмовлено, по справі проведено підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду на 10 серпня 2020 року. 04 серпня 2020 року [PERSON] позовна заява уточнена. 10 серпня 2020 року [PERSON] надала клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, уточнену позовну заяву [PERSON] визнає в повному обсязі, просила розгляд справи в подальшому проводити в її відсутності. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Антоненко В.А. звернулись з заявами про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити уточнений позов в останній редакції від 04.08.2020. Згідно ст.158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27.04.1995 року квартира [ADDRESS] , належала на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 18 жовтня 2002 року [PERSON] подарувала ј частини квартири [ADDRESS] - [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідками. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онук [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1126 від 23 червня 2009 року. Відповідно до ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями за законом є рідна донька померлої - [PERSON] . [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не звернулась, вважаючи, що постійне місце проживання зі спадкодавцем на день смерті та в подальшому після її смерті, підтверджує факт прийняття спадщини від померлого. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №18 від 03 січня 2018 року. Померлий [PERSON] заповіту не залишав. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, тому що перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №714 від 02 жовтня 2009 року. У встановлений нормою ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний термін, [PERSON] звернулась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. 10 січня 2018 року на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Гуц Ю.В. заведено спадкову справу №2-2018, що підтверджується копією спадкової справи. В зв`язку зі спором між спадкоємцями по визначенню часток в спадковій масі, в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. За положеннями ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, за змістом цих правових норм суд встановлює, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст.29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав разом із спадкодавцем до його смерті позивач; характер та період його проживання із спадкодавцем. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи. За змістом п.п.3.21.,3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(станом на дату відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як наведені вище документи у заявника відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Задовольняючи заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд бере до уваги, що згідно акту виданого головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АМІНЕ» Краєвська Любов Іванівна, мешкає за адресою [ADDRESS] з 1960 року по теперішній час. Крім того сторонами по справі не оспарювався факт, що [PERSON] до дня смерті без реєстрації проживала разом з матір`ю [PERSON] , 1920 року народження, та доглядала матір, поховала її. Таким чином, в суді знайшов підтвердження факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Щодо питання про визнання права власності на спадкове майно, встановлено наступне. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 04 червня 2018 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Гуц Ю.В., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку зі спором між спадкоємцями по визначенню часток в спадковій масі. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, згідно частин 5-ї і 6-ї ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року N 1402-VIII враховується іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, відповідно до роз`яснень Верховного суду України, що містяться в п.24 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, п.23 вказаної постанови зазначає: свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Враховуючи, що між сторонами в добровільному порядку вирішено питання про частки в спадковій масі, [PERSON] отримала грошову компенсацію за частку в спадковому майні, а саме за частку померлого [INFO] [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , в сумі 67000 гривен, що еквівалентно 2500 доларів США, претензій до [PERSON] не має, від зустрічного позову відмовилась, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, суд вважає, що [PERSON] , має можливість звернувшись до нотаріуса отримати право власності на спадкове майно, тому в даному випадку визнання права власності повинно здійснюватись відповідно до правил встановлених ЗУ «Про нотаріат» і не повинно бути предметом вирішення в судовому порядку.

Outcome: partial