Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою звернулося ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначено, що 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у відповідності до положень Цивільного кодексу України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля №18/12/2013 за кредитним договором №2000187090 від 19.07.2012 року. 19.07.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2000187090, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 29 999,20 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 19.07.2014 року Всупереч умовам вказаного договору, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 21.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 23 946,09 грн., з яких, заборгованість по тілу кредиту - 19 578, 84 грн., заборгованість по відсоткам - 975,50 грн., комісії за РО - 3391,75 грн. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобов'язання по договору, виникла необхідність звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судове засідання представник позивача за довіреністю Марейчик Н.О. не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Відповідно до положень статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами звукозапису. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у відповідності до положень Цивільного кодексу України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №18/12/2013 за кредитним договором №2000187090 від 19.07.2012 року. Згідно з умовами вказаного договору купівлі-продажу, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 19.07.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2000187090, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 29 999,20 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 19.07.2014 року Відповідно до п. 1.4.1 договору кредиту, позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 19.07.2014 року. Відповідно до п. 1.4.3 договору кредиту, проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. Відповідно до п. 1.4.4. договору кредиту, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредитуі процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість по кредитному договору №2000187090 від 19.07.2012 року позичальника [PERSON], станом на 21.05.2014 року становить 23 946,09 грн., з яких, заборгованість по тілу кредиту - 19 578, 84 грн., заборгованість по відсоткам - 975,50 грн., комісії за РО - 3391,75 грн. Згідно з досудовою вимогою про погашення заборгованості №200070890 від 19.12.2013 року, відповідача було повідомлено про наявність боргу з проханням його повернути, однак вимоги не були виконані. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно статті 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 статті 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовлятися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем по справі дійсно належним чином не виконуються взяті на себе кредитне зобов'язання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved