Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] казначейська служба України про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2005 року визнано дії державного виконавця відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції [PERSON] по прийняттю виконавчого листа № 2-875 2003 року, виданого Южноукраїнським міським судом 12 березня 2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]М, 81601 грн. 68 коп. до виконання, неправомірними та скасовано постанову державного виконавця Артюха О.О. від 18 березня 2004 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, як незаконну. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 року стягнуто з держави в особі відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції з рахунків Миколаївського обласного управління Державного казначейства України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої невиконанням рішень суду, 120690,01 грн. та моральної шкоди 12000,00 грн. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2006 року, рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 року змінено. Стягнуто з Державної виконавчої служби в Арбузинському районі суду Миколаївської області на користь [PERSON] 120690,01 грн. матеріальних збитків та 12000,00 грн. моральної шкоди. Зобовязано управління Державного казначейства України в Миколаївській області списати 120690,01 грн. матеріальних збитків та 12000,00 грн. моральної шкоди з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року змінено порядок виконання судового рішення 13 грудня 2005 року та стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 120690,01 грн. матеріальних збитків та 12000,00 грн. моральної шкоди спричиненої органом ДВС за бюджетною програмою КПКВ 3504030. 30 вересня 2016 року [PERSON] казначейською службою України виконано рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2006 року та сплачено кошти [PERSON] в загальній сумі 132690,01 грн. У звязку з викладеним, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1 Типового положення про відділ ДВС головних територіальних управлінь юстиції МЮУ в автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затверджене Наказом МЮУ від 20.04.2016 року № 1183/5, Арбузинський відділ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області (колишній відділ ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області) є органом ДВС, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується Головному територіальному управлінню юстиції у Миколаївській області через Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області та є роботодавцем [PERSON], а тому відповідно до Бюджетного кодексу України має право звертатися з регресним позовом до суду. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845, саме Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування ( компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень. Дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Тому рішення суду впливає на права та обовязки Державної казначейської служби України, що зумовлює її участь у справі як третьої особи. В звязку з чим, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь державного бюджету України 132690,01 грн. та сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 1990 грн. 35 коп. Не погоджуючись із вимогами позивача, [PERSON] надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій вказав на необґрунтованість заявлених вимог, оскільки доказом його вини, як службової особи, має бути результат службового розслідування, та протягом місяця з дня отримання таких результатів, позивач має звернутися до суду за відшкодуванням збитків. Позивачем на адресу суду направлена відповідь на відзив відповідача з посиланням на той факт, що [PERSON] неможливо було притягнути до дисциплінарної відповідальності, оскільки на день винесення судами рішень про визнання неправомірними та скасування як незаконну постанови державного виконавця Артюха О.О., останній не перебував у трудових відносинах із ГТУЮ у Миколаївській області. Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що неправомірність дій [PERSON] встановлена рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2005 року. А наявність шкоди та причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою [PERSON], встановлено рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 року. Тому позивач просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. До почасту судового розгляду представник Державної казначейської служби України направив на адресу суду заяву про здійснення судового розгляду по даній справі без його участі. Позовні вимоги, заявлені позивачем, підтримав у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін у даній справі, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до п. 1 Типового положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 року № 1183/5, Арбузинський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (колишній відділ виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується Головному територіальному управлінню юстиції у Миколаївській області через Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Тому, відповідно до Бюджетного кодексу України, Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області має право звертатися з регресним позовом до суду. Так, відповідно до наказу № 17 від 06 грудня 202 року [PERSON] було призначено на посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 24) Наказом начальника Миколаївського обласного управління юстиції № 627л від 15 липня 2004 року [PERSON] звільнено із займаної посади з 20 липня 2004 року за власним бажанням (а.с. 25) Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2005 року визнано дії державного виконавця відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції по прийняттю виконавчого листа № 2-875 2003 року, виданого Южноукраїнським міським судом 12 березня 2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]М, 81601 грн. 68 коп. до виконання, неправомірними та скасовано постанову державного виконавця від 18 березня 2004 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, як незаконну (а.с. 8-10). 14 вересня 2005 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції про відшкодування шкоди в звязку з невиконанням рішення Южноукраїнського міського суду від 10 вересня 2003 року та від 18 листопада 2003 року про стягнення боргу з [PERSON] на його користь, в якому позивач посилався на бездіяльність державних виконавців та начальника відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції (а.с. 72-76) Відповідно до протоколу судового засідання, під час розгляду справи за позовом [PERSON] до відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено державних виконавців: Тетеричко І.А., Артюха О.О., Горбенко Г.С., Кривіцьку Ж.О. (а.с. 77-78) Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 року (справа № 2-567) позов [PERSON] до відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції, управління державного казначейства України в Миколаївській області, управління юстиції в Миколаївській області, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків, завданих бездіяльністю посадових осіб, задоволено частково. Стягнуто з держави в особі відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції з рахунків Миколаївського обласного управління Державного казначейства України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої невиконанням рішень суду в розмірі 120690,01 грн. та моральної шкоди в сумі 12000,00 грн. (а.с. 11-13) Даним рішенням суду встановлено, що в результаті неправомірних дій державної виконавчої служби, позивачу завдано шкоди. Згідно вказаного рішення суду, як на підставу своїх вимог, позивач [PERSON] посилався на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2005 року, крім цього у вимогах вказав на протиправні дії посадових осіб відділу ДВС під час виконання ухвали Южноукраїнського міського суду від 10.09.2003 року про накладення арешту на майно боржника, рішення Южноукраїнського міського суду від 18.11.2003 року про стягнення боргу з [PERSON], та рішення Южноукраїнського міського суду від 21.02.2005 року (в той час, коли [PERSON] з 20 липня 2004 року був звільнений із займаної посади). Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] протягом більш ніж двох років, починаючи з листопада 2003 року, (тоді як [PERSON] з 20 липня 2004 року був звільнений із займаної посади) державні виконавці безпідставно відмовляли у відкритті виконавчого провадження для виконання рішень суду. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2006 року, рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 року змінено. Стягнуто з Державної виконавчої служби в Арбузинському районі суду Миколаївської області на користь [PERSON] 120690,01 грн. матеріальних збитків та 12000,00 грн. моральної шкоди. Зобовязано управління Державного казначейства України в Миколаївській області списати 120690,01 грн. матеріальних збитків та 12000,00 грн. моральної шкоди з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України (а.с. 14-6). Рішенням апеляційного суду встановлено, що саме з вини ДВС Арбузинського РУЮ не було виконано рішення Южноукраїнського міського суду. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 січня 2008 року, рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2006 року залишено без змін (а.с. 17-18). Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року змінено порядок виконання судового рішення 13 грудня 2005 року та стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 120690,01 грн. матеріальних збитків та 12000,00 грн. моральної шкоди спричиненої органом ДВС за бюджетною програмою КПКВ 3504030 (а.с. 20-23). Згідно копії платіжного доручення (а.с. 19) від 28 вересня 2016 року [PERSON] казначейською службою України на користь [PERSON] на виконання рішення суду (справа № 2-567) перераховано 132690 грн. 01 коп. Тому, у позивача право зворотної вимоги (регресу) виникло саме із 28 вересня 2016 року - моменту виконання [PERSON] казначейською службою України зобовязання щодо відшкодування шкоди Отже предметом спору у даній справі, що заявлені позивачем, є стягнення витрат (збитків) у сумі 132690 грн. 01 коп. на підставі ст. 1166, ст. 1191 ЦК України, у регресному порядку, з державного виконавця відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції [PERSON] Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Відповідно до положення статті 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у звязку з чим і виникло нове повязане саме з регресною вимогою. Відповідно до п.п. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом. У разі встановлення в діях посадової, службової особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування) складу злочину за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили, органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) в установленому законодавством порядку реалізовують право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи щодо відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інше не встановлено законодавством. Органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу злочину. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи прокуратури за поданням відповідних матеріалів органами Державної казначейської служби України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з предявленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов'язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Якщо збитки, завдані державному бюджету (місцевому бюджету), є результатом спільних дій або бездіяльності кількох посадових та службових осіб, що призвели до завдання шкоди фізичним чи юридичним особам, такі посадові та службові особи несуть солідарну відповідальність згідно з Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» кошти, виплачені за рішенням суду про стягнення коштів згідно з цим Законом, вважаються збитками державного бюджету. Посадова, службова особа державного органу, державного підприємства або юридичної особи, дії якої призвели до збитків державного бюджету, несе відповідальність згідно із законом. Орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, звертається до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету. У разі встановлення в діях посадової, службової особи державного органу складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили, державні органи в установленому законодавством порядку реалізують право зворотної вимоги (регресу) до такої особи щодо відшкодування збитків, завданих державному бюджету, у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інше не встановлено законодавством. [PERSON] органи після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, у випадках, визначених цим Законом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів, якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях зазначених осіб. За результатами службового розслідування державні органи та органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, з предявленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб таких органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, повязаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). У разі встановлення в діях службової особи державного підприємства або юридичної особи складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили, органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, звертаються до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету. Після виконання рішень суду відповідно до цього Закону за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, державний орган, до сфери управління якого належить державне підприємство, забезпечує проведення службового розслідування щодо службових осіб державного підприємства, дії яких призвели до збитків державного бюджету, якщо рішенням суду в діях зазначених осіб не встановлено складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів за поданням відповідних матеріалів державними органами в місячний строк можуть звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, з предявленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до службових осіб державних підприємств, винних у завданні збитків. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, жодних належних, допустимих доказів на підтвердження визнання вини саме [PERSON] у заподіянні майнової та моральної шкоди [PERSON] у встановленому законом порядку позивачем суду не надано. Матеріали справи не містять доказів щодо наявності всіх складових цивільно-правової відповідальності саме [PERSON] у завданні позивачу шкоди. Так, підставою застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків є наявність повного складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; 2) шкідливий результат такої поведінки (збитки); 3) причинний звязок між протиправною поведінкою та збитками; 4) вина правопорушника. Судові рішення, на які посилається позивач у позові як на доказ вини відповідача, не є належними доказами в розумінні п.п. 10 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, такими рішеннями судів не доведений факт вини саме [PERSON], оскільки рішеннями судів встановлено неправомірність дій та вину державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції, та як зазначалося вище, третіми особами по справі за позовом [PERSON] були залучені державні виконавці Тетеричко І.А., Артюха О.О., Горбенко Г.С., Кривіцьку Ж.О. про що зазначено і в рішенні Арбузинського районного суду від 13 грудня 2005 року, та контроль за законністю дій яких, здійснювало керівництво відділу ДВС. Вказаним рішенням суду не надано оцінки дій іншим, аніж [PERSON], працівникам відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції. Як видно, вказаним судовим рішенням встановлено невідповідність дій не окремих працівників, а всього відділу ДВС, що в силу абзацу 5 п.п. 10 п.9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України є підставою для солідарної відповідальності всіх працівників, а не лише одного із них, до якого предявлено позов. Також, рішення Арбузинського районного суду від 10 травня 2005 року не містить повного складу, необхідного для цивільно-правової відповідальності саме відповідача [PERSON] Враховуючи вищевикладене, позивачем не було належними та допустимими доказами доведено факту вини саме відповідача [PERSON] у заподіянні збитків, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за відсутністю доказів вини відповідача у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позову, сплачені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed