Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав У позові посилалась на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 15.09.2007 року. Проте рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.09.2010 року їх шлюб було розірвано. У шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям, здоров'ям, навчанням та без поважних на те причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Він не виявляє зацікавленості у подальшій долі дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. За весь час після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не привітав доньку зі святами та Днем народження. У зв'язку із цим, вона звернулася до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради з метою надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.04.2015 року вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] Крім того, зазначила, що відповідач на даний час створив іншу сім'ю та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Просила позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON] Розгляд справи відбувався у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час слухання справи. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, у якій просила слухання справи провести у її відсутність, оскільки у зв'язку із сімейними обставинами не могла бути присутньою в судовому засіданні. У разі неявки в судове засіданні відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Від представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради також надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Щодо задоволення позову не заперечував. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного: Так, судом встановлено, що з 15 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Проте рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.09.2010 року їх шлюб було розірвано (а.с.7). В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.14). Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] залишилася проживати разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] (а.с.13). Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що під ухиленням слід розуміти усунення батьків від виконання своїх обов'язків, зокрема, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Із досліджених письмових доказів судом було встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї дочки [PERSON] Так, згідно наданих довідок з дошкільного навчального закладу №25 та Чернівецької спеціалізованої школи №23 за час виховання та навчання [PERSON] у вказаних установах, вихованням та доглядом дитини займається мама [PERSON] Батько дитини - [PERSON] участі у вихованні дитини не брав, до садочка та школи не навідувався, батьківстві збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився (а.с.15-16). Із акту обстеження житлово-побутових умов вбачається, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] У дитини є все необхідне для розвитку та виховання (а.с.11). У зв'язку із ухиленням відповідача від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, Чернівецький міськвиконком як орган опіки та піклування 28 квітня 2015 року надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] (а.с.5,6). Окрім цього, судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] одружений та має дитину від другого шлюбу. Зі слів його дружини [PERSON], відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до своєї дочки [PERSON] (а.с.18-20). Враховуючи наведені вище письмові докази, а також фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, хоча має реальну можливість виконати його. При цьому суд виходить з того, що як вже було встановлено, [PERSON] ані усно, ані письмово не спілкується з донькою, не проявляє щонайменшої батьківської турботи про неї, хоча має таку можливість. Як визначає закон, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (пункт 18 постанови). Втім, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову та попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, адже як вже було зазначено вище, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON]

Outcome: approved