Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В червні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ПрАТ «Київський страховий дім», ТОВ «Ле Гранд Делюкс Тур», в якому просив суд: - визнати подію перебування позивача на стаціонарному лікуванні в Комунальній медичній установі «Міська лікарня №1» м. Краматорськ Донецької області з 01 по 14 квітня 2015р., з діагнозом: «Острый гангренозный калькулезный холецистит. Перивезикальный абсцесс. Билиарный панкреатит» - страховим випадком; - стягнути з відповідача на користь позивача вартість квитків в сумі 56996,4 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4872,0 грн. та судовий збір в розмірі 618,68 грн. За клопотанням сторони позивача, в судовому засіданні 27 жовтня 2015р. відповідача - ТОВ «Ле Гранд Делюкс Тур» було виключено з числа відповідачів та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 грудня 2014р. між сторонами був укладений договір добровільного страхування фінансових ризиків при відмові від подорожі та/або поїздки № UF/FR/000120141219 (далі по тексту - договір). Предметом договору є майновий інтерес страхувальника, пов'язаний з фінансовими втратами страхувальника в результаті відмови або зміни строків від подорожі та/або поїздки. Застрахованими особами за договором були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна страхова сума за договором становить 60000,0 грн. Цього ж дня ним через третю особу на 4-х подорожуючих були придбані авіаквитки за маршрутом Київ - Маямі - Київ з датою вильоту 24 квітня 2015р. та прильоту 12 травня 2015р. загальною вартістю 56996,40 грн. 01 квітня 2015р. позивач був госпіталізований та прооперований в міській лікарні № 1 м.Краматорськ. Після виписки з лікарні, 14 квітня 2015р. він зателефонував до відповідача з повідомленням про страховий випадок. Відповідач в телефонній розмові номер запису в журналі реєстрації не зазначив, повідомив про необхідність з'явитись за адресою страхової компанії в м. Києві та подати відповідну заяву про настання страхового випадку. Однак у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та повторною госпіталізацією він не міг виїхати в м. Київ та подати страховику заяву. Відповідна заява була подана дружиною від його імені 23 квітня 2015р. Листом від 08 травня 2015р. страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування з підстав, що страхувальником не було подано документ, що підтверджує відмову туристичної компанії у відшкодуванні всієї чи частини вартості поїздки та проїзних квитків, або документа, що підтверджує повну компенсацію витрат страхувальника, не надано документів, що підтверджують оплату проїзних квитків, а також позивачем було пропущено строк на звернення з заявою про настання страхового випадку. Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є безпідставною та необґрунтованою, а тому вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши суду письмові заперечення, зазначивши, що відповідачем було правомірно прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу, оскільки позивач з заявою про настання страхового випадку звернувся лише 23 квітня 2015 р., тобто з порушенням строків визначених п.13.3. договору. Також в порушення п. 15.3 договору не надав документів, що підтверджують відмову туристичної фірми у відшкодуванні всієї або частини вартості поїздки та проїзних квитків, не надав документів, що підтверджують оплату проїзних квитків. У зв'язку з цим відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Третя особа, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, в судове засідання представника направлено не було, про причини неявки суду не повідомлено, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи третя особа не надсилала. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ст. 1 Закону України «Про страхування», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 19 грудня 2014р. між сторонами було укладено договір (а.с.6). Відповідно до п. 4.1. предметом цього договору є майновий інтерес страхувальника, пов'язаний з фінансовими витратами страхувальника в результаті відмови або зміни строків від подорожі та/або поїздки. Згідно даного договору застрахованими особами є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Страхова сума на кожну застраховану особу складає 15000,0 грн., а в загальному - 60000,0 грн., з франшизою 750,0 грн. кожна. Згідно видаткової накладної №4 від 19 грудня 2014 р. позивачем у третьої особи було придбано авіаквитки за маршруто Київ - Маямі - Київ з датою: 24 квітня 2015р. 12 травня 2015р. загальною вартістю 58122,0 грн. (а.с. 12-16). Як вбачається з виписок із медичної картки хворого - позивача з 01 по 14 квітня 2015р., він був госпіталізований до лікувального закладу та знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні № 2 КМУ міської лікарні № 1 м. Краматорська. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я повторно був госпіталізований з 16 квітня по 24 квітня 2015р. (а.с.18, 20). Відповідно до матеріалів справи з заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача 23 квітня 2015р. (а.с.21). Листом № 513 від 08 травня 2015р. відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 15.9.5. договору, так як страхувальник, в порушення п. 13.3. договору, звернувся з заявою про настання стразового випадку з порушенням строку визначеного договором та в порушення п. 15.3. не надав в повному обсязі документів для виплати страхового відшкодування (а.с. 22). У відповідності з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач просив визнати подію його перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальній медичній установі «Міська лікарня №1» м. Краматорськ Донецької області з 01 по 14 квітня 2015р. страховим випадком, оскільки це надасть йому право на отримання страхового відшкодування. Разом з тим, суд не погоджується з таким обґрунтуванням позивача зважаючи на наступне. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що стороною відповідача не оспорюється факт того, що мав місце випадок перебування позивача в лікувальному закладі, і цей випадок є страховим, оскільки позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, не з підстав відсутності факту страхової події, а з підстав порушення страхувальником умов договору щодо строку звернення з заявою до страховика та ненадання страховику всіх необхідних документів для вирішення питання виплати страхового відшкодування, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про визнання події перебування позивача на стаціонарному лікуванні в Комунальній медичній установі «Міська лікарня №1» м. Краматорськ Донецької області з 01 по 14 квітня 2015р., з діагнозом: «Острый гангренозный калькулезный холецистит. Перивезикальный абсцесс. Билиарный панкреатит» - страховим випадком. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 5) ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 6 договору, страховим випадком є: вимушена, не передбачена відмова від поїздки внаслідок: смерті подорожуючого; хвороби або травми подорожуючого, смерті найближчих родичів подорожуючого, хвороби або травми найближчих родичів подорожуючого; неможливості приїзду подорожуючого або родичів, що подорожують разом з ним, до місця відправлення внаслідок стихійного лиха, аварії, катастрофи, протиправних дій третіх осіб; непередбаченої участі подорожуючого у слідчих або судових справах. Відповідно до підпункту 13.3.3. пункту 13.3. договору страхувальник зобов'язаний протягом 24 годин після того, як йому стане відомо або повинно було стати відомо про виявлення збитку (не враховуючи вихідних та святкових днів), повідомити страховика про настання страхового випадку, з наступною письмовою заявою. При усному повідомленні страховика або при повідомленні за телефоном, одержати та зафіксувати номер запису в журналі реєстрації заяв про страховий випадок, повідомлений заявнику представником страховика. При відсутності у заявника такого номеру запису повідомлення може вважатися не отриманим страховим. Підтвердити письмово зазначене у п. 13.3.3. договору повідомлення, якщо воно було зроблено в усній формі або за телефоном, протягом 2-х робочих днів після того, як йому стало відомо про настання страхового випадку, із зазначенням причин та обставин виникнення збитку, описом дій, здійснених страхувальником (подорожуючим) при настанні страхового випадку відомої інформації про винних та свідків. До листа необхідно додати наявні документи компетентних органів, що підтверджують інформацію повідомлену страхувальником (подорожуючим) (п.13.3.4. договору). Судом у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач був госпіталізований до медичного закладу 01 квітня 2015р. Разом з тим, страхувальника про подію повідомив телефоном лише 14 квітня 2015р., що підтверджується розшифровкою ПАТ «Укртелеком» (а.с.19), а з письмовою заявою про підтвердження страхової події звернувся лише 23 квітня 2015р. Згідно підпункту 13.3.7. договору страхувальник зобов'язаний передати страховику всі документи та вжити всі заходи для здійснення страховиком права вимоги до осіб, відповідальних за настання страхового випадку. Відповідно до положень п.п. 15.1.-15.2. договору, страховик здійснює виплату страхового відшкодування після оформлення та підписання страхового акту, який оформлюється на підставі письмової заяви страхувальника і документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, його причини та обставини, а також розмір заподіяного збитку. Згідно п. 15.3. договору основними документами на підставі яких приймається рішення про виплату страхового відшкодування є: письмова заява на виплату з описом причин та обставин настання страхового випадку; договір страхування; документи, що підтверджують відмову туристичної фірми або транспортних та інших закладів у відшкодуванні всієї або частини вартості поїздки та проїзних квитків або документи, що підтверджують повну або часткову компенсацію таких витрат страхувальнику (подорожуючому); документи компетентних органів, що підтверджують факт настання події, що призвела до страхового випадку, у разі хвороби або травми подорожуючого - медична довідка з діагнозом, датою надходження або звернення до лікарні, датою виписки, протипоказання до поїздки, тощо; документ, що посвідчує особистість одержувача страхового відшкодування; документи, що підтверджують повноваження одержувача страхового відшкодування на одержання страхового відшкодування. Судом достовірно встановлено, що стороною позивача не було дотримано вищезазначених умов договору страхування щодо належного та своєчасного повідомлення страховика про настання страхової події (п. 13.3.3. та 13.3.4. договору), не надані документи, що підтверджують відмову авіаперевізника у відшкодуванні всієї або частини вартості поїздки та проїзних квитків або документи, що підтверджують повну або часткову компенсацію таких витрат страхувальнику (подорожуючому), не надано документи, що підтверджують оплату проїзних квитків (п. 15.3 договору). Крім цього, позивачем в порядку вимог ст. 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів, які спростовували б доводи відповідача щодо невиконання позивачем п. п.13.3.3. 13.3.4. та п.15.3. договору. Відповідно до п. 15.9.5 договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником, подорожуючим (його представником) страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Статтею 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», передбачено підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, в судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду, чому стороною позивача не було виконано умови договору страхування щодо надання всіх документів, для здійснення відповідачем дій для виплати страхового відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу, оскільки стороною позивача не було виконані всі умови договору. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed