Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, яка в процесі розгляду справи була уточнена, мотивуючи вимоги тим, що 15.08.2017 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А. Відповідно до договору, позивач передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , натомість відповідач зобов`язався доглядати її та довічно утримувати. Натомість, фактично з моменту укладення даного договору, відповідач його не виконував, до позивачки не приїздив, матеріально не утримував, взагалі на телефонні дзвінки не відповідав. Враховуючи те, що позивач є літньою людиною та потребує сторонньої допомоги, даний договір має бути розірваний у судовому порядку, в зв`язку з чим звернулася за захистом своїх прав до суду. На підставі викладеного, позивач просила розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений між нею та [PERSON] , що був укладений 15.08.2017 року та засвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., повернути сторони в первісний стан шляхом скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно від 15.08.2017 року за номером 21883014 на квартиру [ADDRESS] на ім`я відповідача [PERSON] та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на дану квартиру на її ім`я - [PERSON] . Ухвалою судді від 25 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження. 15 жовтня 2019 року ухвалою суду продовжено підготовче провадження на 30 днів. 14 листопада 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового засідання. 28.02.2020 позивачем подано до суду уточнюючу позовну заяву, в якій [PERSON] зазначає третіх осіб -приватного нотаріуса Чернишову О.А. та Державний відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у м.Фастові та просить суд розірвати договір довічного утримання і повернути сторони в первісний стан шляхом скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внести до Державного реєстру право власності на дану квартиру на ім.»я позивача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги. 04.06. 2020 в судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи у судовому засіданні за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду. Крім цього, зворотні повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення без зазначення причин невручення. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа - приватний нотаріус Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишова О.А. в судове засіданняне з`явилася, повідомлене вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Третя особа - державний відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження у місті Фастові Київської області, яка в процесі розгляду справи була змінена на юридичну особу- Фастівську міську раду Київської області на підставі Акту про відмову в отриманні судової повістки Фастівського міськрайонного суду Київської області в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником третьої особи до суду подано заяву про розгляд справи у судовому засіданні за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію позивача та свідків, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Фастівського БТІ КП Фастівської міської ради за №129 від 01 лютого 2019 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на ім`я [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори 15.05.2001 (1/2 частина) та згідно Свідоцтва про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Чернишовою О.А. від 26.06.2015 (2/2 частина) /а.с.11/. 15 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А /а.с.7-9/. Згідно з інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 24.01.2020 року, вбачається, що 15.08.2017 року на підставі договору довічного утримання власником 1/1 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] , вид обтяження - заборона на нерухоме майно /а.с.66-67/. Відповідно до умов договору, відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру [ADDRESS] , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах встановлених даним договором. Так, зокрема п. 5 Договору встановлено, що набувач зобов`язаний: довічно надавати відчужувану передбачене даним договором матеріальне забезпечення та догляд (опікування). За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення складає 1000гривень в місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувану за цим договором включає в себе: у випадку хвороби відчужувача забезпечити її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами, надання їй медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання відчужувану необхідних їй транспортних послуг. До обов`язків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувача, необхідних для забезпечення останньої належним доглядом. Набувач зобов`язується безкоштовно забезпечувати [PERSON] житлом у квартирі, яка йому передана за даним договором, довічно. Для проживання [PERSON] надається вся квартира, яка є предметом даного договору. Набувач зобов`язаний у разі смерті [PERSON] поховати її за власний кошт. Відповідно до п. 15 Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Підставою для звернення позивача [PERSON] до суду стало виникнення між сторонами спору з приводу невиконання відповідачем зобов`язань за договором довічного утримання, укладеним 15.08.2017, який станом на теперішній час є чинним. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Як визначено в ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Таким чином, зміст укладеного між сторонами договору та вимоги зазначених вище норм матеріального права, які сторонам були роз`яснені нотаріусом, свідчать про те, що при укладанні зазначеного договору відповідач брав на себе всі види зобов`язання, тобто матеріальне забезпечення позивача, та у випадку хвороби відчужувача забезпечити її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами, надання їй медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання відчужувану необхідних їй транспортних послуг. Згідно з п.1 ч.1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В силу ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п.15 Договору, а саме за зверненням однієї зі сторін в судовому порядку у випадку невиконання набувачем своїх обов`язків. Тобто, підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Відповідач жодного разу до суду не з`явився, своїм правом на подачу відзиву не скористався, жодних доказів факту виконання умов договору довічного утримання суду не подав. Згідно з ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні цієї статті, правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано. Допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони знають, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання, але відповідач його не виконує, не відвідує позивачку, не надає їй кошти на її утримання, не сплачує комунальні платежі, тобто жодним чином не виконує умови договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог, та доведеність обставин невиконання відповідачем [PERSON] умов договору довічного утримання від 15.08.2017, а тому вимога позивача щодо розірвання договору довічного утримання підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині повернення сторін в первісний стан шляхом скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно від 15.08.2017 року за номером 21883014 на квартиру [ADDRESS] на ім`я відповідача [PERSON] та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на дану квартиру на ім`я - [PERSON] , суд виходить з наступного. З аналізу норм ст. 2, ч. 5 ст. 3, ч.ч. 2, 4 ст. 9, ст. ст. 24, 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення. За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Розглядаючи позовні вимоги в частині внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на дану квартиру на ім`я - [PERSON] , то вони задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первинної вимоги про розірвання договору довічного утримання, узв`язку з чим є підстави для витребування із незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] та повернути вказану квартиру у власність [PERSON] . На підставі ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 258-265, 280ЦПК України, ст. ст. 200, 206, 216, 525, 526, 653, 744, 755, 756 ЦК України, суд, -

Outcome: partial