Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила ухвалити рішення про усунення їй перешкод в користуванні будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення з нього відповідача як тимчасового жильця. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є власником зазначеного будинку. З її згоди 01.12.2009 року [PERSON] вселився і зареєструвався в її будинку. Відповідач проживав як тимчасовий жилець (мешканець), так як не був і не є членом її сім`ї. З 2015 року відповідач залишив помешкання і по теперішній час не проживає у ньому, що підтверджується довідкою Лунківського старостинського округу №1 Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області, однак реєстрація його за місцем спірного нерухомого майна чинить їй як власнику будинку перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном. У зв`язку з тим, що на даний час їй невідоме місце проживання [PERSON] , звернутися до нього з вимогою про добровільне зняття з реєстрації не виявилося можливим. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК Українисуд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №28783469 від 25.01.2011 року. Згідно рішення Лунківської сільської ради №146-6/11 від 17.11.2011 року «Про найменування вулиць по Лунківській сільській раді та надання адреси будинкам», адресу будинку позивачки змінено з « [ADDRESS] ». Спірний житловий будинок перейшов у власність позивачки як спадок після смерті батька [PERSON] , що підтверджується копією рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.12.2010 року. 01.12.2009 року позивачка надала дозвіл на вселення та проживання у вказаному будинку відповідачеві по справі [PERSON] . При цьому відповідач не є членом її сім`ї, будь-яких угод (договорів) між позивачем і відповідачем з приводу користування будинком укладено не було, згідно усної домовленості відповідач проживав у будинку позивача тимчасово. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку як квартирант, що підтверджуються карткою об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 р.р. №0555-1 ( [ADDRESS] ) Лунківської сільської ради Герцаївського району. За даними Лунківського старостинського округу №1 Герцаївської міської ради району Чернівецької області відповідач по справі [PERSON] значиться зареєстрованим за місцем спірного нерухомого майна - [ADDRESS] з 01.12.2009 року, при цьому у спірному будинку не проживає з 2015 року (довідка Лунківського старостинського округу №1 Герцаївського району Чернівецької області №867 від 18.04.2019 року, акт обстеження про проживання гр. [PERSON] від 22.04.2019 року). На даний час позивачка, як власник, заперечує щодо реєстрації та проживання відповідача у її будинку. Крім того, реєстрація відповідача у її будинку, чинить їй, як власнику, перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.3 ст.98 ЖК України - тимчасові мешканці на вимогу наймача зобов`язані негайно звільнити жиле приміщення, а при відмові - підлягають виселенню в судовому порядку без надання другого житлового приміщення. Аналогічні вимоги містить ст.818 ЦК України. Правовий статус тимчасових мешканців відрізняється тим, що тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом і зобов`язані звільнити житло в добровільному порядку. У разі відмови вони підлягають виселенню у судовому порядку без надання іншого житла. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] , а [PERSON] проживав і був зареєстрований в будинку як тимчасовий мешканець, оскільки не був і не є членом сім`ї власника житла (позивача по справі) і між сторонами існувала тільки усна домовленість про тимчасове проживання у будинку належному позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні належним їй будинком шляхом виселення [PERSON] з нього підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.319, 321, 379, 383, 391, 818 ЦК України, ст.ст.98, 99, 150 ЖК України та

Outcome: approved