Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В травні 2015р. позивач ПАТ «УСК «Гарант - Авто» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 229090,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 12 червня 2014р. по 16 лютого 2015р. відповідач працював у позивача на посаді директора департаменту безпеки. Для виконання посадових обов'язків за відповідачем було закріплено транспортний засіб - автомобіль «Toyota Corolla» д.н. [NUMBER]. Після звільнення відповідача з роботи з займаної посади, зазначений вище автомобіль було передано йому на відповідальне зберігання. Враховуючи те, що відповідач відмовляється на письмову вимогу позивача повернути останньому отриманий на відповідальне зберігання автомобіль, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом і просив суд стягнути на свою користь вартість зазначеного автомобіля. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові і просив суд його задовольнити. Відповідач, проти позову заперечував, зазначаючи, що дійсно йому на відповідальне зберігання переданий автомобіль «Toyota Corolla» д.н. [NUMBER], однак повернути зазначений автомобіль відповідач не має можливості оскільки здійснює лише його відповідальне зберігання, про що відомо позивачу. Крім того, відповідач зазначав, що позивачем взагалі не надано належних доказів того, що реальна вартість цього автомобіля складає 229090,0 грн., при цьому позивач просить стягнути повну вартість автомобіля, залишивши зазначений автомобіль у своїй власності. Також відповідач звертав увагу суду, що позивач має перед ним заборгованість по заробітній платі, і відповідач запропонував позивачу здійснити розрахунок, шляхом передачі у власність відповідача зазначений автомобіль. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідач працював у позивача на посаді директора департаменту безпеки з 12 червня 2104р. по 16 лютого 2015р. 16 лютого 2015р. позивачем було передано відповідачу на відповідальне зберігання автомобіль «Toyota Corolla» д.н. [NUMBER]. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідач відмовляється повернути отриманий ним на зберігання вищезазначений автомобіль, а тому на підставі положень ст. ст. 1166 ЦК України, 1192 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди - 229090,0 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі (ст. 944 ЦК України). За змістом ч. 1, 2 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Частиною 1 ст. 951 ЦК України визначено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, протягом всього часу розгляду справи стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів того, що переданий на зберігання відповідачу автомобіль «Toyota Corolla» д.н. [NUMBER] є втраченим, також стороною позивача не було надано взагалі доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди. При цьому судом враховано, що вищезазначена норма ст. 1166 ЦК України регулює позадоговірні відносини, а тому не може поширюється на спірні договірні відносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідач наголошував, що за клопотанням сторони позивача ним було надано для огляду автомобіль «Toyota Corolla» д.н. [NUMBER], і зазначеним автомобіль не є втраченим, а також наголошував, що дійсна вартість автомобіля менша ніж зазначена в тексті позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги те, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що відповідач неналежним чином виконує свої обов'язки по зберіганню автомобіля «Toyota Corolla» д.н. [NUMBER], а також відсутність доказів того, що зазначений автомобіль є втраченим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, при цьому судом враховано, що позивачем взагалі не було надано доказів в обґрунтування розміру шкоди.

Outcome: dismissed