Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

В червні 2017 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 2017 року Бородянський районний суд виніс рішення, яким визнав за ними право на проживання в житловому будинку по [ADDRESS] , вселив їх у вказане житлове приміщення та зобов`язав [PERSON] не чинити їм перешкоди для проживання в ньому. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року вказане рішення залишене без змін. Спірне житлове приміщення відноситься до державного житлового фонду та перебуває на балансі Микулицької сільської ради Бородянського району. Тривалий час між ними та відповідачем виникають конфлікти з приводу їх проживання у вказаному будинку. Навіть після набрання рішенням законної сили відповідач не впускає їх у будинок, тому з метою примусового вселення вони отримали виконавчий лист, однак вселитися туди не можуть, оскільки не визначено в яких саме приміщеннях вони мають проживати. Тому просили визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши відповідачу [PERSON] кімнату 1-10 площею 9,4 кв.м., в спільне користування позивачів - житлову кімнату 1-3 площею 20,9 кв.м., житлову кімнату 1-8 площею 8,3 кв.м., житлову кімнату 1-9 площею 12,4 кв.м. Кухню 1-6 площею 9,7 кв.м., вбиральню 1-4 площею 1,5 кв.м., ванну кімнату 1-5 площею 2,5 кв.м., коридори площею 3,9; 8,0; 9,8 кв.м; кладові 1-11, 1-12 площею 1,2; 1.3 кв.м. та лоджії площею 3,1; 3-1; 2,1 кв.м залишити у спільному користуванні. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2012 року постійно проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . 12 серпня 2012 року вона одружилася з [PERSON] і за його згодою вселилася у вказаний будинок, як його дружина. З часу вселення вона проживає в будинку як член сім`ї [PERSON] разом з ним несе витрати по утриманню та ремонту будинку. Брати згоду на її проживання у будинку у інших осіб було не потрібно, оскільки вони постійно проживали в с.Гранітне Малинського району Житомирської області. В 1993 році [PERSON] вибув на інше постійне місце проживання, був зареєстрований (прописаний) з членами своєї сім`ї в Росії, де по місцю постійного проживання брав участь у приватизації 2 кімнатної квартири. 27 січня 2001 року [PERSON] за згодою [PERSON] зареєструвався у спірному будинку, але з домовленістю, що в будинку не проживатиме. Тому відповідно до цієї домовленості [PERSON] зі своєю сім`єю і проживає в с.Гранітне Малинського району Житомирської області. Оскільки вона постійно проживає в будинку по [ADDRESS] , набула право на користування вказаним житловим приміщенням, то її інтереси повинні враховуватись при визначенні порядку користування будинком. Тому просила визнати за нею право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Проти зустрічного позову заперечували. Вважали вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки вона являється власницею квартири [ADDRESS] , то її права, як власника ніяким чином не зачіпає спір, який існує між ними та [PERSON] . Згоди на вселення [PERSON] , з якою [INFO] одружився [PERSON] у них ніхто не питав. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі, позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що позивачі втратили право користування спірним будинком, оскільки по місцю проживання не проживають, участі в його утриманні та ремонті не приймають, позов [PERSON] підтримали. Третя особа - Микулицька сільська рада Бородянського району, Київської області в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Третя особа - Бородянський районний сектор ДМС Київської області в судове засідання представника не направив, відповідно до заяви просив розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили, що дружина [PERSON] , [PERSON] з 2012 року постійно проживає у спірному будинку, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що в [ADDRESS] знаходиться двоповерховий житловий будинок, загальною площею 99,0 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.12-15). У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.105-107). З акту обстеження житлово-побутових умов від 20 грудня 2013 року та довідки Микулицької сільської ради №516 від 21 березня 2016 року вбачається, що у спірному будинку зареєстрований та проживає [PERSON] ; без реєстрації проживає дружина [PERSON] - [PERSON] ; зареєстровані, але не проживають і не користуються комунальними послугами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями акту, довідки, свідоцтва про шлюб (а.с.108-109, 104). Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року задоволений позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за ними визнане право на проживання в будинку по [ADDRESS] , їх вселено у вказане житлове приміщення, а [PERSON] зобов`язано не чинити їм перешкод для проживання у вказаному будинку, що підтверджується копією рішення суду (а.с.5-6). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року рішення Бородянського районного суду від 27 січня 2017 року залишене без змін (а.с.10-11). 29 травня 2017 року Бородянський районний суд Київської області видав виконавчий лист для примусового виконання рішення суду від 27 січня 2017 року (а.с.17). Згідно ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним не інакше як з підставі і в порядку передбаченому законом. Оскільки квартира [ADDRESS] має два поверхи, на першому розміщена одна житлова кімната, а на другому - три, відповідач [PERSON] народився [INFO] , то суд, враховуючи його вік вважає за необхідне виділити йому в користування житлову кімнату 1-3, площею 20,9 кв.м., розташовану на першому поверсі будинку; позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - житлові кімнати 1-8, 1-9, 1-10, площами 8,3 кв.м., 12,4 кв.м., 9,4 кв.м. відповідно; інші приміщення квартири залишити в спільному користуванні відповідача [PERSON] та позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Суд не бере до уваги різницю в площах приміщень, виділених у користування, оскільки не вирішує питання поділу спільного майна, частки у праві користування не визначає, а вирішує питання спільного користування. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки питання про виселення [PERSON] зі спірного будинку не ставиться, її право користування житловим приміщення вказаного будинку не обмежується, відповідачами за позовом [PERSON] її права не порушуються, то підстав для задоволення її позову не вбачається.

Outcome: partial