Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2013 року визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2013 року опікуном призначена мати [PERSON]. Із анамнезу відомо, що [PERSON] спостерігається у лікаря психіатра з 1999 року. У клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна, афективна-маячна симптоматика з агресивними тенденціями. Багаторазово лікувався стаціонарно в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Госпіталізації часті, по 2-3 рази на рік, ремісії медикаментозні, короткочасні. Остання виписка із стаціонару 18.05.2017 року. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів матері опікуна, психічний стан змінився протягом тижня: не спить ночами, став дратівливий, конфліктний, агресивний до матері та бабусі, погрожує їм фізичною розправою, сам із собою розмовляє, постійно в русі, не контролює свої вчинки, поводиться неадекватно, голосно кричить із балкону, ображає перехожих, нецензурно лається, на зауваження реагує агресивно, замахується і штовхає рідних, відмовляється від прийому таблеток. 05.06.2017 року о 8 годині 00 хвилин пацієнт у супроводі матері- опікуна доставлений бригадою швидкої допомоги в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у звязку із погіршенням стану здоровя. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан як загострення хронічного психічного розладу у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно параноїдний синдром. Госпіталізовний у примусовому порядку. 05.06.2017 року о 8 годині 15 хвилин оглянутий комісією лікарів психіатрів. Під час огляду: контакт формальний, злісний, на запитання не відповідає, самостійно сказав «психіатри у два рази смачніше посмаженого у духовці». Негативистичен. Не дає оглянути себе. Не знімає кільце матері і її ланцюжок, які надяг ще вдома. Замахується, кричить на матір, нецензурно лається в її адресу. Мислення різнопланове, не послідовне. Інструкції не виконує. Кричить. Критика до хвороби відсутня. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, відсутність критики до хвороби, а також високу вірогідність скоєння суспільно-небезпечного діяння по відношенню до матері опікуна та бабусі (агресія та погрози фізичною розправою на їх адресу), лікування можливо лише в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримав повністю, просив суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Зацікавлена особа [PERSON] заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію її сина до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 06.06.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.06.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно парноїдний синдром з високою ймовірністю вчинення суспільно небезпечного діяння по відношенню до матері опікуна та бабусі (агресія та погрози фізичною розправою на їх адресу). Лікування можливо лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] з 1999 року спостерігається у лікаря психіатра, часті госпіталізації, багаторазово проходив курс лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, має ІІ групу інвалідності безстроково, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2013 року визнаний недієздатним, внаслідок захворювання являє потенційну небезпеку для матері та бабусі, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved