Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В січні 2014 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначає, що в період з 05.10.2002 р.по 28.03.2012 р.вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON],[INFO],та доньку [PERSON] ,[INFO] Діти сторін після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2012 р.з відповідача [PERSON]на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 16.08.2012 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. Проте починаючи з 16.08.2012 р.відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів,станом на 25.11.2013 р.пеня по аліментам розрахована позивачкою в розмірі 25487 гр.41 коп. Посилаючись на те,що відповідач приховує свої доходи,внаслідок чого рішення суду не виконується, просить стягнути з [PERSON]на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 16.08.2013 р.по 25.11.2013 р.розмірі 25487 гр.41 коп.та судові витрати. В процесі розгляду справи позивачка уточнила заявлені вимоги та просить стягнути з [PERSON]на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 16.08.2012 р.по 25.11.2013р.в розмірі 25487 гр.41 коп.та судові витрати. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила,що від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей,які після розірвання шлюбу проживають з нею,відповідач не приймає участі в їх матеріальному забезпеченні та тривалий час аліменти за судовим рішенням не сплачував, приховував неофіційні доходи від державного виконавця. Розмір пені за несплату аліментів розрахований нею за період з серпня 2012 р.по жовтень 2013 р. в розмірі 25487 гр.41 коп.Вважає,що оскільки відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про сплату аліментів та не сплачував їх з власної вини,він зобов*язаний сплатити пеню у вказаному вище розмірі та судові витрати.Просить суд задовольнити позов повністю. Представник позивача за довіреністю [PERSON].в судовому засіданні вважає позов законним та підтвердженим доказами,просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі 1121 гр.15 коп.за 85 днів прострочки сплати аліментів за період з 16.08.2013 р.по 25.11.2013р.Пояснив,що до вересня 2013 р.він через стан здоров*я не працював та мав протипоказання до працевлаштування,отримував допомогу по безробіттю,у вересні 2013 р.став до роботи,де з листопада 2013 р.за його заявою утримуються аліменти на дітей.В період до працевлаштування добровільно ,за домовленістю з позивачкою,надавав кошти на дітей.З цих підстав не заперечував проти часткового задоволення позову в розмірі 1121 гр.15 коп.за 85 днів прострочки сплати аліментів за період з 16.08.2013 р.по 25.11.2013р. Представник відповідача адвокат [PERSON].в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя та пояснила,що ,на її думку, підстав для задоволення позову в заявленому розмірі немає,оскільки заборгованість про сплаті аліментів виникла не з вини відповідача,а через поважні причини. Зокрема,з 10.11.2011 р.по 28.11.2011 р.відповідач перебував на стаціонарному лікуванні,з 29.11.2011 р.по 09.11.2012 р.був в спеціалізованому санаторії.З травня 2012 р.відповідач не працював, перебував на обліку як безробітний в Шевченківському РЦЗ в період з 12.05.2012 р.по 31.05.2013 р., доходів,крім виплат по безробіттю, не мав.З жовтня 2012 р.за висновком ВКК від 05.09.2012 р.йому був протипоказаний важкий фізичний труд протягом року,тобто до 05.09.2013 р.З цих причин лише у вересні 2013 р.відповідач був працевлаштований та визнає пеню за період з серпня 2013 р.по листопад 2013 р.(початок відрахувань із заробітної плати)в розмірі 1121 гр.15 коп.Крім того,зазначила,що навіть у період безробіття відповідач не полишав дітей на призволяще та за домовленістю із позивачкою купував путівки на літній відпочинок влітку 2012 р.та 2013 р.,сплачував кошти у фонд гімназії № 107 за період з 01.09.2012 р.по 31.05.2013 р.,оплатив участь сина у конкурсі від 23.05.2013 р.в сумі 4000 гр.,оплачував інші потреби дітей.Крім того,відповідно до рішення про стягнення аліментів, початком їх стягнення зазначена дата 16.08.2013 р.,тому вимоги позивачки про стягненян неустойки за несплату аліментів за період з 16.08.2012 р.заявлені безпідставно. Також зазначає,що розмір заборгованості по аліментам державним виконавцем проведений без урахування довідки про доходи відповідача в період безробіття і має бути зменшений. Просить суд відмовити в задоволенні позову у заявленому розмірі. Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, з 05.10.2002 р. позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] ,[INFO].[PERSON],[INFO] Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28.03.2012 р.,яке набуло законної сили 10.04.2012 р.,шлюб між сторонами був розірваний,діти залишилися проживати з матір*ю. Відповідно до ст.61 ЦПК України вказані обставини не доказуються повторно при розгляді даної справи. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16.10.2013 р.при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON]до [PERSON]про звільнення від сплати заборгованості по аліментам було встановлено наступне. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2012 р. з [PERSON]на користь [PERSON]стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO],та [PERSON],[INFO],в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 16.08.2013 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2014 р.,відповідно до ст.61 ЦПК України встановлені судом обставини не доказуються повторно при розгляді даної справи. 10.04.2013 р.позивачкою був отриманий виконавчий лист та наданий до Комунарського ВДВС на примусове виконання. В судовому засіданні державний виконавець Коблицька А.Є.в якості свідка показала, що за заявою [PERSON]від 10.04.2013 р.та на підставі виконавчого листа ,виданого Комунарським районним судом м.Запоріжжя, постановою державного виконавця Комунарського ВДВС від 10.04.2013р.було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON]на користь [PERSON]аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 16.08.2012 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. При визначенні розміру заборгованості відповідача по аліментам не врахована довідка про його доходи в період безробіття.При видачі довідки [PERSON]було вказано ,що відповідач ухиляється від сплати аліментів,оскільки він не з*являвся на виклики до державного виконавця та не надав підтверджень про сплату аліментів.Рішення суду,на підставі якого був виданий виконавчий лист,державному виконавцю не надавалось,про те,що в судовому рішенні дата початку стягнення аліментів вказана 16.08.2013 р.,тобто інша,ніж у виконавчому листі,їй відомо не було.У такому випадку суд мав відкликати виконавчий лист або виправити описку у рішенні. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст. ст. 195,196 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови № 3 від 15.05.2006 р.»Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»,передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені)настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність ,якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З наданої суду довідки-розрахунку заборгованості по аліментам вбачається,що загальна сума боргу по аліментам,яка визначена державним виконавцем за виконавчим листом станом на 16.10.2013 р.,становить 11094 гр.85 коп.,позивачем за період з серпня 2012 р.по жовтень 2013 р. заборгованість розрахована в сумі 25487 гр.41 коп. В своїх поясненнях в суді позивач посилалася на те,що на її думку,аліменти з відповідача судовим рішенням стягуються з 16.08.2012 р.,а зазначення в судовому рішенні іншої дати (з 16.08.2013 р.)є неточністю,яка не має значення для вирішення даної справи. Разом з тим,як передбачено ст.216,217 ЦК України,строки стягнення періодичних платежів та порядок виконання рішення визначається судом,який ухвалив рішення. На час розгляду справи позивач не надала доказів на підтвердження обов*язку відповідача сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей з 16.08.2012 р.,а іншу встановленому судом дату ,з якої стягуються аліменти на її користь за судовим рішенням,16.08.2013р.,не спростувала. Таким чином,суд вважає встановленою дату початку стягнення аліментів з [PERSON]на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO],та [PERSON],[INFO],в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 16.08.2013 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. Як вбачається з наказу № 67/ос від 09.09.2013 р.,[PERSON]прийнятий на посаду старшого диспетчера центральної диспетчерської аеропорту на 0,5 ставки з посадовим окладом 1147 гр.,з 09.10.2013 р.працює на посаді начальника зміни центральної диспетчерської аеропорту,про що є запис в трудовій книжці. За період з 16.08.2013 р.по 01.11.2013р. за 85 днів розмір пені за прострочку сплати аліментів розрахований відповідачем (до початку їх стягнення 25.11.2013 р.)виходячи з доходу у виді заробітної плати,в сумі 1121 гр.15 коп.(з розрахунку 663 гр.в серпні 2013 р.за 85 днів прострочки,357гр.50 коп. за 55 днів прострочки в вересні 2013 р.,100 гр.65 коп.в жовтні 2013 р. за 25 днів прострочки). Вказаний розрахунок узгоджується з фактичними обставинами,встановленими судом,та доказами,що їх підтверджують,не спростований позивачем,тому приймається судом до уваги при ухваленні рішення. Оскільки у вказаний період відповідач мав дохід та обов*язок сплачувати 1/3 його частину на користь позивачки,доказів про сплату аліментів за цей період не надав,заборгованість утворилася з його вини. В цьому випадку на відповідача як платника аліментів покладається передбачена ст.196 СК відповідальність за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені). З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 16.08.2013 р.по 01.11.2013 р. в сумі 1121 гр.15 коп. Інші докази про стан здоров*я відповідача,протипоказання до працевлаштування,відсутність доходів,участь в утриманні дітей в добровільному порядку за період до 16.08.2013 р.,розрахунок заборгованості державного виконавця без урахування довідки про його безробіття,свідчать про відсутність вини відповідача у несплаті аліментів навіть за той період,коли він такого обов*язку не мав. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 243 гр.60 коп.

Outcome: partial