Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

В травні 2018 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просить: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Позовні вимоги обгрунтувано тим, що 06.07.2017 року о 18 год. 45 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. При цьому, на момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений Поліс АК/1459149, відповідно до умов якого позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 40 000 грн. 00 коп. Разом з тим, відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06.09.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. На підставі зазначеного, а також посилаючись на положення ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 25.07.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 06.07.2017 року о 18 год. 45 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06.09.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. При цьому, оскільки на момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений Поліс АК/1459149, позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 40 000 грн. 00 коп. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір невстановлений законом. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. В свою чергу, ч.2 ст. 13 Закону розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу у сумі 20 000 грн. 00 коп. підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved