Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою, згідно з якою просить суд: оголосити його батька - [PERSON], [INFO], померлим; зобов'язати відповідний орган державної реєстрації актів цивільних стану внести відомості про смерть фізичної особи. В обґрунтування поданої заяви, [PERSON] посилається на відсутність з 1999 року будь-яких відомостей стосовно місця проживання чи перебування його батька - [PERSON]. При цьому, заявник вказує, що зважаючи на безрезультатність самостійного пошуку батька, 28.12.2016 року він змушений був звернутися до Шевченківського УП ГУНП із заявою про зникнення батька. Разом з тим, за результатами розгляду вищенаведеної заяви, оперуповноваженим ВКП Шевченківського УП ГУНП у м.Києві Болотним Я.О. було складено висновок, в якому зазначено, що при проведенні перевірки згідно наявних облікових даних [PERSON] та після перевірки медичних закладів м.Києва позитивного результату досягнуто не було. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що визнання [PERSON] померлим необхідно для оформлення спадщини, заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку просить задовольнити з підстав, передбачених ст. 46 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 31.01.2017 року відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження за вказаною заявою. 23.05.2017 року на адресу суду надійшла відповідь Шевченківського районного у місті Києві відділу державної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві на запит суду, згідно з якою повідомлено про відсутність в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON], який народився [INFO] року. Крім того, як зазначено у вказаному листі, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про смерть щодо [PERSON] 06.06.2017 року на адресу суду надійшов лист-відповідь Головного територіального управління юстиції у м.Києві про те, що згідно з даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні, яке відбулося 24.04.2018 року, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника заявника про виклик у судове засідання в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також про долучення до матеріалів справи листа Глібовської сільської ради Вишгородського району Київської області про те, що у виконавчого комітету відсутня будь-яка інформація щодо місця проживання/перебування гр. [PERSON] та зареєстрованих звернень [PERSON] до сільської ради. В судовому засіданні, яке відбулося 30.05.2018 року, ухвалою, постановленою судом без видалення до нарадчої кімнати, було задоволено клопотання представника заявника про долучення до матеріалів справи експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України та листа ПрАТ «Київського мотоциклетного заводу» стосовно роботи на вказаному підриємстві [PERSON] Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні надали показання про те, що останній раз бачили [PERSON] приблизно в 1999 році. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], [INFO] року, який проживав за адресою: [ADDRESS], про що свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 06.02.2018 року за №056/205-m-2 та довідки Богуславського РС УДМС України в Київській області від 18.03.2015 року за №341. Разом з тим, звертаючись з даною заявою до суду, заявник, обґрунтовуючи необхідність оголошення його батька померлим, вказував на неможливість встановити місце проживання чи перебування останнього, починаючи з 1999 року. Так, як встановлено в судовому засіданні, 28.12.2016 року заявник звернувся до Шевченківського РУ НП в м.Києві з заявою, в якій просив надати інформацію щодо місця проживання його батька, оскільки не бачив його з 1999 року. Згідно Висновку, складеного оперуповноваженим ВКП Шевченківського УП ГУНП у м.Києві Болотним Я.О. за результатами розгляду вищенаведеної заяви, при проведенні перевірки згідно наявних облікових даних [PERSON] та після перевірки медичних закладів м.Києва, моргів, спецустанов ГУ НП у м. Києві, позитивного результату досягнуто не було та фактичної адреси його проживання не встановлено. Відсутність будь-яких відомостей про місце проживання чи перебування [PERSON] підтверджується листом Глібовської сільської ради Вишгородського району Київської області від 04.04.2018 року за №89/02-31, а також показаннями свідків. Крім того, як вбачається з листа ПрАТ «Київський мотоциклетний завод» від 15.05.2018 року за №Мз-153 та копії Алфавітної карточки [NUMBER], останнє місце роботи [PERSON] було на Київському мотоциклетному заводі, де він працював на посаді водія та 13.08.1992 року був звільнений з займаної посади за прогули. В свою чергу, ч.1 ст.46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз'яснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. З огляду на наведене, враховуючи те, що згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України та листом Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києва від 11.05.2017 року за №4658/16.12-09 актових записів про смерть щодо [PERSON] не виявлено, а також зважаючи на те, що заявником доведено належними та допустимими доказами відсутність [PERSON] у місці його постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, суд приходить до висновку про оголошення померлим [PERSON], [INFO], уродженця с.Глібівка Вишгородського району Київської області, останнє місце проживання: [ADDRESS], від дня набрання законної сили рішенням суду. Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи вказані положення закону, суд вважає, що заява у частині вимог щодо зобов'язання відповідний орган державної реєстрації актів цивільних стану внести відомості про смерть [PERSON] задоволенню не підлягає, адже за змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, серед іншого, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також, суд зауважує, що згідно зі ст.309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. На підставі викладеного та

Outcome: partial