Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

В травні 2018р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ТОВ «Анекс Тур», ТОВ «Юні-Тревел», в якому просила суд: - стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму грошових коштів в розмірі 10047,0 грн., 2022,15 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 15 березня 2017р. між ТОВ «Юні-Тревел» та її компаньйонкою [PERSON] було укладено договір № 1788 про надання туристичних послуг (далі по тексту - договір), відповідно до якого було замовлено тур з відвідуванням м. Калелья, Іспанія з 04 червня по 11 червня 2017р. Відповідач ТОВ «Юні-Тревел» зобов`язувався надати позивачці послуги, а саме: забронювати відповідно до заявки позивачки комплекс туристичних послуг; оплатити в інтересах позивачки та за її рахунок заброньовані послуги, а також передати позивачці ваучер, страховий поліс, авіаквитки, програму туру, а також подати документи до посольства Іспанії для видачі позивачці візи. Від керівника відповідача ТОВ «Юні-Тревел» позивачка дізналась, що їй було відмовлено у видачі візи з формулюванням причин відмови: «Надана інформація про підтвердження мети і умов запланованого перебування є недостовірною». На думку позивачки, внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань за договором, вона була позбавлена можливості скористатись туристичною подорожжю до Іспанії. В досудовому порядку відповідачі відмовились повернуті позивачці сплачені нею грошові кошти, з посиланням, що вони не несуть відповідальність за дії працівників посольства Іспанії. Зазначена бездіяльність відповідачів спричинила у позивачки моральні страждання, оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 червня 2018р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 43-46), в якому відповідач ТОВ «Анекс Тур» проти позову заперечив, зазначивши, що 01 квітня 2015р. між відповідачами було укладено договір № 117А/15, відповідно до якого ТОВ «Юні-Тревел» зобов`язується за винагороду надати послуги ТОВ «Анекс Тур» з реалізації турпродукту шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем, а також здійснювати фактичні дії, визначені договором із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. Так, відповідачем ТОВ «Анекс Тур» було повністю виконано договір № 1788, з незалежних від відповідача причин Візовий центр посольства Іспанії не надав позивачці візу. На думку відповідача вимоги позивачки про повернення їй сплаченої суми за тур та авіаперевезення не підлягають задоволенню, в силу положень п. 4.4 договору та п. 5.3.4 договору № 117А/15, оскільки відповідачі не несуть відповідальність за рішення посольства відповідної країни про відмову у видачі візи. Також відповідач звертав увагу суду, що про вказані обставини позивачка була повідомлена заздалегідь, шляхом заповнення додатку до договору № 117А/15. 16 листопада 2018р. на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача ТОВ «Юні-Тревел» (а.с. 75-77). 23 листопада 2018р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 92, 93), в якій відповідачка зазначала, що не погоджується з відзивом на позов відповідача 1 та письмовими поясненнями відповідача 2, оскільки вважає, що стороною відповідачів було подано запізно до Візового центру посольства Іспанії документи. Також позивачка вважає, що зі сторони відповідачів мало місце повторний продаж туру і отримання відповідачами подвійного прибутку. 29 травня 2019р. на адресу суду надійшли доповнення до відзиву від ТОВ «Анекс Тур» (а.с. 104-106). 01 жовтня 2019р. на адресу суду надійшла заява від ТОВ «Юні-Тревел» (а.с. 121) про розгляд справи у відсутність свого представника. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Анекс Тур», в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві на позов, зазначивши, що стороною відповідачів не було повторно реалізовано тур та авіаквитки, що підтвердила позивачка в судовому засіданні. Відповідач ТОВ «Юні-Тревел», про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, клопотав перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача ТОВ «Анекс Тур», розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01 квітня 2015р. між відповідачами (як туроператором та турагентом) було укладено договір № 117А/15, відповідно до якого ТОВ «Юні-Тревел» зобов`язується за винагороди надати послуги ТОВ «Анекс Тур» з реалізації турпродукту шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем, а також здійснювати фактичні дії, визначені договором із самостійним набором та комплектацією туристичних груп (а.с. 47-51). Пунктом 5.3.4 договору передбачено, що туроператор (ТОВ «Анекс Тур») не несе відповідальності, якщо рішенням влади чи відповідальних осіб туристу відмовлено в можливості в`їзду чи виїзду, внаслідок порушення правопорядку або інших причин, або якщо внаслідок будь-яких інших причин, незалежних від туроператора, турист не скористався турпродуктом. Додатком до договору № 117А/15 від 01 квітня 2015р. (а.с. 56, 57, анкета туриста до країн Шенгенської угоди; Заявка № 35353407, дата тура 04 червня 2017р.) позивачку було повідомлено, що туроператор не несе відповідальності за відмову відповідних держорганів (посольства/консульства, митної, прикордонної служби тощо) зокрема і іноземної держави, видати візу туристу (дозволити в`їзд/виїзд до/з країни подорожі) навіть якщо туроператор здійснює за туриста фактичні дії з передачі його документів до відповідного представництва (служби, органу) іноземної держави в Україні. У випадку неможливості для особи, що придбала тур, здійснити подорож у зв`язку з рішенням органів держорганів (посольства, консульства, митниці, прикордонної служби тощо) зокрема і іноземної держави, туристу не повертаються (не відшкодовуються) фактично понесені у зв`язку з замовленням витрати до числа яких входять, але не обмежуються зазначеним, консульський збір, послуги візового центру, авіаквитки, вартість розміщення в готелі, тощо. Судом встановлено, що 15 березня 2017р. між ТОВ «Юні-Тревел» та подругою позивачки, її компаньйонкою [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого було замовлено тур з відвідуванням останніми м. Калелья, Іспанія з 04 червня по 11 червня 2017р. (а.с. 8, 9). На виконання договору [PERSON] , згідно квитанцій від 15 березня 2017р. було сплачено 5023,0 грн і 14048,0 грн. відповідно, а також позивачкою сплачено 5075,0 грн. (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що Візовим центром посольства Іспанії було відмовлено позивачці у видачі візи, у зв`язку з чим вона не змогла скористатись замовленими туристичними послугами і використати тур. Причина відмови у видачі візи: надана інформація про підтвердження мети і умов запланованого перебування є недостовірною. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. У відповідності з ч. 1-3, 7-10 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. В свою чергу ч. 12 цієї статті визначено, що Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача просила стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку, понесені нею на подорож витрати у розмірі 10047,0 грн. та 2022,15 грн. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відмова у видачі візи позивачці для подорожі в Іспанію мало місце саме внаслідок дій/бездіяльності сторони відповідачів. В судовому засіданні сторона відповідача ТОВ «Анекс Тур» підтвердило, що стороною відповідачів не було повторно реалізовано замовлений позивакою тур, а також авіаквитки. Зазначені обставини визнала і позивачка. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях відповідачів були відсутні порушення зобов`язань за укладеним договором, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивачки солідарно з відповідачів суму грошових коштів в розмірі 10047,0 грн. та 2022,15 грн., Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні прозову про відшкодування збитків, то і відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, при цьому судом враховані положення ст. 23 ЦК України, ст. ст. 1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed