Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

В червні 2017 року Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» ( далі ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів затрачених на її навчання в розмірі 90 502 грн. 78 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у звязку із зарахуванням [PERSON] на навчання за державним замовленням до ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України, між позивачем та відповідачем укладено типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 06129 від 01 вересня 2006 року, відповідно до умов якої відповідач зобовязалась відшкодувати навчальному закладу відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання у встановленому порядку, у разі відмови працювати за призначенням. У червні 2012 року відповідач закінчила вказаний навчальний заклад за спеціальністю лікаря-психіатра та отримала направлення на роботу в Городоцьку центральну районну лікарню Управління охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації на посаду лікаря-психіатра. Наказом головного лікаря Городоцької районної лікарні № 98/а від 01 серпня 2012 року [PERSON] зараховано на посаду лікаря-інтерна з 01 серпня 2012 року по 31 січня 2014 року за спеціальністю «Психіатрія». В подальшому наказом того ж медичного закладу № 22-к від 01 квітня 2014 року відповідача звільнено з посади лікаря-інтерна з 01 лютого 2014 року в звязку з закінченням інтернатури та зміною місця призначення. Наказом Департаменту охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації № 111-к від 02 квітня 2014 року [PERSON] зараховано на посаду лікаря-психіатра Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру. Наказом головного лікаря Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру № 11-к від 03 квітня 2014 року відповідача прийнято на 1.0 ставки посади лікаря-психіатра поліклініки з 18 квітня 2014 року. Однак, в подальшому наказом головного лікаря Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру № 26-к від 10 березня 2015 року, [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням (у звязку з переїздом на інше місце проживання) з 10 березня 2015 року. Складовою частиною вказаного направлення на роботу є «повідомлення до направлення на роботу», яке після прибуття відповідача до місця направлення підлягало поверненню до навчального закладу, проте зазначеного повідомлення позивач не отримав, що свідчить про невиконання відповідачем своїх обовязків перед державою в повному обсязі. Зважаючи на те, що навчання [PERSON] на медичному факультеті ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України складає 64 492 грн. 97 коп., а також те, що відповідачу за період навчання було виплачено 26 009 грн. 81 коп. стипендії, позивач просить стягнути з останньої 90 502 грн. 78 коп. заборгованості за навчання. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує. Відповідач, яка повідомлялась про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявилась. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 01 вересня 2006 року між ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України та [PERSON] було укладено Типову угоду № 06129 про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідно до умов якої, відповідач зобовязалась прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Із навчальної картки студента [PERSON] (особиста справа № 06129) вбачається, що остання зарахована до ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України за держзамовленням згідно наказу № 109-Д від 31 липня 2006 року. Відповідно до п.21 Наказу Міністерства охорони здоров»я № 367 від 25 грудня1997 року «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п.9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до Протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують навчання у ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України в 2012 році від 26 жовтня 2011 року, [PERSON] направлена на роботу в Городоцьку районну лікарню Управління охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації на посаду лікаря-психіатра. Наказом головного лікаря Городоцької районної лікарні № 98/а від 01 серпня 2012 року [PERSON] зараховано на посаду лікаря-інтерна з 01 серпня 2012 року по 31 січня 2014 року за спеціальністю «Психіатрія». В подальшому наказом того ж медичного закладу № 22-к від 01 квітня 2014 року відповідача звільнено з посади лікаря-інтерна з 01 лютого 2014 року в звязку з закінченням інтернатури та зміною місця призначення. Наказом Департаменту охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації № 111-к від 02 квітня 2014 року [PERSON] зараховано на посаду лікаря-психіатра Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру. Наказом головного лікаря Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру № 11-к від 03 квітня 2014 року відповідача прийнято на 1.0 ставки посади лікаря-психіатра поліклініки з 18 квітня 2014 року. Однак, в подальшому наказом головного лікаря Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру № 26-к від 10 березня 2015 року, [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням (у звязку з переїздом на інше місце проживання) з 10 березня 2015 року. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, одним з таких наслідків є відшкодування збитків. Враховуючи викладенні обставини, що відповідач будучи призначеною після закінчення вищого навчального закладу, на посаду лікаря-психіатра Управління охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації, не дотримавшись взятих на себе зобовязань згідно Угоди № 06129 від 01 вересня 2006 року про підготовку фахівців з вищою освітою, звільнилась 10 березня 2015 року за власним бажанням не відпрацювавши за місцем розподілу, як вимагалося, не менше як три роки, з огляду на наявність фактичних витрат на підготовку відповідача як фахівця, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь позивача вартість фактичних витрат на навчання та виплачених стипендійних виплат в сумі 90 502 грн. 78 коп. Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 1 600 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved