Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В січні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Надра», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , в якому просив суд: - ухвалити рішення, яким визнати договір поруки до № 9066729, укладений 26 вересня 2008р. між сторонами припиненим. - стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 вересня 2008р. між третьою особою [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір №906729 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого третя особа, як позичальник отримала грошові кошти в сумі 34000,0 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом 10,99 % річних. В якості забезпечення зобов`язань позичальника, між сторонами 26 вересня 2008р. було укладено договір поруки до кредитного договору №906729 від 26 вересня 2008р. (далі по тексту - договір поруки). На думку сторони позивача, договір поруки є таким, що припинив свою дію, у зв`язку з тим, що вимога про дострокове повернення коштів від 27 квітня 2010р. банк змінив строк виконання зобов`язання на 30 квітня 2010р., а тому банк мав би пред`явити вимогу до поручителя в строк до 30 жовтня 2010р., проте з позовом банк звернувся до суду лише в травні 2012р. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, і просив суд позов задовольнити на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання. 02 травня 2019р. на адресу суду надійшов відзив від відповідача на позов та заява про розгляд справи у відсутність сторони відповідача (а.с. 36-57). У зазначеному відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що рішення суду яким стягнуто заборгованість за кредитним договором не виконано на даний час та перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС. Судом при вирішенні питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2012р., надавалась оцінка твердженням сторони про припинення поруки, і під час розгляду судом зазначеного позову, суд зобов`язаний врахувати обставини, які були встановлені вищенаведеним рішенням суду, з посиланням на правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016р. у справі №6-2017цс15 та постанові від 06 липня 2016р. у справі №6-1199цс16. Також сторона відповідача, зазначила, що в 2010р. було направлено вимогу про необхідність погашення заборгованості по кредиту, а не припинення договору, а також з цього часу з 2010р. по день подачі позову позичальник сплачував по кредиту борг. Відповідь на відзив стороною позивача не подавався. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання представниками сторін були подані на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність сторін. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судові засідання не з`явилась, поважності причин неявки не повідомила, пояснення (відзив) на позов не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 26 вересня 2008р. між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 34000,0 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,99% річних для придбання нерухомості строком користування до 12 квітня 2019р. (п.1.1, 1.2, 1.3.1, 1.4 кредитного договору). На виконання третьою особою зобов`язань за кредитним договором, 26 вересня 2008р. між сторонами було укладено договір поруки, згідно з п. 1.1. якого позивач поручається перед відповідачем за належне виконання третьою особою взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору, в тому числі: повернути до 12 квітня 2019р. кредит у сумі 34000,0 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 10,99 % річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо (п. 1.2. договору поруки). Судом встановлено, що у зв`язку із неналежним виконання зобов`язань по кредитному договору, 27 квітня 2010р. банк надіслав претензії позичальнику та поручителю в яких вимагав протягом трьох робочих днів з дня надіслання претензії погасити перед банком заборгованість за кредитом станом на 26 квітня 2010р. в сумі 34492,89 дол. США за кредитним договором. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2012р. по цивільній справі № 2-624/12, первісний позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 278308,88 грн. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, яка діяла станом на 30 жовтня 2010р., порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги тим, що порука є припиненою, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України. Між тим, з аналізу змісту договору поруки та вимог законодавства вбачається про можливість припинення поруки лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, але у цій справі строк дій основного зобов`язання настане лише в квітні 2019р. (п. 1 кредитного договору). В той же час, дійсно вбачається, що в 2010р. банком були направлені листи - претензії із проханням про сплату заборгованості до позичальника та поручителя, а не про визначення /зміну строку виконання зобов`язання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України. При цьому, з розрахунків відповідача вбачається, що з часу пред`явлення вимог з 2010 по 2012рр. позичальник дійсно сплачував кошти заборгованості по кредиту. За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено обставин припинення поруки у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, при цьому судом враховано, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2012р. по цивільній справі № 2-624/12, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, а тому підстави для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України відсутні, тому, що порука не може бути припинена після ухвалення рішення суду у справі про стягнення, у тому числі, з поручителя кредитної заборгованості, під час вирішення якої суд обов`язково перевіряє строк дії поруки (постанова Верховного Суду України від 06 липня 2016р. у справі № 6-1199цс16).

Outcome: dismissed