Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Директор Запорізького міського центру зайнятості Смирнов М.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти, що були виплачені йому як допомога до безробіттю, за період з 22.11.2018 до 28.03.2019 в сумі 8\~427 гривень та за період з 06.11.2019 до 08.11.2019 в сумі 224,03 гривні. Позов обґрунтовує тим, що наказом Запорізького міського центру зайнятості № НТ181121 від 21.11.2018 відповідачу з 22.11.2018 надано статус безробітного та наказом № НТ181122 від 22.11.2018 призначено допомогу до безробіттю на період з 22.11.2019 до 16.11.2019. Наказом № НТ190403 від 03.04.2019 припинено реєстрацію відповідача як безробітного, у зв`язку з його працевлаштуванням. 30.10.2019 відповідачу вдруге надано статус безробітного та на підставі наказу № НТ191106 від 06.11.2019, починаючи з 06.11.2019 розпочато виплату допомогу до безробіттю. Наказом № НТ191221 від 21.12.2019 [PERSON] було припинено виплату допомоги до безробіттю та реєстрацію. Згідно з Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» № 29/04-09 від 27.01.2021 було встановлено, що відповідач приховав відомості про те, що з 06.12.2016 до 31.10.2018, з 03.04.2019 до 10.10.2019, з 02.06.2020 до 31.10.2020 він перебував у трудових відносинах з ФГ «Янс», у зв`язку з чим вважається зайнятою особою і не мав права на отримання допомоги до безробіттю. Наказом № НТ210202 від 02.02.2021 [PERSON] було зобов`язано повернути незаконно отримані кошти виплаченої допомоги до безробіттю протягом періодів з 22.11.2018 до 28.03.2019 у сумі 8\~427 гривень та з 06.11.2019 до 08.11.2019 у сумі 224,03 гривні, у зв`язку з чим 01.02.2021 на його адресу була направлена відповідна претензія, яка станом на час звернення з позовом до суду залишилася без виконання. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками була направлена поштою за його зареєстрованим місцем проживання. Відправлення повернулися до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) відповідач є повідомленим про розгляд справи належним чином. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою від 22.04.2021 відкрите провадження до справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частини другої статті 247 ЦПК. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статей 4, 5 ЦПК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом частини першої статті 1212\~ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно зі статтею 1215\~ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Умови, розміри, порядок надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-ІІІ) та Законом України від 05.07.2021 № 5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 5067-VІ). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4\~Закону №\~5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 5067-VI відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 22 Закону № 1533-III право на допомогу до безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Допомога до безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги до безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років. Особи,\~зареєстровані у\~встановленому порядку\~як безробітні,\~зобов`язані\~своєчасно подавати\~відомості про\~обставини,\~що впливають\~на умови\~виплати їм\~забезпечення та\~надання соціальних\~послуг.\~Сума виплаченого\~забезпечення та\~вартості наданих\~соціальних послуг\~застрахованій особі\~внаслідок умисного\~невиконання нею\~своїх обов`язків\~та зловживання\~ними стягується\~з цієї\~особи відповідно\~до законодавства\~України з\~моменту виникнення\~обставин,\~що впливають\~на умови\~виплати їй\~забезпечення та\~надання соціальних\~послуг (частини\~друга та\~третя статті 36 Закону № 1533-III). Судом встановлено, що 15 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Запорізького центру зайнятості з заявою про сприяння у працевлаштуванні. 21.11.2018 наказом центру зайнятості № НТ181121 йому наданий статус безробітного, а наказом № НТ181122 від 22.11.2018 з 22.11.2018 до 16.11.2019 відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 22 Закону № 1533-III [PERSON] була призначена та розпочата виплата допомоги до безробіттю. Наказом № НТ190401 від 01.04.2019 [PERSON] було скорочено виплату допомоги до безробіттю, у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштування відповідно до Закону № 5067-VІ, пункту 5 частини п`ятої статті 31 Закону № 1533-ІІІ та підпункту 5 пункту 5.4 Порядку надання допомоги до безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності на строк до 90 календарних днів, а саме: з 29.03.2019 до 12.04.2019. Наказом № НТ190403 від 03.04.2019 була припинена реєстрація відповідача як безробітного, у зв`язку з його працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) відповідно до підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 (далі - Порядок № 792). На підставі наказу № НТ191105 від 05.11.2019 [PERSON] , починаючи з 30.11.2019, повторно наданий статус безробітного відповідно до статті 43 Закону № 5067-VІ. Наказом № НТ191106 від 06.11.2019 призначена і розпочата виплата допомоги відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 22\~Закону №\~1533-III, з 06.11.2019. Наказом № НТ191120 від 20.11.2019 відповідачу скорочено виплату допомоги до безробіттю, у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштування відповідно до Закону № 5067-VІ, пункту 5 частини п`ятої статті 31 Закону № 1533-ІІІ та підпункту 5 пункту 5.4 Порядку надання допомоги до безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності на строк до 90 календарних днів, а саме : з 19.11.2019 до 03.12.2019. Наказом № НТ191221 від 21.12.2019 [PERSON] з 09.11.2019 припинено виплату допомоги у зв`язку з невідвідуванням безробітним ДСЗ без поважних причин 3 календарних дні і більше (пункт 13 частини першої статті 31 Закону № 1533-ІІІ). Запорізьким міським центром зайнятості була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачеві, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 13.02.2009 № 6. Згідно з Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону № 5067-VІ №29/04-09 від 27.01.2021 встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в Запорізькому міському центрі з 15.11.2018 до 03.04.2019 та з 24.10.2019 до 09.11.2019 згідно відомостей трудової книжки, мав трудові відносини з Фермерським господарством «Янс», як найманий працівник у період з 06.12.2016 до 31.10.2018, з 03.04.2019 до 10.10.2019, з 02.06.2020 до 31.10.2020. На даний час [PERSON] є членом фермерського господарства «Янс» та його засновником, хоча у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного відповідач зазначив, що він не є фермером або членом фермерського господарства. Вказане також підтверджується Статутом Фермерського господарства «Янс», відповідно до якого відповідач [PERSON] є членом та співзасновником вказаного товариства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство\~є формою\~підприємницької діяльності\~громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Згідно зі статтею 4 Закону № 5067-VІ громадяни, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств) відносяться до зайнятого населення. Під час реєстрації у центрі зайнятості та отримання статусу безробітного відповідач під особистий підпис був ознайомлено із законодавством про зайнятість та пам`яткою індивідуального плану працевлаштування безробітного щодо прав та обов`язків безробітного, у тому числі зі статтею 36 Закону № 1533-ІІІ, відповідно до якої застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно\~подавати відомості\~про обставини,\~що впливають\~на умови\~виплати та\~забезпечення та\~надання соціальних\~послуг, а сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, які впливають на умови виплати їй забезпечення та надання послуг. Відповідно до статті 1 Закону № 5067-VІ зайнятістю є не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистий суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій та іншій формі. Умовою «зайнятості» є саме мета одержання доходу, а не факт його одержання. Згідно з підпунктом 2 пункту 23 Порядку № 792 факт зайнятості особи є підставою для відмови у наданні статусу безробітного. Відповідно до пункту 30 Порядку № 792 центр зайнятості припиняє реєстрацію особи з дня забезпечення роботою самостійно, при цьому законодавець не ставить в залежність дії служби зайнятості до припиненню реєстрації від отримання особою доходу, достатньо лише самого факту забезпечення себе роботою самостійно. Згідно з наказом Запорізького міського центру зайнятості № 51-0 від 01.02.2021 «Про відшкодування матеріального збитку» за період з 22.11.2018 до 28.03.2019 [PERSON] отримав допомогу до безробіттю в сумі 8\~427 гривень, а за період з 06.11.2019 до 08.11.2019 - с224,03 гривні. 01.02.2021 [PERSON] направлена вимога про добровільне повернення вказаної суми. Наказом Запорізького міського центру № НТ210202 від 02.02.2021 відповідача було зобов`язано повернути незаконно отримані ним кошти відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ. Суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] набув право на допомогу по безробіттю за період з 22.11.2018 до 28.03.2019 у сумі 8\~427 гривень та за період з 06.11.2019 до 08.11.2019 у сумі 224,03 гривні, без достатньої правової підстави, оскільки у вказані періоди він був зайнятою особою і відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1533-III, підпункту 2 пункту 23 Порядку № 792 не мав права на призначення такої допомоги. Виплата допомоги по безробіттю проведена позивачем відповідачу добровільно у зв`язку із недобросовісністю з боку відповідача, який не повідомив позивача про існування вищевказаної обставини. На підставі викладеного, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача надміру виплаченої допомоги по безробіттю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2\~270 гривень, сплачений ним за подання позову.

Outcome: approved