Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

В серпні 2019 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності на праві власності квартири. В обґрунтування заяви зазначив, що є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інша частка належить дружині заявника [PERSON] , а саме 1/2 частини. Зазначена квартира була ними приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У 2018 з`ясувалось, що оригінал свідоцтва про право на квартиру було втрачено. У 2019 заявник звернувся до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про надання йому дублікату свідоцтва про право власності. Проте, заява на виготовлення дублікату за підписом усіх співвласників житла, які брали участь у приватизації не може бути надана заявником до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, тому що на даний час дружина заявника, яка приймала участь в приватизації, у 1995 вибула у невідомому йому напрямку та мешкає на даний час за іншою невідомою заявнику адресою. Враховуючи, що органи приватизації не мають можливості видати йому дублікат свідоцтва про право власності на житло, просить встановити факт належності права власності на вказану квартиру на 1/2 частку за [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явився, його представник направив до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Зазначив, що підтримує свої вимоги у повному обсязі. Представники заінтересованих осіб - [PERSON] та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з`явилися, жодних заяв та клопотань суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заявник зазначив, що свідоцтво про право власності на належну йому частку квартири, було втрачено при цьому долучив до матеріалів справи копію свідоцтва про право власності на житло від 13.11.1995, виданим Відкритим акціонерним товариством «Хрещатикбуд», за яким квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності заявнику [PERSON] та його дружині [PERSON] в рівних частках (а.с. 8). Відповідно до Інформаційної довідки від 09.01.2019 КВ-2018 № 49898 КП КМР «КМБТІ» повідомлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, 1/2 ч. кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Хрещатикбуд» від 13.11.1995 № 137 (а.с. 9). Як вбачається в матеріалах справи наявний технічний паспорт на вищевказану квартиру (а.с. 10-11) та довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 18.06.2019 КВ-2019 № 21970, видана КП КМР «КМБТІ», в якій зазначено, що квартира за адресою: [ADDRESS] має такі показники: загальна площа - 28,3 кв.м., житлова площа - 13,0 кв.м. (а.с. 12). Згідно листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.08.2018 № 100-100/ОП/А-1120-2895 «Про підтвердження форми власності квартири [ADDRESS] », зазначено, що зазначена квартира не являється комунальною власністю, а передана в приватну часткову власність [PERSON] та [PERSON] в рівних долях згідно розпорядження органу приватизації ВАТ «Хрещатикбуд» від 13.11.1995 № 137 (а.с. 14). Листом № 085/26-441 від 09.08.2019 Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація зазначила, що для скасування оригіналу свідоцтва про право власності та отримання дублікату необхідно надати інформаційну довідку про наявність майна станом на 31.12.2012 та заяву на виготовлення дублікату за підписом усіх співвласників житла, які брали участь у приватизації (а.с. 13). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п.17 зазначеної постанови, факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Представленими копіями документів достеменно підтверджено, що у заявника був правовстановлюючий документ на право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак на теперішній час вирішити питання адміністративним шляхом неможливо, а встановлення зазначеного факту має для нього юридичне значення, тому вважає єдиним правовим способом поновити порушене право, це встановлення судом факту володіння квартирою на праві приватної власності. Таким чином, на підставі досліджених письмових матеріалів справи, суд вважає, що факт про встановлення належності [PERSON] на праві власності 1/2 частки квартири [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved