Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

В червні 2019 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до державного реєстратора КП «Гарант+» Васюри П.В., ТОВ «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей ВМР про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Гарант+» Васюри П.В. від 25.02.219 р. №45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.11.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №0101/1107/71-85 на суму 63180 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 28.11.2007 р. між банком та [PERSON] було також укладено іпотечний договір №0101/1107/71-085-Z-01, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . Як стало відомо позивачу, в подальшому, 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу №15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшли права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, укладеними між банком та фізичними особами, в тому числі і за договорами, укладеними з [PERSON] . В той же день, 28.11.2012р., ТОВ «ФК «Вектор Плюс» передало зазначені права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі Договору факторингу та Договору про передачу прав за іпотечними договорами. На даний момент в спірній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] . Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.02.2019 року по цивільній справі №127/5872/14-ц в рахунок погашення боргу [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором в розмірі 669657,50 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру; виселено мешканців з квартири; визначено, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2019 р. у справі №127/5872/14-ц було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та зупинено виконання вказаної постанови в частині виселення мешканців до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Незважаючи на наявність судового рішення про звернення стягнення на квартиру, виконання якого було зупинено судом, ТОВ «Кредитні ініціативи», незважаючи на дію мораторію, одночасно скористалося позасудовим порядком задоволення своїх вимог за кредитним договором, передбаченим ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та 25.02.2019р. зареєстрували право власності на спірну квартиру на підставі застереження в Іпотечному договорі, тим самим порушивши норми законодавства і законні права та інтереси позивача. Позивач вважає, що підставами для скасування рішення державного реєстратора КП «Гарант+» Васюри П.В. від 25.02.219р. №45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру є наступне. Дане оскаржуване рішення порушує вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як спірна квартира є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку» та виступає як забезпечення зобов`язань позичальника за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - банком (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг») в іноземній валюті (доларах США). Крім того, позивач наголошує, що дана спірна квартира є єдиним житлом, придатним для проживання родини позивача, квартира використовується як місце постійного проживання [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки у власності позивача не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Також позивач зазначила, що нерухоме майно відчужене без згоди власника майна. Жодної згоди на відчуження належної [PERSON] квартири вона не надавала. Наявність в іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя не може вважатись наданням безумовної згоди на відчуження квартири, адже застереження говорить лише про права, які виникають у Іпотекодержателя у випадках, передбачених договором. При цьому досягнута між сторонами згода щодо можливості позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки не свідчить про наявність згоди на фактичне відчуження майна іпотекодавця в період дії мораторію, зокрема тому, що на момент укладення Іпотечного договору мораторію ще не було. Відповідно для відчуження предмета іпотеки в період дії мораторію дозвіл власника на таке відчуження має бути наданий саме в цей період. Крім того, 19.02.2019 р. Вінницьким апеляційним судом було винесено постанову в цивільній справі №127/5872/14-ц відповідно до якої в рахунок погашення боргу [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором вже було звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру та у зв`язку з дією мораторію на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті було визначено, що вказане судове рішення не підлягає виконанню в період дії Закону. ТОВ «Кредитні ініціативи» всупереч норм законодавства та умов іпотечного договору скористалося одночасно двома способами звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому, використавши додатково позасудовий спосіб звернення стягнення та отримавши оскаржуване рішення, Товариство фактично вчинило дії всупереч постанови Вінницького апеляційного суду від 19.02.2019 р. у справі № 127/5872/14-ц, якою по факту було заборонено здійснювати реальні дії щодо стягнення предмета іпотеки в період дії Закону. Також позивач зазначила, що для реалізації права на звернення стягнення на предмет іпотеки обов`язковим елементом є звернення кредитора до боржника з вимогою про виконання основного зобов`язання, а також сплив тридцятиденного строку на виконання такої вимоги, однаквказана письмова вимога не надходила на адресу [PERSON] і як вбачається з Інформаційної довідки, Товариством не було надано державному реєстратору доказів її отримання і відповідно спливу 30 днів з моменту такого отримання. Крім того, під час прийняття оскаржуваного рішення ТОВ «Кредитні ініціативи» не було надано державному реєстратору жодної експертної оцінки квартири, яка фактично знаходиться в центрі м. Вінниця, орієнтовна вартість квартири значно перевищує вартість заборгованості [PERSON] за кредитним договором, тому для набуття права власності на предмет іпотеки, ТОВ «Кредитні ініціативи» повинно було провести оцінку квартири та відшкодувати позивачу різницю між 90% вартості майна та розміром заборгованості, а державний реєстратор під час прийняття оскаржуваного рішення мав перевірити наявність проведеної оцінки. Також на момент прийняття оскаржуваного рішення неповнолітній [PERSON] мав право користування спірною квартирою, тому для набуття права власності на спірну квартиру іншою особою, необхідний відповідний дозвіл органів опіки та піклування, проте ТОВ «Кредитні ініціативи» не зверталося до органів опіки та піклування і не отримувало дозволу на відчуження квартири. В даному випадку відчуження спірної квартири, яка належала на праві власності позивачу, всупереч її волі прямо порушує права [PERSON] як власника, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали відповідно до обставин, викладених в позовній заяві (т. 1 а.с. 1-12) та відповіді на відзив (т. 2 а.с. 45-51). Суду пояснили, що ТОВ «Кредитні ініціативи», звернувшись до реєстратора, незаконно зареєстрували за собою право власності на спірну квартиру. Наголосили, що оцінка квартири не проводилась, звернення стягнення проведене також з порушенням чинного законодавства, оскільки право на користування спірною квартирою має малолітня дитина, з порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», оскільки дане житло - єдине житло для родини позивача. Відповідач - державний реєстратор КП «Гарант+» Васюра П.В. в судове засідання не з`явився, але подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, при прийнятті рішення покладався на думку суду. Свої дії вважає законними, діяв згідно чинного законодавства (т. 2 а.с. 44). Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» Михніцький Г.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву (т. 1 а.с. 162-165). Суду пояснив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» в позасудовому порядку як іпотекодержатель набуло права власності на іпотечне майно. Перед зверненням до державного реєстратора, а саме 14.08.2018 р. та 20.09.2018 року було направлено вимоги [PERSON] щодо виконання зобов`язання по кредиту із застереженням, що банком буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності. Право власності на квартиру було зареєстроване за іпотекодержателем 25.02.2019 року, тобто процедура і строки були дотримані. Крім того, 19.11.2018 року була проведена оцінка майна, відповідно до якої вартість квартири становила 878299,00 грн. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до даних правовідносин не застосовується, оскільки предмет іпотеки не відчужувався, а був набутий іпотекодержателем у власність за згодою іпотекодавця, що визначена в іпотечному застереженні, крім того, мораторій розповсюджується на примусову реалізацію майна, проте перереєстрація права власності відбулась в позасудовому порядку. В діях державного реєстратора відсутні будь-які порушення (т. 1 а.с. 162-165). Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з метою недопущення порушення прав малолітньої дитини, яка проживає в спірній квартирі. По справі судом були вчинені наступні процесуальні дії. 25.06.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (т. 1 а.с. 83). На виконання вимог вказаної ухвали, позивачем 08.07.2019 року надано суду клопотання про відкриття провадження у справі з додатками. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 131). Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2019 року заяву представника позивача - адвоката [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] , про вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру, в цивільній справі залишено без задоволення; відстрочено [PERSON] сплату судового збору у цивільній справі до ухвалення судового рішення по даній справі (т. 1 а.с. 132-134). УхвалоюВінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2019 року в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову відмовлено (т. 1 а.с. 232-233). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2019 року продовжено строк підготовчого провадження (т.1 а.с. 242). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (т. 2 а.с. 33). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року витребувано з виконавчого комітету Вінницької міської ради належним чином завірені копії документів, що містяться у реєстраційній справі по об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на підставі яких державним реєстратором КП «Гарант+» [PERSON] було прийнято рішення від 25.02.2019 року №45675656 про державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт за ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 2 а.с. 74). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2019 року витребувано з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради належним чином завірені копії сканованої копії реєстраційної справи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на підставі яких державним реєстратором КП «Гарант+» [PERSON] було прийнято рішення від 25.02.2019 року №45675656 про державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт за ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 2 а.с. 106). Заслухавши пояснення позивача, представників сторін і третьої особи без самостійних вимог та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 28.11.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №0101/1107/71-085 на суму 63180 доларів США на строк з 28.11.2007 р. по 27.11.2037 р.,зі сплатою 11,9% річних. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (т.1 а.с. 100-107, 213-218). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 28.11.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №7755, позивач купила квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 95-98). В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, в той же день, 28.11.2007 р., між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №0101/1107/71-085-Z-01, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яку [PERSON] придбала відповідно до договору купівлі-продажу від 28.11.2007 року (т. 1 а.с. 95-99, 108-109). 25.12.2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 68). Від даного шлюбу позивач має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 69). За адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] зареєстрована з 09.01.2008 року, а її малолітній син [PERSON] зареєстрований з 26.08.2010 року, що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (т.1 а.с. 70-71). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.02.2012 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства заборгованість за кредитним договором №0101/1107/71-085 від 28.11.2007 року, яка станом на 17.01.2011 року становить 669657,50 грн. та судові витрати (т. 1 а.с. 110-112). Згідно з договором факторингу №15 та договором про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» відступило свої права за указаними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», а відповідно до договору факторингу та договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» відступило свої права за указаними договорами ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 1 а.с. 169-212). Внаслідок укладення зазначених договорів відбулася заміна кредитора, тому ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним та іпотечним договорами, укладеними 28.11.2007 року з [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2014 року замінено сторону виконавчого провадження у справі №2-3261-2011 за заявою ПАТ «Сведбанк», а саме замінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (т. 1 а.с. 114-115). Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 31.08.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3261-2011, виданого 03.04.2012 року (т. 1 а.с. 113). Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.02.2019 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2014 року змінено, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції. Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення задоволити частково. В рахунок погашення боргу перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №0101/1107/71-85 від 28.11.2007 року в розмірі 669657 грн. 50 коп. (шістсот шістдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім грн. 50 коп.), в тому числі: - заборгованість за кредитом - 60364,00 дол. США, що за курсом НБУ складає 479911 грн. 91 коп.; - заборгованість за процентами - 12588,23 дол. США, що за курсом НБУ складає 100080 грн. 20 коп.; - заборгованість по пені - 89665 грн. 39 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , 1976 року народження, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.11.2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселити [PERSON] , 1976 року народження, ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, в інтересах якого діє [PERSON] , з квартири [ADDRESS] . Рішення суду про виселення є підставою для зняття осіб з реєстрації місця проживання. Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В іншій частині рішення залишити без змін (т. 1 а.с. 116-125). Ухвалою Верховного Суду від 23.05.2019 року клопотання представника [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] про зупинення виконання судового рішення задоволено. Зупинено виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 19.02.2019 року у частині задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про виселення до закінчення її перегляду в касаційному порядку (т. 1 а.с. 126-130). На адресу [PERSON] , відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було двічі направлено письмове повідомлення вих. №Б1804/6 від 18.03.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, у якому зазначено, що цим листом ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагає від [PERSON] сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 01.03.2018 року складає 325371,43 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.03.2018 року складає 8721749,08 грн. за відповідними реквізитами. В порядку ст. ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» попередили, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «Кредитні ініціативи» мають намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також повідомили, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», [PERSON] буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 220). Вказане письмове повідомлення було отримано [PERSON]. двічі за адресою: [ADDRESS] , а саме: 14.08.2018 року та 20.09.2018 року, що підтверджується особистим підписом позивачки про їх отримання у вказані вище дати (т. 1 а.с. 221-222). Відповідно до висновку про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» від 19.11.2018 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 878299 грн. (т. 1 а.с. 227). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» державним реєстратором КП «Гарант+» Васюрою П.В. Даний запис вчинено на підставі повідомлення (вимога), серія та номер: Б18.04/6, виданий 18.03.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи»; Кредитний договір, серія та номер: 0101/1107/71-085, виданий 28.11.2007, видавник: АКБ «ТАС-Комерцбанк»; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 6970, виданий 28.11.2012, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 2189, виданий 28.11.2012, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.; іпотечний договір, серія та номер: 0101/1107/71-085-2-01, виданий 28.11.2007, видавник: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В.; довіреність, серія та номер: 15638, виданий 30.10.2018, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. (т. 1 а.с. 40-42). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що перереєстрація права власності вчинена державним реєстратором в порушення законів і без врахування того, що квартира є єдиним житлом, придатним для проживання позивача та її малолітнього сина, відповідачем ТОВ «Кредитні Ініціативи» не отримано дозволу від органів опіки та піклування на відчуження квартири, нерухоме майно відчужене без згоди власника майна,без надіслання вимоги про погашення боргу і про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, не здійснено оцінку майна, під час дії та в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд вважає такі твердження безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на день укладення іпотечного договору - 28.11.2007 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3). Частинами 1-4 статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 10.3 іпотечного договору №0101/1107/71-085-Z-01 від 28.11.2007 року передбачено, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з пунктом 12 цього договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів: п.12.1. - за рішенням суду; п.12.2. - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п.12.3. - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього договору. В п. 12.3.1. іпотечного договору №0101/1107/71-085-Z-01 від 28.11.2007 року сторони погодили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3. Договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобов`язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 банківських днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки. Сторони з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання (т. 1 а.с. 108-109). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п. 1); перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2). Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, в редакції чинній на час здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Згідно з п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. Отже, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Копія реєстраційної справи, в якій прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру [ADDRESS] , що була надана Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2019 року (т. 2 а.с. 113-137), містить два повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» вих. №Б1804/6 від 18.03.2018 року, які були направлені [PERSON] та згідно з якими ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомляє [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. У цьому повідомленні ТОВ «Кредитні ініціативи» вказало, що вони мають право вимоги сплати боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 01.03.2018 року складає 325371,43 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.03.2018 року складає 8721749,08 грн. за відповідними реквізитами. В порядку ст. ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» попередили, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «Кредитні ініціативи» мають намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також повідомили, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», [PERSON] буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом (т. 2 а.с. 119-122). Ці повідомлення було направлено ТОВ «Кредитні ініціативи» кур`єрськими доставками компаніями ТОВ «ТЕКС Україна» і «Express mail» та які були отримані особисто [PERSON]. 14.08.2018 року і 20.09.2018 року, що підтверджується відмітками - власноручно написаними [PERSON]. свого прізвища, ініціалів імені та по батькові, дати та часу отримання, а також особистими підписами на бланках накладних кур`єрських відправлень в графі «Отримано» (т. 2 а.с. 123, 124). [PERSON] заперечує отримання нею повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, посилаючись на те, що обидві кур`єрські накладні не містять жодної інформації щодо вмісту відправлень, оскільки відсутній опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек. Також пояснювала, що насправді [PERSON] отримала від ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення №154/18 від 02.08.2018 року, адресоване [PERSON] , що проживає в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області і повернула його 04.10.2018 року поштовим відправленням до ТОВ «Кредитні ініціативи». На підтвердження своєї позиції [PERSON] надала суду копію листа від 03.10.2018 року про повернення до ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення №154/18 від 02.08.2018 року, яке адресоване [PERSON] , що проживає в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та копії опису вкладення від 04.10.2018 року, фіскальні чеки. Проте позивач [PERSON] не надала суду доказів, що ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало листа [PERSON] від 03.10.2018 року про повернення до ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення №154/18 від 02.08.2018 року, яке адресоване [PERSON] , що проживає в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. При цьому, з урахуванням положень ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України, наведений доказ не є достатнім для того аби суд мав підстави достеменно констатувати, що 14.08.2018 року і 20.09.2018 року [PERSON] не отримувала від ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення за вих. №Б1804/6 від 18.03.2018 року, адже на бланках накладних кур`єрських відправлень в графі «Отримано» наявні власноручно написані [PERSON]. її прізвище, ініціали імені та по батькові, дата та час отримання, а також наявні особисті підписи [PERSON] на бланках накладних кур`єрських відправлень в графі «Отримано» (т. 2 а.с. 123, 124). Доводи [PERSON] про недоведеність вручення повідомлення за відсутності опису вкладення та фіскального чеку, не є належним чином обґрунтованими, оскільки спростовуються бланками накладних кур`єрських відправлень, де в графі «Отримано» наявні власноручно написані [PERSON]. її прізвище, ініціали імені та по батькові, дата та час отримання, а також наявні особисті підписи [PERSON] на бланках накладних кур`єрських відправлень в графі «Отримано» (т. 2 а.с. 123, 124). Натомість враховуючи дати направлення повідомлення (09.08.2018 року і 15.09.2018 року) та вручення поштової кореспонденції (14.08.2018 року і 20.09.2018 року) логічним і достатньо обґрунтованим є висновок про те, що [PERSON] отримала від ТОВ «Кредитні ініціативи» саме повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначене вище повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» вих. №Б1804/6 від 18.03.2018 року за своїм змістом відповідає вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 та статті 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки містить у собі зміст порушених зобов`язань, у тому числі, суму наявної заборгованості за кредитним договором та містить вимоги про усунення порушень із зазначенням терміну виконання таких вимог. Крім того, у цьому повідомленні зазначено про намір іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», про що було зазначено у пункті 12.3.1 договору іпотеки №0101/1107/71-085-Z-01 від 28.11.2007 року (т. 1 а.с. 108-109), на підставі чого було здійснено оскаржувану реєстраційну дію. Приймаючи 25.02.2019 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45675656, а саме права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру [ADDRESS] , державний реєстратор [PERSON] врахував, що заявником ТОВ «Кредитні ініціативи» подано для реєстрації всі необхідні документи, які відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 61) та Закону України «Про іпотеку» (ст. 35). Суд враховує те, що державному реєстратору були надані всі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на іпотечну квартиру, тому у відповідача державного реєстратора КП «Гарант+» Васюри П.В. були наявні всі законні підстави для вчинення дій щодо реєстрації права власності за відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» на предмет іпотеки (квартиру) на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем - ТОВ «Кредитні ініціативи» вчинене державним реєстратором Васюрою П.В. відповідно до Законів України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року. При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» порушує вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з огляду на таке. У п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-969цс16 зроблено висновок, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 цього Закону): передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). У пункті 12 договору іпотеки його сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. Тлумачення положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника). Оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору. Отже, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №464/8589/15-ц провадження №61-10874 сво 18. У частині 4 статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки, який належав [PERSON] шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», як іпотекодержателем, вчинено не у примусовому порядку, оскільки за умовами договору іпотеки позивачка надала іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням останнього. Суд також відхиляє доводи позивача про те, що при відчуженні іпотечної квартири потрібно було отримати згоду органу опіки і піклування, оскільки в квартирі зареєстрована і проживає малолітня дитина, виходячи з такого. Відповідно до Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом даної норми закону, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах є обов`язком батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватися предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення - проживання. При цьому закон не містить норм, які б обмежували право членів сім`ї власника, однак регулює порядок виселення мешканців. Як встановлено по справі, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позивачкою був укладений в день укладення іпотечного договору - 28.11.2007 року. Тобто, при укладенні іпотечного договору малолітній син позивачки - [PERSON] , 2010 року народження в іпотечній квартирі зареєстрований не був, права власності чи користування нею не мав, що унеможливлює порушення його прав на житло. Спору щодо проживання дитини в квартирі і права користування цим житлом між сторонами немає. Малолітній син позивачки набув право користування квартирою як член сім`ї власника - своєї матері, відповідно до ст. 405 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», а тому зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці. Разом з тим, позивачем не доведено, що внаслідок проведення державним реєстратором [PERSON] державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] були порушені будь-які права малолітнього [PERSON] . Також безпідставними є твердження позивача щодо відсутності оцінки майна. Судом встановлено, що така оцінка була проведена і відповідно до висновку про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» від 19.11.2018 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 878299 грн. (т. 1 а.с. 227). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем - ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснене державним реєстратором КП «Гарант+» [PERSON] відповідно до Законів України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, а доводи позивача [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому підстав для скасування рішення державного реєстратора КП «Гарант+» Васюри П.В. №45675656 від 25.02.2019 року про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру [ADDRESS] , немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2019 року було відстрочено [PERSON] сплату судового збору у даній цивільній справі до ухвалення судового рішення по даній справі. Оскільки [PERSON] в позові відмовлено, тому слід стягнути з позивача [PERSON] в дохід держави 768,40 грн. судового збору, сплату якого їй було відстрочено судом до ухвалення судового рішення по даній справі.

Outcome: approved