Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Шлюб розірвано між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року по справі № 623/2694/15-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до повноліття дітей. [INFO] їй виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів з відповідача на її утримання було припинене. Позивач є студентом 2-го курсу економічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з січня 2019 року, на час навчання, до 30 червня 2021 року. В судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що наразі не має постійної роботи та підробляє, допомагаючи односельчанам по господарству, за що отримує чи то грошову винагороду у невеликому розмірі, чи то продукти харчування, для утримання своєї родини, також він одружений та має 3 дитини. Від теперішньої дружини має доньку [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] . Просив зменшити розмір аліментів до 1/6 від усіх видів його доходів до закінчення навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Ізюмським міським відділом актів громадянського стану Харківської області від 14 вересня 2000 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року по справі № 623/4396/15-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю позивача. (а.с.7). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року по справі № 623/2694/15-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до повноліття дітей, та видано виконавчий лист. (а.с.9). 23 серпня 2018 року позивачу [PERSON] виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання було припинене. [PERSON] є студентом 2-го курсу економічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна IV рівня акредитації денної форми навчання за контрактом, що підтверджується довідкою № 18.531 від 12.12.2018 року (а.с.10) та контрактом № 2101/17-1402 від 18.08.2017 року, що був укладений між [PERSON] та Харківським національним університетом ім. В.Н. Каразіна. (а.с.11). Відповідно до п. 8.5. вищевказаного договору строк його дії з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Батьки зобов`язані утримувати її до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється з припиненням навчання. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року №3). Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач зазначає, що одружений та має 3 дитини: від теперішньої дружини - доньку [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] . В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджувати, що відповідач працевлаштований чи має будь-які доходи, але він є особою працездатного віку. Судом також враховано, що відповідач визнав позов частково та просив зменшити розмір аліментів до 1/6 від усіх видів його доходів до закінчення навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення нею 23 років. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір у сумі 384,20 грн. підлягає стягненню з відповідача, а решта - 384,20 грн. віднести за рахунок держави.

Outcome: partial