Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору № DZVRRX02430066 від 15 квітня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2142 грн. 44 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушила умови договору, у зв'язку з чим станом на 19 травня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 12104 грн. 23 коп., в тому числі: 835 грн. 03 коп. - заборгованість за кредитом; 98 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 374 грн. 95 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 9840 грн. 69 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 500 грн. - штраф (фіксована частка); 552 грн. 58 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась у відповідності до ч.9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір № DZVRRX02430066, згідно з умовами якого [PERSON] отримала споживчий кредит у розмірі 2142 грн. 45 коп. на строк до 14 жовтня 2012 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 0,01% в місяць та сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 74 грн. 99 коп. (а.с. 6). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 19 травня 2014 року становить 1210 грн. 96 коп.: 835 грн. 03 коп. - заборгованість за кредитом; 98 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 374 грн. 95 коп. - заборгованість за комісією. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами та правилами, які є невід'ємною частиною договору кредиту передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 1.5.25 передбачено нарахування пені за порушення грошових зобов'язань в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Згідно з розрахунком позивача (а.с.4-5) за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 19 травня 2014 року нараховану пеню в сумі 9840 грн. 69 коп. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та пені законними та обґрунтованими. Суд приймає до уваги те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, проте за відсутності відповідної заяви відповідача про її зменшення, сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Пунктом 1.5.20 Умов також встановлено, що при порушені Позичальником будь-якого із грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Позивачем надано розрахунок штрафу: 500 грн. (фіксована частина) та 552 грн. 58 коп. (процентна складова). При цьому процентна складова, а саме 5% від суми заборгованості, розрахована, в тому числі, на суму пені. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, а не сумою заборгованості. У зв'язку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитними коштами. Окрім того, нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 500 грн. - фіксована складова штрафу та 5% від суми заборгованості (1210 грн. 96 коп.) - 60 грн. 55 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial