Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

В травні 2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулося ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №9621903472 від 19.06.2017р. в розмірі 26642,28 грн., з яких: 10667,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1939,93 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7909,02 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 6125,45 грн. - сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.06.2017 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК`ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР» та заяву №9621903472 від 19.06.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК«ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК«ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК«ЦФР». Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 26.06.2019 року між ТОВ «ФК«ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК«ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК«ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК«ЦФР» і боржниками (портфель заборгованості). Згідно Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК«ЦФР» - Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26642, 28 грн., з яких: 10667,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1939,93 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7909,02 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 6125,45 грн. - сума заборгованості за пенею. На виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України на адресу відповідача [PERSON] , ТОВ «ФК«ЦФР» направило повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». У позовній заяві позивач зазначав, що з моменту отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до відповідача [PERSON] , а саме з 26.06.2019 року, позивачем не здійснювалося нарахування відповідачу жодних штрафних санкцій. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до судового засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, але просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 117-123). У відзиві заперечення відповідача зводяться до того, що позивачем не підтверджено факт надання грошових коштів [PERSON] , не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. Крім того, незаконним є нарахування плати за кредит в сумі 7909,02 грн., оскільки є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Також на думку відповідача, починаючи від дати укладення договору відступлення права вимоги - від 26.06.2019 року і до подання даної позовної заяви в суд, відповідач [PERSON] не була повідомлена про відступлення права вимоги взагалі. Відповідно до ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу прав до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тому позивачем проценти за користування грошовими коштами не мають бути сплачені внаслідок пропущення строку позовної давності. 15.07.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 160-166), яка обґрунтована тим, що [PERSON] була обізнана з умовами кредиту, періодично сплачувала платежі, а також не мала жодних перешкод сплатити наявну заборгованість на рахунки попереднього кредитора. Заява вiдповiдача про застосування строків позовної давності не пiдлягає задоволенню, оскільки строки позовної давності позивачем не пропущені. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 19.06.2017 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК«ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР» та заяву №9621903472 від 19.06.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК«ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК«ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК«ЦФР». 19.06.2017 року відповідач отримала кредит строком на 36 місяців, початковий процент - 3% від суми кредиту, щомісячні проценти - 3,49%, річні проценти - 11,99%. При цьому, за рахунок отриманого кредиту надала доручення перерахувати: 10000 грн. - переказ на свій рахунок, 1800 грн. - оплата страхового платежу, 360 грн. - оплата за пакет послуги «Охоронець Кредит Маркет 24» що підтверджується заявою про приєднання до умов отримання кредитів від 19.06.2017 року, паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №1903472, заявою №9621903472 від 19.06.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», платіжним дорученням №I122467721 від 19.06.2017 року (а.с. 5-10). Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 26.06.2019 року між ТОВ «ФК«ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК«ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК«ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК«ЦФР» і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 98-102). Відповідно до п. 1.1 Договору відступлення прав вимоги (укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ЄАПБ») на умовах, встановлених цим Договором Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Згідно п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК«ЦФР» у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК«ЦФР» (Додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 26642, 28 грн. (а.с. 103-105). Згідно п. 6.2.3 Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. На виконання п. 6.6 Договору відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України на адресу відповідача [PERSON] , ТОВ «ФК«ЦФР» направило 09.07.2019 року повідомлення про відступлення права вимоги по кредитному договору №9621903472 від 19.06.2017 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 18). Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу [PERSON] також було надіслано повідомлення від 09.07.2019 року вих. №003416002-1 з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором №9621903472 від 19.06.2017 року, яке залишилося без реагування (доказів протилежного відповідачем [PERSON] суду не надано) (а.с. 19). Як вбачається із розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №9621903472 від 19.06.2017 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитом в загальному розмірі 26642,28 грн., з яких: 10667,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1939,93 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7909,02 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 6125,45 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 17). Всі нарахування нараховувались виключно первісним кредитором, а саме ТОВ «ФК» ЦФР», що й підтверджується вказаним вище розрахунком та довідкою по кредитному договору №9621903472 від 19.06.2017 року, отже позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла на момент переходу до нього права вимоги по кредитному договору. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття «продаж дебіторської заборгованості» та «продаж прав боргових вимог». Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 ЦК України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора за кредитними договором №9621903472 від 19.06.2017 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відтак, заперечення відповідача щодо недоведеності факту переходу всіх прав кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, оскільки спростовуються встановленими обставинами, зокрема, самим договором відступлення права вимоги, витягом із реєстру боржників. Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свідчить наявність у позивача документів кредитної справи [PERSON] , що додавалися представником позивача до позовної заяви. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року по справі №6-979цс15: «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його і обов`язку погашення кредиту взагалі...». Так, відповідно до п. 6.4 Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5-ти банківських днів з моменту її отримання. Отже, відповідач [PERSON] не мала жодних перешкод для виконання зобов`язання, а саме сплатити кредитну заборгованість за укладеним кредитним договором на рахунок попереднього кредитора. За таких обставин вважати, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло права вимоги до [PERSON] не можна. Крім того, ст. 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину. За її положеннями правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №9621903472 від 19.06.2017 року за період з 19.06.2017 року по 26.06.2019 року становить 26642,28 грн., з яких: 10667,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1939,93 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7909,02 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 6125,45 грн. - сума заборгованості за пенею. Крім того, відповідач [PERSON] була обізнана та повністю ознайомлена з умовами кредитного договору, оскільки деякий час здійснювала проплати за кредитним договором, що підтверджується наданою суду довідкою (а.с. 16), яку суд вважає належним та допустимим доказом і даний доказ спростовує твердження відповідача щодо не укладення нею кредитного договору та не отримання кредитних коштів. Варте уваги і те, що по даній справі судом не встановлено, що договір відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи. Аналіз вище зазначених норм дає підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №9621903472 від 19.06.2017 року у розмірі 18733,26 грн., з яких 10667,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1939,93 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6125,45 грн. - сума заборгованості за пенею. Вказані вище розрахунки заборгованості відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано, контррозрахунку не надано. Сума нарахованої пені - 6125,45 грн. не перевищує розміру збитків. Відповідач не надала належних доказів, які обгрунтовують підстави для зменшення пені. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 7909,02 грн. плати за управління кредитом. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Зазначене узгоджується із висновками, які викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.09.2017 року під час розгляду справи №531/648/15-ц. З огляду на викладене, нарахована позивачем заборгованість у розмірі 7909,02 грн, фактично є щомісячною комісією за управління кредитом. При цьому ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Нарахування комісії було проведено товариством за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсація сукупних послуг товариства, за рахунок відповідача, що є незаконним. З огляду на викладене, умови договору про встановлення кредитором будь-яких відсотків за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а тому сума нарахована позивачем за управління кредитом у розмірі 7909,02 грн. не підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Разом з тим, у своєму відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] зазначає щодо пропуску строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України). За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Виходячи з викладеного, якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст. 6, ч. 1 ст. 269 ЦК України, то розрахунок слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Згідно додатку до кредитного договору №9621903472 від 19.06.2017 року, а саме п. 6 паспорта кредиту, дата остаточного повернення кредиту [PERSON] - 19.06.2020 року. ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості 05.05.2020 року, тобто до закінчення строку дії кредитного договору від 19.06.2017 року. Згідно з п. 2 Кредитного договору №9621903472 від 19.06.2017, підписанням цього договору позичальник підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 7.2. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. При цьому, згідно з умовами кредитного договору, позичальник попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів», з якими відповідач [PERSON] погодилася. Таким чином, за встановлених обставин заперечення відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (70,31%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір в сумі 1477,92 грн.

Outcome: partial