Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася позивач з вимогами визнати [PERSON] [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , а саме будинком за адресою м. Вінниця вул. І.Богуна 196. Позов мотивовано тим, що позивачу на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2013р. № 127/22757/13-ц позивачу належить будинок, що знаходиться за адресою м. Вінниця вул. І.Богуна 196. Позивач повідомляє, що відповідач зареєстрований в належному позивачу будинку з проте з 2007 р. не проживає в даному будинку , своїх речей в цьому приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів відповідач не бере. Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі судові витрати просили суд залишити за позивачем. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов визнає в повному обсязі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2013р. № 127/22757/13-ц позивачу належить будинок, що знаходиться за адресою м. Вінниця вул. І.Богуна 196. ( а.с. 8-11) Як вбачається з акту комітету мікрорайону « П'ятничани» від 10.07.2015р., та від 17.07.2018р. р. відповідач зареєстрований за адресою [INFO]. в м. Вінниці, але за даною адресою не проживає з 2007 р. (а.с. 17-18) Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі. В заяві про розгляд справи без участі позивач просив суд судові витрати залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved