Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

В червні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовної заявою до Дніпровської міської ради, третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що 17 травня 2013 року померла сестра її чоловіка [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть №779, зареєстрованого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 22 травня 2013 року, після якої відкрилась спадщина на майно, яке складається з: 53/200 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Ясна,19. Позивач зазначає, що [PERSON] була рідною сестрою її чоловіка [PERSON], який помер 14.04.1979 року. Після смерті чоловіка позивач підтримувала родинні стосунки з [PERSON], бо вона була одинокою, не мала чоловіка та дітей. Тому [PERSON] та її син були самими рідними людьми. Коли [PERSON] стала хворіти, позивач змушена була переселитися до неї та мешкати разом з нею, надавати їй матеріальну та моральну допомогу і підтримку. Таким чином, з січня 2008 року позивач постійно проживала разом з [PERSON] вони мали спільний бюджет, побут. [PERSON] опікувалась своєю родичкою, підтримувала її морально та матеріально. А після смерті сина позивача, вони з [PERSON] взагалі не розлучались, були самими близькими людьми один для одного. Позивач звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], проте постановою державного виконавця відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем. Факт проживання позивача разом зі спадкодавцем на момент смерті підтверджується довідкою №175430 від 06.02.2018 та №175401 від 26.10.2017 виданою головою квартального комітету №14 Амур-Нижньодніпровською районною у м. Дніпропетровську ради, а також квитанціями про сплату комунальних платежів. Враховуючи викладене, позивач просить, встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], що померла 17.05.2013 року, з січня 2008 року по 17 травня 2013 року за адресою: м. Дніпро, вул. Ясна, 19, а також визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON], що померла 17.05.2013року, на 53/200частин домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Ясна,19. В судове засідання позивач не зявилася, її представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місця розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2013 року померла сестра чоловіка позивачки [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть №779, зареєстрованого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 22 травня 2013 року, після якої відкрилась спадщина на майно, яке складається з: 53/200 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Ясна,19. 53/200 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Ясна, 19, належали на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1989 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-1100. Дане свідоцтво зареєстровано у КП Дніпропетровське МБТІ у реєстровій книзі № 247 за реєстраційним № 3. [PERSON], також належить у зазначеному вище домоволодінні 53/200 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2012 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-588. Дане право власності зареєстровано в КП Дніпропетровське МБТІ за реєстраційним № 35764914. Інші 47/100 частин зазначеного домоволодіння належать [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2000 року, посвідченого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1382. Дане право власності зареєстровано в КП Дніпропетровське МБТІ у реєстрову книгу № 529 за реєстраційним № 4. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 750 кв.м, складається з житлового будинку літ. А-1, з прибудовами літ. А1-1, А2-1, а-1, козирок літ. а, загальною площею 104,9 кв.м., житловою площею 72,5 кв.м, погріб під літ. а-1, козирок літ. а, сараю літ. Б-1, погріб під Б, сараю літ. В, літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Д, вбиральні літ. Е, споруд № 1-9, І,ІІ. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину, довідкою КП ДМБТІ ДОР, технічним паспортом на домоволодіння. Спадкоємців першої черги та інших черг не має. Єдиною рідною та близькою особою для померлої [PERSON] була позивач. Позивач звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], проте постановою державного виконавця відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем. Судом також встановлено, що з січня 2008 року позивач постійно проживала разом з [PERSON] вони мали спільний бюджет, побут. [PERSON] опікувалась своєю родичкою, підтримувала її морально та матеріально. А після смерті сина позивача, [PERSON] з [PERSON] взагалі не розлучались, були самими близькими людьми один для одного. Факт проживання позивача разом зі спадкодавцем на момент смерті підтверджується довідкою №175430 від 06.02.2018 та №175401 від 26.10.2017 виданою головою квартального комітету №14 Амур-Нижньодніпровською районною у м. Дніпропетровську ради, а також квитанціями про сплату комунальних платежів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1264 Цивільного Кодексу України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем разом не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, [PERSON] будучи особою, що проживала разом зі спадкодавцем з січня 2008 року, опікувалася нею, мала спільний бюджет, є спадкоємцем четвертої черги, згідно до вимог ст. 1264 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved