Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу 27.08.2004 року, реєстр № 5355, який зареєстрований в БТІ м. Красноармійська 22.09.2004 року № запису 10351 в книзі № 42. В його конкретному користуванні знаходиться квартира № 3 загальною площею 89,8 кв . м. , в тому числі 39,3 кв.м. житлової площі; прибудова, навіс, 1/2 частина літньої кухні - сараю, убиральня, погріб, свердловина, п`ять огорож, двоє воріт. Присадибна ділянка площею 0,0764 га знаходиться у його власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.08.2007 року за [NUMBER]. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER] . Згідно довідки БТІ станом на 01.01.2013 року власником 1/4 частини вказаного будинку є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 11.02.1992 року реєстр № 348; 1/4 частина належить [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області від 25.12.1996 року, реєстр 8289. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті спадщину прийняла [PERSON] , але до теперішнього часу свідоцтво про право на спадщину не отримала. На підставі наведеного позивач просить виділити йому в натурі із спільної часткової власності 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 89,8 кв.м., в тому числі житловою 39,3 кв.м., яка складається із 3-1 кухня = 28,1 кв.м., 3-2 житлової кімнати = 11,3 кв.м, 3-3 житлової кімнати = 8,6 кв.м., 3-4 житлової кімнати = 19,4 кв.м., 3-5 передпокою = 15,3 кв.м., 3-6 коридору = 3,5 кв.м., 3-7 санвузла = 3,6 кв.м.; та господарські споруди та будівлі: а2-1 прибудови, аЗ-1 навіс, 1/2 Б-1 літньої кухні - сараю, Е-1 убиральню, Пг2-1 погріб, III свердловину, № 2 огорожу, № 3 ворота, № 4 огорожу, № 3 ворота, № 4 огорожа, № 5 огорожу, № 6 огорожу, № 7 огорожа, № 8 ворота. Припинити у нього право спільної часткової власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали клопотання, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили справу розглянути за їх відсутності. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.08.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 5355, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано в Державному Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Красноармійськ» 22.09.2004 року під № 10351, реєстрова книга дод 42 (а.с.6). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.08.2007 року за [NUMBER] земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,0764 га, кадастровий номер [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.7). Згідно повідомлення КП «БТІ» від 16.04.2019р. № 514/01-02 станом на 01.01.2013 року будинок [ADDRESS] належить 1 / 2 частини [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу 27.08.2004 року, реєстр № 5355, 1/4 частина належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 11.02.1992 року реєстр № 348; 1/4 частина належить [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області від 25.12.1996 року, реєстр 8289 (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадщину прийняла [PERSON] (а.с.18). Згідно повідомлення Першої покровської державної нотаріальної контори від 08.07.2019р. № 679/01-16 на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56733918 від 04.07.2019 року, відкрита спадкова справа Приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56733928 від 04.07.2019 року було знайдено заповіт від імені [PERSON] , заповіт посвідчено Першою покровською державною нотаріальною конторою Донецької області 05 квітня 2007 року за реєстровим № 1-491. Згідно висновку ФОП [PERSON] від 17 травня 2019 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за технічними показниками 1/2 частина об`єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є відокремленою має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с.15). Згідно частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути виділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільної майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ ( виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток праві власності на це майно. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні .Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181ЦКУкраїни та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається з матеріалів справи частини квартири відокремлені одна від одної, облаштовані окремим входом, системи електропостачання, опалення, газопостачання, водопостачання і каналізації на даний час відокремлені по кожному із співвласників. Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, частка позивача в домоволодінні складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень іншого співвласника, має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, при цьому не порушуються права іншого співвласника, про що вона зазначила в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити. У зв`язку з визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.ст.355, 364 ЦК України,

Outcome: approved