Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулась із позовом до ПрАТ «Просто-Страхування», [PERSON] про стягнення збитків завданих внаслідок інфляційних процесів, в обґрунтування якого вказала, що 26.05.2013 року біля 15.10 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «DAEWOO Lanos» д.н. [NUMBER] по вул. Західно-Окружній зі сторони Проспекту Миру в напрямку до вулиці Курчатова, виконуючи маневр обгону, не переконався в безпечності виконання маневру, допустив зустрічне зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення двох автомобілів позивач отримала тілесні ушкодження, у зв'язку з чим тривалий час лікувалася і лікується на даний час. В подальшому в січні 2014 року позивач звернулась до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 30.04.2015 року позовну заяву задоволено частково і стягнуто з ПрАТ «Просто-Страхування» у відшкодування майнової шкоди 19536,60грн. та 976,85 грн. моральної шкоди, а всього 20513,75 грн., з [PERSON] стягнуто на відшкодування моральної шкоди 2523,15 грн. З 26.05.2013 позивач лікувалася, коштів на лікування позивач не мала, а тому їй довелось позичити на лікування 3000 доларів США, а тому кошти, які стягнуті за судовим рішенням від 30.04.2015 року підлягають індексації у зв'язку із їх знеціненням, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів збитки завдані внаслідок інфляційних процесів за період з 01.06.2013 по 01.08.2015 року з ПрАТ «Просто-Страхування» 15631,47 грн., а з [PERSON] 1992,64 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що після дорожньо-транспортної пригоди надавав позивачу кошти на лікування, щодо виконання рішення суду, то виконавчий лист на виконання не надходив, також вказав, що стягнення за рішенням суду не є грошовим зобов'язанням, а тому вимоги ст. 625 ЦК України не застосовуються просить в позові відмовити. Представник відповідача ПрАТ «Просто-Страхування» в судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника, а також письмові заперечення в яких вказав, що страхова компанія неодноразово просила надати позивача документи для виплати страхового відшкодування, проте позивач документи не подала, також вказав, що відшкодування шкоди є відповідальністю а не грошовим зобов'язанням, положення ст. 625 ЦК України не застосуються до даних правовідносин, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 30.04.2015 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з ПрАТ «Просто-Страхування» у відшкодування майнової шкоди 19536,60грн. та 976,85 грн. моральної шкоди, а всього 20513,75 грн., з [PERSON] стягнуто на відшкодування моральної шкоди 2523,15 грн. ПрАТ «Просто-Страхування» здійснило 28.05.2015 року виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 20513,75 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 12746 від 28.05.2015р. [PERSON] сплатив 31.08.2015 року [PERSON] кошти на виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 30.04.2015 року в розмірі 2523,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № Р24А6231502А3409158 від 31.08.2015 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113 цс 14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, на підставі рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 30.04.2015 року у ПрАТ «Просто-Страхування», [PERSON] виникло грошове зобов'язання. Вимоги щодо сплати збитків внаслідок інфляційних процесів за період до рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки із набранням рішення суду законної сили у відповідачів виникло грошове зобов'язання перед позивачем. Проте зважаючи, що ПрАТ «Просто-Страхування» виплачено страхове відшкодування в травні 2015 року, тобто до сплину місяця з дня рішення суду, то в цій частині позовних вимог належить відмовити. Щодо стягнення інфляційних втрат з [PERSON], то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. а саме за період з травня по липень 2015 року включено з [PERSON] підлягають стягненню інфляційні втрати згідно наступного розрахунку : 102,2х100,4хх99,0=1,016х2523,13грн.=2563,52грн.-2523,15грн.=40,37грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а з [PERSON] підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 40,37грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5,12грн.

Outcome: approved