Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Баранівської міської ради (надалі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2017 року в с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області померла бабуся позивача [PERSON], яка все своє майно заповіла онуку, позивачу по справі. Крім того, позивач зазначає, що спадщину після померлої [PERSON] прийняв вчасно. Спадкоємцями померлої [PERSON] є її сини, а саме: [PERSON] та його брат [PERSON] [PERSON] на день смерті матері мав вік 61 рік, а тому, має право на обовязкову частку у спадщині, але він на цю спадщину не претендує, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. [PERSON] права на обовязкову частку у спадщині не мав на момент смерті спадкодавиці. Після звернення до державного нотаріуса позивачу стало відомо, що він немає змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що належав спадкодавиці у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. З огляду на викладене, позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію Баранівського районного суду подав заяву та просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Баранівська міська рада в судове засідання свого представника не направила, при цьому, подала заяву згідно якої заявлений позов визнала, а справу просила розглядати за відсутності її представника. Третіособи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не явилися, надіслали заяви в яких вважають позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2 ст. 200\~ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07.11.2017 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №321072 (а.с. 12). За життя вона склала заповіт на користь [PERSON], яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і з чогоб воно не складалося заповіла своєму онуку (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради від 13.06.2018 року № 499 за [PERSON] значиться житловий будинок 1954 року забудови з господарськими будівлями за адресою: вул. Новий Посьолок, 17, в с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області( а.с.20) З досліджених матеріалів спадкової справи №328/2017 встановлено, що [PERSON] спадщину після [PERSON] прийняв вчасно, окрім нього на вказану спадщину ніхто не претендує, а спадкоємець [PERSON], який мав право на обовязкову частку майна спадкодавиці, відмовився від своєї частки на користь [PERSON] (а.с.26-32). Не зважаючи на викладене, нотаріусом Баранівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння (а.с. 19). Повідомленням КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.05.2018 року №633 засвідчено той факт, що дійсно право власності на будинок №17 по вул. Новий Посьолок, с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області за померлою [PERSON], не зареєстровано (а.с.15). Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом Українив редакції 2003 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с. 16-18). Враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українив редакції 2003року Цивільний кодексузастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобтоЦК [PERSON] редакції 1963 року. Стаття 100 ЦК УРСР 1963 рокувизначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. [PERSON] редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, судом встановлено, що вказаний вище будинок було побудовано відповідно до норм чинного на той час закондавства, а тому, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ч. 1ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297\~ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ізст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлої та прийняв спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст.1268,1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved