Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 600.00 доларів США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Враховуючи те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 31.10.2013 року має заборгованість 2996,19 доларів США, яка складається з наступного: 971,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 1822,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина) та 139,70 доларів США - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2996,19 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.10.2013 року складає 23939,51 грн. за кредитним договором №б/н від 14.09.2006 року та судові витрати в розмірі 239,40 грн. Представники позивача, Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», за довіреністю, Бельмега С.С. та Реуцька І.О. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, наполягають на їх задоволенні, мотивуючи тим, що порушення умов договору з боку відповідача мали місце, а тому відповідач повинен сплатити банку суму заборгованості за кредитним договором. При цьому представник Реуцька І.О., посилаючись на Ухвалу Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.09.2013 року, додатково пояснила, що строки позовної давності вони не порушували, оскільки на даний час правовідносини між банком та відповідачем продовжуть мати місце, тому банк має право на звернення в любий час про стягнення заборгованості і перебіг строку позовної давності починається з часу розірвання договору між банком та відповідачем. Відповідач [PERSON] та його представник, за довіреністю [PERSON], позов не визнали, при цьому зазначили, що останній платіж по картковому рахунку було здійснено відповідачем добровільно 09.12.2009 року, але враховуючи що позивачем, без відому відповідача, 25.08.2010 року, перераховано на погашення з невідомого рахунку, оскільки відповідач добровільно не погашав заборгованість, в сумі 50,58 доларів США, але тільки у листопаді місяці 2013 року позивач звертається до суду з позовом, а тому наполягають на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності. Просять суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено: - Із копії заяви №б/н від 14 вересня 2006 року (а.с.8) вбачається, що позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 600,00 доларів США на платіжну карту під базову процентну ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору - 2 % у місяць із розрахунку 360 днів, при цьому строк дії ліміта співпадає зі строком дії кредитної картки, а також ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.7-12). - Із копії розрахунку заборгованості (а.с.4-5) вбачається, що відповідач станом на 31.10.2013 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 2996,19 доларів США, яка складається з наступного: 971,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 1822,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина) та 139,70 доларів США - штраф (процентна складова). - Із копій заяв [PERSON] на адресу ПАТ «Приватбанк» від 17.12.2009 р., від 15.01.2010 р., від 18.01.2010 р. та від 10.03.2011 р. (а.с.35-38) з'ясовано, що [PERSON] неодноразово звертався із заявами до керівництва Високопільського відділення ПАТ «Приватбанк» щодо відмови у погашенні боргу по кредитній картці «Товари у розстрочку» та безпідставного зарахування коштів на погашення кредитної картки «Універсальна» з вимогою надати відповідні документи на підтвердження таких банківських операцій. - Із копій листів на адресу [PERSON] від 31.12.2009 р. та від 16.01.2010 р.(а.с.39-40) з'ясовано, що на звернення [PERSON] банк повідомляє про те, що 14.09.2006 року [PERSON] отримав кредит на кредитну картку «Універсальна», а також 01.07.2008 року отримав споживчий кредит, зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 7% від суми поточної заборгованості, яка включає в себе заборгованість за відсотками, комісією та іншими витратами. У зв'язку з невиконанням належним чином погашення кредиту, виникла заборгованість по погашенні кредиту. П.4.11 «Умов та правил надання банківських послуг», які є невід'ємною частиною договору про відкриття карткового рахунку, передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором, Клієнт поручає банку приймати та розподіляти грошові кошти для погашення простроченої заборгованості в послідовності, згідно Таблиці пріоритетів погашення простроченої заборгованості. При цьому банк звертає увагу, що станом на 15.01.2010 року по кредитному договору від 14.09.2006 року карткового рахунку [NUMBER] існує прострочена заборгованість в сумі 790,00 доларів США, а також по кредитному договору від 01.07.2008 року карткового рахунку №4627085034978789 існує прострочена заборгованість в сумі 2490,00 грн. - Із копії виписки по картковому рахунку (а.с.43-45) вбачається, що [PERSON] останній платіж на погашення кредиту здійснив 17.03.2009 року, за що позивачем 11.07.2009 року нараховано відповідачу штраф по позовам до суду в розмірі 113,88 доларів США, в подальшому така сума значиться, як повернута від 27.09.2009 року (а.с.102) - Із копії пластикових карток (а.с.56) вбачається, що строк дії картки Кредитка «Універсальна» закінчився у вересні місяці 2009 року. - Із копії виписки по особовому рахунку (а.с.93-104) вбачається, що [PERSON] здійснив останній платіж щодо погашення кредитної заборгованості 25.08.2010 року в розмірі 50,56 доларів США, які позивач, тобто банк, самостійно списав з іншої карти відповідача, добровільно позивач, як зазначено у розрахунку погасив заборгованість в сумі 0,42 долара США, що мало місце 09.12.2009 року. - Із копій трьох квитанцій (а.с.125) вбачається, що відповідач, особисто, шляхом внесення до каси банку, 09.12.2009 року сплатив позивачу кошти на погашення кредиту в розмірі 113,88 доларів США; 85,70 доларів США та 0,42 доларів США. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України 1. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. 2. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України 1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ст.1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (договір приєднання), за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 600,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачем не оспорюється. [PERSON], підписом у Заяві, підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та Банком Договір (а.с.8, 9-12). Разом з тим, заперечує, що самі надані позивачем до позовної заяви Правила та Умови надання банківських послуг є тими документами з якими його ознайомлювали в банку, оскільки на бланках відсутні його підпис та дата ознайомлення, які ним були проставлені коли надавав заяву до банку, разом з копією паспорту та ідентифікаційного коду. Але, враховуючи надані банком, як зазначив представник в судовому засіданні, Типові Правила та Умови, то відповідно до п.5.3. Умов та Правил надання банківських послуг, право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Як убачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] останнє збільшення кредитного ліміту до 990,00 доларів США Банком проведено 03.07.2007 року (а.с.93-104). Внаслідок неналежного виконання умов договору за [PERSON] станом на 31.10.2013 року утворилася заборгованість у розмірі у розмірі 2996,19 доларів США, яка складається: 971,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 1822,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина) та 139,70 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Згідно з пунктами 6.5, 6.9, 8.6. Типових Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. В разі виникнення заборгованості Держатель по Картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. Згідно п.5.2. Типових Умов та Правил надання банківських послуг, у випадках порушення Держателем умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині. Пунктом 2 Типових Умов та Правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань Держателя, які щомісячно належать до сплати Держателем протягом строку дії Карти. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для Держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі. Строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам, із встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, визначений в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту (п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до умови Заяви та п.4.1. Типових Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Згідно наданої Банком виписки по картковому рахунку відповідача останнє надходження готівки шляхом списання банком коштів з інших карт [PERSON] на карту для поповнення карткового рахунку (Кредитка «Універсальна») було проведено 25.08.2010 року (а.с.103). Поряд зі встановленням порядку пролонгації строку дії договору п.9.12. розділ 9 Типових Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (тобто п.6.5., 8.6. Типових Умов і Правил надання банківських послуг та п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до визначеного в Заяві порядку проведення повернення кредитних коштів, таке повернення може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт, а саме із зазначеної картки в заяві відповідача. Як зазначено вище, останнє перерахування [PERSON] коштів для поповнення карткового рахунку було проведено Банком 25.08.2010 року, шляхом списання коштів з інших карт клієнта(а.с.103). У подальшому, починаючи з вересня місяця 2010 року будь-яке погашення або шляхом внесення коштів відповідачем, або шляхом перерахування Банком коштів з інших карт відповідача не здійснювалося. Таким чином, момент виникнення заборгованості слід рахувати з 25.09.2010 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 25.11.2013 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13, яка в подальшому підтверджена Ухвалою судді Вищого спеціалізованого Суду України від 29.01.2014 року за касаційною скаргою ПАТ КБ «Приват Банк» по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу за кредитним договором, якою відмовлено ПАТ КБ «Приват Банку» у відкритті касаційного провадження, при цьому мотивом відмови було зазначено про те, що Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом. Враховуючи те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України), а тому в зв'язку зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК України). За таких обставин, повно та об'єктивно з'ясувавши фактичні обставини даної справи, надавши їм належну правову оцінку, дослідивши надані сторонами докази, на підставі яких суд дійшов висновку, про наявність об'єктивних підстав для відмови позивачу у задоволенні позову в зв'язку зі спливом строку позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі, відповідачем. На підставі викладеного, ст.ст.252-255, 256, 257, ч.2 ст.258, 259, ч.1 ст.261, 266, ч.4 ст.267, ст.ст.526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed