Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка при житті отримала державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЧВ № 083393 виданого 17 вересня 2004 року та серії ЯЕ № 338318 виданого 30 жовтня 2008 року, які знаходяться на території Стальнівецької сільської ради Новоселицького району. Вказані земельні ділянки вона заповіла позивачу, спадщину він прийняв своєчасно звернувшись протягом шестимісячного строку з відповідною заявою до нотаріальної контори. Однак, оскільки при складені заповітів секретарем сільської ради були допущені помилки в написанні анкетних даних спадкодавця, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив суд встановити факт належності йому заповіту складеного [PERSON] , посвідченого секретарем Стальнівецької сільської ради 19 березня 2007 року за реєстром №46 та заповіту складеного [PERSON] , посвідченого секретарем Стальнівецької сільської ради 05 листопада 2008 року за реєстром №342, а також визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки. Представник позивача направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Мамалигівської сільської ради об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала 2 заповіти, в яких заповіла позивачу право на земельні ділянки. Однак при складені вказаних заповітів було невірно вказані анкетні дані спадкодавця, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] » в заповіті від 19 березня 2007 року за реєстром №46 та « [PERSON] » замість « [PERSON] » в заповіті від 05 листопада 2008 року за реєстром №342. Факт належності спадкодавцю даного заповіту підтверджується дослідженими судом доказами та тим, що позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] .. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За змістом ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належність правовстановлюючих документів. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаного юридичного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 0,9846 га кадастровий номер 7323087500:02:008:0060; 0,2546 га кадастровий номер 7323087500:02:006:0326; 0,2545 га кадастровий номер7323087500:02:006:0325; 0,9846 га кадастровий номер 7323087500:02:008:0059 які розташовані на території Стальнівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, що підтверджується державними актами серії ЧВ №083393 від 17 вересня 2004 року та серії ЯЕ №338318 від 30 жовтня 2008 року. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З заповітів складених від імені [PERSON] та посвідчених секретарем виконкому Стальнівецької сільської ради Новоселицького району вбачається, що спадкодавець заповіла позивачу земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно, як спадкоємець за заповітом, звернувшись з відповідною заявою протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, у зв`язку із виявленим нотаріусом розбіжностей у написані анкетних даних спадкодавця, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , спадщину прийняв своєчасно, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то право власності на вказані земельні ділянки слід визнати за ним в порядку спадкування. У зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України представнику позивача, який сплатив судовий збір у даній справі, слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 841 гривень. На підставі ст.ст. 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved