Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулося Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» [PERSON] з позовом до начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про зняття арешту з майна. Позов мотивований тим, що 02.09.2004 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02/09/2004/840-КВ/44. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи - Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій, [PERSON] 02.09.2016 передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Обтяження згідно вказаного договору іпотеки внесено до Державного реєстру іпотеки за реєстраційним номером обтяження 1279978 від 06.09.2004 приватним нотаріусом [PERSON] Строк виконання зобов'язання визначений як 02.09.2019. Позивачу з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна стало відомо, що державний виконавець Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 09.10.2015 виніс постанову про накладення арешту на майно [PERSON] у виконавчому провадженні № 48940843, яке відкрите в інтересах ПАТ «Універсал Банк». На підставі постанови від 30.12.2015 виконавчий документ повернуто стягувачу. Крім того, державний виконавець Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 09.07.2012 виніс постанову про накладення арешту на майно [PERSON] у виконавчому провадженні № 33718046, яке відкрите в інтересах ПАТ «Універсал Банк». На підставі постанови від 26.12.2013 виконавчий документ повернуто стягувачу. Також, державний виконавець Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 11.11.2011 виніс постанову про накладення арешту на майно [PERSON] у виконавчому провадженні № 30303775, яке відкрите в інтересах ПАТ «Універсал Банк». На підставі постанови від 25.09.2012 виконавчий документ повернуто стягувачу. Крім того, державний виконавець Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 26.12.2014 виніс постанову про накладення арешту на майно [PERSON] у виконавчому провадженні № 45912007, яке відкрите в інтересах ПАТ «Універсал Банк». На підставі постанови від 31.03.2016 виконавчий документ повернуто стягувачу. У зв'язку з цим ПАТ «КБ «Надра» заперечує проти арештів на квартиру, яка передана в іпотеку банку, оскільки сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 02/09/2004/840-КВ/44 від 02.09.2004 перед банком до цього часу не погашена. Тому, банк має право задовольнити свої вимоги до боржника у способи, які визначені п. 5.5 договору іпотеки, в тому числі, шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про звільнення з-під арешту квартири № 72 в житловому будинку № 28 по провулку К. Маркса у м. Вінниці, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 02.09.2004 за реєстровим № 1972, право власності на яку зареєстроване в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 02.09.2004 за реєстровим № 1687/52412, накладених державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] відповідно до постанов по виконавчим провадженням № 48940843 від 09.10.2015, № 33718046 від 09.07.2012, № 30303775 від 11.11.2011 та № 45912007 від 17.04.2015. Ухвалою суду від 21.05.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] та запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений ухвалою суду від 21.05.2018, від відповідачів відзив на позов не надійшов. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, письмові пояснення суду не надані. Ухвалою суду від 03.10.2018 із Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області витребувано належним чином посвідчені копії постанов про накладення арешту на майно боржника - [PERSON] в межах виконавчих проваджень №: 48940843, 33718046, 30303775, 45912007. На виконання вищевказаної ухвали суду 17.10.2018 Замостянським відділом державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області суду було надано витяг із спецрозділу виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] Ухвалою суду від 22.10.2018 замінено первісного співвідповідача - начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] належним співвідповідачем - [PERSON], а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Замостянський відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. В звязку з цим учасникам справи було запропоновано надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Клопотання про розгляд справи спочатку [PERSON] заявлено не було, у звязку із чим судом було продовжено розгляд справи. У строк, визначений ухвалою суду від 22.10.2018, від нового відповідача відзив на позов не надійшов. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, письмові пояснення суду не надані. 05.11.2018 на адресу суду надійшла позовна заява у новій редакції. Судом встановлено, що отримана судом позовна заява у новій редакції аналогічна позовній заяві, предявленій суду вперше. В даній заяві позивачем вказано лише змінений субєктний склад учасників справи. Ухвалою суду від 20.11.2018 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання представник позивача, представник відповідача ПАТ «Універсал Банк» та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не зявилися, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 17.12.2018 від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутність. В матеріалах справи міститься заява представника позивача з аргументацією щодо неможливості явки в засідання. Про причини неявки суду ні представником відповідача - ПАТ «Універсал Банк», ні представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не повідомлено. Таким чином, дані учасники справи не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник співвідповідача [PERSON] не заперечував щодо проведення судового засідання у відсутність представника позивача, представника відповідача - ПАТ «Універсал Банк» та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Враховуючи заяву представника позивача, думку представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та положення ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність представника позивача, представника співвідповідача - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). В засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON], позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02.09.2004 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02/09/2004/840-КВ/44, згідно якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у сумі 13 230 доларів США для придбання квартири [ADDRESS], що в м. Вінниця. (а.с. 3-4) Того ж дня, 02.09.2004, [PERSON] уклала договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 02.09.2004 за реєстровим № 1972. (а.с. 8) Право власності на квартиру [ADDRESS], що в м. Вінниця, за [PERSON] було зареєстроване КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 02.09.2004 за реєстровим № 1687/52412, записано в реєстрову книгу № 600. (а.с. 8 зв.) З метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору № 02/09/2004/840-КВ/44 від 02.09.2004, між нею та банком 02.09.2004 було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку ВАТ КБ «Надра» квартиру [ADDRESS], що в м. Вінниця. (а.с. 5-7) Того ж дня, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] у звязку із посвідченням вищевказаного договору іпотеки, було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення цього договору іпотеки (зареєстровано в реєстрі за № 1981). Судом встановлено, що ПАТ КБ «Надра» є правонаступником ВАТ КБ «Надра». Правлінням Національного банку України 04.06.2015 винесено постанову № 356, якою вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «Надра». У зв'язку з цим, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 розпочато процедуру ліквідації банку і призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра». Згідно із розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, борг [PERSON] перед позивачем по кредитному договору № 02/09/2004/840-КВ/44 від 02.09.2004 станом на 27.02.2018 становить 106\~424, 94 гривень. (а.с. 9-10) Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частина 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Для реалізації права іпотекодержателя, останній має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у\~встановленому законом порядку. Законом України «Про іпотеку» визначені й інші способи реалізації іпотекодержателем своїх прав. Однак, у разі накладання арешту на предмет іпотеки, іпотекодержатель позбавляється права задовольнити свої вимоги, зокрема, шляхом позасудового врегулювання. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у сіх інших випадках, ніж передбачених ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Верховний Суд України в п. 16 Постанови Пленуму від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» звернув увагу на те, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ч. 4 і ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час накладення оскаржуваних арештів, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Належних та допустимих доказів того, що ДВС, на виконання вимог вищевказаної норми Закону, повідомляла іпотекодержавтеля про накладення арешту на майно боржника, що перебуває в іпотеці, суду не надано. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що рештоване майно боржника перебуває в заставі. Дослідивши витяги із спецрозділу виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] по виконавчих провадженнях № 48940843, № 33718046, № 30303775, № 45912007, наданих на виконання вимог ухвали суду від 03.10.2018 Замостянським відділом державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено наступне. (а.с. 142-152) 11.11.2011 державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавче провадження № 30303775 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості та накладення арешту на майно боржника. 25.09.2012 стягувачу на підставі постанови державного виконавця повернуто виконавчий документ. 09.07.2012 державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 33718046 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості. Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. 26.12.2013 стягувачу на підставі постанови державного виконавця повернуто виконавчий документ. 26.12.2014 державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 45912007 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості. Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. 31.03.2016 стягувачу на підставі постанови державного виконавця повернуто виконавчий документ. 09.10.2015 державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 48940843 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості. Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30.12.2016 стягувачу на підставі постанови державного виконавця повернуто виконавчий документ. Таким чином, на майно, іпотекодержателем якого є позивач, накладено арешти в ході виконавчих проваджень № 48940843, № 33718046, № 30303775, № 45912007 щодо боржника [PERSON] 11.11.2011, 09.07.2012, 26.12.2014 та 09.10.2015. Відповідно до ч. 6 і ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Судом встановлено, що державна реєстрація іпотеки була вчинена 02.09.2004 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] у звязку із посвідченням договору іпотеки від 02.09.2004, укладеного між ВАТ КБ «Надра» і [PERSON], а обтяження, накладені державним виконавцем в інтересах ПАТ «Універсал Банк», пізніше. Отже, позивач має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Таким чином, наявність арештів на іпотечне майно порушує законні права позивача на забезпечення виконання умов кредитного договору № 02/09/2004/840-КВ/44 від 02.09.2004, укладеного із [PERSON] Частина перша\~статті 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмовими поясненнями третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалах суду від 21.05.2018 та від 22.10.2018 було роз'яснення сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені у позові, заслухавши пояснення надані представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арештів квартири [ADDRESS], що в м. Вінниця, накладених державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] у виконавчих провадженнях: № 48940843 від 09.10.2015; № 33718046 від 09.07.2012 та № 30303775 від 11.11.2011. В задоволені позовних вимог в частині звільнення з-під арешту вищевказаної квартири, накладеного державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] у виконавчому провадженні № 45912007 від 17.04.2015, слід відмовити, оскільки вимоги в цій частині є необґрунтованими і недоведеними належними та допустимими доказами. Суду не надано доказів накладення арешту на нерухоме майно належне [PERSON] 17.04.2015 в межах виконавчого провадження № 45912007. Як встановлено судом в ході розгляду справи, в межах даного виконавчого провадження арешт було накладено на майно боржника лише 26.12.2014. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 762, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № ПН2866190 від 12.04.2018. (а.с. 31) Оскільки вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні даного позову точно визначити неможливо, оскільки даний позов носить вимоги немайнового характеру, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На що також звернув увагу ВССУ в п. 36 Постанови Пленуму № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (із змінами від 25.09.2015). Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 881, 00 гривна в рівних частках, а саме - по 440, 50 гривень з кожного, а судовий збір в сумі 881, 00 гривна слід залишити за позивачем. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial