Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Служба у справах дітей Одеської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзду її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за межі України до Обєднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії (Великобританії) у період з липня 2016 року по липень 2017 року без згоди її батька відповідача [PERSON]; та про надання дозволу на тимчасовий виїзд її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за межі України до Обєднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії (Великобританії) у період з липня 2016 року по липень 2017 року у супроводі її матері, без згоди та супроводу її батька відповідача [PERSON] Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], яка 06 вересня 2016 року подала адресоване суду своє письмове клопотання про залишення без розгляду вищевказаного позову позивача в частині вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за межі України до Обєднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії (Великобританії) у період з липня 2016 року по липень 2017 року у супроводі її матері, без згоди та супроводу її батька відповідача [PERSON], яке приєднано судом до матеріалів справи. Ухвалою суду від 14 вересня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Служба у справах дітей Одеської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України в частині вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька залишено без розгляду. 06 вересня 2016 року представник позивача подала адресовану суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої остаточно вимагає надати позивачці дозвіл на виготовлення усіх проїзних документів для тимчасового виїзду її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за межі України без згоди її батька - [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що, по-перше, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, фактично не спілкується з донькою та не бере участі у її вихованні, а навпаки чинить перешкоди у її розвитку; і, по-друге, її рідний брат [PERSON], який є громадянином [PERSON] та постійно проживає у м. Лондон, неодноразово пропонував їй приїхати до нього разом з її донькою, але відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд їхньої доньки за межі України. Представник позивача адвокат [PERSON] просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що п одала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач відмовився від її одержання, що підтверджується поштовою накладною ТОВ «Пост Експрес Таврія». Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судові повістку, вважається повідомленою. Треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради та ГУ ДМС України в Одеській області не повідомили суду причини неявки своїх представників, хоча про дату і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про одержання ними судових повісток. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27.04.2007 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 428, та від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Як зазначає позивач, на цей час вона не проживає та не веде спільного господарства з відповідачем, в звязку з чим звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, а також з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їхньої дитини. Крім того, позивач зазначає, що, по-перше, відповідач ніякої матеріальної допомоги не утримання доньки не надає, фактично не спілкується з донькою, участі у її вихованні не приймає, а навпаки чинить перешкоди в її розвитку; і, по-друге, її рідний брат [PERSON], який є громадянином [PERSON] та постійно проживає у м. Лондон, неодноразово запрошував її разом з донькою приїхати до нього в гості, але це не уявляється можливим через те, що на її неодноразові звернення з проханням щодо подання спільної заяви батьків для отримання їхньою донькою проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України відповідач відповідає відмовою, що суперечить інтересам їхньої дитини та обмежує її в правах. Той факт, що [PERSON] є братом позивача та запрошує позивача разом з її донькою відвідати його та гостювати у нього в Лондоні в жовтні 2016 року, на святкування його дня народження та дня народження його доньки, а також в грудні 2016 року і весною 2017 року, та що він зобовязується забезпечувати позивача разом з її донькою усім, чого вони можуть потребувати протягом перебування під час їх візитів, що вони будуть проживати в його будинку та він буде оплачувати усі їхні щоденні витрати і витрати на культурну програму, а також за необхідності медичні витрати, повністю підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ , постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (із змінами та доповненнями), та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа житини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 (із змінами). Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Вказані Правила передбачають, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноваженим одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею другою Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» передбачено, що документом, який дає право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчує особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно п. 4 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. (у редакції постави Кабінету України від 24 березні 2004 р. № 380), оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Сімейне законодавство України закріплює рівноправність обох батьків батька і матері у всіх правах і обовязках відносно своїх дітей. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обовязків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 17, 18 згаданих Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у любі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підстава перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що Конвенцією про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 798 від 27.02.1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, забезпечення можливості здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім того, на думку суду, тимчасові подорожі дитини сторін закордон, з метою культурного відпочинку, відповідатимуть інтересам цієї дитини та сприятимуть її всебічному розвитку. На підставі викладеного і

Outcome: approved