Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер її син - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулась до нотаріуса та подала заяву про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено. Вказану відмову державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори обґрунтувала тим, що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріуса на все майно [PERSON] 09.11.2006 року було накладено арешт. Дана обставина перешкоджає позивачу як спадкоємцю першої черги за законом оформити спадщину. Тому [PERSON] просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АМ №096588, АМ 096589, АМ 096590 виданих ВДВС Комунарського РУЮ 09.11.2006 року. Сторони у судове засідання не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити Представник відповідача - Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності та проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Шостої Запорізької державної нотаріальної контори також просив розглядати справу без його участі. Третя особа - [PERSON] надала суду заяву в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог та зняття арешту не заперечує, просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 2674. [INFO] [PERSON] помер, про що 16 травня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області був зроблений відповідний актовий запис № 3361 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Позивач [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON] 17.05.2018 року [PERSON] звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], на підставі якої було заведено спадкову справу № 404/2017. Після виконання відповідних нотаріальних дій, 17 травня 2018 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, до зняття арешту зі спадкового майна. При зверненні [PERSON] до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, їй було надано відповідь, про те, що надати роз'яснення, щодо накладення арешту чи зняття арешту, не виявляється можливим у зв'язку з тим, що інформація надається сторонам виконавчого провадження, а також представникам сторін, а тому їй рекомендовано звернутись із позовом до суду. У відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий також за рішенням суду. Згідно з положенням ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім цього, за замістом п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті боржника, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Встановлено, що виконавче провадження в межах якого накладено арешт на майно [PERSON] було відкрито у зв'язку з аліментними зобов'язаннями. В силу вимог ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, наведені позивачем, які свідчать про факт завершення виконавчого провадження на підставі якого було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту (обтяження) накладеного на спадкове майно, позивач позбавлений змоги оформити спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивача, шляхом зняття арешту з спадкового майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved