Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , про визначення способу участі у вихованні дитини до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. 26.07.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 17.09.2019 року. 12.09.2019 року від відповідача надійшов в відзив на позовну заяву 17.09.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду в судовому засідання на 24.10.2019 року. 24.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 06.11.2019 року. 06.11.2019 року розгляд справи відкладений зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 06.12.2019 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 06.12.2019 року представником позивача подана заява про подальший розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] у запропоновану ним варіанті, а саме: -Протягом чотирьох годин кожної неділі у зручний для нього і відповідачки час у проміжок часу з 10.00 год., до 18.00 год., без присутності відповідачки; -Кожної п`ятниці з 17.00 год., і до 10.00 години у суботу за місцем його проживання без присутності відповідачки. -Один раз на тиждень з 17.00 год. до 19. 00 години у присутності відповідачки з повідомленням відповідачки про день побачення з дитиною не пізніше, ніж за добу до зустрічі з дитиною та з присутністю при зустрічах з дитиною його батьків - діда та баби дитини у перелічений вище проміжок часу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 14.06.2008 року по 20.10.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року шлюб між ними був розірваний. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з нього на користь відповідачки за виконавчим листом № 2-570/11, виданим Вільногірським міським судом Дніпропетровської області від 27.03.2012 року, стягуються аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Внаслідок того, що відповідачка систематично перешкоджала йому здійснювати свої батьківські права щодо участі у вихованні і спілкуванні з донькою, він змушений був звертатись для вирішення цього питання до комісії з питань захисту прав дитини ДСГП Вільногірської міської ради, рішенням від 30.12.2015 року за № 15/1, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вільногірськї міської ради від 13 січня 2016 року за № 22/0/7-16 було визначено режим його спілкування з його донькою [PERSON] , один раз на тиждень з 17.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини з повідомленням її про день побачення не раніше ніж за добу та кожної п`ятниці з 17.00 години до 10.00 у суботу за місцем його проживання без присутності матері дитини, із визнанням за можливе встановлення іншого режиму спілкування його з дитиною за обов`язковою згодою обох батьків. Зазначене рішення органу опіки і піклування відповідачкою не оскаржувалось та за її заявою не змінювалось та додатковими обов`язками на нього не доповнювалось. Незважаючи на це відповідачка з моменту винесення вищезазначеного рішення органу опіки і піклування, його не виконує, спілкування з ним уникає, обговорювати будь-які інші варіанти його спілкування з дитиною відмовляється без поважної причини, ігноруючи тим самим як рішення органу опіки і піклування так і його права щодо їхньої дитини. Він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, забезпечує її матеріально шляхом сплати аліментів щомісячно, надає дитині усю необхідну допомогу у разі такої необхідності та при зверненні за такою допомогою з боку відповідачки особисто до нього. Дитина у разі перебування з ним протягом встановленого судом графіку спілкування, в тому числі і за місцем його проживання, буде отримувати все необхідне для її розвитку і комфортного життя. Він працевлаштований, має джерело доходу, дитина має прихильність та почуття любові до нього і його батьків, з якими дитина спілкується дуже нечасто у зв`язку із ставленням до цього відповідачки. Він психічними, неврологічними та іншими розладами здоров`я не страждає, дотримується у повсякденному житті загальних норм моралі і поведінки у суспільстві, має окреме, облаштоване всіма зручностями житло. За даних обставин має право та можливість приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали за підставами, викладеними в позовній заяві. Також позивач пояснив, що з часу ухвалення рішення органом опіки і піклування, відповідач не виконує дане рішення, він намагався з нею обговорити дане питання, писав заяви, але позитивного вирішення цього питання так і не відбулось. Останнім часом відповідач взагалі почала маніпулювати ним, вирішуючи питання надання можливості йому поспілкуватись з дитиною чи ні. Так відповідач кожного разу зобов`язує його щось купити дитині, а потім може дати поспілкуватись з дитиною, а може і не дати. Хоч він справно платить аліменти, завжди намагається поздоровити дитину з днем народження, зі святами і звичайно купує дитині подарунки. Він бажає брати участь у вихованні та розвитку дитину, спілкуватись та проводити час зі своєю донькою. Але його можливість поспілкуватись з дитиною залежить від настрою відповідачки. В більшості випадків відповідачка відмовляє йому у побаченнях з дитиною, намагається негативно налаштувати дитину у відношенні до нього. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно наданого відзиву на позовну заяву відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог виходячи з того, що їхня донька страждає хронічним захворюванням у вигляді: неаккомодаційонна монокулярна косоокість, змішана амблопія середнього ступеню лівого ока, складний гіперметропичний астигматизм обох очей, проходить систематично лікування у спеціалізованих медичних закладах зору. В поданому позові позивач просить не усунути перешкоди у спілкуванні його з дитиною, а просить визначити новий спосіб у спілкуванні та вихованні дитини, який не був предметом розгляду органу опіки та піклування. Тобто позивач не надав суду нового висновку органу опіки та піклування щодо встановлення іншого способу у спілкуванні з дитиною, який є обов`язковим для розгляду справи даної категорії. Також позивач нічим не аргументував чому саме такий спосіб спілкування з дитиною він просить встановити. Також позивач просить визначити порядок його спілкування з дитиною у присутності діда та баби, його батьків. Проте дід та баба наділені правом подавати самостійно позов щодо їх участі у спілкуванні та вихованні онуки. Крім того позивачем не надано жодних доказів того що вона чинить перешкоди батькам позивача у спілкуванні з онукою. Також їхня донька навчається у середній загальноосвітній школі, а після школи навчається у комунальному закладі «Дитяча музична школа» відвідує танцювальний спортивно-бальний клуб, тому вільного часу у період з 10 до 18 години, в якій позивач бажає спілкуватись з дитиною у дочки просто немає. Вимоги позивача, щоб дитина кожної п`ятниці з 17-00 години і до 10 -00 години суботи знаходилась з позивачем за місцем його проживання є порушенням прав дитини, оскільки кожної п`ятниці з 17 години дитина розвиває свої музикальні і танцювальні здібності і не повинна пропускати занять. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вислухавши дітей сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року по 20.10.2015 рік, що сторонами не заперечується . За рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в якому сторони записані батьками дітей. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з відповідачкою, що сторонами також не заперечується. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 СК України - мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150,180 СК України - батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття. За рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позивача на користь відповідачки за виконавчим листом № 2-570/11, виданим Вільногірським міським судом Дніпропетровської області від 27.03.2012 року, стягуються аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги, як в позовній заяві так і в судовому засіданні, позивач зазначає, що внаслідок того, що відповідачка систематично перешкоджала йому здійснювати свої батьківські права щодо участі у вихованні і спілкуванні з донькою, позивач змушений був звертатись для вирішення цього питання до комісії з питань захисту прав дитини ДСГП Вільногірської міської ради. Рішенням ДСГП Вільногірської міської ради від 30.12.2015 року за № 15/1, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вільногірськї міської ради від 13 січня 2016 року за № 22/0/7-16 було визначено режим спілкування позивача з його донькою [PERSON] , один раз на тиждень з 17.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини з повідомленням її про день побачення не раніше ніж за добу та кожної п`ятниці з 17.00 години до 10.00 год.. у суботу за місцем його проживання без присутності матері дитини, із визнанням за можливе встановлення іншого режиму спілкування позивача з дитиною за обов`язковою згодою обох батьків, що підтверджується рішенням Вільногірської міської ради від 15 січня 2016 року. Зазначене рішення органу опіки і піклування відповідачкою не оскаржувалось та за її заявою не змінювалось та додатковими обов`язками на нього не доповнювалось. За доводами позивача незважаючи на наявність зазначеного вище рішення відповідачка з моменту винесення в рішення органу опіки і піклування, його не виконує, спілкування з ним уникає, обговорювати будь-які інші варіанти його спілкування з дитиною відмовляється без поважної причини, ігноруючи тим самим як рішення органу опіки і піклування так і його права щодо їхньої дитини. Суд погоджується з доводами позивача і його представника, що відповідач не виконує рішення органу опіки та піклування, яким встановлено порядок та способи участі позивача у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, оскільки відповідач будь-яких доказів на спростування даного факту не надала. В судові засідання не з`являлась і свої пояснення суду не надавала. Згідно наданого відповідачем відзиву вбачається, що відповідач лише заперечує проти позовних вимог щодо участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, прохаючи суд відмовити у задоволенні позовних вимог в цілому , вказуючи на наявність у дитини хвороби, зайнятість дитини в школі та в роботі гуртків, але зі свого боку не пропонує жодного способу вирішення даного питання, встановлення найбільш оптимального способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, який би влаштував обох батьків і дитину. Таким чином судом встановлено порушення прав позивача щодо його участі, як батька, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, які підлягають захисту у відповідності до положень ст. 159 СК України Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України - якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.4, 5, 6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. До участі в розгляді зазначеного спору залучений орган опіки і піклування, а саме: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, який своєчасно і належно повідомлявся про дати, час і місце проведення судових засідань, тому будь-яких порушено з цього приводу немає. Також судом встановлено, що питання участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною був предметом розгляду органу опіки та піклування та органом опіки і піклування ухвалювалось рішення яким встановлювався спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Таким чином доводи відповідача, що позивачем недотриманий позасудовий порядок вирішення даного питання є безпідставними. Крім того відповідно до положень ст. 159 СК України позивач має право звернутись безпосередньо до суду для вирішення зазначеного питання. Також у своїх запереченнях відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що позивач просить встановити інший спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дитиною ніж той, який встановлений органом опіки і піклування. Проте, такі посилання не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до положень ст. 19 та ст. 159 СК України, суд не обмежений висновком органу і піклування щодо визначення способів участі одного із батьків у вихованні і спілкуванні з дитиною і при визначенні такого способу відповідно до ст. 159 СК України суд приймає до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В свою чергу заперечуючи проти встановленого органом опіки і піклування способу участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною відповідачка посилається, на те. що їхня донька навчається у середній загальноосвітній школі, а після школи навчається у комунальному закладі «Дитяча музична школа» відвідує танцювальний спортивно-бальний клуб, тому вільного часу у період з 10 до 18 години, в якій позивач бажає спілкуватись з дитиною у дочки просто немає. А вимоги позивача, щоб дитина кожної п`ятниці з 17 години і до 10 години суботи знаходилась з позивачем за місцем його проживання є порушенням прав дитини, оскільки кожної п`ятниці з 17 години дитина розвиває свої музикальні і танцювальні здібності і не повинна пропускати занять. Тобто зі способами участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною, запропонованими позивачем, відповідач не погоджується взагалі, а зі свого боку не пропонує вирішення даного питання шляхом встановлення побачень батька з дитиною у більш зручний час як для сторін так і для самої дитини, що є неприпустимим у контексті положень ст. 157 СК України згідно якої, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні. Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, пропозиції позивача щодо способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність наявність негативних звичок у позивача: зловживання алкогольними напоями, наркотичну залежність, тощо. Також ненадані докази про наявність психічних чи нервових розладів, чи інших обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини. відповідно підстав для обмеження участі у вихованін та спілкування позивача з дитиною судом не встановлено. Враховуючи наведені обставини, вік дитини, навчання дитини в школі та відвідування нею гуртків, суд вважає за можливе залишити спосіб участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною, встановлений рішенням ДСГП Вільногірської міської ради від 30.12.2015 року за № 15/1, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 13 січня 2016 року за № 22/0/7-16, а саме: один раз на тиждень з 17.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини, або без присутності матері за погодженням сторін, з повідомленням її про день побачення не раніше ніж за добу, оскільки на даний час дитина є більш дорослою і не потребує обов`язкової присутності матері при зустрічах батька з дитиною. Та кожної п`ятниці з 17.00 години ( або після закінчення заняття у гурткові, якщо заняття закінчується пізніше 17-00 години) до 10.00 години у суботу за місцем проживання позивача без присутності матері дитини. Наявне у дитини захворювання, зазначене відповідачкою у відзиві на позовну заяву не є таким, що перешкоджає побаченням батька з дитиною, як в присутності так і у відсутність матері, а доказів, що донька часто та/або систематично проходить лікування в медичних закладах відповідачем суду не надано. З надої суду копії рішення Вільногірського міського суду від 16.01.2019 року по справі № 174/848/19 вбачається що донька сторін проходила лікування лише один раз з 29 по 31 січня 2018 року. Крім того наявність даного захворювання не перешкоджає дитині відвідувати музичну школу, гурток танців, тобто жити повноцінним життям. Також відповідачем не надано доказів і того, що дитина відвідує гуртки кожної п`ятниці з 17 години. Проте, навіть якщо донька сторін і займаються в гуртках щоп`ятниці у зазначений час, то перебувати з батьком вона може після закінчення занять у гурткові про що суд вважає за потрібне вказати при визначенні способу та часу участі батька у спілкуванні з донькою та участі у її вихованні.. Встановлення необхідності перебування дитини з батьком щонеділі протягом чотирьох годин з 10 до 18 години у зручний для нього час без присутності відповідачки, суд вважає недоцільним, оскільки судом задовольняються вимоги позивача про перебування у нього дитини щотижня з 17 години п`ятниці до 10 години суботи, тому перебування дитини щотижня з батьком ще й неділю на думку суду буде обтяжливим для дитини даного віку, не забезпечить її повноцінний відпочинок та підготовку до занять у школі. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо встановлення обов`язкової присутності при зустрічах з дитиною його батьків: баби і діда доньки сторін, оскільки суд погоджується з доводами відповідачки про те, що в позовній заяві не обґрунтовано наявність перешкод з боку відповідачки щодо участі баби і дуда у спілкуванні з дитиною. Крім того у відповідності з положеннями ст. 257 СК України баба, дід самостійно звертаються з позовом до суду у випадку порушення їх прав на спілкування з онуками. Відповідно в цій частині суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн., 20 коп., тобто пропорційно задоволених позовних вимог. В іншій частині витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: partial