Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 19.07.2000 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі РАЦС Ленінградського РУЮ у м. Києві. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. На даний час їхні неповнолітні діти мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, проти позову заперечував частково, не заперечував проти сплати аліментів на двох дітей у розмірі 1000 гривень. Суд вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, 19.07.2000 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі РАЦС Ленінградського РУЮ у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис за №613. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується вказаним рішенням №369/6055/13-ц від 17.09.2013 року.. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. На даний час сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. Судом встановлено, що на даний час неповнолітні діти мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету за №1057 від 29.05.2014 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. З огляду на заявлені вимоги та встановлені обставини у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, що набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, що набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виходячи зі змісту ч.ч. 6-10 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини , іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 цього ж Кодексу способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України проголошено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на проаналізовані вище правові норми в розрізі встановлених судом обставин, суд приходить до наступних висновків. Оскільки неповнолітні діти проживають саме з позивачкою та знаходиться на її утриманні, вона має право на стягнення аліментів з відповідача, як батька дитини. Розмір визначених позивачкою аліментів на утримання її сина суд вважає таким, що відповідає принципам розумності та справедливості. А отже, позов слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 18, 141, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved