Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Головне управління Національної поліції в Луганській області звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу виплаченого відшкодування. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] з 20.01.2017 працює поліцейським-водієм відділення № 2 взводу конвойної служби ізолятора тимчасово тримання № 1 ГУНП в Луганській області. За [PERSON] було закріплено службовий транспортний засіб «FOTON» з реєстраційним номером [NUMBER], який належить позивачу. 17.05.2017 приблизно о 18:30 год. [PERSON], керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись по автодорозі Т-1302 з боку м. Сєвєродонецьк Луганської області в районі електроопори № 32/1, при здійсненні маневру обгону невстановленого транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не переконався у безпечності виконання даного маневру та допустив зіткнення із автомобілем «NISSAN QASHQAI+2» з реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. За даним фактом стосовно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 096525 від 19.06.2017, а 26.06.2017 постановою Кремінського районного суду Луганської області на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. 29.09.2017 [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ГУНП в Луганській області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 225905,69 грн, витрат на послуги з проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн та послуги евакуатора у розмірі 960 грн, а також моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 03.05.2017 між ГУНП в Луганській області та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» був укладений Генеральний договір ОЦВ-17№0006КВ/218 про надання послуг зі страхування цивільно-правової відповідальності власників автомобільного транспорту. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору був наданий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6516336 щодо страхування транспортного засобу «Foton» з реєстраційним номером [NUMBER]. Відповідно до п. 4 цього полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.10.2017 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за клопотанням ГУНП в Луганській області було залучено Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» та [PERSON] Відповідно до копій платіжних доручень № 9535 від 20.10.2017, № 10020 від 10.11.2017, № 10308 від 24.11.2017, № 11203 від 29.12.2017, № 11447 від 11.01.2018 ТДВ «СТ «Домінанта» [PERSON] було відшкодовано завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 84506,30 грн. 19.04.2018 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було ухвалено рішення у справі № 428/10603/17 за позовом [PERSON] до ГУНП в Луганській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково, а саме стягнуто з ГУНП в Луганській області на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 118843,33 грн, витрати на послуги з проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн, витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 960 грн та моральну шкоду в розмірі 1000 грн, а також судовий збір у розмірі 2245,62 грн. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 15.08.2018 зазначене рішення було змінено, а саме зменшено розмір стягнутої матеріальної шкоди з 118843,33 грн до 110249,47 грн, а загальний розмір стягнення - з 122803,33 грн до 113249,47 грн, а також судовий збір - з 2245,62 грн до 1727,55 грн. Також зазначене рішення було скасоване в частині стягнутої на користь [PERSON] витрат з оплати послуг евакуатора у розмірі 960 грн, а у задоволенні цієї вимоги було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2018 у відкритті касаційного провадження за скаргою ГУНП в Луганській області у вказаній цивільній справі було відмовлено. На виконання виконавчого листа Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.09.2018 у справі 428/10603/17 відповідно до меморіальних ордерів №№ 1, 2 від 01.10.2018 на користь [PERSON] з ГУНП в Луганській області було стягнуто 114977,02 грн. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене [PERSON] відшкодування в розмірі 114977,02 грн та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1762 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому також зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, а справа розглядалася за наявними письмовими матеріалами. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки начальника ІТТ № 1 ГУНП в Луганській області № 1030/111/49-2018 від 17.10.2018 сержант поліції [PERSON] з 07 листопада 2015 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції України. З 30 грудня 2017 року по теперішній час [PERSON] перебуває на посаді поліцейського-водія відділення № 2 взводу конвойної служби ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Луганській області (а.с. 38). Як вбачається з наказу начальника ГУНП в Луганській області № 186 від 20.01.2017 за [PERSON] було закріплено службовий транспортний засіб «FOTON» з реєстраційним номером [NUMBER] (а.с. 36, 37). За постановою Кремінського районного суду Луганської області від 26.06.2017 (яка набрала законної сили 07.07.2017) на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. Із вказаної постанови вбачається, що 17.05.2017 приблизно о 18:30 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом «FOTON» з реєстраційним номером [NUMBER], рухаючись по автодорозі Т-1302 з боку м. Сєвєродонецьк Луганської області в районі електроопори № 32/1, при здійсненні маневру обгону невстановленого транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не переконався у безпечності виконання даного маневру та допустив зіткнення із автомобілем «NISSAN QASHQAI+2» з реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів (а.с. 22). Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.04.2018 у цивільній справі № 428/10603/17 з ГУНП в Луганській області на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 118843,33 грн, витрати на послуги з проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн, витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 960 грн та моральну шкоду в розмірі 1000 грн, а також судовий збір у розмірі 2245,62 грн (а.с. 23-27). Постановою Апеляційного суду Луганської області від 15.08.2018 рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.04.2018 за апеляційною скаргою ГУНП в Луганській області було змінено, а саме зменшено розмір стягнутої матеріальної шкоди з 118843,33 грн до 110249,47 грн, а загальний розмір стягнення - зі 122803,33 грн до 113249,47 грн, та судовий збір - з 2245,62 грн до 1727,55 грн. Також зазначене рішення було скасоване в частині стягнутої на користь [PERSON] витрат з оплати послуг евакуатора у розмірі 960 грн, а у задоволенні цієї вимоги було відмовлено (а.с. 28-32). Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2018 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУНП в Луганській області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.04.2018 та постанову Апеляційного суду Луганської області від 15.08.2018 було відмовлено (а.с. 33-34). На виконання виконавчого листа Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.09.2018 у справі 428/10603/17 відповідно до меморіальних ордерів №№ 1, 2 від 01.10.2018 ГУНП в Луганській області на користь [PERSON] було сплачено суму стягнення у загальному розмірі 114977,02 грн (а.с. 17, 18, 19, 20, 21). Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У абзаці 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 зазначається, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Відповідно до абз. 4 п. 8 цієї постанови регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У абзаці 5 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 наголошується, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що позивачем було відшкодовано шкоду, завдану відповідачем [PERSON] внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення під час виконання ним службових обов'язків на посаді поліцейського-водія відділення № 2 взводу конвойної служби ІТТ № 1 ГУНП в Луганській області, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з [PERSON] на користь ГУНП в Луганській області в порядку регресу виплаченого відшкодування у загальному розмірі 114977,02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн підтверджується відповідним платіжним дорученням № 5336 від 27.11.2018 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1, 2). Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved