Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» з первісним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Первісний позов мотивований тим, що 20 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11348717000. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514- VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51 500,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.10.2028 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9% річних. Згідно з пунктом 8.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. 30 червня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 щодо реструктуризації. Сторони домовились про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за договором. 21 січня 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угод №3. Сторони домовились про зміну процентної ставки з 21 січня 2010 року по 21 січня 2011 року у розмірі 6,5%, з 21 січня 2011 року до закінчення строку дії договору 9%. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 205151 від 20 травня 2008 року Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідно до п.2.2. договору поруки у випадку невиконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. 16 липня 2014 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується реєстром про відправку рекомендованих листів. Однак відповідачі свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за наданим кредитом та сплаті процентів за користування ним не виконують. У звязку з чим, станом на 18.08.2014 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 74 328,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2014 року становить 937 035,31 грн., з яких: -49 229,24 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2014 року становить 646 650,24 гривень - кредитна заборгованість; -1 4967,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2014 року становить 196 609,93 гривень - заборгованість по процентах; -640,38 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2014 року становить 8 411,71 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту; -1 992,24 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2014 року становить 26 169,06 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. 21.04.2015 року представником позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №11348717000 від 20 травня 2008 року в розмірі 64\~197,08 доларів США, з яких: 49 229,24 доларів США - кредитна заборгованість; 14 967,84 доларів США - заборгованість по процентах, а також заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 34 580 грн. 77 коп., з яких: 8 411.71 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту; 26 169,06 грн. - пеня за порушення термінів повернення процентів та суму сплаченого судового збору. Зустрічний позов [PERSON] аргументувала тим, що прострочена заборгованість за тілом кредиту виникла та не погашалась позичальником з травня 2011 року. Останній платіж з повернення тіла кредиту здійснений позичальником 28.02.2011 року. Останній платіж по сплаті процентів за користування кредитними коштами здійснений позичальником 01.02.2012 року. Зазначені факти підтверджуються довідкою - розрахунком заборгованості за кредитом, яка міститься в матеріалах справи. Пунктами 5.3. та 5.5. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань перед банком, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. Зокрема, у пункті 5.5. кредитного договору зазначено, що у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати більш ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. На думку позивача право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у позивача за первісним позовом виникло з березня 2012 року. Протягом шести місяців з березня 2012 року банк не пред'явив вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов'язань за договором поруки. Така вимога (вих. №30-11/14462 від 16.07.2014) була надіслана [PERSON] лише 23.07.2014 року, що підтверджує сам позивач у первісній позовній заяві та доданих до неї документах. Відповідно до п. 2.1. договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом ставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Однак відповідач та позичальник без згоди поручителя 30.06.2009 року уклали Додаткову угоду № 2 та 21.01.2010 року уклали Додаткову угоду № 3 до кредитного договору. Про вказані угоди позивач дізналася лише в листопаді 2014 року, отримавши копії позовної заяви банку та доданих до нього матеріалів. З наведених підстав [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову повністю та визнати припиненим договір поруки №205151 від 20.05.2008 року, що був укладений між Акціонеринм комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом первісний позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зустрічний позов не визнала, про що надала письмові заперечення. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнав та просив залишити його без задоволення. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у її позовній заяві. При судовому розгляді в справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11348717000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51 500,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.10.2028 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9% річних. Згідно з п. 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 460,00 доларів США щомісячно. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором: - між відповідачем та позичальником був укладений договір застави (іпотеки) однокімнатної квартири №152 загальною площею 27,8 кв. м, що знаходиться в будинку № 43 по проспекту Юності в м. Вінниці; - між відповідачем та [PERSON] 20.05.2008 був укладений договір поруки № 205151. Згідно з пунктом 8.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 205151 від 20 травня 2008 року Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідно до п.2.2. договору поруки у випадку невиконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором, позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514- VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 30 червня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2, щодо реструктуризації. Сторони домовились про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за договором. 21 січня 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №3. Сторони домовились про зміну процентної ставки з 21 січня 2010 року по 21 січня 2011 року у розмірі 6,5%, з 21 січня 2011 року до закінчення строку дії договору 9%. 11 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №4. Сторони домовились про зміну процентної ставки з 11 березня 2011 року по 10 березня 2012 року у розмірі 6,5 %, а з 11 березня 2012 року до закінчення строку дії договору 9,0%. 11 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №205151 від 20 травня 2008 року. Сторони домовились, що за використання кредитних коштів за Договором встановлюється процентна ставка з 11 березня 2011 р. по 10 березня 2012 р. 6,5%, а з 11 березня 2012 року до закінчення строку дії договору 9,0%. 16 липня 2014 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується реєстром про відправку рекомендованих листів. Однак відповідачі свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконують. У звязку з чим станом на 21.04.2015 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 64\~197, 08 доларів США, з яких: 49 229,24 доларів США - кредитна заборгованість; 14 967,84 доларів США - заборгованість по процентах, а також заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 34\~580, 77 грн., з яких: 8 411.71 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту; 26 169,06 грн. - пеня за порушення термінів повернення процентів. Заслухавши поячнення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного з таких підстав. Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно зі ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Положеннями ч.1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Факт неналежного виконання позичальником умов договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для часткового задоволення первісного позову. Відтак, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» належить стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1138717000 від 20 травня 2008 року в розмірі 64\~197, 08 доларів США, а також заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 34 580 грн. 77 коп., з яких: 8 411.71 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту; 26 169,06 грн. - пеня за порушення термінів повернення процентів. Зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 205151 від 20 травня 2008 року. 11 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №205151 від 20 травня 2008 року. Сторони домовились, що за використання кредитних коштів за Договором встановлюється процентна ставка з 11 березня 2011 р. по 10 березня 2012 р. 6,5%, а з 11 березня 2012 року до закінчення строку дії договору 9,0%. Відповідно до п. 2 Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, і зворотної дії в часі не має. Хоча [PERSON] не може достеменно стверджувати про те, підпис в Додатковій угоді належить їй, проте допустимих доказів на спростування факту укладення Додаткової угоди суду не подала. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідно до п.2.2. договору поруки у випадку невиконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань позичальника за кредитним договором. Пунктами 5.3. та 5.5. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань перед банком, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. Зокрема, у пункті 5.5. кредитного договору зазначено, що у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати більш ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. На переконання суду право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у позивача за первісним позовом виникло з березня 2012 року, оскільки прострочена заборгованість за тілом кредиту виникла та не погашалась позичальником [PERSON] з травня 2011 року. Останній платіж з повернення тіла кредиту здійснений позичальником 28.02.2011 року. Останній платіж зі сплати процентів за користування кредитними коштами здійснений позичальником 01.02.2012 року. Протягом шести місяців з березня 2012 року банк не пред'явив вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов'язань за договором поруки. Така вимога (вих. №30-11/14462 від 16.07.2014) була надіслана [PERSON] лише 23.07.2014 року, що не заперечується представником банку, а позовна заява надійшла до суду 07.11.2014 р. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, у банка настає право вимоги до позичальника виконання основного зобов'язань не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Відповідно до п. 2.1. договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом ставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Однак відповідач за зустрічним позовом та позичальник [PERSON] без згоди поручителя 30.06.2009 року уклали Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якою, зокрема встановлені значно збільшені розміри ануїтетних платежів (пункт 1.2.): на період 28.01.2010 р. - 29.06.2011 р. у сумі 468,00 доларів США; на період 28.07.2011 р. - 29.08.2011 р. у сумі 823,69 доларів США; на період 29.08.2011 р. - 28.12.2011 р. у сумі 849,10 доларів США; на період з 30.01.2012 р. до кінця терміну дії кредитного договору у сумі 468,00 доларів США. Проте, розмір щомісячного ануїтетного платежу кредитним договором (п. 1.2.2.) був встановлений у сумі 460,00 доларів США. Також без згоди [PERSON] відповідач за зустрічним позовом та позичальник [PERSON] 21.01.2010 року уклали Додаткову угоду № 3 до кредитного договору, якою, зокрема встановлені значно збільшені розміри ануїтетних платежів (пункт 1.2.): на період 28.01.2011 р. - 29.06.2011 р. у сумі 465,00 доларів США; на період 28.07.2011 р. - 28.08.2011 р. у сумі 820,69 доларів США; на період 29.08.2011 р. - 28.12.2011 р. у сумі 846,10 доларів США; на період з 30.01.2012 р. до кінця терміну дії Кредитного договору у сумі 465,00 доларів США. Про зазначені угоди позивач [PERSON] дізналася в листопаді 2014 року, отримавши копію позовної заяви банку та додані до неї матеріали. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» установлено, що якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої винесено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: partial