Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за заповітом, оскільки ще 24 листопада 1986 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла їй, позивачці. На час складання заповіту вона, позивачка, була неповнолітньою і про існування заповіту дізналась нещодавно, що є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Другою поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є те, що в останній період спливу цього строку вона в період з 15 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року перебувала на амбулаторному лікуванні в Батуринській районної лікарні № 2. Рішенням Бахмацького районного суду від 11 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені та позивачці визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що суддя першої інстанції була упередженою при розгляді справи. Апелянт вказує на те, що позивачка не довела , що строк на подання заяви про прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, оскільки на момент смерті спадкодавця позивачка була повнолітньою, а з відповідним позовом звернулась через 8 років після смерті спадкодавця. Апелянт зазначає, що підстави пропуску позивачкою строку для подачі заяви про прийняття спадщини є суперечливими, оскільки вона вказує на відсутність інформації про існування заповіту і разом з тим додає довідку Батуринської районної лікарні №2 про те, що в період спливу строку вона перебувала на лікуванні. Апелянт посилається на те, що заповіт, який начебто був складений [PERSON], не був зареєстрований в Книзі реєстрації обліку нотаріальних дій, оригінал заповіту не був досліджений в судовому засіданні, а зі слів колишнього секретаря Батуринської міської ради вона дізналась, що даний заповіт не посвідчувався і це буде предметом розгляду іншої цивільної справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 24 листопада 1986 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, а саме 1/2 частину будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] заповіла позивачці по справі; вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Батуринської селищної ради. Згідно з довідкою Батуринської міської ради № 03-08/23 від 17 січня 2014 року заповіт, вчинений 24 листопада 1986 року від імені [PERSON] на користь позивачки, який був посвідчений Батуринською селищною радою, не скасовувався та не змінювався [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] до Бахмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] до Бахмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв»язку із хворобою та у зв»язку з незнанням про існування заповіту, про наявність якого дізналась в листопаді 2013 року. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Строк подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] закінчувався 19 листопада 2005 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка по справі з 15 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року перебувала на амбулаторному лікуванні в Батуринській районній лікарні № 2, тобто мала істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв»язку із хворобою в останні дні спливу встановленого законодавством строку для вчинення цієї дії. Доводи апелянта про те, що позивачка з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулась через 8 років після смерті спадкодавця, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки законодавством визначений лише шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини , але законодавством не встановлено обмежень щодо строку, протягом якого особа має право звернутися з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Доводи апелянта про те, що суддя першої інстанції була упередженою при розгляді справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судом першої інстанції відвід головуючій по справі заявлений не був. Доводи апелянта про те, що позивачка не довела , що строк на подання заяви про прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки позивачка наприкінці строку подання заяви про прийняття спадщини перебувала на лікуванні, а саме спадкоємець має право визначатися коли звертатися з заявою про прийняття спадщини. Доводи апелянта про те, що заповіт, який начебто був складений [PERSON], не був зареєстрований в Книзі реєстрації обліку нотаріальних дій, оригінал заповіту не був досліджений в судовому засіданні, а зі слів колишнього секретаря Батуринської міської ради вона дізналась, що даний заповіт не посвідчувався і це буде предметом розгляду іншої цивільної справи, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки заповіт від 24 листопада 1986 року від імені [PERSON] не є нікчемним, не визнаний в судовому порядку недійсним, а судове рішення на припущеннях ґрунтуватися не може. Крім того, наявність такого заповіту підтверджується довідкою Батуринської міської ради № 03-08/23 від 17 січня 2014 року. Проте, на час смерті [PERSON] позивачці виповнилось 26 років. В ході розгляду справи позивачкою не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що вона мала істотні труднощі для з»ясування питання про наявність або відсутність заповіту , складеного бабусею на її ім.»я. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що незнання про існування заповіту не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції слід виключити посилання на те, що незнання про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: partial