Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

До Буського районного суду Львівської області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що відповідно до судового наказу Буського районного суду Львівської області від 22.06.2016 року з відповідача, на її користь стягуються аліменти на утримання доньок [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що підставою для зміни розміру аліментів є те, що з часу видачі судового наказу про стягнення аліментів з Відповідача розмір витрат на утримання дітей значно зріс, вони потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку із навчанням та розвитком, необхідністю забезпечення належних умов проживання, повноцінного харчування, одягу тощо. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін (в т.ч. вартості продуктів харчування) та мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, недостатньо для матеріального утримання їх дітей, що ставить її у скрутне матеріальне становище, враховуючи і те, що вона ніде не працює, оскільки не має з ким залишити дочок у вільний від навчання час. Так, вона з дітьми проживає в орендованому житловому будинку (власного житла у неї немає), а тому значна частина доходу йде на сплату орендної плати та комунальних платежів. Згідно довідки КНП БРР «Буської центральної районної лікарні» від 30.07.2019 року, вона звертається в Буську ЦРЛ на прийом до сімейного лікаря з приводу захворювань їх дітей та призначення лікаря з приводу їх лікування виконує в повному обсязі. Також діти відвідували ДНЗ « Берізка », зокрема, дочка [PERSON] протягом 2015-2019 років, а [PERSON] з [PERSON] протягом 2017-2018 років, оплату за який вона здійснювала самостійно. На даний час дочки навчаються в Буській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, зокрема, [PERSON] та [PERSON] перейшли в 2 клас, а Зоряна - з початку навчального року приступає до навчання в 1 класі, що підтверджується довідками зі школи, а тому, перед початком навчального року як і впродовж навчання виникає необхідність придбання дітям різноманітного шкільного приладдя, одягу, взуття, спортивної форми тощо. Крім того, діти розвиваються, їм цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї тощо, однак самостійно вона не може забезпечити вказані потреби дітей. Відповідач свої доходи приховує та обмежується виплатою аліментів у вказаному розмірі (згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 02.07.2019 р. ВП № 51505879, на даний час з останнього стягуються аліменти в розмірі 1824,30 грн.), жодної іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Як їй відомо, інших осіб на утриманні у [PERSON] не має, він працездатний, має автомобіль та віднедавна користується трактором, що слугує для нього додатковим джерелом доходів, які він, як вона вказала, приховує, а отже, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у більшому розмірі. Крім того, відповідно до приписів ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Також, позивач до початку судового засідання подала заяву про зменшення позовних вимог, в яких просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] в розмірі однієї третини заробітку ( доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач за первісним позовом та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, зменшені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, щодо зустрічного позову не заперечили, позовні вимоги визнали. Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, зменшені позовні вимоги визнав повністю та просив їх задоволити. 11.11.2019 року він звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] , третьої особи Буський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, Служба у справах дітей Буської районної державної адміністрації Львівської області про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів. Зустрічний позов мотивує тим, що 24.12.2010 року між ним, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом ДРАЦС Буського районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №115. За час їхнього подружнього життя, в шлюбі народилось троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки їх сімейне життя не складалось, 16.05.2017 року, рішенням Апеляційного суду Львівської області, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати спільно з матір`ю. Відповідач переїхала з дітьми з квартири в якій вони спільно проживали ще до розірвання шлюбу, і до сьогоднішнього дня проживає окремо. 31 травня 2016 року Буським районним судом Львівської області було видано судовий наказ у справі №440/618/16-ц, згідно котрого наказано стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 травня 2016 року. Після цього, він сплачував аліменти, а також додатково забезпечував їх, періодично з ними бачиться та проводить час спільно з дітьми. В подальшому йому стало відомо про те, що за час їхнього спільного проживання з відповідачем, вона неодноразово йому зраджувала, що дало підстави сумніватись у тому, що діти, народжені в їхньому шлюбі та батьком котрих він записаний у свідоцтві про їхнє народження, є його кровними дітьми та мають із ним кровне споріднення. Внаслідок цього, в червні 2019 року було проведено тест ДНК в медико- генетичному центрі «мама папа». В результаті проведеної перевірки, він отримав результат тестів ДНК, котрі показали, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] .. Разом з тим, результати аналізів показали, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є його біологічними дітьми. Тому враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , не є його донькою, вважає, що подальше стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] є неправомірним та таким, що суперечить його інтересам. Зустрічний позов підтримав, просив його задоволити. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позовів відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони шлюб розірвали 16.05.2017 року, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2017 року № 440/1145/16-ц. В шлюбі народилися доньки [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] . В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеним головним державним виконавцем Буського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Львів) при примусовому виконанні судового наказу №440/618/16-ц, виданого 22.06.2016 року Буським районним судом Львівської області про стягнення аліментів, заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 року становить 11062,10 грн. Виходячи з даного розрахунку, станом на 01.02.2019 року сума заборгованості становить 11062,10 грн., що вказує на ухилення відповідачем від виконання рішення суду. Відповідач не подав суду доказів, які б доводили поважність підстав невиконання ним свого обов`язку зі сплати аліментів, а відтак утримання дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістомст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182СК. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги що відбулися зміни в законодавстві, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, судом враховано інтереси дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а тому, вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Відповідно до ч.3 ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьком дитини згідно свідоцтва про народження зазначений [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є малолітньою і позивач [PERSON] відповідно до вимог СК звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства в межах визначеного законом строку. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Позивач [PERSON] оспорив своє батьківство шляхом пред`явлення позову до суду. В підтвердження своєї позиції позивач за зустрічним позовом представив суду результат аналізу ДНК, згідно якого [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Таким чином, позивач за зустрічним позовом [PERSON] представив суду належний доказ щодо батьківська, яке він оспорює. У справі «Romanov v. Russia» № 76594/11, рішення від 09 липня 2019 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що така негнучка тимчасова межа не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві», оскільки вона не дозволяє брати до уваги конкретні обставини справи та побажання зацікавлених сторін і тому не може забезпечити справедливий баланс між спільними інтересами захисту правової визначеності сімейних відносин і права зареєстрованого батька на те, щоб його батьківство було оскаржено в світлі біологічних доказів. Крім того, на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, що також узгоджується з практикою ЄСПЛ (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, проаналізувавши усі обставини на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Outcome: approved