Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

В травні 2019 року Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, однак в подальшому за заявою представника позивача позовні вимоги до [PERSON] було залишено без розгляду в зв`язку зі смертю останньої та просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Дитина [PERSON] з 30.11.2018 року по теперішній час перебуває на обліку в Службі у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежними виконанням батьками обов`язків по вихованню, лікуванню та навчанню сина, ведення ними асоціального способу життя. [PERSON] є дитиною з особливими потребами, має важке захворювання та потребує постійного лікування та турботи з боку батьків. Мати дитини [PERSON] вироком Вінницького міського суду від 13.10.2017 року засуджена за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. З батьками дітей протягом 2018-2019 років систематично проводилась профілактично-роз`яснювальна робота як працівниками Служби у справах дітей Вінницької міської ради, так і працівниками Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, ювенальної превенції ВВП ГУНП України у Вінницькій області, але поведінка [PERSON] та [PERSON] на краще не змінилася, вони продовжували вести асоціальний спосіб життя та неналежно виконувати батьківські обов`язки. Батьки дитини [PERSON] , [PERSON] протягом тривалого часу не здійснювали належного лікування сина, що створило реальну загрозу для його життя та здоров`я. Батьки не забезпечили реалізацію права дитини на освіту, а саме протягом 2018-2019 років [PERSON] систематично не відвідував заняття у школі, фактично не засвоїв програму п`ятого класу, у якому він за віком навчається. За місцем проживання дитини батьками не створено належних житлово-побутових умов. У будинку, де проживає сім`я [PERSON] , систематично збираються сторонні особи сумнівної поведінки, які спільно з батьками дитини ввечері та вночі розпивають спиртні напої, створюють для хворої дитини несприятливі умови проживання та відпочинку. При вирішенні питання стягнення аліментів позивач просив врахувати, що у батьків дитини інших малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, тому вони можуть сплачувати на утримання сина по 1/4 частині заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, на виконання своїх обов`язків щодо здійснення соціально-правового захисту дітей, Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з даним позовом. За клопотанням позивача ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2019 року позовну вимогу Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду у зв`язку зі смертю відповідачки [PERSON] (а.с. 65). В судовому засіданні представник позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що з січня 2019 року [PERSON] навчається у ЗОШ І-ІІІ ступенів ВМР №27, а раніше навчався у ЗОШ І-ІІІ ступенів ВМР №13. За період його навчання у школі неодноразово хлопчик без поважних причин не відвідував школу. Звернення до батьків з приводу цього не принесли жодного результату. Батько [PERSON] не турбується про здоров`я та матеріальне забезпечення хлопчика, який хворіє та потребує постійного лікування. [PERSON] без поважних причин не відвідує школу. Умови проживання дитини є незадовільними, оскільки в будинку відсутнє опалення. Враховуючи те, що дитина потребує постійного лікування, їй надавалися безкоштовні ліки, але батьки дитину не лікували, ліки не отримували, пояснюючи це тим, що відсутні кошти на проїзд. Свідки неодноразово відвідуючи сім`ю дитини за місцем проживання бачили, що в будинку перебувають асоціальні особи та сумнівні компанії. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.06.2019 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 62). Дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства (а.с. 14). Мати дитини - [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» отримувала допомогу на [PERSON] з 01.03.2013 року (а.с. 15). Листом №13861/201/018 від 29.11.2018 року Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області повідомлено начальника Служби у справах дітей ВМР, що лист від 19.11.2018 року №ЗІ-00-011-54930 щодо повернення до навчання неповнолітнього [PERSON] , учня 5-го класу ЗОШ №13 розглянуто. Під час розгляду даного клопотання було встановлено, що неповнолітній [PERSON] не відвідує навчальний заклад, як пояснила його матір [PERSON] , прож. в [ADDRESS] через те, що далеко їхати до школи. З матір`ю неповнолітнього [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків, здобуття сином повної середньої освіти та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (а.с. 16). Листом Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-07/27 від 08.01.2019 року, адресованого начальнику Служби у справах дітей ВМР повідомлено, що працівниками ВМЦСССДМ спільно зі спеціалістами Служби у справах дітей неодноразово було здійснено вихід за місцем проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В ході інспектування з`ясовано, що батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, порушується право дитини на отримання освіти, оскільки з 01.10.2018 року [PERSON] не відвідує навчальний заклад. З членами родини були проведені бесіди щодо особливостей виховання дитини, виконання батьківських обов`язків, підвищення рівня виховного потенціалу, профілактики вживання алкоголю, тощо (а.с. 17). Крім того, в матеріалах справи міститься звернення адміністрації КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 ВМР» за №272 від 08.11.2018 року до начальника служби у справах дітей ВМР (а.с. 19), відповідно до якого повідомлено про відсутність на навчальних заняттях дитини [PERSON] Класний керівник [PERSON] , соціальний педагог [PERSON] , психолог [PERSON] та старший лейтенант, інспектор ЮП СП Лівобережного ВП Тарасюк В.В. відвідали 19 жовтня 2018року сім`ю вдома, обстежили житлово-побутові умови дитини, попередили маму [PERSON] (батька вдома не було) про відповідальність за виховання дитини, але [PERSON] в школу так і не прийшов. Сім`я проживає у приватному будинку, у якому за борги відключено газ та електроенергію. У кімнатах брудно, холодно, [PERSON] немає місця для виконання уроків. У сараї живе безхатченко з дозволу [PERSON] . Також зі звернення адміністрації КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №27 ВМР» за №132 від 20.03.2019 року до начальника служби у справах дітей ВМР (а.с. 20) суд встановив, що було повідомлено про відсутність на навчальних заняттях дитини [PERSON] Коли учень не з`явився на уроки, класний керівник [PERSON] зателефонувала бабусі хлопчика, яка повідомила, що він хворіє. Щодня в телефонному режимі класний керівник цікавилася станом здоров`я [PERSON] саме у бабусі, тому що батьки на телефонні дзвінки не відповідали. З 05.03.2019 - терміну, який припинив дію медичної довідки, [PERSON] до навчання не приступив. На телефонні дзвінки батьки учня не відповідали. Запит на медичний заклад підтвердив те, що учень пройшов лікування і може відвідувати школу. 14.03.2017 класний керівник відвідала помешкання за адресою проживання сім`ї [PERSON] , але двері ніхто не відчинив, спілкування не відбулося. Розмова з бабусею теж не прояснила ситуацію, вона не знає причини, по якій хлопчик не відвідує школу. З актів обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 02.10.2018 року, 19.10.2018 року, 21.03.2019 року (а.с. 21, 24-25) вбачається, що було відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] . Сім`я складається: мати - [PERSON] - не працює, батько - [PERSON] не працює, дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина не відвідує навчальний заклад. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням та матеріальним забезпеченням свого сина [PERSON] протягом тривалого часу, не забезпечує реалізацію права дитини на освіту, а саме дитина [PERSON] систематично не відвідував заняття у школі. Батько дитини веде асоціальний спосіб життя, не цікавиться його здоров`ям, тривалий час не лікує дитину, не забезпечує належні житлово-побутові умови для проживання дитини, його догляд, що стверджується письмовими доказами та поясненнями свідків в судовому засіданні. Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.05.2019 року №01-00-011-23251 визнано доцільним позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Отже, всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до його дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: відповідач тривалий час веде асоціальний спосіб життя, не піклується про дитину, не приймає будь-якої участі у забезпеченні дитини необхідним з метою його належного життєвого рівня (харчування, медичного догляду, необхідних речей), не цікавиться життям дитини та повсякденними подіями які виникають у його житті, а відтак є усі необхідні підстави передбачені законом для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів(ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому фактичні обставини справи, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів, враховує те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні 11-річного сина, взаємний обов`язок батьків по його утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим стягувати щомісячно з відповідача аліменти в розмірі по 1/4 частки з всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Оскільки позов задоволено у повному обсязі та позивач при подачі даного позову звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1536,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved