overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в позові зазначає, що 19.12.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського міського управління юстиції м. Запоріжжя було зроблено актовий запис № 747. Від шлюбу сторони дітей не мають. Фактично родина розпалася, спільного господарства позивачка з відповідачем не ведуть. Подружні відносини припинені, посилаючись на те, що подальше збереження сімї не можливе, просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. В судове засідання позивач надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин,викликалася шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивачки ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 19.12.2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, про що надано копію свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 112862. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 06.11.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює не офіційно, має дохід, однак про сімю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 06 листопада 2010 року позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2014, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на дитину, але вона бажає щоб він сплачував аліменти згідно виконавчого листа, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 16.08.2014 сторони перебуваюсь у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 05 жовтня 2013 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. На протязі останніх пяти місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, але офіційно не працює, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 28.05.1988 року. Від шлюбних відносин неповнолітніх дітей не мають. На протязі останніх десяти років вони не проживають разом, за цей час ніхто з них не робив кроків примирення. В добровільному порядку через органу РАЦС чоловік розірвати шлюб відмовляється. Після розірвання шлюбу бажає залишити за собою до шлюбне прізвище «Кравченко». В судовому засіданні позивачка відсутня. В матеріалах справи є її заява, відповідно до якої вона просить суд розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні відсутній, від нього надійшла заява, відповідно до якої він просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28 травня 1988 року, який зареєстровано Великощимельською сільською радою Щорського району Чернігівської області, актовий запис № 7. Від спільного сімейного життя неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили спільне проживання, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувавши тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.02.1998 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає зі сторонами, але перебуває на її утриманні. Син [PERSON] є дитиною інвалідом, потребує лікування та догляду, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, самоусунувся від утримання сина. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доход) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем 20.02.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рога Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №59, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає зі сторонами, але перебуває на утриманні позивачки. Згідно довідки з Управління праці та соціального захисту населення №19 від 28.05.2015 року, [PERSON] є дитиною інвалідом, і позивачу виплачується соціальна допомога на дитину інваліда. Згідно довідки про склад сімї від 26.05.2015 року сторони проживають разом з неповнолітньою дитиною за адресою: вул. Декабристів, 91. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку утримувати сина, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча має таку можливість, доказів протилежного суду не надав. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини на користь позивачки аліменти. Враховуючи, що відповідач інших утриманців не має, а також стан здоровя неповнолітньої дитини, суд вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві зазначає, що 28.05.1996 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], про що Малотокмачанською сільською радою Оріхівського району Запорізької області в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 19. Від шлюбу мають семеро дітей, пятеро з яких вже дорослі, а двоє є неповнолітніми: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 069759 від 14.01.2003 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 131509 від 18.12.2003 року (а.с. 4,5). З відповідачем позивачка проживає окремо, добровільну матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Наскільки відомо позивачці, на даний момент інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Враховуючи той факт, що вирішити мирним шляхом питання участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей не представляється можливим, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав дітей. Просить стягнути аліменти на неповнолітніх дітей. До судового засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судові засідання відповідач не зявлявся, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, доказів, що підтверджують поважність причин неявки до суду не надав (а.с.21-23). Суд вважає справу необхідно розглядати у заочному порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Ц ПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки забовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначає, що 07.10.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 439 (а.с.26). Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 080280 від 21.02.2008 року (а.с. 3). З відповідачем позивачка проживає окремо, добровільну матеріальну допомогу на утримання доньки він не надає. Наскільки відомо позивачці, на даний момент інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Враховуючи той факт, що вирішити мирним шляхом питання участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей не представляється можливим, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав дітей. Просить стягнути аліменти на неповнолітніх дітей. До судового засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судові засідання відповідач не зявлявся, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, доказів, що підтверджують поважність причин неявки до суду не надав (а.с.18,24,29). Суд вважає справу необхідно розглядати у заочному порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Ц ПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки забовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 13 серпня 1988 року уклала шлюб з відповідачем, який був розірваний 09 березня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 13 серпня 1988 року, який був розірваний 09 березня 2012 року ( а.с. 8). Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Малолітній [PERSON] проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.13). Відповідно до копії консультаційного висновку КЗОЗ « Харківська міська дитяча лікарня № 5» малолітній [PERSON] є інвалідом дитинства, має захворювання дитячий церебральний параліч (а.с.10). Позивачка отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда ( а.с.11). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обовязок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 27 травня 2015 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved