Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивований тим, що 02.02.2009 року до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулась [PERSON] за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, оскільки вона не отримувала аліментів від [PERSON]. На підставі поданих документів було призначено тимчасову допомогу. За період з 01.02.2009 року по 31.10.2014 року [PERSON] отримала вище зазначену допомогу в сумі 15 893, 63 гривень. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 15 893, 63 гривень, як таких, що виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги, на користь Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві, і просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнавав і просив суд відмовити в їх задоволенні. По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На виконанні в Староміському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 30.03.2007 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.01.2007 року і до повноліття дитини. Відповідно до заяв [PERSON] про призначення соціальної допомоги від 09.02.2009 року, 22.10.2009 року, 14.05.2010 року, 11.04.2011 року, 29.11.2011 року, 23.05.2012 року, 26.12.2012 року, 29.11.2013 року, 30.05.2014 року та на підставі довідок Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 13.01.2009 року, 14.10.2009 року, 05.05.2010 року, 11.04.2011 року, 21.11.2011 року, 21.05.2012 року, 10.12.2012 року, 04.11.2013 року, 19.05.2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації [PERSON] було призначено тимчасову соціальну допомогу. (а.с. 5-28) З довідки від 13.10.2014 року вбачається, що сума виплачених [PERSON] коштів у вигляді тимчасової соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з 01 лютого 2009 року по 31 жовтня 2014 року складає 15 893, 63 гривень. (а.с. 29-30) Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, даний обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частинами 8 та 9 статті 181 СК України встановлено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п. 7 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року тимчасова допомога призначається кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Відповідно до вказаного Порядку, позивач не зобов'язаний проводити перевірку матеріалів виконавчого провадження на предмет наявності чи відсутності підстав для видачі зазначених довідок, або самостійно встановлювати факти викладені у довідці ДВС. Однією із підстав для надання державної допомоги дітям є - ухилення від сплати аліментів, і саме з цієї підстави була надана допомога [PERSON] Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини на виконання судового рішення, а фактично стягувач отримала їх за рахунок коштів держави на загальну суму 15893 гривень 63 копійки. При чому, судом встановлено, що відповідач знав про свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини на виконання судового рішення, але не виконував його. Твердження відповідача про те, що він сплачував аліменти не підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того, судом прийнято до уваги, що відповідач, як боржник за судовим рішенням про стягнення аліментів, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» мав повідомляти державного виконавця про здійснені виплати, якщо такі дійсно мали місце, та міг перевірити правильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів і, в разі незгоди з ним, оскаржити в установленому порядку. Для надання державної допомоги УПСЗН достатньо лише довідки від ДВС про несплату аліментів за останні шість місяців, що передують поданню відповідної заяви. [PERSON] не оскаржував дії посадових осіб ДВС з приводу виконання чи неналежного виконання рішення суду про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, принципи розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 15 893 гривень 63 копійки, як таких, що виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги за період з 01 лютого 2009 року по 31 жовтня 2014 року на користь Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, оскільки вимоги в цій частині є обґрунтованими і доведеними. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved