Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), про стягнення пені у зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів та стягнення аліментів на повнолітню дитину. Предметом позову є стягнення 294690,38 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів та 1325,00 грн. аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що позивач та відповідач мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконанні в ВДВС Солом`янського РУЮ перебувають два виконавчі провадження щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] (виконавче провадження №56208821), а також щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] (виконавче провадження № №56208285). Відповідач ухиляється від виконання рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] , а тому утворився борг, який складає 234000,00 грн. Крім цього, відповідач ухиляється від виконання рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , а тому утворився борг, який складає 58891,00 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в сумі 1325,00 грн., що становить половину місячних витрат, з моменту ухвалення рішення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання, яке відбулось 19 жовтня 2020 року позивач не з`явився, однак, в матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій також зазначено про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не подавав. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до копій свідоцтва про народження від 26 лютого 2005 року, серії [NUMBER] , від 22 червня 2000 року, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , позивач та відповідач мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11). Постановою Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на підставі виконавчого листа №2-524/01, виданого 12 лютого 2001 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, щомісячно починаючи з 02.02.2001 на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення сином повноліття, а потім по ј частині з усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] повноліття відкрито виконавче провадження №56208285 (а.с. 21). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року у справі №760/21254/14-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-8). 27 березня 2018 року Солом`янським районним судом м. Києва видано дублікат виконавчого листа (а.с. 39). 10 квітня 2018 року Солом`янським районним судом м. Києва видано дублікат виконавчого листа (а.с. 47). Постановою Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на основі виконавчого листа №760/23599/14-ц відкрито виконавче провадження №56208821 (а.с. 19). Відповідно до довідки № 754/14 від 17 жовтня 2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, у період з 01.04.2014 по 30.09.2014, згідно виконавчого листа №2-524 відомості про сплату аліментів в матеріалах виконавчого провадження відсутні (а.с. 34). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №1100/9 від 29 липня 2013 року за період з січня 2002 року по червень 2013 рік та станом на 01.07.2013 рік заборгованість по сплаті аліментів становила 113516,38 грн., а аліменти за вказаний період відповідачем не сплачувались (а.с. 41-38). Згідно розрахунку заборгованості від 01.10.2014, за період з січня 2002 року по вересень 2014 рік та станом на 01.10.2014 рік заборгованість по сплаті аліментів становила 137524,60 грн., а аліменти за вказаний період відповідачем не сплачувались (а.с. 35-38). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 23 вересня 2020 року, вих. №139935, у виконавчому провадженні №56208285, за період з 02 лютого 2001 року по 26 березня 2018 року сума заборгованості становить 227850,76 грн., яка утворилася станом на 01 вересня 2020 року. При цьому за період з 19 лютого 2020 року по 27 серпня 2020 року сплачено заборгованість у розмірі 7949,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 23 вересня 2020 року, вих. №139724, у виконавчому провадженні №56208821, за період з жовтня 2014 року по серпень 2020 року та станом на 01 вересня 2020 року, сума заборгованості становить 54428,59 грн. Оцінка обставин. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року №2401 «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Наведений порядок обчислення пені за несплату аліментів наведений у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, однак рішення суду про стягнення аліментів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що також підтверджується матеріалами виконавчого провадження №56208285 та №56208821. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Однак, незважаючи на наявність виконавчого провадження, з листопада 2015 року стягнення не проводилось, а заборгованість зі сплати аліментів зростала наростаючим підсумком, що змушує суд звернути увагу на майновий стан відповідача та його спроможність сплачувати пеню за несплату аліментів. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розрахунок суми пені відповідає встановленим вимогам, а тому позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі 294690,38 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в сумі 1325,00 грн. на місяць з моменту ухвалення рішення, то суд зазначає таке. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом беззаперечно встановлено, що дочка сторін у справі, [PERSON] , [INFO] , досягнула повноліття, стягнення аліментів на її утримання припинено, вона продовжує навчання в Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правничому коледжі» на двох факультетах. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК України). Поясненнями позивача в судовому засіданні встановлено, що навчання дочки потребує значних коштів, самостійно нести витрати на навчання дочки вона не взмозі, її заробітної плати на вистачає для покриття витрат на навчання дочки, а тому, просить половину витрат на навчання, що становить 1325,00 грн. на місяць, покласти на відповідача. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , досягнула повноліття, однак продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги на навчання, беручи до уваги те, що відповідач [INFO] , є особою працездатного віку, а також, враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, крім того, беручи до уваги той факт, що відповідачем не подано суду жодних доказів для спростування позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1325,00 грн., починаючи з 19 жовтня 2020 року, до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення нею 23-х років. На думку суду, такий розмір аліментів є достатнім в нинішніх умовах проживання, з урахуванням продовження навчання дочкою відповідача, її потреб. Розподіл судових витрат. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved