Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

В серпні\~2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив:\~визнати його\~батьком малолітньої\~[PERSON],\~[INFO];\~внести зміни\~у актовий\~запис №\~68\~від 21\~січня 2009\~року про\~народження [PERSON],\~[INFO],\~зроблений Красногвардійським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Дніпропетровського\~міського управління\~юстиції,\~щодо відомостей\~про батька,\~а саме:\~вказати її\~батьком -\~[PERSON],\~[INFO],\~уродженця [INFO];\~та видати\~нове свідоцтво\~про народження\~дитини -\~[PERSON],\~[INFO],\~де батьком\~дитини вказати\~саме [PERSON],\~[INFO],\~уродженця [INFO].\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав\~на те,\~що з\~лютого 2008\~року він\~перебував у\~фактичних шлюбних\~відносинах з\~[PERSON],\~[INFO].\~Вони проживали\~з нею\~в сімейному\~гуртожитку,\~де їй,\~як працівнику\~АТ «ДАЗ»,\~була надана\~кімната №\~308\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Леоніда Жебуньова,\~11\~(стара\~адреса:\~м.\~Дніпропетровськ,\~вул.\~Братів Міллер,\~11).\~У них\~були такі\~відносини,\~які притаманні\~подружжю,\~вони мали\~спільний бюджет,\~піклувались один\~про одного,\~разом проживали.\~На момент\~їхнього знайомства\~з [PERSON],\~тобто на\~лютий 2008\~року,\~ні він,\~ні вона\~не перебували\~у інших\~шлюбах.\~В період\~шлюбних стосунків\~з [PERSON]\~вона завагітніла,\~а через\~деякий час\~повідомила йому\~про це.\~Він був\~дуже радий\~даній обставині,\~бо дуже\~хотів мати\~дітей від\~[PERSON],\~яку кохав\~і вважав\~своєю єдиною\~жінкою.\~Після того,\~як він\~дізнався про\~вагітність своєї\~фактичної дружини,\~він став\~наполягати на\~тому,\~щоб вони\~зареєстрували шлюб.\~Однак по\~причині того,\~що вона\~мешкала у\~гуртожитку та\~стояла на\~квартирному обліку,\~і у\~разі реєстрації\~шлюбу могла\~не отримати\~житлове приміщення,\~вони вирішили\~поки не\~реєструвати наші\~стосунки. 10 січня 2009 року [PERSON] народила дочку [PERSON]. У актовому записі про народження дитини матірю вказана [PERSON], а батьком - [PERSON]. Дані відомості про батька записані за заявою матері на підставі ст. 135 Сімейного Кодексу України. Він був дуже радий народженню дочки, забрав матір з дитиною з пологового будинку, піклувався про них, купив всі необхідні речі. Він не записав дитину на своє ім'я по причині того, що його дружина вважала, що в разі того, як дочка буде записана на імя її фактичного чоловіка, її виселять з гуртожитку та знімуть з квартирного обліку. Влітку 2013 року [PERSON] повідомила його про свою другу вагітність. Дізнавшись про це, він став прохати її зареєструвати шлюб до народження їхньої другої дитини. 08 листопада 2013 року був укладений шлюб між ним та [PERSON]. 20 січня 2014 року у них з [PERSON] народилася ще одна донька, [PERSON]. Через де якийсь час, коли їхній старшій дочці потрібно було іти до школи, він запропонував своїй дружині зареєструвати доньку на його імя. Однак, у звязку з тим, що його дружина стала скаржитись на стан здоровя, вони відклали цю процедуру до її одужання. Впродовж всього часу хвороби дружини він піклувався про дітей, доглядав їх, а також піклувався та лікував дружину. Проте, хвороба взяла своє і 22 липня 2018 року його дружина, [PERSON], померла у віці 34 роки. Після смерті його дружини, у звязку з тим, що старша донька не зареєстрована на нього, виникли питання в органі опіки та піклування Чечелівського району м. Дніпра, щодо правомірності виховання ним старшої доньки. Орган опіки та піклування запропонував йому оформити опікунство над дитиною чи вирішити питання щодо батьківських прав на старшу дочку. При цьому, дочка знає, що він її батько, у них у родині взаємна любов та розуміння. Він не уявляє собі життя без цих людей, вважаючи їх самими близькими та рідними. З дня народження по теперішній час народжена у [PERSON] донька [PERSON] вважає його своїм батьком, бо він дійсно є її біологічним батьком, він проживає разом з доньками, піклується про них, матеріально забезпечує. Тому, після смерті дружини, він звернувся до третьої особи з проханням про реєстрацію старшої доньки на його імя, але йому повідомили про необхідність звернення до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін у актовий запис. У звязку з вищевказаним, він був вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала в повному обсязі позовні вимоги позивача та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вказала, що повністю покладається на рішення суду. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2009 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження [PERSON] 1-КИ № 226373, виданим повторно 27.01.2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 68 від 21.01.2009 року (а.с.11). Відомості про батька малолітньої [PERSON], [INFO], записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 10.02.2012 року за № 00010084813 (а.с.24). Згідно цього Витягу, а також свідоцтва про народження дитини, її батьком є [PERSON]. 08\~листопада 2013\~року [PERSON]\~та [PERSON], позивач у справі, уклали шлюб в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб № 1617 від 08.11.2013 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом [PERSON] І-КИ № 267486 від 08.11.2013 року (а.с.16). В той же час, судом встановлено, що [PERSON] померла 22 липня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть [PERSON] І-КИ № 829720, виданим 23.07.2018 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис про смерть № 1468 від 23.07.2018 року (а.с.17). У звязку з вищевказаним, наказом Управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради від 01.08.2018 року за № 11 малолітню [PERSON], [INFO], було тимчасово влаштувано у сімю вітчима, [PERSON], до вирішення питання щодо встановлення опіки над нею. А також, рішенням виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради від 21.08.2018 року за № 116 малолітній [PERSON], [INFO], було надано статус дитини-сироти. Позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання батьківства та внесення змін у актовий запис про народження малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки вважає, що саме він є біологічним батьком дитини. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. При цьому, положеннями ч. 2 ст. 128 СК України встановлено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема, в порядку § 1 [PERSON] 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду був наданий висновок експерта № 454 від 22.08.2018 року, складений спеціалістом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, і згідно якого, громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с.31-33). Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що представник відповідача визнає позовні вимоги позивача, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову в частині визнання батьківства наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги в частині визнання батьківства обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, згідно з положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази та з урахуванням висновку експерта по проведеній судово-медичної експертизи, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO], батьком малолітньої [PERSON], [INFO], та внести зміни у актовий запис № 68 від 21 січня 2009 року про народження [PERSON], [INFO], зроблений Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, щодо відомостей про батька, а саме: вказати її батьком - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. Щодо позовних вимог позивача про видачу нового свідоцтво про народження дитини - [PERSON], [INFO], де батьком дитини вказати саме [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки після внесення змін в актовий запис про народження дитини, Чечелівський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно з вимогами чинного законодавства, має видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін. Тому, суд вважає необхідним відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в частині видачі нового свідоцтва про народження дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial