Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» із заявою про продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її згоди. Заява мотивована тим, що психічний стан [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], протягом 2012 року після низки психотравмуючих ситуацій: розлучення батьків, навантаження в університеті, порушився сон, зник апетит, знизився настрій, виникла тривога, нудьга, стала замкнутою, розгубленою, плаксивою, уходила з дому, усамітнювалась, нічим не цікавилась, зник інтерес до навчання, стверджувала, що «вона не гарна, нікому не потрібна, в неї нічого не виходить, люди почали гірше до неї ставитись ніж раніше..» висловлювала думки «про небажання жити» (рік тому з суїцидальною метою намагалась розбити голову). Тоді ж вперше лікувалась стаціонарно в 6 відділенні ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка з 17.04.2013 року по 22.05.2013 року з діагнозом : важкий депресивний епізод з психотичними симптомами та суїцидальними думками. Була виписана з покращенням стану. З кінця травня 2013 року двічі намагалась отруїтись ліками, повішатись, сиділа не рейках на залізничному вокзалі. Остання госпіталізація в 6 від. ВОПНЛ з 10.07.2013р. по 09.08.2013 р. 05.08.2013 року представлена на ЛКК з діагнозом: шизоафективний розлад, змішаний тип з суїцидальними тенденціями. Висновком лікарів-психіатрів від 05.08.2013 року: [PERSON] рекомендовано призначити примусове амбулаторне лікування. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2013 року : призначити [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди . Висновком комісії лікарів-психіатрів від 27.01.2014 року: за психічним станом [PERSON] рекомендовано продовжити амбулаторне примусове психіатричне лікування без її згоди. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2014 року: продовжити [PERSON] надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її згоди. Представник заявника та прокурор підтримали заяву в повному обсязі та просили суд її задовольнити. [PERSON] не заперечила проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що психічний стан [PERSON] протягом 2012 року після низки психотравмуючих ситуацій: розлучення батьків, навантаження в університеті, порушився сон, зник апетит, знизився настрій, виникла тривога, нудьга, стала замкнутою, розгубленою, плаксивою, уходила з дому, усамітнювалась, нічим не цікавилась, зник інтерес до навчання, стверджувала, що «вона не гарна, нікому не потрібна, в неї нічого не виходить, люди почали гірше до неї ставитись ніж раніше..» висловлювала думки « про небажання жити» (рік тому з суїцидальною метою намагалась робити голову). Тоді ж вперше лікувалась стаціонарно в 6 відділенні ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка з 17.04.2013 року по 22.05.2013 року з діагнозом: важкий депресивний епізод з психотичними симптомами та суїцидальними думками. Була виписана з покращенням стану. З кінця травня 2013 року двічі намагалась отруїтись ліками, повішатись, сиділа не рейках на залізничному вокзалі. Остання госпіталізація в 6 від. ВОПНЛ з 10.07.2013р. по 09.08.2013 р. 05.08.2013 року представлена на ЛКК з діагнозом: шизоафективний розлад, змішаний тип з суїцидальними тенденціями. Висновком лікарів-психіатрів від 05.08.2013 року: [PERSON] рекомендовано призначити примусове амбулаторне лікування. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2013 року : призначити [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди . Висновком комісії лікарів-психіатрів від 27.01.2014 року: за психічним станом [PERSON] рекомендовано продовжити амбулаторне примусове психіатричне лікування без її згоди. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2014 року: продовжити [PERSON] надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її згоди. Протягом 6-ти місяців [PERSON] перебувала під наглядом дільничного лікаря-психіатра, отримувала підтримуюче амбулаторне лікування. На тлі призначеного лікування стан пацієнтки значно не покращився: буває конфліктною, тривожною, немає усвідомленого розуміння необхідності безперервності лікування. Була оглянута в диспансерному відділенні комісією лікарів-психіатрів в зв'язку з закінченням терміну АППД. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 21.07.2014 року № 56 за станом психічного здоров'я [PERSON] рекомендовано продовжити амбулаторне примусове психіатричне лікування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатрів повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В зв'язку з викладеним суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved