Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що причиною звернення до суду з даним позовом є те, що у них відсутні сімейно шлюбні відносини, проживають окремо з січня 2013 року,спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи уїї відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та дату слухання справи повідомлений належним чином,надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 43. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, проживають окремо. Спору про майно сторони не заявили. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Згідно ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved