Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, траті особи, які не заявляють самостійних вимог: Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області та Новоолександрівська сільська рада Ананьївського району Одеської області. Згідно позовної заяви, [INFO] померла матір позивачів - [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала по день смерті в с.Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області. Позивачів зазначають, що їх матір - [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Батьки матері позивачів - [PERSON] та відповідно їх дід та баба є покійними. Як зазначено в позовній заяві, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218, виданим 28 листопада 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області № 245 від 06 серпня 1996 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №311. Позивачі вказують на те, що заповіту стосовно розпорядження своїм майном, [PERSON] не залишила. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до п.4 ст.1268 ЦК України прийняли позивачі, а також їх брат - [PERSON] , оскільки всі вони на момент смерті матері були малолітніми. Згідно позовної заяви, брат позивачів - [PERSON] заявив, що не бажає спадкувати майно їх покійної матері. При цьому, як зазначено в позовній заяві, з метою переоформлення спадкового майна у вигляді вказаного права на земельну частку (пай), позивачі та відповідач звернулися в Ананьївську районну державну нотаріальну контору Одеської області, та на підставі поданих ними заяв 14 січня 2020 року була заведена спадкова справа №13/2020. При цьому, як зазначають позивачі, їх брат - [PERSON] усно підтвердив нотаріусу своє небажання отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину покійної матері [PERSON] . Однак нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та листом за №271/02-14 від 04 березня 2020 року рекомендувала звернутися до суду, мотивувавши причини відмови відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай). Як зазначають позивачі, вони дійсно не знайшли вище вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай). За яких обставин був втрачений вказаний документ, їм невідомо. Проте, відповідно до листа відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №471/101-20 від 16 березня 2020 року, згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 311 на ім`я [PERSON] , 28 листопада 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218 розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах, на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, який перебував в колективній власності КСП «Іскра» та розташований на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Згідно позовної заяви, позивачами була подана заява в редакцію газети «Вісті Ананьївщини» щодо опублікування повідомлення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218 виданого на ім`я [PERSON] , котре було опубліковане у вказаній газеті за № 19 від 11 березня 2020 року. Позивачі вказують на те, що відповідно до листа Ананьївської районної державної адміністрації від 27 квітня 2020 року за вих. № 01-23/767 отримання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого Ананьївською райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] є неможливим та рекомендовано звернутися до суду. При цьому, згідно позовної заяви, позивачі вважають, що не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, за кожною з них може бути визнане право на 1/2 земельної частки (паю) розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах (7,70:2=3,85), оскільки право на земельну частку (пай) на законних підставах належало за життя спадкодавцю, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою від 27 липня 2020 року у справі відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, як справи у спорі щодо спадкування, роз`яснено відповідачу його право подати до суду відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву, порядок та строки реалізації зазначених прав, наслідки неподання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу рекомендованим листом з супровідним листом від 28 липня 2020 року за вихідним №491/586/20/4518/2020 (а.с.50). Зазначений лист було отримано відповідачем 1 серпня 2020 року, що підтверджується розпискою у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.59). Проте, відповідач, а ні в установлений судом п`ятнадцятиденний строк з отримання ухвали про відкриття провадження у справі, а ні на момент розгляду справи відзив на позовну заяву, або зустрічну позовну заяву до суду не подав. Терті особи у справі, отримавши копії ухвали про відкриття провадження у справі, 11 лютого 2021 року до суду письмові пояснення щодо позову не подали. Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року, після виконання завдань підготовчого провадження, визначених статтею 189 ЦПК України, було закрито у справі підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. При цьому, позивачі 11 лютого 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Проте, 11 лютого 2021 року на адресу суду надійшла письмова заява представника позивачів - адвоката Пивовар Юрія Олексійовича (а.с.108), повноваження якого підтверджені ордерами серії ОД №368816 від 10 березня 2020 року (а.с.36) та серії ОД №368818 від 10 березня 2020 року (а.с.37), в якій представник позивачі зазначив, що просить справу розглядати без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою від 5 грудня 2020 року у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.95) про отримання листа суду за вихідним №491/586/2/7321/2020, яким на адресу відповідача було направлено судову повістку (а.с.90), у судове засідання з розгляду справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило. Представники третьої особи - Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки(а.с.94), у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Представники третьої особи - Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.96) про отримання 15 грудня 2020 року листа суду за вихідним №491/586/2/7324/2020, яким на адресу відповідача було направлено судову повістку (а.с.91), у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. При цьому, 25 вересня 2020 року на адресу суду надійшов лист голови Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 16 вересня 2020 року №368 (а.с.66), в якому голова сільської ради зазначив, що проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечує, просить розглядати справу за відсутності представників сільської ради. Проте, 2 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання голови Ананьївської міської ради від 29 січня 2021 року №279 (а.с.97-98), в якому зазначено, зокрема, що відповідно до рішення Ананьївської міської ради від 17 листопада 2020 року №13-VII «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради» розпочато процедуру реорганізації Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, утворено комісію з реорганізації, головою якої визначено Ананьївського міського голову та встановлено, що Ананьївська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Новоолександрівської сільської ради. У зв`язку з викладеним Ананьївським міський голова просив суд розгляд справи відкласти та надати можливість представникам міської ради ознайомитись з матеріалами справи. Розглядаючи вказане клопотання суд зазначає наступне. У відповідності до положень частини 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. При цьому, згідно з частиною 2 статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Новоолександрівська сільська рада Ананьївського району Одеської області 31 липня 2020 року отримала лист Ананьївського районного суду Одеської області від 28 липня 2020 року за вихідним номером 491/586/20/4520/2020 (а.с.54), яким на її адресу було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. В ухвалі про відкриття провадження у справі Новоолександрівській сільській раді Ананьївського району Одеської області було роз`яснено її право в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі надати свої письмові пояснення по суті справи. Проте, 25 вересня 2020 року на адресу суду надійшов лист голови Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 16 вересня 2020 року №368 (а.с.66), в якому голова сільської ради зазначив, що проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечує, просить розглядати справу за відсутності представників сільської ради. Крім того, слід звернути увагу на те, що представники Ананьївської міської ради, подавши 2 лютого 2021 року, заяву про їх правонаступництво відносно Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та надання їм можливості ознайомитись з матеріалами справи, жодних заходів до явки до суду та ознайомлення з матеріалами, що містяться у справі не вжили. Також, щодо ознайомлення з матеріалами справи слід звернути увагу на те, що рішення Ананьївської міської ради від 17 листопада 2020 року №13-VII «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради» Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області мали бути передані, а Ананьївською міською радою прийняті документи, щодо діяльності сільської ради, а отже й отримана сільською радою копія позовної заяви. Суд також бере до уваги, що одним з завдань цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Пунктом 10 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом. Положеннями статті 121 ЦПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Як зазначалося, судом було надано третій особі - Новоолександрівській сільській раді Ананьївського району Одеської області строк на подання пояснень щодо позовної заяви, проте третя особа зазначеним правом в установлений судом строк не скористалася, а, як зазначалося, відповідно до частини 2 статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Будь-яких клопотань про поновлення зазначених строків суду не надано. При цьому, слід звернути увагу також на те, що згідно частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, в клопотанні голови Ананьївської міської ради від 29 січня 2021 року №279 (а.с.97-98) взагалі не міститься будь-яких відомостей про причини, з яких представники міської ради не можуть прийняти участь у судовому засіданні 11 лютого 2021 року. Враховуючи викладене, основні засади та завдання цивільного судочинства, з метою уникнення безпідставного затягування строків розгляду справи, суд прийшов до висновку, що клопотанні про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, про що постановлено протокольну ухвалу. При цьому, враховуючи, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників про дату, час та місце слухання справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін у справі. Крім того слід зазначити, що ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вдіповідач за час розгляду справи у жоден з судових засідань не з`явився, хоча про дати, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Як зазначалося вище, представником позивачв подано до суду заяву (а.с.108), в якій він повідомляє, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням заяв учасників справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивачами є: -[PERSON] , [INFO] , уродженка с.Новоіванівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що в матеріалах справи підтверджується копіями: паспорта громадянина України в форматі ID-картки № [NUMBER] , виданого 3 лютого 2020 року органом 5125 (а.с.12); картки платника податків номер бланка [NUMBER] , виданої 18 лютого 2020 року (а.с.13); довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13 лютого 2020 року №499, виданої балтською міською радою Одеської області (а.с.14); -[PERSON] , [INFO] , уродженка с.Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що в матеріалах справи підтверджується копіями: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області 28 травня 2013 року (а.с.18) та картки платника податків номер бланка [NUMBER] , виданої 29 травня 2015 року (а.с.18-зворот). Відповідачем є [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Ананьїв Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що в матеріалах справи підтверджується копією паспорта громадянина України в форматі ID-картки № [NUMBER] , виданого 19 листопада 2018 року, органом видачі 5123 (а.с.20); довідкою Ананьївської міської ради від 21 липня 2020 року №392 про реєстрацію місця проживання особи (а.с.44). Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати за ними право на спадщину, яка залишилась після смерті їх матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ,виданого 17 січня 2006 року повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції (а.с.21). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачі в позовні й заяві зазначають, що за життя їх мати - [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується доданою до позовної заяви Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14 січня 2020 року №59000421 (а.с.9). З наведеного вбачається, що в даному випадку має місце спадкування за законом. При цьому, відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , як її діти, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області 20 квітня 1993 року (а.с.15) та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Новоолександрівською сільською радою 10 жовтня 1995 року (а.с.19), в яких [PERSON] зазначена матір`ю позивачів. Також, спадкоємцем першої черги є відповідач. Згідно частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як зазначалося, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 січня 2006 року повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції (а.с.21), а отже часом відкриття спадщини є 13 грудня 2005 року. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, позивачі та відповідач є такими, що прияли спадщину, в силу частини 4 статті 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини вони були неповнолітніми особами, оскільки не досягли 14 річного віку, що вбачається, зокрема, з копій їх паспортів (а.с.12, 18, 20). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі просять визнати за ними право на земельну частку (пай) розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218, виданим 28 листопада 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області № 245 від 06 серпня 1996 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №311. Факт належності спадкодавиці зазначеного права за життя в матеріалах справи підтверджується листом відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 16 березня 2020 року №471/101-20 (а.с.30), відповідно до якого згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , 28 листопада 1996 року за №311 Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218 площею 7,70 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 6 серпня 1996 року, який перебував в колективній власності КСП «ІСКРА» та розташований на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Слід зазначити, що згідно пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. При цьому, в листі відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 16 березня 2020 року №471/101-20 (а.с.30) зазначено, що на підставі сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218 державні акти на право власності на землю не реєструвалися. З наведеного вбачається, що право на земельну частку (пай) розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218, виданим 28 листопада 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області № 245 від 06 серпня 1996 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №311. Відповідно до положень статей 1296 ,1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Позивачі зазначають, що вони звернулися до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на зазначену спадщину, проте нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та листом за №271/02-14 від 04 березня 2020 року рекомендувала звернутися до суду, мотивувавши причини відмови відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай). Зазначене підтверджується копією зазначеного листа (а.с.8). При цьому, як зазначають позивачі, вони дійсно не знайшли вище вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай). За яких обставин був втрачений вказаний документ, їм невідомо. Згідно позовної заяви, позивачами була подана заява в редакцію газети «Вісті Ананьївщини» щодо опублікування повідомлення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0538218 виданого на ім`я [PERSON] , котре було опубліковане у вказаній газеті за № 19 від 11 березня 2020 року. Вказане підтверджується копією сторінки з зазначеної газети (а.с.35). Позивачі вказують на те, що відповідно до листа Ананьївської районної державної адміністрації від 27 квітня 2020 року за вих. № 01-23/767 отримання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого Ананьївською райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] є неможливим та рекомендовано звернутися до суду. До позовної заяви додано копію зазначеного листа (а.с.33-34). При цьому, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. З наведеного вбачається, що позивачами обрано вірний спосіб захисту їх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, а також доведено належними і допустимими доказами, обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги. Частинами 1 та 2 статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. При цьому, позивачі просять визнати за ними право на спадщину у рівних частка, а саме по Ѕ частини за кожним, що відповідає положенням ЦК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, у зв`язку з чим судові витрати у справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору, мають бути в повному обсязі покладені на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] згідно квитанції від 9 липня 2020 року №50245135 (а.с.1) було сплачено судовий збір в сумі 1194,16 грн., позивачем [PERSON] згідно квитанції від 9 липня 2020 року №50245267 (а.с.2) було сплачено судовий збір в сумі 1194,16 грн. зазначені суми мають бути стягнуті на користь позивачів з відповідача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved