Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Генічеська РДВ в особі Генічеської державної районної адміністрації звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батьки життям, вихованням та успіхами своєї дитини не цікавляться, матеріально її не утримують станом здоров'я дитини не цікавляться та фактично самоусунулися від її виховання. Матір дитини [PERSON] понад п'ять років проживає на території АР Крим та не відвідує дитину. Батько дитини [PERSON] постійно проживає в м. Мелітополь та має іншу сім'ю. Дитина на даний час навчається в ПТУ №27 м. Генічеськ та за місцем її проживання і навчання батьки успіхами дитини не цікавляться, неповнолітня [PERSON] через складнощі у стосунках зі своїми рідними відмовляється залишати приміщення гуртожитку ПТУ, має тяжке матеріальне становище, не бажає повертатися додому. Просить суд позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Вказує, що батьки дитини фактично самоусунулися від виховання дитини. В ході спілкування з батьком дитини, останній повідомив, що не має впливу на дочку та не може займатися її вихованням, оскільки проживає в м. Мелітополь та має іншу сім'ю Представник служби у справах дітей Генічеської РДА за довіреністю Малецький Я.М. в судовому засіданні вимоги позивача підтримав повністю. Вказує, що позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] відповідатиме інтересам дитини, оскільки відповідачі фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, виїхали за межі Генічеського району та життям дитини не цікавляться. Відповідачі, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, пояснення представника служби у справах дітей, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] як батьки неповнолітньої [PERSON] не спілкуються зі своєю дитиною, не проявляють до неї батьківської турботи, не цікавляться дитиною та не відвідують її, не турбуються про фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на її утримання та виховання. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітня [PERSON] тимчасово влаштована до родини [PERSON]. За весь час після вилучення дитини, відповідачі жодного разу не поцікавилися життям та успіхами останньої, не запропонували свою допомогу, матір дитини виїхала у невідомому напрямку та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, а батько повідомив про неможливість впливу на дитину та відсутністю можливості займатися її вихованням. З матеріалів наданих позивачем, встановлено, що відповідачі за місцем свого колишнього проживання в с. Генічеська гірка Генічеського району Херсонської області характеризуються негативно, вихованням дитини не займаються її життям не цікавляться та фактично самоусунулися від виховання дитини. Згідно пояснення наданого представником Служби у справах дітей Генічеської РДА позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. [INFO] є доцільним, оскільки відповідачі участі у виховання дочки не приймають, життям дитини не цікавляться, допомоги на утримання не надають. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №»3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Цією ж Постановою визначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Оскільки судом встановлено, що відповідачі жодної уваги дітям на протязі тривалого часу не приділяють, суд вважає доведеним належними доказами ту обставину, що [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно вимог Конвенції «Про права дитини» та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Ч.4 ст. 155 СК України вказано, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності, встановленої законом. Вимогами п.2 ч.2 ст. 163 СК України, передбачена можливість позбавлення батьків батьківських прав у випадку ухилення ними від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дітьми. Згідно ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Таким чином, суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON], [PERSON] від своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини, у зв'язку з чим вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того слід взяти до уваги, що статтею 166 ч. 2 СК України передбачено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідачів [PERSON], [PERSON] на утримання їхньої дитини [PERSON], також підлягають до задоволення, в розмірі визначеному позивачем, а саме у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного з батьків на користь особи, яка здійснює утримання дитини.

Outcome: approved