Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

в серпні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, поданим в їх інтересах адвокатом Вуїв О.В., до відповідача [PERSON] про виділення частки в майні, що є спільною частковою власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є співвласниками ( [PERSON] - ѕ частки, [PERSON] - 1/8 частки) земельної ділянки загальною площею 4,11 га (складається з земельної ділянки площею 2,30 га, кадастровий номер 4822080800:15:000:0048, земельної ділянки площею 1,81 га, кадастровий номер 4822080800:15:000:0047), що розташована в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Власником 1/8 частки вищевказаної земельної ділянки є [PERSON] , який успадкував її після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Водночас останній не бажає оформлюватися в спадкових правах належним чином, що створює позивачам складнощі щодо користування та розпорядження належною їм власністю. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 16.10.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Вуїв О.В. не з`явилися. Остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила провести виділення часток у земельній ділянці, відповідно до висновку судового експерта від 08.10.2019 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , її представник адвокат Літвінов С.С. у судове засідання не з`явилися. Від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] . Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, матеріали цивільної справи № 473/2051/2016-ц, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка загальною площею 4,11 га (складається з земельної ділянки площею 2,30 га, кадастровий номер 4822080800:15:000:0048, земельної ділянки площею 1,81 га, кадастровий номер 4822080800:15:000:0047), що розташована в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського призначення (а.с. 5). Спадщину після смерті вказаної особи прийняли [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, ѕ частки спадкового майна (07.07.2010 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом), а також [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці обов`язкової частки в спадщині, по 1/8 частці, кожний (частка останніх була зменшена відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.09.2009 року (а.с. 7 - 15). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] помер [PERSON] (а.с.69, 70). Згідно матеріалів справи, спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] (свідоцтва про право на спадщину не отримали) (а.с.66,67); після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] (29.08.2016 року Приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом) (а.с.12-13, 14-15). Так, згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч. 2 ст. 1278 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України). Аналогічно, згідно ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п. «е» п. 18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. В матеріалах справи наявний висновок судової земельно-технічної експертизи № 88/19 від 08.10.2019 року, відповідно до якого виділ належних позивачам часток ділянки є технічно можливим, експертом запропонований один варіант їх виділу. Заперечень проти такого виділу від співвласників земельної ділянки не надійшло (а.с.42-53). Таким чином, за встановлених обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved