Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем систематично не виконуються покладені на нього, як орендаря земельних ділянок, зобов'язання по сплаті орендної плати за користування орендними земельними ділянками, у зв'язку із чим просить припинити договори оренди землі №1-550 та №1-551 від 29.12.2015 року, повернути за актом прийому - передачі земельні ділянки Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області та стягнути з [PERSON] на користь Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області заборгованість по орендній платі за землю в розмірі 146560 грн. 04 коп., а також стягнути із [PERSON] на користь ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Представник позивача - начальник юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Бойко А.М., який діє на підставі довіреності, виданої 10.05.2018 року за №06-14/79 (яка видана без права передоручення строком на один рік) вимоги довірителя підтримує в частині припинення договорів оренди землі №1-550 від 29.12.2015 року та №1-551 від 29.12.2015 року, повернення за актом прийому - передачі земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] площею 94,2195 га та [NUMBER] площею 21,8773 га. Відмовляється від позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] на користь Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області заборгованості по орендній платі за землю в сумі 146560,04 грн., оскільки, відповідачем в добровільному порядку сплачено заборгованість в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині припинення договорів оренди землі №1-550 від 29.12.2015 року та №1-551 від 29.12.2015 року, повернення за актом прийому - передачі земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] площею 94,2195 га та [NUMBER] площею 21,8773 га не визнає. Зазначив, що ним в добровільному порядку сплачено заборгованість по орендній платі за землю в сумі 146560,04 грн., однак, зазначив, що надані земельні ділянки поросли чагарниками, що унеможливлювало використання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто, за цільовим призначенням. Пояснив, що державну реєстрацію права оренди землі не здійснив, оскільки, не був обізнаний у цьому. Зауважив, що орендну плату сплачував регулярно. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - начальник відділу земельних відносин та соціально - економічного розвитку Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області Іордатій Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в частині щодо припинення договорів оренди землі №1-550 від 29.12.2015 року та №1-551 від 29.12.2015 року, а також повернення за актом прийому - передачі земельних ділянок. З'ясувавши позицію сторін (їх представників), дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області організовано проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Як вбачається із протоколу №90 (аукціон №4018 лот №7121) з продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 94,2195 га та протоколу №91 (аукціон №4018 лот №7125) з продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 21,8773 га, переможцем аукціону (покупцем) є [PERSON] (а.с. 22, 23). На виконання вимог вище зазначених протоколів переможцем аукціону [PERSON] 30.12.2015 року сплачено річну плату за користування вказаними земельними ділянками в розмірі ціни продажу лоту, що стверджується платіжними дорученнями №798 1 №799 від 30.12.2015 року (а.с. 24, 25). Зазначені протоколи є підставою для укладення між Організатором (Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області) та Переможцем земельних торпв ([PERSON]) договорів оренди земельних ділянок. Договори оренди землі №1-550 та №1-551 на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] були укладені 29.12.2015 року на 25 років з моменту укладення до 28.12.2040 року (а.с. 9-11; 15-17). Вище зазначені земельні ділянки передано орендарю [PERSON] згідно актів прийому - передачі межових знаків на зберігання від 15 січня 2015 року (а.с. 14, 21). Відповідно до п.44 договорів оренди землі набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. Пунктом 19 договорів оренди землі визначено, що об'єкти за договорами оренди вважаються переданими орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди. Як вбачається із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданих реєстраційною службою Чернівецького районного управління юстиції у Вінницькій області від 14.07.2015 року за індексними номерами 40622874 та 40623575, право оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] не зареестровано (а.с. 26, 27). Відповідно до ст. 187-188 Земельного кодексу України, Законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодези, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308, з врахуванням листа Могилів-Подільської місцевої прокуратури від 13.07.2017 року №82-122 вих17, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області видано наказ від 03.08.2017 року №229-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорий і форм власності» (а.с. 30). Згідно вище зазначеного наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, старшому державному інспектору у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства Украши про охорону земель на території Могилів-Подільського, Чернівецького, Ямпільського районів та м. Могилів-Подільський Співаку Олегу Михайловичу у термін з 03.08.2017 року по 28.08.2017 року доручено здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства шляхом проведения перевірки при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 21,8773 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 94,2195 га з кадастровим номером [NUMBER] на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району. На виконання даного наказу проведено перевірку, за результатами якої складено акт щодо недотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 11.08.2017 року №202 (а.с. 32-33). За результатами перевірки встановлено, що договори оренди укладені строком на 25 років, на час перевірки не зареєстровані відповідно до вимог ст. 125-126 Земельного кодексу України, що є порушенням вимог земельного законодавства. Також при обстеженні вищезазначених земельних ділянок виявлено, що орендарем не вживаються заходи щодо боротьби з бур'янами - зокрема, дані земельні ділянки заросли чагарниками та бур'янами, що унеможливлює використання земельних ділянок за цільовим призначенням, не використовуються для ведения товарного сшьськогосподарського виробництва - вирощування сшьськогосподарської продукції. Крім того, на даних земельних ділянках проходить вирубка багаторічних насаджень. Також встановлено, що станом на 12.06.2017 року за [PERSON] рахувалась заборгованість по орендній платі в сумі 73826, 24 (сімдесят три тисячі вісімот двадцять шість) грн. 24 коп. У зв'язку з виявленими порушеннями земельного законодавства [PERSON] 15.08.2017 року надіслано повідомлення за №31-2-0.445-228/90-17 про виклик для надання пояснень (а.с. 40). Однак, [PERSON] на зазначену дату та час не з'явився, хоча і отримав лист, що стверджується підписом останнього у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 41). 31.08.2017 року старшим державним інспектором Співаком О.М. внесено припис №154, відповідно до якого [PERSON] зобов'язано в тридцятиденний термін привести правовстановлюючі документи (договори оренди) на земельні ділянки у відповідність до вимог ст. 125-126 ЗК України. Даний припис в той же день надіслано [PERSON], що пітверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 36-37). 20.10.2017 року відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11.10.2017 року №501-ДК (а.с 31), проведена перевірка виконання вимог припису від 31.08.2017 року №154. За результатами перевірки встановлено, що вимоги Припису не були виконані, зокрема, не представлені та не приведені у відповідність до вимог чинного законодавства договори оренди земельних ділянок, про що свідчить акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 20.10.2017 року №487 (а.с. 34-35). 3 зв'язку із невиконанням вимог припису 24.10.2017 року [PERSON] повторно направлено повідомлення №31-2-0.445-393/91-17 про виклик для надання пояснень, яке було отримано останнім, що стверджується підписом відповідача у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 44). Однак, на зазначену дату та час [PERSON] не з'явився. Згідно договорів оренди землі, укладених між ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON], на земельних ділянках є багаторічні насадження, які знаходяться на балансі Бабчинецької сільської ради і їх використання повинно оформлятися за цивільно-правовою угодою із вказаною сільською радою. Відповідно до п.6 договорів оренди землі, земельні ділянки не мають недоліків, що можуть перешкоджати їх ефективному використанню. Пунктом 16 договорів оренди землі визначено умови збереження стану об'єкта оренди: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням з дотриманням природоохоронного використання земель. Згідно п.20 договорів оренди землі, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних зі зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір вирішується у судовому порядку. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, тередбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом Украни та іншими законами Украни. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист суб'єктивного права на землю - це захист правомочностей (деяких або взятих разом) та інтересів власника земельної ділянки чи землекористувача. Право на захист становить надану уповноваженій особі можливість застосувати заходи правоохоронного характеру для відновлення її порушеного чи оспорюваного права. Сутність права на захист полягає у можливості його володільця самому вчиняти юридично значущі активні дії. Воно має конституційну природу та існує у межах відносин держави суб'єкта. Статтею 13 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Крім того, закріплено рівність перед законом усіх суб'єктів права власності і гарантує кожному захист його прав і свобод. Зазначені положення мають визначальне значення і для суб'єктів земельних правовідносин. Так, Земельний кодекс України гарантує і забезпечує фізичним і юридичним особам рівні умови і способи захисту права власності і права користування на конкретні земельні ділянки. Власник земельної ділянки чи землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 152 Земельного кодексу України визначено перелік способів захисту земельних прав, який не є вичерпним. Зобов'язально - правові способи захисту мають на меті захист прав суб'єкта як учасника зобов'язальних відносин, до яких зокрема, належать такі способи, як відшкодування збитків, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням умов договорів (відчуження, придбання, оренди (суборенди) земельної ділянки), а також повернення власникові земельної ділянки, наданої у користування за договором оренди. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати орендної плати та від державної реєстрації права оренди землі, Відповідач порушує зобов'язання за даними договорами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договорів оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Отже, до правовідносин з договору суборенди застосовуються положення нормативно правових актів, які регулюють правовідносини з договору оренди, як до правовідносин, умови яких обмежуються умовами договору оренди. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. На день подачі Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області позовної заяви до суду, тобто, станом на 18.12.2017 року, [PERSON] не було сплачено орендну плату за користування землями, розмір якої становив 146560 гривень 04 копійки. Судом не береться до уваги пояснення [PERSON] щодо регулярної сплати, згідно умов договорів оренди землі, оскільки, як вбачається із платіжних доручень від 30.12.2015 року за №798 (а.с. 24) та за №799 (а.с. 25), [PERSON] сплачено орендну плату лише в кінці 2015 року, тобто, сплата коштів не проводилася щомісячно, як того вимагає пункт 11 Договорів, що свідчить про систематичність випадків несплати орендної плати. Крім того, суд критично ставиться до тверджень [PERSON] про те, що державну реєстрацію права оренди землі не здійснив, оскільки, не знав про це, так як, був ознайомлений з умовами договорів оренди землі, зокрема, щодо обов'язків орендаря (пункт 30 договорів). Твердження [PERSON] про неможливість використання земель за цільовим призначенням, у зв'язку із тим, що вони заросли чагарниками, спростовуються пунктом 6 Договорів, в якому чітко зазначається про те, що земельні ділянки, які передаються в оренду, не мають недоліків, що можуть перешкоджати їх ефективному використанню, про що було відомо відповідачу на час укладення Договорів, що стверджується підписом останнього. Судом не встановлено обставин, які перешкоджали чи унеможливлювали виконання [PERSON] умов договорів оренди землі, що свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договорів оренди землі. Згідно статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Як зазначено в справі «Серявін та інші проти України» (Заяа №4909/04) будь - яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо припинення договорів оренди землі №1-550 від 29.12.2015 року та №1-551, укладених 29.12.2015 року між ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON], а також щодо зобов'язання відповідача повернути ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вище зазначені земельні ділянки, які розташовані на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання відповідно до умов договорів оренди землі, що є істотним порушенням вказаних договорів та вимог земельного законодавства, суд з метою захисту порушених прав та інтересів ГУ Держземагенства у Вінницькій області, вважає необхідним задоволити позовні вимоги щодо припинення договорів оренди землі №1-550 від 29.12.2015 року та №1-551, укладених 29.12.2015 року між ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON], а також щодо зобов'язання відповідача повернути ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вище зазначені земельні ділянки, які розташовані на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Представник позивача Бойко А.М. відмовився від позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] на користь Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 146560,04 грн., оскільки, відповідачем [PERSON] в добровільному порядку сплачено заборгованість в повному обсязі, що стверджується платіжними дорученнями від 14.02.2018 року, 15.02.2018 року та 08.05.2018 року (а.с. 103-107). Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області судових витрат, судом враховується те, що відповідачем не визнаються позовні вимоги, що виключає можливість вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, як те передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 8598 гривень 50 копійок, про що свідчать платіжні доручення №1581 від 07.12.2017 року (а.с. 8) та №1856 від 27.12.2017 року (а.с. 56). Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ГУ Держгеокадастру понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в частині припинення договорів оренди землі №1-550 від 29.12.2015 року та №1-551, укладених між ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON], а також щодо зобов'язання відповідача повернути ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вище зазначені земельні ділянки, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження ГУ Держгеокадастру судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь ГУ Держгеокадастру, враховується те, що представник позивача Бойко А.М. відмовився від позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] на користь Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області заборгованості по орендній платі за землю в сумі 146560,04 грн., оскільки, відповідачем в добровільному порядку сплачено заборгованість в повному обсязі. Відмову представника позивача від позовних вимог у вище зазначеній частині прийнято судом.

Outcome: approved