Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

В серпні 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просила стягнути на свою користь з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 04.08.2021 до досягнення дитиною повноліття. Мотивувала тим, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні матері. Відповідач не виконує свій обов`язок з утримання сина, що являється підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 05.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів проживання дитини з нею. Також представник зазначила, що дитина з [PERSON] не проживає. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (на 5 а.с.). Сторони з 20.07.2008 перебувають у шлюбі (на 4 а.с.). Оскільки сторона відповідача визнала, що дитина з батьком не проживає, суд презумує, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю, що також підтверджується поясненнями представника позивача. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини враховуючи, обставини передбачені ст. 182 СК України, а також звичайні потреби дитини, рівність обов`язку батьків в утриманні свого сина, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] в розпорядження [PERSON] щомісячно аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.08.2021 до досягнення дитиною повноліття. Суд наголошує, що мінімальний рекомендований розмір аліментів становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та може бути призначений за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Натомість позивачем не надано доказів на підтвердження достатності такого заробітку у відповідача та змогу сплачувати ним аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial