Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] індексацію аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в період з 06.06.2006 року по 05.04.2011 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.04.2011 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] року вродження, який проживає разом з матір'ю. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2015 року по справі №754/14090/15 задоволено позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів і утримання сина, за яким суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 17.08.2018 року заборгованість зі сплати аліментів за 35 місяців становила 70000,00 грн. 22.08.2018 року під загрозою заборони виїзду за кордон [PERSON] сплатив заборгованість по аліментах. Сума індексації аліментів за період з листопада 2016 року по липень 2018 року склала 6446,00 грн. Також позивачка має право на отримання неустойки виходячи з наступних розрахунків (лише за період з вересня 2015 року по серпень 2018 року):2000х1%х721 день = 14420,00 грн. Загальна сума пені з вересня 2016 року по серпень 2018 року складає 178400,00 грн. Але, оскільки закон обмежує нарахування пені 100% заборгованості по аліментах, то розмір пені, на який має право позивачка, складає 70000,00 грн. Також позивачем понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 8000,00 грн., які вона просила стягнути з відповідача на її користь. Позивач в судове засідання не з'явилася, від її представника до суду надійшла заява, відповідно до якої останній просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав та про поважність причин неявки суду не повідомив. 14.09.2018 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні. Розгляд заяви про розгляд справи без участі представника позивача та розгляд справи в порядку заочного розгляду здійснювалися за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумів розмірі 2000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 23.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення суду 14.12.2015 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-5937/15. Відповідач зазначене рішення суду не виконував. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві станом на 01.08.2018 року заборгованість по аліментах становила 70000,00 грн. Як вказує позивач у поданій до суду позовній заяві 22.08.2018 року під загрозою заборони виїзду за кордон [PERSON] сплатив заборгованість по аліментах. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок проведення індексації визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. До 17.05.2016 року спеціального Закону про індексацію аліментів в Україні прийнято не було, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і згідно з правовою позицією ВСУ, викладеної в постанові № 6-113цс13 від 06.11.2013 року, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Законом України від 17.05.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом в твердій грошовій сумі» № 1368-VІІІ в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» внесено зміни, якими передбачена індексація аліментів та порядок їх здійснення. Відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 01.01.2015 року), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Проте, Законом України № 911-19 від 24.12.2015 року до зазначеного Закону були внесені зміни, згідно з якими, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка (зміни набрали чинності 01.01.2016 року). Позивач просить здійснити індексацію аліментів з червня 2016 року. Суд вважає, що надані позивачем розрахунки індексації аліментів за період з листопада 2016 року по липень 2018 року включно в сумі 6446,00 грн. відповідають вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, позивачка має право на отримання неустойки виходячи з наступних розрахунків (лише за період з вересня 2016 року по серпень 2018 року). За підрахунками позивача загальна сума пені з вересня 2016 року по серпень 2018 року складає 178400,00 грн. Але, оскільки закон обмежує нарахування пені 100% заборгованості по аліментах, то розмір пені, на який має право позивачка, складає 70000,00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави судового збору. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем подано суду договір про надання правової допомоги від 28.08.2018 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №2/11 від 01.11.2018 року про сплату 8000,00 грн. Суд вважає співмірними розмір витрат, які сплатила позивач за надану правничу допомогу та обсяг наданих адвокатом послуг, у зв'язку з чим на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 844,46 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved