overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що 01.02.2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери, останній часом між ними виникають сварки, втратили почуття любові, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 01.02.2005 року сторони в справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 63. Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 28.08.2002 перебувають у шлюбі, від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просила провести розгляд справи за її відсутності. (а.с.26) Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі. (а.с.25) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 28.08.2002 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1108, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17) Від шлюбу мають двох дітей - сина доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.15-16) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 640 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Вказувала, що від спільного життя з відповідачем мають спільних дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей та в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки щомісячно з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Сторони звернулись до суду із заявами, в яких просили справу розглядати без їх участі, позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про місце проживання та склад сімї № 3358 від 24.05.2017 року спільні діти сторін проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24 грудня 2011 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 24.12.2011 року (актовий запис № 954). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В травні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачі вказали, що звернулися до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] щодо оформлення спадкових прав за законом, після смерті 23 січня 2010 року матері [PERSON]. Однак приватний нотаріус своїм листом № 690/01-16 від 22 травня 2017 року рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказаний строк пропущений з поважних причин, оскільки вони перебували на роботі закордоном. В звязку з цим просять визначити їм додатковий строк у вигляді двох місяців. Позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Від відповідача [PERSON] сільської ради надійшла в суд заява про розгляд справи без представника сільської ради, не заперечують проти визначення позивачам додаткового строку на прийняття спадщини. Суд, вислухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подала суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачами пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В травні 2017 року позивачі звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення часток у спільній сумісній власності. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що їм та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить їм відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 18 вересня 1995 року, виданого Органом приватизації Вознесенської міської ради Миколаївської області згідно з розпорядженням від 18.09.1995 року за №1600. Однак в теперішній час між співвласниками виник спір з приводу визначення часток власників квартири, а саме з боку відповідача чиняться перешкоди позивачам у користуванні квартирою. В зв'язку з цим позивачі змушені звернутися до суду з позовною заявою про визначення часток в спільній сумісній власності. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Із свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Вознесенської міської ради Миколаївської області 18 вересня 1995 року на підставі розпорядження від 18 вересня 1995 року № 1600 слідує, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. У відповідності зі ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі викладених обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

В травні 2017 року позивачі звернулися до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS]. В травні 2017 року була знайдена тека з документами серед яких був заповіт [PERSON], про існування якого вони раніше нічого не знали. Звернувшись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини отримали відмову, оскільки пропустили строк для прийняття спадщини. Оскільки заповіт складений за місяць до смерті тітки, яка жодним словом не обмовилась про його існування вважали, що строк для прийняття спадщини пропустили з поважних причин. Тому просили визначити їм додатковий строк терміном три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, просили слухати справу у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач - Загальцівська сільська рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Київської області Пікуща Г.Д. в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). З копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с.15) та копії будинкової книги (а.с.16-20) вбачається, що покійна [PERSON] була власницею домоволодіння по [ADDRESS]. З копії заповіту (а.с.22) вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] являються: [PERSON] та [PERSON]. З інформаційного листа приватного нотаріуса Пікущої Г.Д. №158/01-16 від 17 травня 2017 року вбачається, що станом на 17 травня 2017 року спадщина після померлої [INFO] [PERSON] не прийнята, оскільки заява про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не подана. Тому спадкоємцю, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.23). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачами пропущено строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити їм додатковий строк три місяці для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

В травні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 02.09.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 349. Мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, вказуючи на те, що з 2010 року вона з відповідачем однією сім*єю не проживає, відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, сумісне проживання не можливо сварок та образ. Просила розірвати шлюб, оскільки вважає що сім`ю зберегти неможливо. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. У звязку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, а відповідач не заперечує проти його стягнення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

В травні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини . В позові позивач вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 06 травня 2011 року шлюб розірваний за рішенням Уманського міськрайонного суду , справа № 2-761-11. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] , батьком якої є відповідач. Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття в розмірі визначеному законодавством. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судові засідання, призначені на 13 липня 2017 року на 08.35 годин, на 08 вересня 2017 року на 08.50 годин, на 28 вересня 2017 року на 08.50 годин, на 20 жовтня 2017 року на 08.20 годин, на 07 листопада 2017 року на 08.40 годин та на 28 листопада 2017 року на 08.50 годин не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку . Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення\~ при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, за ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладені вище норми законодавства та обставини, встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Інших даних про матеріальний стан платника аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулась з позовом 31 травня 2017 року, внаслідок чого саме з цієї дати необхідно проводити стягнення аліментів. Таким чином при викладених вище обставинах, у звязку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обовязку по утриманню дитини, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved