Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 14 листопада 2008 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Березанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 192. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу позивач та відповідачка проживали однією сім`єю. Однак, згодом виявилося, що позивач з відповідачем мають різні життєві позиції та погляди на майбутнє, не можуть знаходити спільної мови та взаєморозуміння, спільне життя між ними є неможливим. Через протиріччя між ними виникали конфлікти, що негативним чином впливали на емоційний стан кожного з подружжя. У зв`язку з наведеним сім`я фактично розпалася, позивач та відповідачка проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений 14 листопада 2008 року між ним та [PERSON] , зареєстрований у Березанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 192. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 25.09.2020 року через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду 25.09.2020 року надала заяву про розгляд справи про розірвання шлюбу за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Так, позивач та відповідачка скористалися процесуальним правом, наданим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, в силу приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачка визнала позов у повному обсязі, суд вважає за можливе постановити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] ) 14 листопада 2008 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (видане повторно), зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 192. У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження, доданої до позовної заяви. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою фактично припинилися. Спільного господарства сторони не ведуть, не живуть єдиною сім`єю з тих підстав, що подружнє життя між позивачем та відповідачкою не склалося, через протиріччя між ними виникали конфлікти, що негативним чином впливали на емоційний стан кожного з подружжя. Примирення сторін є неможливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому сторони свідомо прийняли рішення про його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, абз. 1 ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст.\~104\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1-2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановивши, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим і шлюб має бути розірваним За змістом ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідачка позов визнала повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 420,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого ним судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved