Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

В травні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом,в яому зазначає,що вона є власником транспортного засобу ВАЗ 2104 седан 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] кузов(VIN-код) [NUMBER] ,який успадкувала після смерті батька [PERSON] . В період 2016 р.розшук спірного автомобіля проводився за її заявою органами поліції,а з початку квітня 2017 р.автомобіль знаходився у незаконному володінні [PERSON] . Просить суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на її користь транспортний засіб ВАЗ 2104 седан 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] кузов(VIN-код) [NUMBER] . Ухвалою суду від 30.08.2018 р.було відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням(викликом сторін). Ухвалою суду від 20.06.2019 р.первсний відповідач [PERSON] замінений належним відповідачем [PERSON] . Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подав. В судовому засіданні представник позивача адвокат Уткін О.Є.позов підтримав та пояснив,що [PERSON] є власником успадкованого після смерті батька автомобіля,який незаконно утримує відповідач [PERSON] ,чим порушує права позивача як власника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні,заперечуючи проти позову,посилався на те,що 11.02.2010 р.власник автомобіля [PERSON] передав йому спірний автомобіль за оплату у розмірі 8000 гр.,що вони оформили нотаріально посвідченою довіреністю зі строком її дії три роки.До спливу цього строку [PERSON] помер,проте позивач,на думку відповідача,не має права вимагати повернення їй спірного автомобіля,оскільки [PERSON] за життя [PERSON] допомагав останньому як одинокій особі похилого віку,якого родичі залишили напризволяще,автомобіль був йому переданий власником також і в силу родинних відносин,так як дружина відповідача являлася племінницею спадкодавця. Також зазначив,що кузов автомобіля здав на металобрухт,оскільки потребував коштів на лікування,інші деталі автомобіля з урахуванням року його випуску до експлуатації непридатні. Всебічно вивчивши обставин справи,заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши в сукупності письмові докази, суд встановив, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,що на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.06.2016 р.№ 314/5107/15-ц провадження 2/314/159/2016 за [PERSON] визнано право власності на транспортний засіб ВАЗ 2104 седан 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] кузов(VIN-код) [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,рішення набрало законної сили 04.07.2016 р. За заявою [PERSON] від 28.12.2016 р.органами поліції проводилась перевірка по факту незаконного заволодіння невідомими особами транспортним засобом ВАЗ 2104 седан 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] кузов(VIN-код) [NUMBER] ,про результати якої заявнику була надана відповідь 18.01.2017 р. Зі змісту постанови Шевченківськог районного суду м.Запоріжжя від 07.06.2017 р.вбачається,що станом на 06.04.2017 р.спірний автомобіль перебував у користуванні [PERSON] ,який,у свою чергу,в силу дружніх відносин,отримав його для короткочасної поїздки від [PERSON] . В судовому зсіданні свідок [PERSON] показав,що транспортний засіб ВАЗ 2104 державний реєстраційний номер [NUMBER] належав на праві власності [PERSON] ,який помер [INFO] 2013 [INFO] .,а за життя,приблизно 5-6 років тому,передав цей автомобіль у користування [PERSON] в силу родинних відносин,зі слів [PERSON] ,на підставі довіреності.У 2017 р.свідок брав цей автомобіль на кілька днів у [PERSON] для поїздки на риболовлю,після чого повернув автомобіль останньому та про те,де наразі знаходиться цей автомобіль,йому невідомо. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Заперечуючи проти позову в судовому засіданні відповідач посилався,крім іншого,і на те,що під час оформлення [PERSON] довіреності на його ім`я,за спірний автомобіль ним було передано власнику 8000 гр. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На час розгляду справи жодними доказами не підтверджені заперечення відповідача про те,що між ним та власником спірного автомобіля [PERSON] укладався будь-який цивільно-правовий договір,який був би законною підставою для законного володіння відповідачем цим автомобілем. За встановлених обставин відповідачем не спростовані доводи позивача та надані ним докази про порушення законних прав та інтересів [PERSON] як власника,тобто не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] ,скільки вона набула право власності на спірний автомобіль з передбачених законом підстав,в порядку спадкування,між нею як власником та відповідачем [PERSON] немає договірних відносин щодо цього майна,так само як у відповідача [PERSON] немає інших законних підстав для володіння автомобілем,що є власністю позивача. На підставі ст.ст.16,317,321,383 ЦК України,ст. ст.12,13,76,81,141,258,259,265,274,279,353,355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved