Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Голова правління кредитної спілки «Станіславська» звернулася в суд пред`явивши позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2018 року, зміненим постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, а додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року виправлено у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року допущену арифметичну помилку щодо розміру заборгованості за кредитним договором та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь кредитної спілки «Станіславська» заборгованість за кредитним договором №150 від 25 червня 2015 року за період з 27 жовтня 2015 року по 25 липня 2017 року у розмірі 210573,91 грн. В добровільному порядку рішення суду відповідачі не виконали і борг не сплатили. З метою примусового виконання судового рішення позивач звернувся до Богородчанського РВ ДВС ГТУЮ і в примусовому порядку до звернення в суд з даним позовом було утримано 8260,70 грн з доходу відповідача [PERSON] , яка є пенсіонером по віку. Станом на 20 жовтня 2020 року залишок простроченої заборгованості становить 202313,21 грн. На даний час рішення суду не виконане і заборгованість не сплачена, тому у позивача, на підставі ч.2 ст. 625 ЦПК України, виникло право вимоги простроченого зобов`язання за період з 22 серпня 2018 року (з наступного дня після звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 150 від 25 червня 2015 року) по 20 жовтня 2020 року (дня звернення з даним позовом до суду). Оскільки відповідачі неправомірно користуються чужими коштами, просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 13153,13 грн процентів від простроченої суми за ставкою 3% річних в межах трирічного строку позовної давності за період з 22 вересня 2018 року по 20 жовтня 2020 року, 24601,29 грн інфляційних нарахувань від простроченої суми за період з вересня 2018 року по вересень 2020 року та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Вказав, що доданий відповідачем [PERSON] розрахунок аудитора ФОП [PERSON] від 25 лютого 2019 року досліджувався Івано-Франківським апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 09 жовтня 2018 року, і за результатами апеляційного розгляду встановлено заборгованість у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором № 150 від 25 червня 2015 року у розмірі 210573,91 грн, яку з них стягнуто в солідарному порядку на користь КС «Станіславська». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. В поданому суду відзиві на позовну заяву вказав, що сума боргу за кредитом складає 101019,93 грн, що підтверджується розрахунком аудитора ФОП [PERSON] , тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суд не повідомили. У визначений судом строк відзив не подали. Заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від них не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1, ч.2 ст. 18 ЦК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що заочним рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2018 року у справі № 338/1018/18 позов кредитної спілки «Станіславська» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено - стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Станіславська» заборгованість за кредитним договором №150 від 25 червня 2015 року в розмірі 257232,41 грн та 3858,32 грн судового збору. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року заочне рішення Богородчанського районного суду від 09 жовтня 2018 року змінено - зменшено розмір стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь кредитної спілки «Станіславська» заборгованість за кредитним договором №150 від 25 червня 2015 року за період з 27 жовтня 2015 року по 25 липня 2017 року у розмірі 123203,16 грн та по 410, 66 грн судового збору з кожного, загальна сума якого становить 1232 грн. Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року виправлено у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року допущену арифметичну помилку щодо розміру заборгованості за кредитним договором та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь кредитної спілки «Станіславська» заборгованість за кредитним договором №150 від 25 червня 2015 року за період з 27 жовтня 2015 року по 25 липня 2017 року у розмірі 210573,91 грн. Судове рішення, яким встановлено розмір заборгованості за кредитним договором № 150 від 25 червня 2015 року, набрало законної сили 12 березня 2019 року. В добровільному порядку відповідачі заборгованість на користь позивача не сплатили. Станом на 20 жовтня 2020 року залишок простроченої заборгованості становить 202313,21 грн, оскільки заборгованість у розмірі 8260,70 грн була стягнута в примусовому порядку з відповідача [PERSON] . Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. В постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11 зазначено, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно постанови ВП ВС від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З наданих суду судових рішень вбачається, що кредитна спілка «Станіславська» 21 серпня 2018 року звернулася до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 150 від 25 червня 2015 року, у зв`язку з чим було зупинено нарахування процентів за користування кредитом. Рішення суду не виконане і заборгованість у повному обсязі не сплачена, тому у КС «Станіславська» виникло право вимоги простроченого зобов`язання за період з 22 серпня 2018 року (з наступного дня після звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 150 від 25 червня 2015 року) по 20 жовтня 2020 року (дня звернення з даним позовом до суду). Отже, три проценти річних від простроченої суми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 202313,21 грн за період з 22 серпня 2018 року по 20 жовтня 2020 року (791 день) становлять 13153,13 грн, що підтверджується розрахунком позивача, який міститься у позовній заяві (а.с. 2). Так як грошове зобов`язання виражене у гривнях, вимога КС «Станіславська» до відповідачів щодо стягнення встановленого індексу інфляції час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з вересня 2018 року по вересень 2020 року є обґрунтованою та становить 24601,29 грн, що підтверджується розрахунком позивача, який міститься у позовній заяві (а.с. 2-3). Вказаний індекс інфляції розраховувався не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, з урахуванням інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр», шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Посилання відповідача [PERSON] на те, що сума боргу за кредитом складає 101019,93 грн, що підтверджується розрахунком аудитора ФОП [PERSON] , в зв`язку з чим вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, суд не бере до уваги, оскільки наданий аудитором розрахунок заборгованості за кредитним договором № 150 від 25.06.2015 р. проведено 25 лютого 2019 року, а постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року та додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року, які набрали законної сили 12 березня 2019 року, встановлено заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 210573,91 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржники не виконали, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Зважаючи на викладене, виходячи з вищевказаних норм закону, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, тому, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку 13153,13 грн процентів від простроченої суми за ставкою 3% річних за період з 22 вересня 2018 року по 20 жовтня 2020 року та 24601,29 грн інфляційних нарахувань від простроченої суми за період з вересня 2018 року по вересень 2020 року. Оскільки чинним законодавством не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів - по 700,67 грн з кожного, загальна сума якого становить 2102,00 грн.

Outcome: approved