Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом, в якому просив визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на однокімнатну квартиру загальною площею 29.4 кв.м, за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла 14 липня 2014 року. На підтвердження вимог зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 1991 року, ойго рідна тітка, [PERSON] була власником однокімнатної квартири загальною площею 29.4 кв.м., у тому числі житловою площею 16.5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. 30 серпня 2002 року [PERSON] склала заповіт на все майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, на ім'я позивача. 14 липня 2014 року [PERSON] померла. 03 лютого 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Криворізької держаної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,\~\~суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] померла 14 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 1134) (а.с. 8). Спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], є однокімнатна квартира загальною площею 29.4 кв.м., у тому числі житловою площею 16.5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Частиною 2\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 30.08.2002 року зареєстрований в реєстрі за номером 1-4191, за яким все її майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що буде належить їй на день смерті, та на що вона за законом буде мати право переходить [PERSON]. (а.с. 9). Частиною 1\~стаття 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Водночас, згідно з вимогами\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що за життя спадкодавець [PERSON] зареєструвала своє право власності на вказану квартиру шляхом подання до КП Криворізьким БТІ відповідних документів, а саме договір купівлі-продажу від 13 грудня 1991 року, і, таким чином, суд приходить до висновку про те, що за життя [PERSON] не набула права власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], тому згадана квартира не є об'єктом спадкування, як об'єкт нерухомого майна. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~передбачено, що спадкування - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 дійшов до висновку, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Частиною 1\~ст. 11 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 10 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~\~на\~\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту набуття спадкодавцем [PERSON] (за життя) на праві власності вказаної квартири та факту порушення права позивача. Відповідно до\~ст. 88 ч. 1 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed