Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час. На обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що він уродженець Узбекської РСР, проживає на території України з лютого 1991 року, та на момент проголошення незалежності, а саме на 24 серпня 1991 року, проживав на території України. Громадянства іншої країни не має, надати інші документи для прийняття до громадянства України не має можливості. У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав, та суду пояснив, що з лютого місяця 1991 року він проживає в Україні. У лютому 1991 року приїхав до України з Узбецької РСР. Проживав у с. Благовіщенка, район точно не знає, працював у «корейців». Влітку 1991 року приїхав до м. Василівка, де випадково познайомився з жінкою, та почав проживати з нею у с. Переможне Василівського району по вул. Миру б.12. Встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року йому необхідно для отримання громадянства України. Представник заінтересованої особи Василівського районного відділу УДМС України в Запорізькій області[PERSON] проти задоволення заяви заперечує та суду пояснила, що [PERSON] добре відомий в установі, яку вона очолює. Він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування в Україні особами без громадянства. Зазначена в заяві [PERSON] інформація про його постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року не відповідає дійсності. На той час він постійно проживав в Республіці Узбекистан, тому він може отримати громадянство вказаної держави, після чого може вирішуватися питання про відмову від громадянства Республіки Узбекистан та отримання громадянства України. Свідок [PERSON], [INFO], суду пояснила, що [PERSON] проживав у [INFO], а тепер проживає у с. Переможне. Не може підтвердити того, що заявник проживає на території України з 24 серпня 1991 року. Знає [PERSON] приблизно 15 років, тобто з 2001-2002 років. Свідок [PERSON], [INFO], суду показала, що [PERSON] знає приблизно з 1996-1997 року. Він проживав у с. Тернувате, у 2001-2002 році переїхав у с. Переможне. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначені ст.256 ЦПК України. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про вставлення факту постійного проживання на території України з метою отримання громадянства України. [PERSON] в обґрунтування заяви посилається на те, що станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час постійно проживає на території України, що підтверджується довідкою від 14 березня 2016 року №298 Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області про те, що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації місця проживання у [INFO]. Крім того, заявник до матеріалів заяви надає [PERSON] №1 від 07 червня 2016 року комісії Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області, про те, що [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до [INFO] у лютому 1991 року та мешкає там по теперішній час. Однак, інформацію, яка міститься в наданому [PERSON] [PERSON] №1 від 07 червня 2016 року Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області суд оцінює критично. Згідно записів, внесених до трудової книжки [PERSON] вказано, що він в період часу з 1989 по 1995 роки працював на території Республіки Узбекистан. Звільнений 16 червня 1995 року за появу на роботі у стані алкогольного спяніння. Згідно записів в військовому квитку [PERSON], в період часу з 1990 року по 1994 рік він перебував на військовому обліку Республіки Узбекистан. [PERSON] був підписаний 6 членами комісії, 2 з яких зареєстровані в с. Переможне з 2005 pоку та з 2009 pоку, а 1 - з 1998 року зареєстрований в [INFO], тобто відсутня інформація про їх проживання з лютого 1991 року в с. Переможне. Больше того, заявник [PERSON], свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що з лютого 1991 року по літо 1991 року [PERSON] проживав у с. Благовіщенка, до с. Переможне [PERSON] переїхав у 2001-2002 роках. Свідок [PERSON] суду показала, що вона підписала [PERSON] №1 від 07 червня 2016 року, однак не читала, інформація що в ньому зазначена не відповідає дійсності, вона вважала, що підписує документ для отримання [PERSON] громадянства України. Також комісія Широківської сільської ради в [PERSON] визначила, що [PERSON] у період з 1991 року не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що взагалі не входить до компетенції органів місцевого самоврядування. Василівським РВ УДМС до Василівського ВП ГУНП України в Запорізькій області було зроблено запит (вих. 2322/1953 від 01.11.2016), щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Згідно наданої відповіді (9832/80/2016 від 02.11.2016) [PERSON] двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.203 КУпАП (порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України) - у 2007 та 2012 році. В жовтні 2015 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП Василівським РВ УДМС України в Запорізькій області Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення заяви. Заявником [PERSON] не надано суду належних доказів, що станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час він постійно проживає на території України.

Outcome: dismissed