Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В січні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй, [PERSON] додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 13 січня 2008 року. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі. Представник Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у відсутності їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.24). Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.57). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що 13 січня 2008 року мати позивачки [PERSON] у віці 79 років померла, що підтверджується актовим записом № 01 від 14 січня 2008 року зробленим Виконавчим комітетом Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №190132 від 14 січня 2008 року (а.с.35). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,310 гектарів, що розташована на території Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ще за часи життя [PERSON] склала заповіт, за яким належний їй житловий будинок № 6 по вул. Південна Дніпропетровського району Дніпропетровської області заповідала [PERSON] (а.с.49). 14 грудня 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.31). Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу за № 658/2016 (а.с.34), відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою був пропущений строк на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.46). Встановлено, що у позивачки були поважні причини, з яких вона пропустила строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, а саме в 2005 році у [PERSON] було виявлено тяжку хворобу - цукровий діабет 2 ступеню, яка прогресувала і з 2008 року стан здоровя позивачки значно погіршився. Так, починаючи з 08 лютого 2008 року по 27 вересня 2008 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області «Степова Амбулаторія» (а.с.19,20,21). З моменту як відкрилася спадщина [PERSON] потрапила у лікарню у звязку з погіршенням стану здоровя і 9 місяців була в безпорадному стані. Крім цього, іншою причиною пропуску позивачем встановленого строку прийняття спадщини є неправильне розуміння законодавства стосовно порядку спадкування, вказане підтверджується тим, що позивач все ж таки звернулася до нотаріальної контори на сьомий день після спливу встановленого шестимісячного строку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка фактично прийняла спадщину так як на момент смерті матері проживала разом з нею, та не заявляла про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов'язані з об'єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.\~\~ Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цивільно-процесуальним кодексом України. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, призначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті матері [PERSON], померлої 13 січня 2008 року - три місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу. На підставі викладеного,

Outcome: approved