Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

В січні 2015 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого 06.04.2005 р.П*ятою державною Запорізькою нотконторою, належить 11/25 частин квартири [ADDRESS],інші 14/25 частин цієї ж квартири належали [PERSON],яка померла [INFO] В 2012 р.позивачці стало відомо,що 14.03.1998 р.на Товарній біржі «Гілея» був укладений договір купівлі продажу ,відповідно до якого [PERSON]продала,а [PERSON],[PERSON],[PERSON]купили 14/25 частин зазначеної квартири. Позивач вважає,що технічні паспорти на квартиру [ADDRESS] ,виготовлені ОП «Запорізьке бюро технічної інвентаризації» 23.02.1998 р.,21.01.2005 р.та його копії від 14.02.2013 р.,16.08.2013 р.мають помилки та недостовірні дані,які не збігаються із змістом правовстановлюючих документів та інформації з реєстру прав на нерухоме майно,тому з підстав,передбачених ст.210,238 ЦК України просить суд визнати їх недійсними. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON]позов підтримала та пояснила,що внаслідок виготовлення ОП ЗМБТІ недійсних технічних паспортів ,які містять недостовірну інформацію та мають ознаки підроблених документів,порушені права позивача на отримання технічного паспорту з достовірною інформацією безкоштовно,оскільки виготовлення нового технічного паспорту за замовленням позивача передбачає внесення оплати. Просить суд визнати недійсними технічні паспорти на квартиру [ADDRESS] ,виготовлені ОП «Запорізьке бюро технічної інвентаризації» 23.02.1998 р.,21.01.2005 р.та його копії від 14.02.2013 р.,16.08.2013 р.,внаслідок чого ОП ЗМБТІ буде зобов*язане виготовити позивачу новий технічний паспорт безкоштовно. Відповідачі [PERSON],[PERSON]в судове засідання не з*явились,надали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі,за змістом яких також просили відмовити у позові як заявленому безпідставно. Представник відповідача ТОВ «БТІ» в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судової повістки,підстав вважати причини неявки поважними суд не встановив. Заяви про відкладення розгляду справи відповідач ТОВ «БТІ» не подавав,тому відповідно до ст.169 ЦПК України суд розглядає справу без його участі. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення представника позивача ,дослідивши надані письмові докази в сукупності,суд дійшов до висновку про те,що позов заявлений не обгрунтовано та не підлягає задоволенню, виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та перевірено доказами,що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого 06.04.2005 р.П*ятою державною Запорізькою нотконторою, є власником 11/25 частин квартири [ADDRESS],право власності пройшло державну реєстрацію. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 5304039 від 25.06.2013 р.,14/25 частин цієї ж квартири зареєстровано за [PERSON],[PERSON],[PERSON]на підставі дублікату договору купівлі-продажу серія 063,виданого 14.03.1998 р.Запорізькою товарною бірженю «Гілея». Позивачем надані до матеріалів справи копії технічних паспортів на вказану квартиру ,виготовлені ОП ЗМБТІ 23.02.1998 р.,21.01.2005 р.та його копії від 14.02.2013 р.,16.08.2013 р.,яка вона вважає підробленими документами та заявила вимоги про визнання їх недійсними. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа вільно на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визнається спеціальним законодавством, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту об'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В контексті вищенаведеної статті, спосіб захисту порушеного права повинен відповідати характеру порушеного права. Стаття 202 ЦК України визначає правочином дію особи,спрямовану на придбання,зміну або припинення цивільних прав і обов*язків,вчиняючи яку,суб*єкти цивільного права прагнуть досягнути визначеного правового результату. За змістом ст.11 ЦК України,правочин,зокрема,є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов*язків. Загальні вимоги,дотримання яких необхідно для дійсності правочину,закріплені у ст.203 ЦК України. Разом з тим,технічний паспорт квартири(будинку) - це інформаційно-довідковий документ, виготовлений на підставі проведеної технічної інвентаризації квартири(будинку), який містить інформацію про технічні показники квартири (будинку), такі як: поверховість будинку, загальна площа квартири (будинку), законність побудови будинку. У ньому також вказані такі параметри: рік будівлі, інженерні мережі, план квартири або будівлі поповерхово, санітарно-гігієнічні нормативи приміщення і загальні відомості про систему і конструкції квартири (будинку). Наказом № 127 від 24.05.2001 р.(із змінами)Державного комітету будівництва,архітектури та житлової політики України,зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 р.за № 582/5773 затверджено Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна,в п.1.4 якої передбачені порядок складання технічного паспорту на об*єкт нерухомого майна та вимоги до його форми і змісту. Відповідно до розділу 11 цієї Інструкції, у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників квартир(будинків) тощо, суб'єкти господарювання вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення та доповнення. При наявності змін технічний паспорт замінюється на новий з позначкою про це в старому технічному паспорті, який залишається у замовника. Таким чином,у разі виявлення у технічному паспорті даних,які потребують зміни,чинним законодавством передбачений порядок вчинення таких дій. Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що технічний паспорт на нерухоме майно як документ,який лише відображає технічні та графічні характеристики об'єкта нерухомості і його розміщення,не є правочином,визнання якого недійсним можливо у судовому порядку,а внесення при його складанні відомостей,які потребують змін,не має наслідком його недійсність. Посилання представника позивача на те,що вказані технічні паспорти мають ознаки підробки,з приводу чого за заявою позивача проводиться досудове розслідування, на висновки суду не впливають,оскільки,навіть у разі встановлення факту підробки документу обвинувальним вироком суду,визнання технічного паспорту на нерухоме майно недійсним чинним законодавством не передбачено. При розгляді справи суд не встановив жодних порушень прав позивача з боку відповідачів,оскільки вони не оспорюють право позивача на отримання технічного паспорту вказаної вище квартири станом на час звернення із внесенням усіх актуальних даних та в цьому їй не було відмовлено,а бажання позивача отримати такий технічний паспорт безоплатно не може розглядатися як порушення її прав,які підлягають судовому захисту. Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 3,11,31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду ( статті 4 ЦПК України ). Аналізучи наведене суд дійшов до висновку,що доказами позивача заявлені ним вимоги не знайшли свого підтвердження,тому заявлений позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ч.2 ЦПК України, оскільки суд відмовляє позивачу у позові в повному обсязі,судові витрати йому не компенсуються. На підставі ст.11,202 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

Outcome: dismissed