Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з відповідачем зареєстрував шлюб 25 листопада 2007 року, у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3881. Від шлюбу 03.02.2009 року народилась донька [PERSON]. Однак, спільне життя у позивача з відповідачем не склалось. У подружжя різні погляди на життя, що призвело до розпаду сімї. Сторони припинили подружні стосунки і почали проживати окремо. Питання щодо спільного виховання доньки ними погодженні та спору щодо поділу спільно придбаного в шлюбі майна немає. Відновлення нормальних стосунків між подружжям неможливе, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, також азначив, що строку для примирення їм не потрібно. Відповідач в судовому засіданні проти надання строку для примирення заперечувала, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 2007 року, у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3881, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №048577 (а.с. 6). У сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що сімя фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а також безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved