Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 листопада 2015 року відповідач позичила кошти в сумі 20000 гривень до 30.01.2016 року. Однак у визначений строк [PERSON] коштів не повернула, з огляду на що позивач просить його вимоги задовольнити, стягнути з відповідача суму позики, 3 відсотка річних в сумі 167,28, неустойку в сумі 2040,00грн., відсотки за користування позикою в сумі 2256,38грн. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 20000 гривень строком до 30.01.2016 року, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк виконання зобовязань [PERSON] перед [PERSON] сплинув 30 січня 2016 року, тому відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних. За період з 31.01.2016 року по 11.05.2016 року три відсотка річних становить 167,28грн. = 20000 грн. 3%/100%/102 дні прострочення. Відповідно до ст.ст.536, 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір облікової ставки НБУ за період з 03.11.2015 року по 11.05.2016 року визначено : з 03.11.2015р. по 31.12.2015р. 22% річних, що становить 0,0603% в день 01.01.2016р. по 21.04.2016р. 22% річних, що становить 0,0601% в день 22.04.2016р. по 11.05.2016р. - 19% річних, що становить 0,0519% в день Розмір процентів за користування позикою згідно договору позики вді 12.02.2013 року становить: з 03.11.2015р. по 31.12.2015р. 20000грн* 0,0603% в день*59 днів = 711,54грн. 01.01.2016р. по 21.04.2016р. 20000грн* 0,0601% в день*112 днів = 1346,24грн. 22.04.2016р. по 11.05.2016р. 20000грн* 0,0519% в день*20 днів = 207,60грн. а всього 2256,38грн. Згідно умов договору позики від 03.11.2015 року передбачено, що у разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк позичальник зобовязується сплатити пеню з розрахунку 0,1 % від суми позики за кожний день прострочення. Розмір неустойки за порушення строку повернення позики з період з 31.01.2016р. по 11.05.2016р. становить 2040,00грн. (20000грн. *0,1%*102). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконала зобовязання з повернення позики, тому з неї на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти в сумі 24463,66, в т.ч. 20000 грн. боргу за договором позики, 2040,00грн. неустойки, 2256,38 грн. відсотків за користування позикою, 167,28грн. три відсотка річних. Судові витрати по справі становлять 1378 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved