Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В січні 2014 року ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), в обґрунтування якого вказала, між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 362579-02-23-01 від 07.05.2012р., відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Hyundai Accent, д/н [NUMBER]. 12.12.2012р. в м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу автомобіля Hyundai Accent, д/н [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Volkswagen, д/н [NUMBER], під управлінням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Hyundai Accent, д/н [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до умов страхового договору позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в сумі 38053,94грн. у зв'язку з чим відповідно до ст. 993,1911 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задоволити повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] уклали договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 362579-02-23-01 від 07.05.2012р., відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Hyundai Accent, д/н [NUMBER] на строк до 06 травня 2019 року включно. 12.12.2012р. в м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля Hyundai Accent, д/н [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Volkswagen, д/н [NUMBER], під управлінням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Hyundai Accent, д/н [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 14.01.2013р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2013р. постанова від 14.01.2013р. залишено в силі. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду автомобілю страхувальника (пп.2.1.1. договору). Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок СТО, рекомендованої страховиком (п. 2.4 договору страхування). Відповідно до рахунку № К-00000000000009461 від 22.01.2013р. ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту становить 44243,48грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, визначено відповідно до звіту № 13/4/349/580307 від 22.04.2013р. становить34701,39грн. Відповідно до страхового акту № 1572-02 від 24.04.2013р. сума страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування № 362579-02-23-01 від 07.05.2012р. становить 38053,64грн. Платіжним дорученням № 4638 від 24.04.2013р. ПрАТ «ВУСО» перераховано страхове відшкодування в сумі 38053,64грн. на рахунок ФОП [PERSON] Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved