Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про скасування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94859830 від 17.08.2017 року. В липні 2019 року позивач мала намір відчужити належну їй квартиру, однак під час перевірки актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме з інформаційної довідки №185646503 від 15.07.2019 року, позивачу стало відомо, що на вищевказану квартиру накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна, підставою виникнення якого стала Постанова №316/8 від 23.11.2010 року, видана Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, з метою забезпечення виконання рішення суду. Реєстраційний номер обтяження: 10520377. Зареєстровано обтяження: 23.11.2010 за №10520377 реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Представник позивача - адвокат Лавренчук Андрій Сергійович звернувся до відповідача із адвокатським запитом з метою отримання інформації по виконавчому провадженню, в межах якого була винесена постанова №316/8 від 23.11.2010 року про арешт майна позивача. Листом №40970545/2 від 09.09.2019 року Голосіївським районним відділом ДВС міста Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) повідомлено, що на виконанні у Відділі знаходилось виконавче провадження №40970545 з примусового виконання виконавчого листа №2604/26580/12 від 27.03.2013 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 3 121,96 грн. та 21.01.2019 року вказане виконавче провадження завершене на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із фактичним виконанням). Відповідачем було надіслано на поштову адресу позивача Постанову про закінчення виконавчого провадження №40970545 від 21.01.2019 року, однак накладений арешт на нерухоме майно позивача знято не було. Обтяження у виді арешту майна, яке належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у здійсненні її права володіти, користуватися та розпоряджатись своїм майном. Вищевикладене стало підставою для звернення до суду із вимогою про скасування арешту на квартиру [ADDRESS] . 05.02.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 24.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача, та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №94859830 від 17.08.2017 року, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження 10520377. Зареєстровано: 23.11.2010, 12:08:38 за №10520377, реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови №316/8 від 23.11.2010 ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з метою забезпечення виконання рішення суду. З листа №40970545/2 від 09.09.2019 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві вбачається, що на виконанні у Відділі знаходилось виконавче провадження №40970545 з примусового виконання виконавчого листа №2604/26580/12 від 27.03.2013 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 3 121,96 грн. 21.01.2019 р. вказане виконавче провадження завершене на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічна інформація міститься й у листі №40970545/2 від 02.12.2019 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві. Виконавче провадження №40970545 з примусового виконання виконавчого листа №2604/26580/12, виданого 27.03.2013 р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» коштів в сумі 3121,96 грн. - закінчено, що підтверджується Постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2019 року. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) №58142173 від 21.01.2019 року, з цього реєстру вилучено запис №14553022 з контрольною сумою 98 Д9575В4А про обтяження рухомого майна. Підстава вилучення - постанова про закінчення виконавчого провадження №40970545 від 21.01.2019 року Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. При розгляді справи судом встановлено, що вищевказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва. Відтак, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року у справі №2604/26580/12, задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та ухвалено видати виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.10.2010 року у справі №Д-9249/10 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості в сумі 2997 грн. та третейський збір у сумі 124,95 грн. У відповідь на запит представника позивача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» листом №5081 від 18.11.2019 року повідомила про те, що [PERSON] є стороною за наступними договорами, укладеними з банком: № 002-09505-261207 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 26.12.2007 року та №001-09507-270409 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 27.04.2009 року. Згідно з умовами договору №002-09505-261207 від 26.12.2007 року Банк відкрив відновлювальну відкличну кредитну лінію та встановив ліміт кредитної лінії на поточному рахунку на рівні 3000 грн. В рахунок погашення заборгованості за Договором №002-09505-261207 від 26.12.2007 року було сплачено наступні суми коштів: 12.01.2008 - 210,00 грн.; 06.03.2008 - 210,00 грн.; 18.03.2008 - 270,00 грн.; 03.11.2008 - 700 грн. Шляхом укладення 27.04.2009 року Договору №001-09507-270409 від 27.04.2009 року Банком здійснено було перекредитування заборгованості за Договором №002-09505-261207 від 26.12.2007 року, яка становила 2700 грн. Таким чином з 28.04.2009 року Договір №002-09505-261207 від 26.12.2007 року припинив свою дію. В подальшому кредитний ліміт за Договором №001-09507-270409 від 27.04.2009 року було змінено: 02.11.2012 року - з 2700 грн. до 4648,32 грн.; 22.01.2013 року - з 4648,32 грн. до 40100,00 грн.; 30.01.2013 - з 40100,00 грн. до 44748,32 грн. В рахунок погашення заборгованості не було сплачено жодного платежу. Станом на 18.11.2019 року, заборгованість за Договором №001-09507-270409 від 27.04.2009 року становить 43097,00 грн. Повідомлено, що Банк не звертався до Третейського суду, суду загальної юрисдикції та до Державної виконавчої служби. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що 26.12.2007 року позивач отримала кошти в АТ «Дельта Банк» в розмірі 3000 грн. На підставі ухвали від 18.12.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2604/26580/12, ПАТ «Дельта Банк» видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.10.2010 року про стягнення з позивача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 2997 грн. та третейського збору в сумі 124,95 грн. У Голосіївському РВ ДВС м. Києва було відкрито виконавче провадження №40970545 з примусового виконання виконавчого листа №2604/26580/12 від 27.03.2013 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з позивача на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в розмірі 3 121,96 грн. Постановою Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 21.01.2019 року, вказане виконавче провадження завершено у зв`язку із повним виконанням рішення суду позивачем. Однак, обтяження (арешт нерухомого майна), яке було накладено відповідачем згідно з постановою №316/8 від 23.11.2010 року в цьому виконавчому провадженні, не було знято. Таким чином, у позивача наявні перешкоди у розпорядженні своєю власністю у зв`язку із накладенням арешту на майно, враховуючи те, що обставини, які обумовлювали накладення такого обтяження відпали у зв`язку із повним виконанням позивачем зобов`язань та закінченням виконавчого провадження, у якому такий арешт накладався. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав перебування квартири позивача під арештом, оскільки такий арешт порушує права позивача щодо розпорядження своєю власністю, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Представник позивача просив судові витрати в справі залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved