overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті матері відкрилась спадщина, яку заявник прийняв шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Проте одержати свідоцтво про право на спадщину не може в зв'язку із тим, що в документі, який підтверджує мою спорідненість з матір'ю, а саме в свідоцтві про народження, прізвище матері вказано як - [PERSON], замість [PERSON], як правильно у неї зазначено за життя у паспорті та у всіх документах, а також у свідоцтві про смерть. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Зацікавлені особи надали суду письмову заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів, заявлені вимоги визнаютьб в поному обсязі. Судовим розглядом встановлено, що батьками заявника, згідно копії свідоцтва про народження, є [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] ( російською мовою) ( а.с.9). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про одруження прізвище матері заявника вказано «[PERSON]» ( російською мовою) ( а.с.10). [PERSON],28 серпня 2006 року склала заповіт, яким на випадок смерті зробила розпорядження, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що вона буде за законом мати право, заповіла своїм сина [PERSON] (заявнику по справі), [PERSON], [PERSON] ( а.с.11). Встановлення даного факту носить для заявника юридичне значення, а саме для продовження здійснення дій, направлених на оформлення спадщини за заповітом. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином зібрані в справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між заявником і матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання батьківства щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. На обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах від яких народилась донька [PERSON], однак оскільки мати дитини була в зареєстрованому шлюбу із [PERSON] у свідоцтві про народження дитини саме останній зазначений батьком, хоча насправді батьком дитини є позивач. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги та пояснила, що саме позивач є батьком дитини, оскільки проживає з ним уже тривалий термін, шлюб із [PERSON] розпався досить давно, однак на момент народження дитини шлюб розірвано не було. Відповідач [PERSON], який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, однак подали до суду свої заперечення в яких просять справу слухати без їх участі, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] народилась 19 липня 2013 року. В свідоцтві про народження батьком вказано [PERSON] Мушега Гришайовтича. 24 вересня 2013 року шлюб між подружжям [PERSON] - розірвано. Зі змісту рішення суду від 24 вересня 2013 року по справі №686/11966/13-ц слідує, що від шлюбу у подружжя народився лиш один син - Артем та подружжя не проживає разом понад 15 років. Рішення набрало чинності 19 листопада 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Враховуючи, що [PERSON] не проживав зі своєю дружиною понад 15 років до моменту розірвання шлюбу 24 вересня 2013 року, а [PERSON] оспорює батьківство [PERSON] з посиланням на той факт, що саме він проживав і [PERSON] без реєстрації шлюбу однією сімєю і саме він є батьком малолітньої [PERSON], за таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів. В позовній заяві позивач вказав, що він мав намір придбати трактор вартістю 27000 грн. в магазині по вул. Залізнична,80 А в м. Чорткові, однак такої суми не мав. Між ним та відповідачем було укладено усний договір позики на умовах поступової сплати вартості трактора. З травня 2013 року по листопад 2015 року ним було передано відповідачу [PERSON] кошти на суму 6216 грн. На даний час відповідач перебуває у Чортківському ІТТ та не має змоги добровільно повернути кошти, тому він звернувся з даним позовом до суду. [PERSON] просить стягнути вказану суму боргу за договором позики та понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без нього, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно накладної від 31 травня 2013 року позивачем [PERSON] внесено в магазин «Вест» м. Чортків з травня 2013 року по листопад 2015 р. кошти на загальну суму 6216 грн., які сплачувались для купівлі трактора. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини тощо. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь із відповідача грошових кошти в сумі 6216 гривень. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь позивача 640 гривень понесених ним витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 серпня 1975 року Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис № 1389. На теперішній час шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться, оскільки вони навіть не мешкають разом з жовтня 2001 року. Малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Сторони надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач з позовом згодна. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 серпня 1975 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.5). Малолітніх або неповнолітніх дітей сторони не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з жовтня 2001 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 жовтня 1993 року уклав шлюб з відповідачем, що був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2689. Із відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося, сімейні стосунки припинені з грудня 2016 року. Фактично шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Примирення неможливо. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач з позовом згодна. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 жовтня 1993 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.13). Неповнолітніх дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з грудня 2016 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 липня 2011 року Солобковецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів. З липня 2016 року вони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї вважає неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав за обставин, наведених в позовній заяві, та пояснив, що з липня 2016 року вони з [PERSON] проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків. Відповідач [PERSON] позов визнала, підтвердила факт щодо припинення сімейних стосунків з позивачем. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2011 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Соловей). Від спільного проживання сторін в них народився син [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №087451 від 30.07.2011 та свідоцтвом про народження дитини серія І-БВ №169001 від 26.04.2012 (а.с. 6). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати на користь позивача з відповідача не стягуються за клопотанням позивача. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.02.2009 він уклав шлюб з відповідачем. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження. Подружнє життя не склалося внаслідок різності їх з відповідачем поглядів на життя. Втрата почуттів любові та поваги, відсутність спільних інтересів стали причиною фактичного припинення шлюбних відносин. З січня 2014 року вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. Примирення між ними є неможливим. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 28.02.2009 сторони уклали шлюб. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження. Подружнє життя у сторін не склалося не склалося по причині різності їх поглядів на життя. Втрата почуттів любові та поваги, відсутність спільних інтересів стали причиною фактичного припинення сторонами шлюбних відносин. З січня 2014 року вони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 28.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданим 18.02.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданим 25.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Після закінчення строку на примирення сторони до суду не з'явилися. Представник позивача надіслав до суду заяву щодо розгляду справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій позов визнала, просила залишити її дошлюбне прізвище «[PERSON]», справу розглядати за її відсутності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Право відповідача на вибір прізвища після розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст.113 СК України, в зв'язку з чим її вимога про зміну шлюбного прізвища підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за невчасну сплату аліментів в розмірі 4 785 грн. 30 коп. за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням суду з відповідачки стягнуто аліменти, однак у вищевказаний період вона їх не сплачувала, а тому просить стягнути пеню. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову та справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно. Позивач отримав виконавчий лист та пред'явив до виконання. Як слідує з довідки державного виконавця Першого міського Відділу ДВС Хмельницького МРУЮ б/н [PERSON] в період з червня 2014 року по червень 2016 року не сплачувала аліменти та вже в червні погасила заборгованість перед [PERSON] по сплаті аліментів. Статтями 180, 196 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як слідує з наданих представником відповідача копій поштових переказів в період з жовтня 2014 року по червень 2016 року [PERSON] щомісячно перераховувала позивачу аліменти в розмірі, вказаному в рішенні суду, через установу поштового зв'язку, а тому вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовані належними та допустимими доказами, поданими представником відповідача. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про оспорення батьківства, в якому просив виключити запис про його батьківство в актовому записі про народження [PERSON], [INFO]. Зазначав, що з 2004 по 2006 роки проживав спільно з відповідачкою як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, і за час цього проживання вона народила доньку [PERSON], 7 липня 2006 року, але в подальшому, після того як вони вже припинили спільно проживати, він дізнався, що [PERSON] не є його донькою, про що повідомила йому [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачка та її представник неодноразово в судові засідання не зявлялися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В період з 2004 по 2006 рік сторони проживали однією сім'єю спільно як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час цього проживання відповідачка народила доньку [PERSON], [INFO]. Після її народження, 18 липня того ж року Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області був вчинений актовий про народження дитини за № 18. В ньому батьками дівчинки, за обопільною згодою, були записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. В 2006 році вони не зійшлися характерами і припинили своє спільне проживання однією сімєю. В подальшому позивач дізнався, що не є біологічним батьком [PERSON]. Відповідачка це також йому підтвердила. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Призначена під час розгляду справи за клопотанням позивача генетична експертиза проведена не була, оскільки відповідачка не з`явилась із дитиною для відібрання зразків для проведення досліджень. Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідачка до судового засідання не з`явилась і будь яких заперечень та доказів на підтвердження позову не надала. За встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню, а запис про батьківство позивача виключенню з актового запису про народження [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 33 по вулиці Танкістів в м. Миколаєві. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що тим, що, він є власником житлового будинку № 33 по вул. Танкістів в м. Миколаєві. За зазначеною вище адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які протягом тривалого часу не проживають в житловому будинку № 33 по вул. Танкістів в місті Миколаєві. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просив задовольнити позов. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до акту про не проживання за місцем реєстрації від 16.12.2016 року відповідачі з лютого 2014 року по теперішній час не проживають в житловому будинку № 33 по вулиці Танкістів в м. Миколаєві. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідачі з лютого 2014 року не проживають в спірному житловому будинку, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, їх особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за житловий будинок відповідачі не приймають, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим будинком № 33 по вул. Танкістів в м. Миколаєві.

Outcome: approved