Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення авансових платежів, штрафу, пені та інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2018 року між сторонами було укладено договір побутового підряду № МГ-025-18 року, за умовами якого відповідач зобов`язався виготовити та поставити позивачу меблі. На виконання умов договору позивач сплатив авансовий платіж в сумі 34900,00 грн. та окремо 3000,00 грн., а всього 37900,00 грн. Проте, у встановлений договором тридцятиденний строк відповідач меблі не виготовив, авансу не повернув. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 37900,00 грн. авансового платежу, 4860,40 грн. пені від суми замовлення, 1743,40 грн. інфляційних втрат, 557,60 грн. трьох процентів річних. Ухвалою суду від 20.05.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 04.07.2019 року. 04.07.2019 року розгляд справи було відкладено на 13.08.2019 року у зв`язку із неявкою сторін в судове засідання. В судовому засіданні 13.08.2019 року позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надавав та не просив розглядати справу за його відсутності. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. За ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Судом встановлено, що 20.09.2018 року між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем було укладено договір на виготовлення меблів № МГ-025-18, за умовами якого виконавець зобов`язався виготовити меблі по представлених зразках або ескізам, або прайс-листу відповідно якості виготовлення, згідно затвердженого сторонами замовлення, а замовник зобов`язався прийняти і повністю сплатити замовлені меблі (п. 1.1. договору). Відповідно до п.п. 2.1. та 2.2. договору, останній набирає чинності з моменту отримання авансового платежу або зарахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Плановий термін закінчення робіт по виготовленню меблів складає 30 робочих днів з моменту авансового платежу або зарахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Згідно із п.п. 3.1. та 3.2. вартість виготовлення комплекту меблів складає 41900,00 грн. Авансовий платіж складає 34900,00 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором та сплатив кошти в сумі 37900 грн., що підтверджується копією розписки від 20.09.2018 року на суму 34900,00 грн. та копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 01.11.2018 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідач в свою чергу, не виготовив та встановив меблі, чим не виконав умови укладеного договору. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. 19.03.2019 року позивач звернувся до відповідача із претензією, в якій просив повернути кошти та сплатити штрафні санкції. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, позивач має право в односторонньому порядку відмовитись від подальшого виконання договору. Згідно із ч.ч. 1 та 3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми авансового платежу в розмірі 37900,00 грн., оскільки внаслідок прострочення відповідача, [PERSON] втратив інтерес до виконання зобов`язання. Також позивач просив суд стягнути з відповідача 4860,40 грн. пені від суми замовлення, 1743,40 грн. інфляційних втрат, 557,60 грн. трьох процентів річних. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із п. 7.2. договору, за порушення сторонами термінів виконання зобов`язань за договором, винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі 0,1 % від суми замовлення за кожен робочий день прострочення. Оскільки відповідач не виготовив меблі у термін, передбачений договором, а саме через 30 робочих днів з моменту сплати авансу 20.09.2018 року, тобто до 02.11.2018 року, починаючи з 03.11.2018 року у позивача виникло право на стягнення пені у розмірі 0,1 % від суми замовлення за кожен робочий день прострочення З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення пені за період з 03.11.2018 року по 19.04.2019 року, підлягають задоволенню частково в сумі 4396,40 грн. за 116 робочих днів за розрахунком, який здійснений судом. Також, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних також підлягають задоволенню, але в розмірі 1743,40 грн. інфляційних втрат та 523,33 грн. трьох процентів річних, за розрахунком суду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення часткове задоволення позову та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача 37900,00 грн. авансового платежу, 4396,40 грн. пені, 523,33 грн. трьох процентів річних та 1743,40 грн. інфляційних втрат. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь Державного бюджету підлягають стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового забору за подання позову як споживач.

Outcome: partial