Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 11.07.2017\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, в якій Позивач просить суд стягнути на свою користь з Відповідача кошти в розмірі 16\~060 (шістнадцять тисяч шістдесят) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку. На обґрунтування заявлених вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що 17.07.2014\~р. о 09.00\~год. на просп.\~Голосіївський, 90, у м.\~Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) через те, що водій [PERSON] (Відповідач), керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] (Позивач) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №\~393032, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ця ДТП сталася з вини Відповідача внаслідок порушення ним пункт\~13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001\~р. №\~1306 (з подальшими змінами, далі Правила дорожнього руху), що підтверджується копією постанови Голосіївського районного суду м.\~Києва від 18.08.2014\~р. (справа №\~452/11630/14-п). Вартість відновлювального ремонту належного Позивачеві автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», (д/з\~АА\~9684\~НР) за актом виконаних робіт від 20.11.2014\~р. №\~ЗА-00002199, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], загалом становить 30\~074,80\~грн., що повністю було оплачено Позивачем згідно з квитанцією від 20.11.2014\~р. №\~ЗА-00002199. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА» (далі ПрАТ\~«СК\~«НОВА»), в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність Відповідача за полісом АС/6760741, ліміт відповідальності 50\~000\~грн., франшиза 0,00\~грн., забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ» (д/з\~АІ\~1334\~СІ), здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі лише 8\~899,\~03\~грн. (оплата від 13.11.2014\~р.) та 2\~224,\~76\~грн. (оплата від 05.12.2014\~р.), тобто загалом у розмірі 11\~123,\~79\~грн. Крім того, на виконання рішення Дніпровського районного суду м.\~Києва від 26.01.2017\~р. з ПрАТ «СК «НОВА» було стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ще 2\~890,\~20\~грн. Отже, на відшкодування завданої Відповідачем шкоди ПрАТ СК «НОВА» сплачено Позивачеві 14\~013,\~99\~грн. Тому Позивач звернувся до Володарського районного суду Київської області з вимогою про стягнення з Відповідача ще 16\~060,\~81\~грн., тобто різниці між фактичною матеріальною шкодою (30\~074,\~80\~грн.) та виплаченою страховою компанією сумою (14\~013,\~99\~грн.). Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 21.07.2017\~р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено справу до слухання у попередньому судовому засіданні на 15.08.2017\~р., відкладене на 05.09.2017\~р. через неявку Відповідача. Ухвалою суду від 05.09.2017\~р. справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні на 26.09.2017\~р., відкладене на 24.10.2017\~р. через неявку Відповідача. У судове засідання 24.10.2017\~р. Позивач та його представник не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник Позивача [PERSON] (довіреність від 24.11.2016\~р.)у своїх письмових поясненнях та заявах (а.с.\~27, 29, 35, 38), позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити без участі Позивача та його представника, у разі неявки Відповідача та/або його представників у судове засідання Позивач проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.\~27). Відповідач у судове засідання 24.10.2017\~р. повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в порядку частини пятої статті\~74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відповідно до приписів якої в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, зокрема за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Підтвердження надсилання судових повісток та ухвал суду містяться в матеріалах справи. Відповідно до частини четвертої статті\~169, частини першої статті\~224 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнає достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, та за згодою Позивача, викладеною в позовній заяві, та згодою представника Позивача, наданою в письмових поясненнях (а.с.\~27), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Згідно з частиною другою статті\~197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, оцінивши наявні в справі письмові докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішує дану цивільну справу, виходячи з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що належний Позивачеві автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 17.07.2014\~р. о 09:00\~год. на просп.\~Голосіївському, 90 у м.\~Києві. Обставини справи та вина Відповідача у зазначеній ДТП встановлені постановою Голосіївського районного суду м.\~Києва від 18.08.2014\~р. про притягнення [PERSON], [INFO] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею\~124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення (справа №\~752/11630/14-п, провадження №\~3/752/4034/14), копія якої міститься у матеріалах справи (а.с.\~8).Зазначена постанова суду не скасована та набрала законної сили. Відповідно до частини четвертої статті\~61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, доданої до позову (а.с.\~5), згаданий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON] (Позивачеві). Згідно з копією довідки, виданою Управлінням Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м.\~Києві (а.с.\~7), належний Позивачеві автомобіль отримав такі механічні пошкодження: заднього бампера, правої задньої фари, двох задніх протитуманних ліхтарів. Вартість відновлювального ремонту зазначеного вище автомобіля, включно із вартістю відповідних запчастин (матеріалів), за актом виконаних робіт від 20.11.2014\~р. №\~ЗА-00002199, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], склала 30\~074,80\~грн. (а.с.\~9); згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера від 20.11.2014\~р. №\~ЗА-00002199 Позивачем було оплачено відновлювальний ремонт свого автомобіля у названому розмірі (а.с.\~12). ПрАТ\~«СК\~«НОВА», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність Відповідача за полісом АС/6760741, ліміт відповідальності 50\~000\~грн., франшиза 0,00\~грн., забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ» (д/з\~АІ\~1334\~СІ), здійснила виплату страхового відшкодування спочатку у загальному розмірі 11\~123,\~79\~грн., а згодом на виконання рішення Дніпровського районного суду м.\~Києва від 26.01.2017\~р. з ПрАТ «СК «НОВА» було стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди ще 2\~890,\~20\~грн. Отже, на відшкодування завданої Відповідачем шкоди ПрАТ СК «НОВА» сплачено Позивачеві 14\~013,\~99\~грн. Наведені обставини встановлені судом на підставі доданої до позову копії рішення Дніпровського районного суду м.\~Києва від 26.01.2017\~р. у цивільній справі №\~755/3450/15-ц за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «НОВА», третя особа: [PERSON] (а.с.\~16-18), та не доказуються при розгляді даної цивільної справи (частина третя статті\~61 ЦПК України). Крім того, з доданих до позову матеріалів судом встановлено, що представник Позивача 16.05.2017\~р. звернулися до Відповідача з претензією про стягнення коштів у розмірі 16\~060,\~81\~грн., що різницею між фактичною завданою Позивачеві матеріальною шкодою (30\~074,\~80\~грн.) та виплаченою страховою компанією сумою відшкодування (14\~013,\~99\~грн.). Підтвердження про виконання цієї вимоги Відповідачем в матеріалах справи відсутні. За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; при цьому збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша, пункт\~1 частини другої статті\~22 Цивільного кодексу України, далі ЦК України). Згідно з частиною першою статті\~1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За визначенням статті\~1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в постанові від 26.10.2016\~р. у справі №\~756/12292/14-ц, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а)\~шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б)\~шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в)\~шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею\~1192 ЦК України підстав. Статтею\~1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Наведена норма розяснена також у пункті\~14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013\~р. №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування школи, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Зважаючи на усе викладене та враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що Позивачем доведено право на відшкодування матеріальної шкоди Відповідачем, оскільки надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди Відповідачем, відтак, позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Крім того, на підставі імперативної норми частини першої статті\~88 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача 640,00\~грн. за сплачений судовий збір. Інші судові витрати, про стягнення з Відповідача яких заявлено вимогу в позовній заяві, Позивачем не доведено, в тому числі не наведено, що це за витрати та їх розмір.

Outcome: partial