Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

В серпні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила: виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення; та зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти з реєстраційного обліку [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року. Під час шлюбу у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не бажав утримувати власних дітей, усіляко ухилявся від батьківських обовязків, пиячив, додому грошей не приносив. Вона неодноразово намагалася вгамувати відповідача та прихилити його до виконання батьківських обовязків, але її промови викликали лише агресію та брудну лайку з боку відповідача і нерідко він підіймав на неї руку у стані алкогольного спяніння. На теперішній час громадянин [PERSON] продовжує вести анти суспільний образ життя, регулярно влаштовує насильства у сімї, а саме завжди приходить до дому у стані сильного спяніння, влаштовує скандали, нецензурно лається на неї та дітей, влаштовує бійки, у будь-який час доби та незалежно від пори року вижинає її із малолітніми дітьми на вулицю, бє посуд, псує меблі, приводить до негідності побутову техніку. Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами, щодо противоправних дій відповідача, а саме насильство у сімї. Однак, співробітники Чечелівського районного відділу поліції підійшли до її великої проблеми у сімї формально. Нічого, окрім письмових відповідей на її заяви, вона не отримала. Ніяких суттєвих дій, щодо профілактики правопорушень з боку відповідача, проведено не було. До будь-якої відповідальності громадянина [PERSON] притягнуто не було, а також не було констатовано факт насильства у сім'ї. Відповідач продовжує знущатися над нею та дітьми. Ніяких позитивних висновків відповідачем ні зроблено. При цьому, [PERSON] лише зареєстрований за адресою: [INFO]. Ніяких прав власності на спірне житло відповідач не має, тому що 25 січня 2016 року він уклав договір дарування своєї частки у спірній квартирі на користь своєї дочки [PERSON]. Враховуючи вік обдаровуваної ([INFO]) законним представником за договором є мати обдарованої - [PERSON]. Також вказала, що відповідач має у власності приватний будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ковельська, буд. 42. Отже, беручи до уваги той факт що з громадянином [PERSON] неможливо проживати в однієї квартирі через його постійну протиправну поведінку - знущання над нею та малолітніми дітьми, а також те що заходи впливу на відповідача виявилися без результатними, вона просила суд захистити права та інтереси її самої та двох малолітніх дітей. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в якості співвідповідача та виключений, при цьому, з кола третіх осіб по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду клопотання, в якому просила розглянути дану справу без її участі. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2985 (а.с.14). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за позивачкою в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу № 305п за реєстровим № 8-15 з 20.08.2002 року (а.с.14 на обороті). Інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить малолітній дитині позивачки - [PERSON], [INFO], на підставі Договору дарування частини квартири від 25.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 68 (а.с.13). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за малолітньою [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13000812, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 20.09.2017 року за № 97933351 (а.с.40-42). В належній позивачці та її малолітній дитині квартирі [ADDRESS] з 02.08.2002 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 28.08.2017 року за вих. № 3259/2 (а.с.30). Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки, шлюб між якими був розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року по цивільній справі № 204/2304/2016-ц (провадження № 2/204/1273/2016), яке набрало законної сили 14 червня 2016 року. Також, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які (діти) зареєстровані та проживають у спірній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сімї та місце реєстрації № 14514 від 19.06.2017 року (а.с.7). Позивачка звернулася до суду та вказала, що з громадянином [PERSON] неможливо проживати в однієї квартирі через його постійну протиправну поведінку - знущання над нею та малолітніми дітьми, тобто вчинення насильства у сімї, а також бє посуд, псує меблі, приводить до негідності побутову техніку, у звязку з чим вона просила виселити його з квартири без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно систематично руйнує та псує жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] веде неупорядкований спосіб життя та застосовує насилля у відношенні позивачки та їхніх малолітніх дітей, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, що підтверджується висновками поліції про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини (а.с.21-23). Вищевказані обставини також підтвердили опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є подругою позивачки, та [PERSON], який є повнолітнім сином сторін, які пояснили, що колись відповідач вів звичайний образ життя, був належним чоловіком та батьком, а потім почав зловживати спиртними напоями, після чого почав влаштовувати сварки дружині, вчиняти погроми в квартирі, справляти фізичні потреби на диван. Коштів та продуктів до дому не приносив. Діти його дуже бояться, наймолодша дитина почала заїкатися. Діти вважають свого батька монстром. Іноді він погрожує позивачці та дітям, в тому числі й фізичною розправою, діти плачуть. Часто застосовує фізичне насилля у відношенні позивачки та дітей. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності будинок № 42 по вул. Ковельська в м. Нікополі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.10.2009 року Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою та реєстрованого в реєстрі за № 2-2087 (а.с.16), і право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ним в Комунальному підприємстві «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу № 119 за реєстровим № 69 з 12.11.2009 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17). Таким чином, квартира [ADDRESS] не є єдиним житлом [PERSON]. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, та зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти з реєстраційного обліку [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved