Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В серпні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 31 серпня 2019 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1367. Дітей у подружжя немає, спільного майна за період перебування у шлюбі також не придбали. Між сторонами втрачено почуття любові один до одного. Протягом 8 місяців не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Оскільки у них різні інтереси, уподобання, кожен живе своїм відокремленим життям, [PERSON] прийшла до висновку, що шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, з якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 31 серпня 2019 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1367. Між сторонами втрачено почуття любові один до одного. Протягом 8 місяців вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, у них різні інтереси, уподобання, кожен живе своїм відокремленим життям. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved