Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначив про те, що 11 квітня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем. В період шлюбу в сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка наразі проживає з матір'ю. Спору щодо визначення місця проживання дитини, а також щодо прийняття ним участі в утриманні доньки в них немає. Позивач зазначає, що до 2017 року вони проживали спільно однією сім'єю, а потім окремо. З 2017 року шлюбні відносини з дружиною було фактично припинено. Примирення є неможливим, оскільки за останній рік шлюб фактично розірвано за згодою обох сторін, та має місце цілковите та незворотнє руйнування шлюбних відносин з відповідачем та об'єктивна неможливість їх поновлення. Причиною фактичного припинення шлюбних взаємин стала психологічна несумісність подружжя, суперечливість поглядів на життя, непримиримі протиріччя в прояві індивідуальності кожного з них. Вказані обставини роблять неможливим реалізацію взаємних прав подружжя. Наразі [PERSON] має намір влаштувати особисте життя, тому збереження формальних шлюбних відносин з відповідачем порушує його законні інтереси. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду клопотання про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, з свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 11.04.1997 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 11 квітня 1997 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану, про що зроблено актовий запис № 673 (а.с. 20). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.02.2018 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала у повному обсязі. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Судові витрати залишити за позивачем, враховуючи його клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved