Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

В січні 2021 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., зареєстрований у реєстрі за № 16084 (далі - Виконавчий напис), про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Банк) заборгованості на загальну суму 73 593,59 грн. за кредитним договором №63019892 від 25.09.2018 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що від приватного виконавця Волкової Є. О. отримала постанову про звернення стягнення на її заробітну плату та пенсію від 09.06.2020 в рахунок погашення на користь Банку вказаної вище заборгованості. Вважає, що Виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки нотаріусом не перевірена безспірність вимог Банку. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в письмовій заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник Банку у відзиві від 18.02.2021 заперечив проти задоволення позову, вказавши, що оригінал кредитного договору з пакетом усіх необхідних документів наявний в нотаріальній справі нотаріуса, оскільки на ньому вчинений Виконавчий напис. Сума спірної заборгованості позивачем не доведена, оскільки нею не надано жодного свого розрахунку заборгованості, який би вона вважала правильним. Крім того, вказав, що спосіб захисту прав, у вигляді визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, нормами матеріального права не передбачений. У відповіді на відзив від 24.02.2021 позивач наголосила, що при вчиненні Виконавчого напису нотаріусу надані не були первинні документи щодо укладення кредитного договору між нею та Банком, роздруківки або виписки по рахунку з відмітками про погашення кредитних коштів чи її відсутність. Приватний нотаріус в письмовій заяві просила справу розглянути без її участі та постановити рішення згідно чинного законодавства. Приватний виконавець в письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 25.09.2018 позивач звернулась до Банку з Анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір № 631019892, за умовами якого [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 200 000 грн. зі здійсненням договірного списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору, строком дії на 3 роки, з фіксованою процентною ставкою 24 % річних. Приватним нотаріусом Хара Н. С. 30.04.2020 на підставі заяви Банку було видано Виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором №631019892 від 25.09.2018 за період з 25.07.2019 по 11.12.2019 в розмірі 72 943,59 грн., яка з урахуванням 650 грн. за вчинення виконавчого напису разом становить 73 593,59 грн. На підставі Виконавчого напису приватним виконавцем 09.06.2020 було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 6228771 та стягнення з боржника основної винагороди. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для обґрунтування правомірності своїх дій відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. В порушення зазначених процесуальних норм права відповідачем не спростовано доводи позивача, що заборгованість є безспірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Приватним нотаріусом Хара Н. С. порушені строки вчинення виконавчого напису, оскільки він вчиняється після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором (у нашому випадку) письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Принагідно зазначити, що ухвалою суду двічі у нотаріуса витребовувались копії усіх документів, що стали підставою для винесення оскаржуваного Виконавчого напису, однак без поважних причин докази надані не були. Також заслуговує на увагу той факт, що Виконавчий напис нотаріуса був винесений у квітні 2020 року, тобто до закінчення строку погашення заборгованості по кредитному договору, який визначений у розмірі трьох років, тобто до 25.09.2021. Аналізуючи зазначені факти, суд приходить до висновку, що Виконавчий напис вчинений за наявності спірної заборгованості, тобто нотаріусом не дотримано основної обов`язкової умови щодо наявності безспірності заборгованості [PERSON] перед Банком. Разом з тим, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Нотаріус не може бути відповідачем у такій справі, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема при запереченні позивачем безспірності боргу. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Відтак, заявлені позовні вимоги до приватного нотаріуса Хара Н. С. не підлягають задоволенню, оскільки він не є належним відповідачем у цій справі (Постанови ВС № 519/77/18 від 14.08.2019, № 200/3452/17 від 12.11.2020), а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача Банку також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial