Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», в якому просить, з урахуванням уточнень, стягнути з ПАТ «АЛЬФА-БАНК» пеню у розмірі 11 875, 22 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.12.2013 року між позивачем та відповідачем у відділенні «Олексіївське» за адресою м. Харків, проспект Людвіга Свободи , 39 було укладено договір №630064679 про відкриття та обслуговування карткового рахунку, відповідно до умов якого відповідач оформив на ім`я позивача платіжну картку. 29.07.2017 року вночі з карткового рахунку позивача було несанкціоновано знято 837,18 доларів США, про що він отримав чотири смс повідомлення від відповідача. Зняття коштів відбулось чотирма транзакціями: 217,56 дол. США о 2.25 години; 206,64 дол. США о 2.26 години; 211,79 дол. США о 2.26 години; 201,19 дол. США о 2.27 години. О 2.28 за київським часом злодій намагався зняти ще 200 доларів США, але йому було відмовлено через брак коштів на картці. До початку незаконного зняття на картці залишалось 24707,71 грн, після зазначених дій залишилось 2795,13 грн. Вранці позивачем в телефонному режимі про подію повідомлено оператора ПАТ «Альфа-Банк» Артема Сидора за номером телефону: [NUMBER] , він заблокував картку, зафіксував звернення та порадив звернутись до кібер поліції. Як стало відомо з смс повідомлень транзакції було здійснено через аптечну мережу Rite Aid store - 556. За повідомленням оператора Альфа банк Україна транзакції відбулись у США. 29.07.2017 року позивач перебував у республіці Болгарія на відпочинку. Перед виїздом за кордон він зателефонував до відповідача та повідомив, що буде перебувати у республіці Болгарія у період з 17.07.17р. по 30.07.17р. За умовами обслуговування картки це необхідно задля можливості користування карткою за кордоном у конкретній країні. 04.08.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив: провести службове розслідування щодо причин та підстав несанкціонованого списання коштів з рахунку; повернути 21912 гривень 58 копійок несанкціоновано списаних коштів на його рахунок № [NUMBER] ; скасувати та не нараховувати будь-які проценти та штрафні санкції за несанкціоновано списані кошти та надані послуги; письмово повідомити про результати розгляду заяви. 28.08.2017 року позивач отримав лист №56788-23.1-6/6 від 14.08.2017 року, в якому відповідач повідомив його про те, що співчуває щодо списання грошових коштів з картки без його відома. Зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.09.2018 року позов позивача про стягнення збитків з ПАТ «Альфа-Банк» задоволено у повному обсязі. 19.02.2019 року він звернувся до відповідача із заявою про виконання рішення суду та скасування боргу у розмірі 21 912, 58 грн. та закрити його картковий рахунок. 03.04.2019 року позивач отримав листа ПАТ «Альфа-Банк» від 25.03.2019 року, яким повідомлялось про добровільне зарахування збитків згідно рішення суду у розмірі 21 912,58 грн. на його рахунок. 23.03.2019 року відповідач переказав на рахунок позивача незаконно списану суму грошей за рахунок власних коштів, проте не сплатив пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок. Вказує, що пеня, присуджена Дзержинським районним судом м.Харкова, нарахована станом на 27.09.2017 року, виходячи із розрахунку 21 гривня 91 копійка за кожен день прострочення повернення несанкціоновано списаних грошей. Тому розмір пені становить 11 875,22 грн. за 542 дні прострочення за період з 28.09.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, з 01.01.2019 року до 23.03.2019 року. Також зазначає, що з серпня 2017 року завдяки протиправній бездіяльності відповідача він втратив спокій та вимушений захищати свої права, а тому йому було завдано немайнових втрат, спричинених моральним стражданнями, які позначили такі негативні зміни у його житті: щоденні думки про незахищеність заощаджень на рахунку у відповідача, страх можливого повторення подій щодо втрати коштів, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі прояву нічим невмотивованого та невиправданого негативного ставлення до нього з боку відповідача; переживання фінансових незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні образи, обурення, приниження гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, нераціональне витрачання життєвого часу. Вказані моральні страждання позивач оцінює у 50 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позові. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши вступне слово позивача, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.09.2018 року встановлено, що 29.07.2013 року з рахунку позивача несанкціоновано списано кошти у розмірі 837,18 доларів США, про що позивача сповіщено смс повідомленнями від відповідача. Зняття коштів відбулось чотирма транзакціями: 217,56 дол.США о 2.25 годині, 206,64 дол.США о 2.26 годині, 211,79 дол.США о 2.26 годині, 201,19 дол.США о 2.27 годині. О 2.28 за київським часом 200 дол.США не було списано через брак коштів на картці. До початку незаконного зняття на картці залишалось 24 707,71 грн., після зазначених дій залишилось 2795,13 грн. Списання коштів відбулось у США. Зазначеним рішенням суду, зокрема, стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь [PERSON] суму завданих збитків у розмірі 21912,58 грн.; стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь [PERSON] суму пені у розмірі 1314,75 грн. Рішення суду набрало законної сили 25.10.2018 року. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту позову та пояснень представника позивача вбачається, що АТ «Альфа Банк» 23.03.2019 року здійснено добровільне зарахування збитків згідно рішення Дзержинського районного суду м.Харкова у розмірі 21912, 58 грн. та пені. Вказані обставини підтверджуються також листом ПАТ «Альфа Банк» №28288-23.1-б/б від 25.03.2019 року. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 (далі - Положення № 705) емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Враховуючи, що відповідачем сплачено на користь позивача суму збитків у розмірі 21912,58 грн. лише 23.03.2019 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені за період з 28.09.2017 року по 23.03.2019 року із розрахунку 21,91 грн. за кожний день прострочення, а саме у з розмірі 11875,22 грн.. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім того, відповідно до вимог статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В обґрунтування заявленого розміру моральних страждань позивач зазначає, що з серпня 2017 року завдяки протиправній бездіяльності відповідача він втратив спокій та вимушений захищати свої права, а тому йому було завдано немайнових втрат, спричинених моральним стражданнями, які позначили такі негативні зміни у його житті: щоденні думки про незахищеність заощаджень на рахунку у відповідача, страх можливого повторення подій щодо втрати коштів, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі прояву нічим невмотивованого та невиправданого негативного ставлення до нього з боку відповідача; переживання фінансових незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні образи, обурення, приниження гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, нераціональне витрачання життєвого часу. Разом із тим, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині за його недоведеністю. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 23, 1073, 1167 ЦК України, ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,

Outcome: partial