Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

В серпні 2020р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересовані особи: Київська міська рада (далі по тексту - заінтересована особа 1), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зінич А.І. (далі по тексту - заінтересована особа 2), в якій просила суд: - встановити юридичний факт, що заявниця постійно проживала з померлою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останньої [INFO] . Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із заявницею. Після смерті якої відкрилася спадщина, на частину квартири. На день смерті спадкодавця, заявниця проживала разом із матір`ю в зазначеній квартирі без реєстрації, оскільки в силу віку та хронічних захворювань, мати заявниці потребувала постійної допомоги. 03 липня 2020р. заявниця звернулася до заінтересованої особи 2 з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, та видачі свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом була винесено лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що заявницею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , тому потрібно звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020р. відкрито провадження по справі. 30 грудня 2020р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи 1, з клопотанням про розгляд справи у відсутність свого представника. 20 січня 2021р. до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи. В судовому засіданні заявниця та її представник подану заяву підтримали в повному обсязі, з підстав наведених в ній і просили суд встановити факт, що має для заявниці юридичне значення. Заінтересована особа 1 подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Заінтересована особа 2 також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця є її двоюрідною бабусею. Свідку відомо, що заявниця тривалий час проживала зі своєю матір`ю [PERSON] до самої смерті останньої, за адресою: [ADDRESS] . Весь час спільного проживання заявниця доглядала за своєю матір`ю, яка потребувала такого догляду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця є її рідною сестрою, а померла [PERSON] є їх матір`ю. В силу свого віку та хронічних хвороб, було прийнято рішення в родині, що мати свідка та заявниці буде проживати з останньою, яка і здійснювала догляд за матір`ю до самої смерті. Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] (а.с. 9, 10, 12). На день смерті спадкодавець, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, заявниця постійно проживав разом із своєю матір`ю, яка хворіла і потребувала догляду та допомоги за адресою: адресою: [ADDRESS] , при цьому 1/5 частина цієї квартири на праві власності належала спадкодавцю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявниця (донька померлої) є спадкоємцем першої черги за законом, яка подала в установленому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявниця звернулася до заінтересованої особи 2 з заявою про прийняття спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину. 03 серпня 2020р. заінтересована особа 2 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки згідно ст. ст. 1221, 1268, 1269, 1270 ЦК України не встановлено факту прийняття спадщини та стороною заявника пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 19). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення заяви, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved