Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Директор КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР Паталах Ф. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що останння знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» з 02.06.2021 року. Хворобу було виявлено з 2012 року, коли стала стверджувати, що сусіди впливають на неї, б`ють током через монітори, опромінюють, прослуховують, слідкують, проникають до хати, шкодять, ображають, називають повією, впливають на внутрішні органи. З метою припинити «вплив» сусідів конфліктувала з ними, погрожувала розправою, грюкала в стіни та інше. З 2014 року 5 разів знаходилась на стаціонарному обстеженні та лікуванні у психіатричній лікарні. Остання госпіталізація з 13.05.2018 року по 02.08.2018 року з діагнозом: «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад». Згідно Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2018 року до [PERSON] була застосована примусова госпіталізація. Теперішня госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану хворої. За відомостями від близьких родичів, сусідів та Кушугумської селищної ради, [PERSON] спочатку цього року стала вкрай агресивною, не спить, кричить протягом 10-14 годин на добу, грюкає в стіну до сусідів, погрожує їх вбити сокирою чи лопатою, стверджує, що її б`ють електрошокером, нікого не пускає до хати, кидалась на сусідів з ножем. [PERSON] не піклується про себе та чоловіка, з яким проживає, не готує їжу, не миється, необережно поводиться з газовими приладами, сусіди регулярно відчувають запах газу. Доставлена спеціалізованою медичною бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі племінника [PERSON] у стані психомоторного збудження. У зв`язку з відмовою від госпіталізації, госпіталізована в примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе для оточуючих. 02.06.2021 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Лікар-психіатр Микоць Л.М. підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Просила суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації заперечувала. Законний представник у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] . Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.06.2021 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Обстеження та лікування [PERSON] можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Щодо об`єктивності вказаного висновку у суду сумніві відсутні. Крім того, суд приймає до уваги численні заяви родичів [PERSON] та сусідів з приводу поведінки останньої. Досліджений висновок лікарів, надані суду пояснення лікаря-психіатра, а також зацікавленої особи [PERSON] , що [PERSON] внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Крім того, суд звертає увагу, що інших даних, які б спростували висновок комісії лікарів-психіатрів від 02.06.2021 року відносно стану здоров`я [PERSON] законними представникам останньої до суду не надано. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що заява директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР Паталаха Ф. про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved