Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, звернулось до Святошинського районного суду м.Києва із позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] щодо їх виселення без надання іншого житла із кімнати [ADDRESS] та щодо стягнення солідарно судових витрат. У своїх вимогах посилається на те, що гуртожиток, що розташований по [ADDRESS] в м. Києві знаходиться на балансі Головного управління МВС України в місті Києві, дана житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації, установи, відповідно до Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України РСР від 03.06.1986 р. №208. Рішенням ЖПК УВС Київського міськвиконкому від 27.09.2004 р.№3 [PERSON], який працював на посаді інспектора чергової частини Головного управління МВС України в місті Києві, було видано ордер №18 про право на заняття жилого приміщення у сімейному гуртожитку для тимчасового проживання для поліпшення житлових умов. З 21.12.2012 р. [PERSON] у трудових відносинах з Головним управлінням МВС України в місті Києві не перебуває та відповідно до ст.132 ЖК УРСР може бути виселений без надання іншого житлового приміщення. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2013 р. №2/759/5163/13 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у відомчому гуртожитку Головного управління МВС України в м. Києві за адресою м. Київ, [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, посилаючись на обставини викладені в заяві та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавали. Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації явку своїх представників не забезпечила, справу просить розглядати за відсутністю свого представника. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27.09. 2004 року на ім'я [PERSON] В видано ордер № 18 на право заняття житлового приміщення у сімейному гуртожитку для тимчасового проживання [PERSON] та членам його родини: дружині - [PERSON], сину - [PERSON], дочці - [PERSON] за адресою: м. Київ, [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати розміром 13,2кв.м. (а.с7). Відповідно до довідки управління матеріального забезпечення ГУ МВС України в м. Києві від 03.04.2013 року відповідачі були зареєстровані у вказаній кімнаті гуртожитку, починаючи з 25.06.2010 року (а.с.6). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2013 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням у відомчому гуртожитку Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві за адресою м. Київ, [ADDRESS] Відповідно до довідки управління матеріального забезпечення ГУ МВС України в м. Києві від 13.05.2014 року відповідачі виписані за рішенням Святошинського суду м. Києва 25.04.2014 р. із житлового приміщення що заходиться за адресою: м. Київ, [ADDRESS] (а.с.5, 9-10). Із пояснень позивача вбачається, що відповідачі у спірному приміщені не проживають, але речі відповідачів, які знаходяться у кімнаті перешкоджають праву позивача використовувати її за призначенням. У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. За ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення . З огляду на наведене та зважаючи на те, що з моменту набрання законної сили рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2014 р. заняття квартири шляхом розміщення відповідачами своїх речей у спірному житловому приміщенні, вважається самоправним зайняттям цього приміщення. А тому вимоги позову є законними та такими що підлягають до задоволення. Вимога про стягнення з відповідачів судових витрат підлягає задоволенню

Outcome: approved