Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В січні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра - Україна» (далі - ПАТ «Саламандра - Україна») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення суми франшизи в розмірі 1000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2013 року по Дніпровському шосе, виїзд на міст Патона в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (власник - ПАТ «Концерн Стирол») та «Мазда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Винним у її скоєнні постановою Печерського районного суду м. Києва визнано [PERSON] В свою чергу, зазначає позивач, що транспортний засіб «Тойота», д.н.з. [NUMBER], застраховано згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №7884 від 09.04.2013 року в ПАТ «СК-Саламандра -Україна», і останній виплатив власнику транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER], 41179,04 грн. страхового відшкодування Цивільно-правова відповідальність відносно транспортного засобу «Мазда», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», яка виплатила страхове відшкодування в порядку регресу на користь СК «Саламандра - Україна» в розмірі 40179,00 грн. за вирахуванням суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. Посилаючись на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача на свою користь суму франшизи в розмірі 1000,00 грн. та вирішити питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що враховуючи те, що на рахунок позивача винуватцем ДТП [PERSON] було перераховано франшизу в сумі 1000,00 грн., то вважав відсутнім сам предмет спору. Водночас просив суд задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. та постановити в разі неявки відповідача заочне рішення (а.с.102, 108) 30.03.2015 судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2013 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., оскільки вона 23.09.2013 року керуючи автомобілем «Мазда», д.н.з. [NUMBER], та рухаючись на виїзді з Наддніпрянського шосе на міст Патона у м. Києві не врахувала дорожню обстановку, не дотрималася безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.15-16) Як вбачається з договору добровільного страхування наземного транспорту №7884 від 09.04.2013 року транспортний засіб «Тойота», д.н.з. [NUMBER], застраховано позивачем, вигодо набувач ПАТ «Концерн Стирол» (а.с.4-5) 04.10.2013 позивач виплатив вигодо набувачу ПАТ «Концерн Стирол» суму страхового відшкодування в розмірі 41179,04 грн. (а.с.49-50) Цивільно ж правова відповідальність відносно транспортного засобу «Мазда», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу №АЕ/1295366, остання здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача в сумі 40179,00 грн., за вирахуванням франшизи - 1000,00 грн. (а.с.52) Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Так, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1, 2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. За викладених обставин, позивач звернувся до суду з позовом саме до власника автомобіля «Мазда», д.н.з. [NUMBER], - [PERSON] в порядку суброгації, а не регресу, як помилково ним зазначено. Проте, 20 березня 2015 року позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що винуватець вищезазначеної ДТП - [PERSON] перерахувала позивачу франшизу в розмірі 1000,00 грн., що згідно ч.1 ст.61 ЦПК України враховується судом при винесенні рішення. Окрім того, сам позивач стверджує, що за таких умов предмет спору відсутній, однак просить стягнути з відповідача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с.102) Згідно імперативним вимогам ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, серед яких і судовий збір (ст.79 ЦПК України) За відсутності задоволення позову, правових підстав для стягнення судового збору також немає. Стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченої останнім при зверненні до суду з конкретними вимогами в якості судового збору не може бути окремою вимогою і підлягає вирішенню виключно в тих випадках, коли сам позов задовольняється в в залежності від того обсягу вимог, які задовольняються, або навпаки, у задоволенні яких відмовляють. Оскільки в своїй заяві від 20 березня 2015 року представник позивача уточнює свої позовні вимоги, просить суд задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача на свою користь 243,60 грн. сплаченого судового збору, то суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed