overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися проте надали заяви в яких просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 04 вересня 2004 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського районного управління юстиції Київської області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 6. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися проте надали заяви в яких просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 14 лютого 2009 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 41. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO] Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. Після розірвання шлюбу дитина залишається із матір'ю Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. В даний час з відповідачем разом не проживають, відповідач переїхав на інше місце проживання, допомоги у вихованні дитини не надає. У зв'язку з відмовою відповідача добровільно надавати допомогу на дитину, позивач просить стягувати з нього аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частки від заробітку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, буде сплачувати аліменти, в розмірі 1/4 частки від заробітку, оскільки сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який має задовільний стан здоров'я, працює, сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу в розмірі 1/4 частки від заробітку. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки заробітку на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину [PERSON] [INFO] В даний час з відповідачем разом не проживають, відповідач переїхав на інше місце проживання, допомоги у вихованні дитини не надає. У зв'язку з відмовою відповідача добровільно надавати допомогу на дитину, позивач просить стягувати з нього аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки від заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та просила задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, буде сплачувати аліменти, проте не погоджується із твердженнями позивача щодо ненадання допомоги на утримання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який має задовільний стан здоров'я, не працює, але є працездатним, інших утриманців, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки заробітку на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. В даний час з відповідачем разом не проживають, відповідач переїхав на інше місце проживання, допомоги у вихованні дитини не надає. У зв'язку з відмовою відповідача добровільно надавати допомогу на дитину, позивач просить стягувати з нього аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки від заробітку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, буде сплачувати аліменти, проте не погоджується із твердженнями позивача щодо ненадання допомоги на утримання доньки. Крім цього відповідач вказав, що за його заявою із заробітної плати утримуються аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 25%. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який має задовільний стан здоров'я, працює, сплачує аліменти згідно поданої ним заяви на утримання повнолітнього сина, який навчається в розмірі 25% заробітної плати. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки заробітку на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказувала, що 31.07.1999 року між нею - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований палаці шлюбів м. Кременчука. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Ч. 1 - ч. 4 . 75 Сімейного Кодексу України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. 31.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у палаці шлюбів м. Кременчука. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні позивача. Суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги позивача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказувала, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі з 27.04.1991 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кременчук, Полтавської району на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Ч. 1 ст. 76 Сімейного Кодексу України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. [PERSON] перебуває з [PERSON] в шлюбі з 27.04.1991 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні позивача. Суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги позивача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказувала, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі з 27.04.1991 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кременчук, Полтавської району на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Ч. 1 ст. 76 Сімейного Кодексу України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. [PERSON] перебуває з [PERSON] в шлюбі з 27.04.1991 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні позивача. Суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги позивача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.07.2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком були припинені в жовтні 2013 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сім'ї, примирення вважає не можливим. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON], просила суд шлюб розірвати, місце проживання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] визначити з матір'ю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони 05.07.2003 року зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною світлокопією свідоцтва про народження. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в жовтні 2013 року по причини різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сім'ї. З жовтні 2013 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, а також віку дитини, беручи до увагу згоду відповідача [PERSON] вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON]. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою відповідача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved