Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований посиланням не неможливість спільного проживання з відповідачем, втратою почуттів любові, поваги та насамперед захистом інтересів малолітньої дитини, яка не може проживати в сімї, де виникають постійні конфлікти. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, заявлених в позові. Відповідач визнав позов в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини. Вимоги про розірвання шлюбу вважає передчасними, оскільки вважає за можливе зберегти сімю та поновити подружні стосунки. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2009 року (а.с.6). Мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який, після припинення сторонами подружніх стосунків залишився проживати з матірю (а.с. 11). Подружні стосунки припинені між сторонами з 09 травня 2015 року. З цього часу позивач з дитиною проживає в м. Горішні Плавні, відповідач в м. Полтава, згадана обставина сторонами не заперечується, як не заперечується також причина, з якої розпалась сімя часті сварки між подружжям на грунті вирішення побутових питань Згідно із актом обстеження умов проживання [PERSON] (а.с. 47) - в двокімнатній квартирі нею створено належні умови для проживання дитини з окремим спальним місцем, місцями для навчання та відпочинку. Позивач проживає в квартирі разом з матірю - бабусею дитини [PERSON] Відповідач проживає в м. Полтава, в будинку, що складається з трьох кімнат, умови проживання задовільні (а.с. 50). З припиненням подружніх стосунків між батьками виник спір щодо місця проживання дитини. Згідно з наданим висновком, виконком Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, виходячи з інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільне місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] визначити з матірю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Провівши аналіз представлених по справі доказів з огляду на законодавчо закріплену процедуру щодо рівності прав сторін на подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд, виходячи насамперед із інтересів дитини, за наявності даних, що свідчать про доцільність визначення місця проживання дитини з матірю, та наявності для того беззаперечних підстав, які зумовлені виключно інтересами дитини, враховуючи також позицію відповідача, який не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матірю, вважає позов в цій частині обґрунтованим, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доведеними. Розглядаючи позов в іншій частині заявлених вимог, суд наголошує про наступне: На час розгляду справи судом, починаючи з травня 2015 року подружжя ведуть режим роздільного проживання. Характер стосунків між ними має яскраво виражене конфліктне забарвлення, протилежність поглядів та відсутність порозуміння проявились навіть під час судового розгляду справи. Неможливість дійти згоди щодо вирішення ряду фінансових питань, які виникають в звязку із зайняттям одним із подружжя підприємницькою діяльністю, за переконанням суду також є одним із факторів, які певною мірою сприяють погіршенню стосунків між сторонами. Розглядаючи можливість вжиття заходів щодо примирення подружжя, як вони передбачені ч.1 ст.111 СК України, за умови, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, і в сімї росте малолітня дитина, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, врахувавши відсутність будь-яких конструктивних пропозицій з боку відповідача, які він має вчинити задля збереження сімї, окрім наведених ним аргументів стосовно того, що дитина повинна мати обох батьків, суд вважає, що надання строку для примирення за будь-яких умов буде носити виключно формальний характер і не призведе до дійсного примирення. У відповідності до положень ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. В даній ситуації, враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, взаємовідносини, що склались між ними носять конфліктний характер, один з подружжя висловлює категоричне небажання на примирення, суд з врахуванням дійсних, існуючих обставин /зокрема факту невдалої спроби відповідача на примирення, яка триває між сторонами з 2015 року/, що обєктивно доводить обставини, наведені позивачем на обґрунтування позову, вважає, що подальше спільне проживання подружжя та збереження сімї є неможливим, а відтак, заявлені [PERSON] вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved