Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В червні 2014 року до Вінницького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], у якому просив суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну майнову шкоду в сумі 1556,00 грн., а також 25 000,00 грн. моральної шкоди, понесені судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 09.05.2014 року відповідач [PERSON] біля 17.42 год. та 10.05.2014 року о 21.09 год. умисно пошкодив відеокамеру зовнішньої високої чіткості (700 твл) моделі АVG-247HD 3,6 (ИК), що належить [PERSON] і була встановлена на належному йому будинку, шляхом ударів по ній палицею зі сторони свого домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Також 11.05.2014 р. приблизно о 07.00 год. та о 10.00 год. відповідач [PERSON] умисно пошкодив дві відеокамери зовнішньої високої чіткості (700 твл) моделі АVG-247HD 3,6 (ИК), що належать [PERSON] і були встановлені на належному йому будинку, шляхом дії на них фекаліями та ударів по них палицею зі сторони свого домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. З даного приводу [PERSON] звертався до Вінницького районного відділу внутрішніх справ із заявами про спричинення йому матеріальної шкоди. Вказані дві відеокамери не підлягають відновленню і тому позивач був змушений їх замінити на нові, вартістю 538,00 грн. кожна. На демонтаж та монтаж обладнання відеоспостереження позивачем витрачено480,00 грн. За таких обставин, відповідач завдав позивач майнову шкоду в розмірі 1556,00 грн. Крім, того відповідач на камери позивача постійно з 16.04.2014 року світить зеленим лазером. Внаслідок дії лазера матриця відеокамер поступово виходить з ладу. Своїми діями відповідач [PERSON] пошкодив належне позивачу майно, чим порушив його права власника та завдав збитків. Також внаслідок пошкодження майна позивача та постійним тероризуванням його сім'ї,позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у глибоких душевних стражданнях. Діями відповідача було порушено нормальний спосіб життя позивача, оскільки він змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав у користуванні власністю (з 16 квітня 2014 року по теперішній час відповідач постійно сліпить відеокамери лазерними пристроями, наносить удари по них палицею зі сторони свого домоволодіння).У результаті моральних страждань та постійного стресу позивач із дружиною почали хворіти, загострились та поглибились їх хвороби. З урахуванням глибини душевних страждань позивача, характеру немайнових витрат, завдану відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у 25 000,00 грн. В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], у якому просив зобов'язати [PERSON] не здійснювати відеоспостереження та відеофіксацію за будинковолодінням та територією, що належать [PERSON] і знаходяться по [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн., понесені судові витрати. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] проживають по сусідству в с. Зарванці Вінницького району по вул. Морській в належних кожному з них на праві власності будинковолодіннях. В квітні 2014 року [PERSON] встановив відеокамери за допомогою яких цілодобово здійснює відеоспостереження за [PERSON], його сім'єю, будинком та територією його будинковолодіння. Крім цього, [PERSON] періодично за допомогою ручної відеокамери знімає [PERSON], членів його сім'ї та територію його будинковолодіння. Вказане порушує особисті немайнові права [PERSON], оскільки [PERSON] не має права здійснювати відеоспостереження та відеофіксацію за [PERSON], членами його сім'ї та територією його будинковолодіння всупереч волі [PERSON] З даного приводу [PERSON] звертався до правоохоронних органів, однак [PERSON] і надалі продовжує протиправні дії. У зв'язку з такими протиправними діями [PERSON] завдано моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн., яка полягає в тому, що внаслідок вказаних дій [PERSON], [PERSON] та члени його сім'ї відчувають дискомфорт, незручності, не можуть себе вільно почувати на території свого будинковолодіння, оскільки знають, що за кожним їх кроком і дією слідкують. Все це завдає [PERSON] неймовірних страждань, душевного болю. Крім цього, його дружина, яка є онкохворою та перенесла декілька операцій, також не може вийти на подвір'я будинку, оскільки переживає з приводу того, що її знімає відеокамера. Це негативно впливає на її самопочуття та стан здоров'я. Це в свою чергу поглиблює душевні страждання [PERSON], оскільки на його зауваження припинити відеоспостереження за будинковолодінням [PERSON] не реагує та продовжує порушувати права на особисте життя та не вживає ніяких заходів щодо усунення негативних наслідків його дій, що поглиблює душевні страждання [PERSON] В судовому засіданні на обставинах, викладених в позовній заяві, позивач [PERSON] та його представник підтримали заявлений позов повністю, просили його задовольнити. Зустрічний позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник заявлений позов не визнали, посилаючись на його безпідставність, зустрічний позов підтримали повністю, надавши пояснення аналогічні змісту зустрічної позовної заяви. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду пояснення, якими підтвердили пояснення позивача [PERSON] щодо пошкодження [PERSON] належних [PERSON] відеокамер та спричинення останньому моральної шкоди. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, якими підтвердила пояснення відповідача [PERSON] щодо обставин, якими обґрунтовано [PERSON] вимоги в зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], а власником його сусіднього будинку [ADDRESS] є [PERSON] В квітні 2014 року на території будинковолодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON], було встановлено системи відеоспостереження шляхом встановлення відеореєстратора (відеокамер), що підтверджується договором (монтажу обладнання) №1П від 02.04.2014 року, угодою про договірну ціну (на монтаж системи відеонагляду) від 02.04.2014 року та актом здачі-приймання робіт від 16.04.2014 року (а.с. 7-9). З оглянутих в судовому засіданні матеріалів перевірки Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області по заявах [PERSON] від 16.04.2014 року, від 17.04.2014 року, від 18.04.2014 року, від 08.05.2014 року, від 28.05.2014 року встановлено, що [PERSON] звертався до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з приводу пошкодження його сусідом [PERSON] відеокамер зовнішньої високої чіткості, які були встановлені [PERSON] у своєму домоволодінні за адресою: [ADDRESS] Зокрема, у своїх заявах [PERSON] вказував, що 09.05.2014 року відповідач [PERSON] біля 17.42 год. та 10.05.2014 року о 21.09 год. умисно пошкодив відеокамеру зовнішньої високої чіткості (700 твл) моделі АVG-247HD 3,6 (ИК), що належить [PERSON] і була встановлена на належному йому будинку, шляхом ударів по ній палицею зі сторони свого домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Також 11.05.2014 р. приблизно о 07.00 год. та о 10.00 год. відповідач [PERSON] умисно пошкодив дві відеокамери зовнішньої високої чіткості (700 твл) моделі АVG-247HD 3,6 (ИК), що належать [PERSON] і були встановлені на належному йому будинку, шляхом дії на них фекаліями та ударів по них палицею зі сторони свого домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. За результатами розгляду вказаних вище заяв [PERSON] працівниками Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з [PERSON] було проведено профілактичні бесіди з приводу недопущення вчинення протиправної поведінки та рекомендовано [PERSON] звернутись до суду з відповідним позовом (а.с. 11, 12). Також з оглянутих в судовому засіданні матеріалів перевірки Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області по заяві [PERSON] від 14.05.2014 року судом встановлено, що [PERSON] звертався до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з приводу встановлення сусідом [PERSON] на своєму будинку камери відеоспостереження, які направлені на територію будинковолодіння [PERSON], чим втручається в його приватне життя. За результатами розгляду вказаної вище заяви [PERSON] працівниками Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області із сім'єю [PERSON] було проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення вчинення протиправної поведінки та рекомендовано [PERSON] звернутись до суду з відповідним позовом (а.с. 39). З акту обстеження обладнання від 13.05.2014 року, складеного спеціалістом ПП «Тріак» [PERSON] та замовником [PERSON] вбачається, що відеокамери АVG-247HD, що були встановлені 16.04.2014 року за адресою: [ADDRESS] не працюють через умисне забруднення речовиною, що можливо, є фекаліями. Вказане забруднення може повністю вивести з ладу камери через хімічне та абразивне пошкодження захисного скла і об'єктива. За наявними записами відеофайлів, на камеру постійно світить зелений лазер. Внаслідок дії лазера матриця відеокамери поступово виходить з ладу. Ремонт таких пошкоджень нерентабельний. Вихід з ладу матриці однієї з камер уже помітний по відеозаписах. Повне обстеження стану камери можливе в сервісному центрі (м. Київ). Для обстеження камеру необхідно демонтувати, очистити і відправити в сервісний центр з вказанням проявів несправностей. Рекомендовано одну відеокамеру замінити (з пошкодженою матрицею). Другу камеру демонтувати, очистити, при наявності пошкоджень замінити (а.с. 10). В судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дві відеокамери, які були встановлені у його домоволодінні 16.04.2014 року, пошкоджено відповідачем [PERSON] і в зв'язку з цим не підлягали відновленню, тому [PERSON] пошкоджені відеокамери викинув та був змушений купити та встановити замість них дві нові відеокамери. Вартість двох нових відеокамер становить 1076 грн., вартість робіт по їх встановленню складає 480 грн., що підтверджується видатковою накладною від 14.05.2014 року і актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 14.05.2014 року (а.с.20, 21). Тому позивач [PERSON] просив стягнути на його користь з [PERSON] майнову шкоду, а саме вартість двох нових відеокамер та вартість робіт по їх встановленню, що в загальному складає 1556,00 грн., які він вимушений був придбати і встановити в заміну двох відеокамер пошкоджених фекаліями [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, одним з елементів якого являється вина. Як роз'яснює п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, яке не можна використати за призначенням, але воно має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передання цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Але в даному випадку це є неможливим, так як [PERSON] пояснив, що він пошкодженні дві відеокамери після огляду їх спеціалістом організації, яка їх встановлювала викинув, тобто їх взагалі немає. Посилання позивача [PERSON] на обставину звернення його до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з приводу пошкодження його відеокамер, та що відповідачу зроблено попередження, суд вважає, що дані обставини не підтверджують вини [PERSON] у вчиненні пошкоджень відеокамер позивача. Поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON], на думку суду також не підтверджується вина [PERSON] в пошкодженні відеокамер. Крім того, інші докази вини [PERSON], крім досліджених в судовому засіданні за клопотанням позивача, відповідача, позивачем [PERSON] суду не надано. Варте уваги і те, що позивач [PERSON] не надав належних та об'єктивних доказів того, що дві відеокамери, які були встановлені ним у своєму домоволодінні 16.04.2014 року є пошкодженими, не підлягають відновленню та що вони фізично знищені. Судом було роз'яснено сторонам в судовому засіданні їх процесуальні права щодо права заявити відповідне клопотання про призначення судової експертизи, однак сторони таких клопотань не заявляли. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] не надав доказів, що дві відеокамери, які були встановлені ним у своєму домоволодінні 16.04.2014 року є пошкодженими, не підлягають відновленню та що вони фізично знищені, а також не надав доказів неправомірних дій, вини відповідача [PERSON].у пошкодженні вказаних відеокамер. Крім того, позивач [PERSON] не надав суду належних доказів спричинення майнової шкоди, наявності вини, причинного зв'язку між шкодою та неправомірними діями відповідача [PERSON] Тому суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] не надав належних доказів наявності моральної шкоди, протиправності діянь відповідача та його вини в заподіянні позивачу моральної шкоди, тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь позивача [PERSON] задоволенню не підлягає. В судовому засіданні обгрунтовуючи зустрічну позовну заяву [PERSON] виходив з факту відсутності його згоди на встановлення [PERSON] відеокамер та наявності між сторонами неприязних відносин, що сприяло неодноразовим зверненням [PERSON] до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області. В підтвердження даних обставин посилався на фотографії, які були надані [PERSON] до його первісного позову та під час розгляду інших судових справ між цими ж сторонами. Статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Гарантії невтручання в особисте і сімейне життя при проведенні фото-, кіно-, теле-і відео зйомок містить також ст. 307 ЦК України. В таких випадках за загальним правилом згода фізичної особи на зйомку обов'язкова (ч.1). Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Зйомка, у тому числі таємна, без згоди особи може бути проведена лише у випадках, встановлених законом (ч. 3 ст. 307 ЦК України), наприклад, в рамках кримінального процесу. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій воно розташоване межує із домоволодінням [ADDRESS] Вінницького району та земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Між сторонами склалися неприязні відносини й неодноразово виникали конфлікти. В квітні 2014 року [PERSON] встановив на стінах зовнішньої сторони будинку [ADDRESS] системи відеоспостереження шляхом встановлення відеореєстратора (відеокамер), спрямованих частково в сторону території домоволодіння [PERSON] по довжині забору, що встановлений по межі між земельними ділянками позивача і відповідача. З пояснень [PERSON] суд встановив, що за допомогою цих засобів [PERSON] фіксує усе, що відбувається на подвір'ї, а потім, записавши файли на диски лазерних систем зчитування, надає їх в якості доказів до правоохоронних органів та суду, не дивлячись на те, що вони містять конфіденційну інформацію про приватне життя [PERSON] та його сім'ї. Окрім того, [PERSON] роздрукував з файлу відеокамери фотокартки та подав їх в якості доказу до позовної заяви про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. Про обставини використання зібраної [PERSON] інформації за допомогою відеокамер, шляхом подання її до правоохоронних органів, до суду [PERSON] повідомлений не був і згоди на збирання такої інформації [PERSON] він не надавав. Необхідність встановлення відеокамер на будинку [ADDRESS] [PERSON] пояснює неприязними стосунками, що склались з [PERSON] та вважає це способом захисту своїх прав від майбутніх посягань як [PERSON], так і будь-яких третіх осіб. Необхідно зазначити, що кожен має право на повагу до його гідності; ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації; право особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію може бути обмежене, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей (ст.ст. 28, 32, 34 Конституції України, ст.ст. 201, 270, 271, 297, 301, 302 ЦК України). Діяльність фізичних осіб не може порушувати особисті немайнові права; фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який може здійснюватися способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення; обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою; негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається лише якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру, знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом (ст.273 ч. 3, ст.275, ст. 277 ч. 3, ст. 301 ч. 4, ст. 307 ч.ч. 1, 3 ЦК України), забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом; порушення законодавства про інформацію тягне за собою, зокрема, цивільно-правову відповідальність, в т.ч., у вигляді відшкодування моральної шкоди (ст.ст.23, 47, 48, 49 Закону України «Про інформацію»). Конституційний Суд України у рішенні від 30 жовтня 1997 року № 5-зп у справі № 18/203-97 щодо офіційного тлумачення статей 3, 23, 31, 47, 48 Закону України «Про інформацію» та статті 12 Закону України «Про прокуратуру» розтлумачив, що до конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані). Цей перелік не є вичерпним. З урахуванням всього вищезазначеного та аналізуючи зміст правових норм, необхідно звернути увагу на той факт, що вважаючи протиправними дії [PERSON] щодо пошкодження відеокамер,[PERSON] скористався своїм правом звернутися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Якщо ж інформація, викладена у зверненні, не знайшла свого підтвердження, то ця обставина сама по собі не може бути підставою для цивільно-правової відповідальності ініціатора звернення. Це право [PERSON] як таке є безспірним, водночас йому відповідає установлений законом обов'язок особи діяти добросовісно, не допускати порушення прав інших осіб. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.ст.21, 68 Конституції України); при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна додержуватися моральних засад суспільства, не допускається зловживання правом, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. За таких обставин, [PERSON] скористався правом на звернення до відповідних державних органів для захисту своїх інтересів. Реагування на звернення, встановлення і перевірка викладених у них обставин і фактів у визначений законодавством спосіб є компетенцією адресатів звернень. Виходячи з вищезазначеного, не знаходить свого підтвердження посилання [PERSON] на протиправність дій [PERSON] щодо збирання інформації про особу [PERSON] та його сім'ю, їх життя, діяльність, втручання в особисте життя сім'ї, вищезгаданим чином не ґрунтується на нормах чинного законодавства, вочевидь виходить за межі розумності та достатності, оскільки [PERSON] використовував необхідні для реалізації права на звернення, його дії можуть бути виправдані метою їх вчинення та не порушують права [PERSON] Неодноразові звернення [PERSON] із надсиланням відеозаписів не мали наслідків порушення кримінальних проваджень Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області відносно [PERSON] З встановлених обставин у справі та наведених норм матеріального і процесуального права суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] не доведено суду про порушення [PERSON], який встановив камери відеоспостереження, на які технічно можливо фіксувати повне зображення та\\ чи звук, права [PERSON] на повагу до його приватного і сімейного життя, втручання в його особисте життя шляхом записів камерою відеоспостереження, на які [PERSON] посилався в обгрунтування своїх позовних вимог, які підтверджують втручання [PERSON] без згоди [PERSON] в його приватне життя шляхом знімання камерою. Крім того, суд вважає, що встановлення [PERSON] камер відеоспостереження є його правом щодо самозахисту свого цивільного права від порушень і протиправних посягань будь-яких осіб, що закріплене ст. 19 ЦК України. При цьому встановлення [PERSON] камер відеоспостереження не заборонено законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Суд вважає за необхідне зазначити, що камери відеоспостереження, про які йде річ у позові, не потребують дозволу на їх встановлення від відповідних органів та установ, чинним законодавством отримання відповідних дозволів на встановлення відеокамер не передбачено. За таких обставин зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання не здійснювати відеоспостереження і відеофіксацію будинковолодіння і його території задоволенню не підлягають. Також суд вважає, що зустрічну позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000,00 грн. [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України суду доведено не було. Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] і [PERSON] про стягнення понесених ними судових витрат на правову допомогу. Судові витрати по сплаті судового збору за первісним та зустрічним позовами слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed