Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

В серпні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 55-59) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка В.С., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд: зобов`язати відповідача та третю особу включити вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по договору про банківський строковий вклад № 328823/142038/07-15 від 13 серпня 2015р. (далі по тексту - договір) на загальну суму 583458,88 грн. та віднести його вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 серпня 2015р. між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір, відповідно до якого позивачем було внесено на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 35905,54 дол. США. Після того, як банк було віднесено на підставі постанови Правління НБУ до неплатоспроможних, та отримання позивачем гарантованої державою суми у розмірі 200000,0 грн., позивач 20 січня 2016р. подав кредиторську вимогу, проте в подальшому після отримання відповідної довідки позивач дізнався, що його вимога, з невідомих йому причин не була включена до відповідної черги реєстру кредиторів, при цьому ні банком, ні Уповноваженою особою не було пояснено причини. На думку позивача, внаслідок незаконної бездіяльності відповідача та третьої особи порушені його права, і з метою захисту свого порушеного права він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від 16 серпня 2017р. відмовлено у відкритті провадження по справі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 листопада 2017р. скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017р. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від 14 грудня 2017р. позов залишено без руху. Ухвалою Судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від 29 січня 2018р. відкрито провадження по справі. 22 березня 2018р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи (а.с. 86,87), в яких третя особа проти позову заперечила, зазначивши, що вимоги позивача про зобов`язання третю особу вчинити дії не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, а тому третя особа просить суд залишити позов без задоволення. 03 квітня 2018р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 96-98), в якому відповідач проти позову заперечив, з тих підстав, що дійсно 20 січня 2016р. надійшла кредиторська вимога від [PERSON] , проте на думку відповідача підпис був проставлений не позивачем, а іншою особою, як вважає відповідач « [PERSON] », а тому вимога позивача не була включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів. 03 травня 2018р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 113, 114), в якій позивач категорично заперечував проти відзиву, зазначивши, що фізичної особи « [PERSON] » не існує і відповідна кредиторська вимога була ним підписана та подана особисто. 06 червня 2018р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 132, 133), в яких сторона відповідача вважає, що позивачем не було подано вчасно кредиторську вимогу про включення його вимог до реєстру акцептованих кредиторських вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2018р. закрито провадження по справі. Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2019р. ухвалу Шевченківського районного суду від 26 липня 2018р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2019р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 08 лютого 2019р. прийнято справу до розгляду та призначено в підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019р. закрито підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2020р. залучено до участі у цивільній справі № 761/28334/17, правонаступника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка В.С. - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Міхна С.С. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, відповіді на відзив, зазначав, що позивача неправомірно не включили до реєстру акцептованих вимог кредиторів, враховуючи особливості його почерку. Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суд не направила, поважності причин неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 13 серпня 2015р. між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір, відповідно до якого позивачем було внесено на депозитний рахунок банку грошові кошти у сумі 35905,54 дол. США, на строк до 11 листопада 2015р. (а.с. 61-64). Судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Постановою НБУ № 898 від 17 грудня 2015р. відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку. Відповідно до постанови Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» від 18 грудня 2015р. № 230 розпочату процедуру ліквідації банку строком з 18 грудня 2015р. по 17 грудня 2018р. Як встановлено судом, відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в газеті «Голос України» № 242 (6246) від 23 грудня 2015р. було опубліковано відомості про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», вимоги кредиторів приймалися протягом тридцяти днів з дня публікації оголошення про ліквідацію банка. Судом встановлено, що 20 січня 2016р. позивачем особисто було подано кредиторську вимогу про включення його вимог за договором до реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с. 109). 03 листопада 2016р. відповідач повідомив позивача довідкою (а.с. 66), що кредиторські вимоги позивача не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, причина не включення кредиторських вимог позивача не зазначена. 09 листопада 2015р. позивачем була отримана за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплата гарантованого відшкодування в сумі 200000,0 грн. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 3 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Згідно з ч. 5 ст. 45 цього Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Разом з тим Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку. Вказане узгоджується з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012р. № 2 затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі по тексту - Положення). Відповідно до пункту 4.31 Положення (у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) за необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили. Банк і відповідач були обізнані з кредиторськими вимогами позивача ще до початку процедури ліквідації банку, адже, позивач звертався із відповідною заявою особисто. Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Aliљiж and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102). Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Доводи сторони відповідача наведені у відзиві про те, що кредиторська вимога була підписана особисто не позивачем, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони відповідача, і не доводиться жодним належним і допустимим доказом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід зобов`язати саме відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», включивши до нього грошові вимоги позивача за договором, з урахуванням сплаченої позивачу граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, відповідно до ст.. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial