Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Позов мотивований тим, що 15.03.2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 501. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає в даний час з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює та отримує стабільний дохід. Позивачка самостійно утримувати дитину фінансово неспроможна, так як ніде не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на вказане позивач вирішила звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення їхньою дочкою - [PERSON], [INFO] трирічного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 15.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 501, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 15.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з акту № 140515/1062, складеного 14.05.2015 року комісією ЖЕК № 15, [PERSON] проживає разом зі своєю донькою [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України). Як вбачається з довідки № 202, виданої 12.05.2015 року Комунальним закладом «Вінницький обласний протитуберкульозний диспансер № 2», [PERSON] з 11.11.2013 року по 01.08.2016 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що позивач на даний час не має власного заробітку, оскільки здійснює догляд дитини до досягнення нею трирічного віку, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення їхньою дочкою [PERSON], [INFO] трирічного віку, також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Поряд з цим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення їхньою дочкою [PERSON], [INFO] трирічного віку. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved