Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В травні 2014 року до суду звернулось Городницьке ВПЖКГ з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованість по витратах на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 829,50 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є власником житлового приміщення [ADDRESS], а тому зобов'язана здійснювати оплату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Посилаючись на те, що [PERSON] у період з 01.01.2013 року по 01.04.2014 року оплату за надані послуги не проводить, в результаті чого за вказаний період утворилась заборгованість, просив заявлені вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка, будучи повідомлена відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, в судове засідання не з'явилась. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON]. є власником житлового приміщення [ADDRESS]. Також встановлено, що 02.02.2010 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір на обслуговування будинку та прибудинкової території /а.с.9/. Станом на 01.04.2014 р. сума заборгованості за надані послуги на утримання будинку та прибудинкової території за період 01.01.2013 р. по 01.04.2014 р. складає 829,50 грн /а.с.10-12/. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45), наймач (власник) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Згідно статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на: 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, витрати житлово-експлуатаційних підприємств на утримання житла включають витрати на здійснення комплексу робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження жилих будівель та технічного обладнання, а тому ці витрати не залежать від того, чи проживає особа у квартирі чи ні. Це витрати на утримання будинку та прибудинкової території. За таких обставин, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні доведено порушення його прав відповідачкою [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню. Також у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved