Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

\~ До\~Деражнянського районного\~суду Хмельницької\~області,\~в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаних нею відповідачів щодо визначеного позивачем предмету спору. \~ \~Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що з отриманого повідомлення від 22.01.2016 року вих.. № 02/К-77 та Витягу з наказу начальника УМВС України в Хмельницькій області від 06.11.2015 року № 310о\\с «по особовому складу» їй стало достовірно відомо, що її з особистих мотивів було незаконно звільнено з 06.11.2015 року із займаної посади згідно з пунктом 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників та не призначено на таку ж саму посаду, яка була введена в штаті і вільна в Деражнянському відділенні поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області відповідно до наказу Національної поліції № 8 від 06.11.2015 року, яким було затверджено тимчасовий штат органів і підрозділів, зокрема Деражнянського відділення поліції, до якого за посадою входить також діловод. У зв`язку з описаними вище обставинами, з метою захисту належних позивачеві прав та інтересів за поданим нею позовом рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року, у цивільній справі № 673/544/16-ц визнано незаконним та скасовано наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області № 310 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення її із займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлено на посаді діловода канцелярії Деражнянського районного відділу УМВС України в Хмельницькій області з 07 листопада 2015 року. 23 квітня 2018 року [PERSON] було знову запрошено до управління кадрового забезпечення головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, де, виходячи із поставлених їй працівниками управління вимог, вона вимушена була подати заяву про вихід із декретної відпустки з вирішенням питання про її працевлаштування на посаді діловода Деражнянського відділення поліції ГУНП в Хмельницькій області, на яку вона не була переведена з вини керівництва Деражнянського РВ та УМВС України в Хмельницькій області і яка на той час була вільною в штаті Деражнянського відділення поліції станом на 06-07 листопада 2015 року. В наслідок чого, як стверджує позивач у своєму позові, подана нею заява від 23.04.2018 року задоволена не була і вона знову наказом ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 23.04.2018 року № 6 о/с з особистих мотивів було повторно незаконно звільнена згідно з п. 1 ст. 40 КЗпПУ, у зв`язку з ліквідацією, з 24.04.2018 року із посади діловода канцелярії Деражнянського РВ УМВС України в Хмельницькій області, що і стало підставою для її звернення до суду із даною позовною заявою, оскільки [PERSON] вважає рішення відповідача про її звільнення із займаної посади під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до шести років та відмову в обов`язковому працевлаштуванні неправомірними. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Разом з тим, за відповідною заявою представника позивача позовна вимога щодо стягнення з управління МВС України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії області (код ЄДРПОУ 08592336) на користь позивачки понесених нею витрат на правничу допомогу, судом була залишена без розгляду. Представники відповідачів позову не визнали та пояснили суду, що ті обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування її вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в задоволенні даного позову слід відмовити, оскільки [PERSON] на виконання попереднього рішення суду вже була поновлена на роботі. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, судом об`єктивно встановлено, що 19 вересня 2011 року, відповідно до наказу начальника управління МВС України в Хмельницькій області від 23.09.2011 року № 307о/с, позивач [PERSON] була прийнята на роботу в Деражнянський районний відділ УМВС України в Хмельницькій області і призначена на посаду старшого інспектора канцелярії, а з 15 квітня 2013 року у зв`язку з оргштатними змінами переведена на посаду діловода канцелярії цього ж відділу. У зв`язку з народженням 22 жовтня 2013 року доньки [PERSON] після наданої позивачці відпустки в зв`язку з вагітністю та пологами, згідно ст. 18 Закону України «Про відпустки» та на підставі наказу начальника управління МВС України в Хмельницькій області від 20.01.2014 року № 6о/с, їй була надана відпустка з 01 січня 2014 року по 22 жовтня 2016 року по догляду за\~дитиною \~до досягнення\~нею трирічного\~віку,\~в якій\~позивач перебуває\~й до\~цього часу\~до досягнення\~дитиною п`ятирічного\~віку відповідно\~до довідки\~№ 131\~ЛКК Деражнянського\~районного Центру\~первинної медико-санітарної\~допомоги від\~18.10.2017\~року. Згідно статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом власника або уповноваженого ним органу. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. З набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні реформування міліцію в поліцію [PERSON] звернулася до керівника Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо надання їй інформації з кадрового питання. Так, з отриманого повідомлення від 22.01.2016 року вих. № 02/К-77 та Витягу з наказу начальника УМВС України в Хмельницькій області від 06.11.2015 року № 310о\\с «по особовому складу» стало достовірно відомо, що позивача було незаконно звільнено з 06.11.2015 року із займаної посади згідно з пунктом 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників та не призначено на таку ж саму посаду, яка була введена в штаті і вільна в Деражнянському відділенні поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області відповідно до наказу Національної поліції № 8 від 06.11.2015 року, яким було затверджено тимчасовий штат органів і підрозділів, зокрема Деражнянського відділення поліції, до якого за посадою входить також діловод. Натомість, оскільки будь-яких повідомлень на адресу позивача про її звільнення з займаної посади не надходило, вона не була запрошена до Деражнянського районного відділу УМВС України в Хмельницької області для вирішення кадрового питання щодо її звільнення та переведення з обов`язковим працевлаштуванням до новоствореного Деражнянського відділення поліції. Крім того, їй також не було запропоновано відповідно до вимог трудового законодавства вільну посаду діловода канцелярії у відділенні поліції, позивач не писала та не подавала будь-яких заяв про відмову від запропонованих їй посад станом на 06-07.11.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з описаними вище обставинами, з метою захисту належних їй прав та інтересів за поданим [PERSON] позовом ухваленим рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року, у цивільній справі № 673/544/16-ц було визнано незаконним та скасовано наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області № 310 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення [PERSON] із займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлено на посаді діловода канцелярії Деражнянського районного відділу УМВС України в Хмельницькій області з 07 листопада 2015 року. На примусове виконання рішення суду, яке здійснювалося державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 22.02.2018 року наказом УМВС України в Хмельницькій області № 3 о/с скасовано пункт наказу УМВС України в Хмельницькій області від 06.11.2015 року № 310 о/с в частині мого звільнення та поновлено мене на посаді діловода Деражнянського районного відділу України в Хмельницькій області. Так, 23 квітня 2018 року [PERSON] було запрошено до управління кадрового забезпечення головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, де, виходячи із поставлених їй працівниками управління вимог, вона вимушена була подати заяву про вихід із декретної відпустки з вирішенням питання про її працевлаштування на посаді діловода Деражнянського відділення поліції ГУНП в Хмельницькій області, на яку вона не була переведена з вини керівництва Деражнянського РВ та УМВС України в Хмельницькій області і яка на той час була вільною в штаті Деражнянського відділення поліції станом на 06-07 листопада 2015 року. Подана [PERSON] заява від 23.04.2018 року задоволена не була і вона знову фактично повторно наказом ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 23.04.2018 року № 6 о/с була звільнена з посади діловода канцелярії Деражнянського РВ УМВС України в Хмельницькій області, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпПУ, у зв`язку з ліквідацією з 24.04.2018 року. Так, згідно з пунктом 1 частини першої\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Цією ж статтею передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Однак, в порушення вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України, ні Деражнянський районний відділ УМВС України, в якому [PERSON] працювала на вказаній посаді, ні управління УМВС України в Хмельницькій області не повідомляли її персонально у встановлений трудовим законодавством строк про те, що вона буде звільнена\~\~з займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників та, в порушення частини 3 статті 184 цього Кодексу, звільнили її без згоди у період перебування в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та не здійснили обов`язкового працевлаштування на аналогічній посаді в Деражнянському відділенні поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, а тому рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року, у цивільній справі № 673/544/16-ц визнано незаконним та скасовано наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області № 310 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення [PERSON] із займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлено на посаді діловода канцелярії Деражнянського районного відділу УМВС України в Хмельницькій області з 07 листопада 2015 року. Згідно зі\~статтею 184 Кодексу законів про працю України, забороняється відмовляти жінкам у прийнятті на роботу і знижувати їм заробітну плату з мотивів, пов`язаних з вагітністю або наявністю дітей віком до трьох років, а одиноким матерям за наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда. При відмові у прийнятті на роботу зазначеним категоріям жінок власник або уповноважений ним орган зобов`язані повідомляти їм причини відмови у письмовій формі. Відмову у прийнятті на роботу може бути оскаржено у судовому порядку. Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. На думку суду, пряма заборона на звільнення перелічених працівників протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення, вони мають суб`єктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства) і питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не може ставитися взагалі.\~\~Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обов`язковим працевлаштуванням. В свою чергу, у листі Міністерства соціальної політики України від 16.05.2012 року № 158/13/133-12 «Про відпустку для догляду за дитиною» зазначено, що на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, яка надається відповідно до норм статті 18 Закону України «Про відпустки», ст.. 179 КЗпПУ, за працівником зберігається місце роботи (посада) (стаття 2 Закону України «Про відпустки»). Зазначена категорія працівників не може бути звільнена з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадку повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням (ч. 3 ст. 184 КЗпПУ). Суттєвим також є той факт, що новостворене Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області з відповідними структурними підрозділами, в розумінні норм цивільного, господарського та трудового законодавства, є фактично правонаступником управління МВС України в Хмельницькій області, оскільки функції та завдання новоствореного органу - Національної поліції кореспондуються з функціями та завданнями міліції, на які\~ законом покладені тотожні функції, що полягають у забезпеченні охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а отже до вказаного новоствореного органу переходять всі права та обов`язки останнього, у тому числі здійснення обов`язкового працевлаштування жінок у період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року № 2а-237а11, від 28 жовтня 2014 року № 21-484а14. Виходячи з вказаних обставин, суд вважає, що станом на 06.11.2015 року управління МВС України в Хмельницькій області своїми протиправними діями порушило зазначені вище норми трудового законодавства, без подання [PERSON] заяви про звільнення з займаної посади та відсутності попередження про її звільнення, незаконно звільнило останню із посади діловода канцелярії\~Деражнянського районного відділу УМВС України в Хмельницькій області у період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому, при звільненні позивач не була працевлаштована, їй не було запропоновано подати заяву про призначення на таку ж саму посаду в Деражнянському відділенні поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, яка не була скороченою і на яку була призначена [PERSON] , що замінила [PERSON] під час її відпустки на займаній мною посаді тимчасово. Так, після набрання законної сили рішенням суду про поновлення [PERSON] на посаді, управління МВС України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії, виконуючи в примусовому порядку судове рішення, формально поновило [PERSON] в займаній посаді і з 24.04.2018 року, нехтуючи всіма нормами та гарантіями трудового законодавства, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, знову незаконно звільнило з посади, не провівши процедуру обов`язкового працевлаштування на посаду діловода Деражнянського відділення поліції, яку необхідно було здійснити станом на 06-07 листопада 2015 року. Порушення відносно [PERSON] норм трудового законодавства та Конституції України, що виразилось у незаконному звільненні з роботи, порушило її нормальні життєві зв`язки, які потребують від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що також призвело до понесених протягом тривалого періоду моральних та душевних страждань, нервових потрясінь в результаті триваючої судової тяганини. Така втрата спокою та переживань у зв`язку з втратою роботи і заробітку, на думку [PERSON] , заподіяло їй моральної шкоди, яку позивач визначила в розмірі 50\~000,00 гривень. Разом з тим, суд вважає, що поновлення порушених трудових прав позивачки буде достатньою сатисфакцією завданої їй моральної шкоди, тому підстав для стягнення з відповідачів додатково моральної шкоди в сумі 50\~000 грн. не вбачає. Разом з тим, суд зазначає, що у виданій [PERSON] після звільнення трудовій книжці та у наказі від 22.02.2018 року № 3 о/с управлінням УМВС України в Хмельницькій області не було зазначено з якої дати поновлено її на посаді діловода Деражнянського районного відділу УМВС України в Хмельницькій області та вказано, що підставою є ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.11.2017 року, що може вплинути на її права. Так, на вимогу [PERSON] від 05.04.2018 року внести зміни до трудової книжки та до даного наказу із зазначенням дати, з якої її було поновлено в займаній посаді, а також вказати, що підставою поновлення на посаді діловода є рішення Деражнянського районного суду від 08.06.2016 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.11.20-17 року, відповідач проігнорував та не вніс відповідних змін до вказаних документів. Водночас, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення судам слід враховувати, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (або понад три роки, але не більше, ніж до 6 років, якщо дитина за медичним висновком в цей період потребує домашнього догляду), одиноких матерів (жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама) при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда провадиться з обов`язковим працевлаштуванням (ч. 3 ст. 184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов`язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров`я). За таких обставин, оскільки ч. 3 ст. 184 КЗпП України встановлено гарантії для окремих категорій працівників, а саме: заборонено звільнення, зокрема, жінок, які мають дітей віком до трьох років, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням, невиконання підприємством (установою, організацією), яке провело звільнення, є підставою для покладення на нього відповідно обов`язку по працевлаштуванню такої особи. А так як згідно зі статтею 235 зазначеного Кодексу підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав то у разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом обов`язку по працевлаштуванню звільненого працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема жінки, яка має дитину віком до трьох років, за заявою такої особи може вирішуватись спір не про поновлення на роботі, а про виконання зобов`язання по працевлаштуванню. Окрім того, Деражнянський РВ УМВС України в Хмельницькій області та управління МВС України в Хмельницькій області на час звільнення [PERSON] з посади не ліквідовані (перебувають в стані припинення), процедура ліквідації не завершена та вказані установи не виключено з Єдиного державного реєстру, а тому звільнення позивача з займаної посади є протиправним. В свою чергу, згідно статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Так, нормою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас, статтею 22 Конституції України передбачено, що Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до\~\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст..ст. 232, 233, 234, 235 КУпАП безпосередньо в районних, районних у місті, міських та міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.\~У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з заявою про поновлення в займаній посаді позивач пропустила з поважних причин, оскільки про своє звільнення з роботи з 24 квітня 2018 року їй стало відомо 01 червня 2018 року при одержанні по пошті повідомлення голови ліквідаційної комісії управління внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 23.05.2018 року вих.. № К-165/121/12/05-2018 з доданими до повідомлення трудовою книжкою та Витягом з наказу від 23.04.2015 року № 6 о/с про її звільнення і з цього часу їй стало достовірно відомо про порушення управлінням МВС України в Хмельницькій області її прав та інтересів в трудових відносинах. На підстав\~викладеного та\~

Outcome: partial