Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, просила визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. На обгрунтування своїх вимог вказала, що 06 серпня 2014 року її батько [PERSON] поїхав з дому провідати свою матір, яка мешкала [ADDRESS], але у неї не з'явився і зник в невідомому напрямку. З того часу від нього не має ніяких відомостей. Він ні їй, ні своїй дружині, ні іншим своїм дітям не телефонує, не шле листів. Ніхто із спільних знайомих не має ніяких відомостей про місце його перебування. Вона з матірю розшукували його по лікарнях, знайомим, міліції, але ніяких відомостей про нього не має. Всі намагання розшукати батька ніякого успіху не мали, тому її мати [PERSON] звернулася з заявою про зникнення [PERSON] до Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де його 12 вересня 2014 року було оголошено у розшук. До цього часу батько не знайшовся і його місцезнаходження не встановлено. Весь час, що батько відсутній, на нього нараховується комунальні платежі, за місцем його реєстрації, які за нього змушені сплачувати інші члени родини. Тому виникла необхідність визнати батька [PERSON] безвісно відсутнім. У судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши наявні докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до довідки № 30/504 з Жовтневого ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16 травня 2016 року, мовою оригіналу: «…гр. [PERSON], [INFO], раніше мешкаючий за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, 71/14, перебуває у розшуку Жовтневого ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, як безвісно відсутній з 12.09.2014…», довідка долучена до матеріалів справи. [PERSON] з вересня 2014 року по теперішній час не проживає за адресою: [INFO], що підтверджується актом затвердженим головою правління ОСББ «Зарічний 71-5» [PERSON]. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З огляду на вищевикладене, враховуючи надані суду докази та документи, суд дійшов висновку, що в наявності є всі правові підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, як особи, про яку немає відомостей за місцем її проживання на протязі більше року. При цьому, суд роз'яснює, що у відповідності до приписів ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved