Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконним рішення міської ради та усунення перешкод у праві користування майном, посилаючись на те, що вона є власницею ? частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Земельну ділянку розподілено наступним чином - [PERSON] в користування передано частину саду площею 39 м2, город - 33 м2; а [PERSON] та [PERSON] передано в користування частину саду площею 119 м2, город - 98 м2; інша частина земельної ділянки, згідно схеми розподілу залишилась в спільному користуванні. Загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] на якій розміщено будинок та господарські споруди складає 600 м2. Власником сусідньої земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS], є [PERSON]. Право власності на домоволодіння та земельну ділянку (площею 600 м2) він набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1996 р. 17.04.2003 р. [PERSON] звернувся до Криворізької міської ради з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки площею 615 м2 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в Жовтневому районні м. Кривого Рогу по [ADDRESS] та до Криворізького міського управління земельних ресурсів з заявою про виконання роботи по складанню Державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Рішенням Криворізької міської ради від 20.08.2003 р. № 1083 земельну ділянку по [ADDRESS] площею 619 м2 передано у власність [PERSON]. Вказане рішення Криворізької міської ради, в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] загальною площею 619 м2 є незако нним та просить його скасувати. [PERSON], будучи власником земельної ділянки по [ADDRESS] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку побудував капітальний паркан на межі між своєю ділянкою та ділянкою, що належить [PERSON], при цьому частина паркану прибудована до житлового будинку Позивача. Крім того, [PERSON] облаштував впритул до стіни будинку навіс «Е» площею 2,4 м2. Вказані дії Відповідача [PERSON] позбавили [PERSON] можливості належним чином обслуговувати свій будинок. Зовнішня стіна будинку поступова зазнає руйнувань через надмірне зволоження. На неодноразові звернення [PERSON] про необхідність демонтажу паркану та навісу [PERSON] не реагує та продовжує перешкоджати [PERSON] вільно володіти та користуватись житловим будинком. У зв'язку з чим позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок та зобов'язати [PERSON] демонтувати капітальний паркан, що прибудований до зовнішньої сторони будинку, та навіс «Е» площею 2,4 м2. Також стягнути судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив постановити рішення, яким визнати недійним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 20.08.2003 р. № 1083 в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 619 м2, що розташована по [ADDRESS] та усунути для неї перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] демонтувати капітальний паркан, що прибудований до зовнішньої сторони будинку, та навіс «Е» площею 2,4 м2. Представник відповідача в особі Криворізької міської ради позовні вимоги у судовому засіданні не визнала, вказала на те, що органу місцевого самоврядування законом надано повноваження на розпорядження землями міста. В зв'язку цим, рішення міської ради від 20.08.2003 року № 1083 прийнято компетентним органом та у відповідності до вимог чинного законодавства. Підготовці проекту рішення передує комплектування повного пакету документів, що відповідно до норм чинного законодавства, є підставою для ухвалення рішення, а саме [PERSON] було надано належним чином складену, компетентною організацією Землевпорядну справу по передачі земельної ділянки в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Тому вважають, що Криворізька міська рада, приймаючи оскаржуване рішення діяла правомірно, на підставі наданого заявником повного пакету документів, що визначено законом та у відповідності до наданих повноважень. Представник відповідача [PERSON] в особі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Допитав сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.1992 р. справа № 2-299-1992с та реєстраційного посвідчення Криворізького міського бюро технічної інвентаризації від 25.03.1992 р. № 39368 [PERSON] є власницею ? частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Земельну ділянку розподілено наступним чином - [PERSON] в користування передано частину саду площею 39 м2, огород - 33 м2; а [PERSON] та [PERSON] передано в користування частину саду площею 119 м2, огород - 98 м2. Інша частина земельної ділянки, згідно схеми розподілу залишилась в спільному користуванні. Загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] на якій розміщено будинок та господарські споруди складає 600 м2. Власником сусідньої земельної ділянки, площею 600 м2, яка розташована по [ADDRESS], є [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за Законом від 24.10.1996 року. Як встановлено судом, 17.04.2003 р. [PERSON] звернувся до Криворізької міської ради з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки площею 615 м2 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в Жовтневому районні м. Кривого Рогу по [ADDRESS] та до Криворізького міського управління земельних ресурсів з заявою про виконання роботи по складанню Державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Комплекс робіт по складанню Державного акту виконано Земельно-кадастровим бюро при Криворізькому міського управлінні земельних ресурсів. В пояснювальній записці та експлікації земель, виконавець робіт, без жодного обґрунтування та посилань на рішення органу місцевого самоврядування, зазначає, що загальна площа земельної ділянки, яка передається у приватну власність [PERSON], складає 618,96 м2. Рішенням Криворізької міської ради від 20.08.2003 р. № 1083 земельну ділянку по [ADDRESS] площею 619 м2 передано у власність [PERSON] Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, 02.11.2012 року Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при оформлені державного акту на землю гр.. [PERSON] за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS]. Цією перевіркою встановлено: · по [ADDRESS] порушено конфігурацію земельної ділянки наведеної в плані БТІ, зареєстрованої згідно плану поточних змін від 14.10.1996 р. за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS]; · [PERSON] не отримав узгодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, а саме [PERSON] та [PERSON]. Під час оформлення землевпорядної справи щодо земельної ділянки по [ADDRESS] допущено порушення: Абзацу другого п. 1.16 Наказу Державного комітету земельних ресурсів України від 04.05.1999 р. № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі. Без жодного рішення відповідної ради про передачу у власність земельної ділянки, цивільно-правової угоди або рішення суду, [PERSON] передано у власність земельна ділянка по [ADDRESS] площею 619 м2, замість 600 м2, що вказані в свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.10.1996 р. · Пункту б ст. 198 Земельного кодексу України. Межі земельної ділянки по [ADDRESS] не узгоджено із суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON], які були користувачами земельної ділянки по [ADDRESS], на момент оформлення землевпорядної справи. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, на думку суду, рішення Криворізької міської ради від 20.08.2003 р. № 1083 «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок, наданих громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель, ведення особистого селянського господарства та гаражного будівництва» є не законним в частині передачі [PERSON] земельної ділянки, що розташована в Жовтневому районі м. Кривого Рогу по [ADDRESS] площею 619 м2 та підлягає скасуванню. Посилання представника відповідача на те, що позивач пропустила строк звернення до суду, на думку суду, безпідставні. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], будучи власником земельної ділянки по [ADDRESS] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 067381 побудував капітальний паркан на межі між своєю ділянкою та ділянкою, що належить [PERSON], при цьому частина паркану прибудована до житлового будинку Позивача. Крім того, [PERSON] облаштував впритул до стіни будинку навіс «Е» площею 2,4 м2. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 3, 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені. Вирішуючи при ухваленні рішення в обов'язковому порядку на виконання ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у зв'язку з чим, враховуючи приписи ч. 1 ст. 88 ЦПК, на переконання суду підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору судового збору в розмірі 243,60 грн. з відповідача [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved