Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], 20.04.1953 р. н., який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокольцева, б. 19а, кв. 90, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 28.02.2017 р. Тривалий час страждає на параноїдну шизофренію. Багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах. У клінічній картині галюцінаторно - маячна симптоматика з тенденціями до дисимуляції хворобливих переживань. Перебіг захворювання безперервний. Сформувався дефект особистості. Згідно Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2014 р визнаний недієздатним, опікуном призначений брат [PERSON]. Остання госпіталізація з 19.05.2016 р. по 19.07.2016 р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, дефект змішаного типу». Згідно Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 р. застосовувалася примусова госпіталізація. Поточна госпіталізація пов'язана з погіршенням стану протягом останніх 2 місяців: зі слів опікуна не впускає його в квартиру, закриває двері, сам з собою розмовляє, сміється, говорить про якісь «банды», «коммунистов», «Бога» і т . ін., дзвонить серед ночі родичам, вітає з «победой», злий, дратівливий. У квартирі практично немає їжі. Доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги №104, лікар Доля. Госпіталізований у примусовому порядку, як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе і оточуючих, не здатний задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, за заявою опікуна. Дав згоду на госпіталізацію. 01.03.2017 р. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що хворий страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] його брат опікун [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів 01.03.2017 р., хворий страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved