Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 17.08.2018 р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дочкою повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що вона з Відповідачем 03.11.2012 р. уклала шлюб, зареєстрований виконкомом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області; за рішенням Володарського районного суду Київської області від 25.03.2016 р. цей шлюб розірвано; від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні; Відповідач проживає окремо в м. Києві, працює інструктором у пейнбольному клубі «Гепард», його заробіток становить більше 5 000 грн., матеріальну допомогу дитині не надає. Ухвалою суду від 10.09.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справу у судовому засіданні на 17.10.2018 р., встановлено строк для подання відзиву. У судове засідання 17.10.2018 р. Позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 32); 26.09.2018 р. подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 34). Відповідач у судове засідання 17.10.2018 р. також не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 33); до суду 17.10.2018 р. подав заяву про розгляд справи без його участі, просив долучити до матеріалів справи довідку про його доходи (а.с. 37), позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 36). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення цього позову, суд виходить з такого. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 183, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вимогами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2018 рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». З матеріалів справи судом встановлено, що сторони 03.11.2012 р. зареєстрували шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 03.11.2012 р. виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 03 (а.с. 2); цей шлюб розірвано за рішенням Володарського районного суду Київської області від 25.03.2016 р. (справа № 364/1443/15-ц, провадження № 2/364/23/16), що підтверджено копією названого судового рішення (а.с. 4-5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про його народження, серія [NUMBER] виданого 05.03.2013 р. виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 3); дитина проживає з Позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідками названої сільської ради від 25.07.2018 р. № 285, 286 (а.с. 6, 7) та не заперечується Відповідачем, яким подано заяву про визнання позову. Відповідач згідно з поданою ним довідкою про доходи (а.с. 37) працює у фізичної особи - підприємця [PERSON] техніком з ремонту устаткування, загальна сума доходу за період з 01.04.2018 р. до 30.09.2018 р. без урахування податків становить 22 688,72 грн., при цьому щомісячна заробітна плата (нарахування) складає 3 800,00 грн., у вересні - 3 688,72 грн. Також з цієї довідки вбачається, що будь-яких інших стягнень з Відповідача не проводиться. Як стверджує Позивач у позовній заяві та не заперечується Відповідачем, яким визнано позов, Відповідач ухиляється від утримання дитину, аліменти нікому не платить. Відомостей про наявність у Відповідача інших утримувачів матеріали справи не містять. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина перша статті 82 ЦПК України). Зважаючи на усе викладене, суд, оцінивши в сукупності наявні докази, вважає, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати цю дитину, тому позов слід задовольнити, відповідно прийнявши визнання Відповідачем цього позову. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, частину третю статті 7 Закону України «Про судовий збір» та стягує з Відповідача 50 відсотків судового збору, який повинен був сплачений при поданні даного позову. З огляду на наведене та

Outcome: approved