Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Державне підприємство Науково-виробничий комплекс «Фотоприлад» (далі ДП НВК «Фотоприлад») у березні 2015 року звернулося до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про визнання такими що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку, вказавши, що у господарському віданні позивача знаходиться гуртожиток за адресою [ADDRESS] призначений для проживання працівників підприємства та членів їх сімей. Відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) у 1994 році була вселена у гуртожиток, однак залишила його у 1996 році забравши все своє майно, після чого виїжджала закордон, а з 2006 року проживає у [ADDRESS]. Неповнолітній син [PERSON] - [PERSON] 2001 року народження у гуртожитку взагалі ніколи не проживав. На даний час відповідачі зареєстровані у кімнаті №505 гуртожитку, на підприємстві не працюють, оплату за житлове приміщення та комунальні послуги не здійснюють. За таких обставин позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини викладені у позові та просив позовні вимоги задовольнити. Уточнив, що [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування не конкретною кімнатою у гуртожитку, а взагалі жилими приміщеннями у гуртожитку на підставі того, що вони більше шести місяців без поважних причин не проживають за місцем реєстрації. Додатково пояснив, що на даний час гуртожиток не прийнято до комунальної власності міста. Вважав, що на відповідачів не розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», оскільки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані не за місцем проживання, фактично у гуртожитку не проживають, а крім того [PERSON] є власником 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] та відсутні медичні документи, які б підтверджували необхідність постійного стороннього догляду за батьком [PERSON] - [PERSON]. [PERSON], як відповідач та законний представник свого неповнолітнього сина [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що у 1993 році отримала ордер на проживання в гуртожитку за адресою [ADDRESS] та проживала у кімнаті №501. До 1999 року працювала медсестрою у поліклініці заводу «Фотоприлад», після чого періодично виїздила на роботу за кордон, але кожні два місяці поверталася до гуртожитку. У 2008 році довідалася, що вона разом із сином [PERSON] перереєстровані у кімнату №505 гуртожитку, однак це її не збентежило оскільки комендантом гуртожитку була її кума [PERSON], якій вона довіряла. У кімнаті №505 вона ніколи не проживала та не могла проживати, оскільки там жила інша сім'я. Проживати у квартирі своїх батьків по вул. 30-річчя Перемоги вона вимушена, оскільки спочатку доглядала за своєю матір'ю, в якої було онкологічне захворювання, а потім за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2012 року була призначена піклувальником над батьком - [PERSON], який страждає на психічне захворювання. Вважала, що позивач звернувся до суду з метою позбавити її та її неповнолітнього сина права на приватизацію кімнати у гуртожитку. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Вважав, що відсутні правові підстави для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку, оскільки не проживання відповідачів у гуртожитку викликане поважними причинами, а саме виконанням [PERSON] обов'язків піклувальника. Крім того у кімнаті №505 гуртожитку проживала інша сім'я, що фактично виключало можливість проживати там ще й [PERSON] із сином [PERSON]. Представник органу опіки та піклування Черкаської міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житлом позбавить його можливості приватизувати кімнату у гуртожитку. Суд вислухавши пояснення відповідача, представників сторін і органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Житловий будинок [ADDRESS] у господарському віданні та на балансі ДП НВК «Фотоприлад» і має статус гуртожитку призначеного для проживання сімей, що підтверджується відомостями Черкаського об'єднаного бюро технічної інвентаризації (а.с. 4-5) та рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради №1838 від 28.12.2007 року «Про зміну статусу гуртожитку для проживання одиноких громадян на гуртожиток для проживання сімей» (а.с. 75) Згідно листа Виконавчого комітету Черкаської міської ради №4819-01-21 від 21.04.2015 року (а.с. 95) гуртожиток по [ADDRESS] станом на 21.04.2015 року до комунальної власності територіальної громади м. Черкаси не передано, але така передача запланована на 2015 рік. Положенням про гуртожиток ДП НВК «Фотоприлад» затвердженим у 2011 році передбачено, що в гуртожитку можуть проживати не тільки робітники і службовці ДП НВК «Фотоприлад», але й інші громадяни (а.с. 72-74). Отже враховуючи правовий режим гуртожитку по [ADDRESS] у м. Черкаси, після передачі у власність територіальної громади житлові приміщення у ньому підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому на мешканців такого гуртожитку у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. 20 грудня 1993 року [PERSON] НВК «Фотоприлад» видано ордер №926 серії «А» на право заняття житлового приміщення площею 12 кв.м. у гуртожитку по [ADDRESS], що підтверджується корінцем ордеру (а.с. 7). Факт заселення [PERSON] у гуртожиток на підставі ордеру в судовому засідання сторонами не оспорювався. За відомостями трудової книжки [PERSON], вона з 02.12.1991 року по 25.11.1999 року працювала медсестрою у поліклініці заводу «Фотоприлад» (а.с. 23). [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 86). Згідно штампу у паспорті громадянина України серії [NUMBER] та довідки Відділу служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Черкаській області - [PERSON] з 16.11.1994 року по теперішній час зареєстрована у кімнаті [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою разом з матір'ю з 27.02.2008 року (а.с. 47, 49). Факт реєстрації [PERSON] з 1994 року, а [PERSON] з 2008 року у кімнаті №505 гуртожитку підтверджено і позивачем у довідці №18/252 від 30.04.2015року (а.с.99). Згідно Акту ДП НВК «Фотоприлад» від 11.02.2015 року (а.с. 10), - [PERSON] не проживає у кімнаті №505 понад 15 років. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК). Оскільки [PERSON] з 1994 року, а [PERSON] з 2008 року були зареєстровані у кімнаті №505 гуртожитку, суд розглядає причини їх тимчасової відсутності у вказаній кімнаті гуртожитку. Згідно довідки ДП НВК «Фотоприлад» №18/252 від 30.04.2015 року (а.с. 99) у кімнаті №505 гуртожитку фактично проживали та були зареєстровані: · з 1991 по 1996 рік [PERSON] 1964 р.н.; · з 05.12.1997 року по 17.10.2012 року сім'я [PERSON] - [PERSON] 1972 р.н., [PERSON] 1972 р.н. та [PERSON] 2004 р.н.. Факт проживання у кімнаті №505 родини [PERSON] підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Таким чином починаючи з з 05.12.1997 року по 17.10.2012 року [PERSON] не мала реальної можливості проживати за місцем своєї реєстрації у кімнаті №505, оскільки там була зареєстрована та фактично проживала родина [PERSON]. Щодо проживання [PERSON] без реєстрації у кімнаті №501 у 1994-1996 роках, то свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після того, як [PERSON] навесні 1996 року звільнила кімнату №501, приблизно через місяць потому, цю кімнату зайняла вона ([PERSON]Ю.) зі своєю сім'єю і жила там до 2001 року, а з 2001 року по теперішній час там проживає інша сім'я. Таким чином [PERSON] з 1996 року не мала реальної можливості проживати і у кімнаті №501, оскільки менш ніж через шість місяців після залишення нею вказаної кімнати, вона була зайнята родиною [PERSON]. Позовні вимоги про застосування статей 71-72 ЖК України до періоду не проживання [PERSON] у кімнаті №505 з 1996 до 05.12.1997 року, не можуть бути задоволені у зв'язку зі спливом трирічного строку позовної давності. Суд враховує, що згідно ст. 75 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала порядок застосування позовної давності до 01.01.2004 року, - позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. При цьому відповідно до ч.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Розглядаючи причини не проживання [PERSON] у кімнаті №505 гуртожитку у період з 17.10.2012 року до дня звернення ДП НВК «Фотоприлад» із розглядуваним позовом до суду необхідно зазначити наступне. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2012 року, яке набрало законної сили 01.02.2012 року, - у цивільній справі №2о-108/2011 встановлено, що [PERSON] [INFO], який мешкає за адресою [ADDRESS] внаслідок психічного захворювання не може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Вказаний факт підтверджено висновком судової психіатричної експертизи. [PERSON] визнано обмежено дієздатним та встановлено над ним піклування. Піклувальником [PERSON] призначено його рідну доньку [PERSON] (а.с. 51). [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] та сином [PERSON], що підтверджується Актом від 29.04.2015 року КП «Соснівська СУБ» (а.с. 101). Таким чином відсутність [PERSON] у кімнаті №505 гуртожитку з 2012 року, після звільнення її родиною [PERSON], пов'язана з необхідністю виконання обов'язків піклувальника щодо [PERSON], який страждає на психічне захворювання, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до п.4 ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків піклувальника - протягом усього часу виконання таких обов'язків. Не проживання [PERSON] [INFO] у гуртожитку ДП НВК «Фотоприлад» також викликано і тим, що він до досягнення 14 років (23.01.2015 року), як неповнолітня дитина був позбавлений права самостійно визначати своє місце проживання - ст. 29 ЦК України, ст. 160 СК України. Таким чином під час розгляду справи судом не встановлено правових підстав передбачених ст. 71, 72 ЖК України для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку за адресою [ADDRESS], а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed