Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки [PERSON] підтримала заявлений [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] позов та просить визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині кожному житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. В судовому засіданні вона пояснила, що спірний будинок зареєстрований за колгоспним двором, головою якого була [PERSON], а також пояснила, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Представник позивачки-відповідачки також пояснила, що у вказаному будинку станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], а тому на її думку вони мають по 1/2 частині спірного будинковолодіння, що також було встановлено і рішенням апеляційного суду від 13 червня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до Дунаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке ніким не оспорювалось. В судовому засіданні представник відповідачки-позивачки [PERSON] [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнала, підтримавши позовні вимоги відповідачки-позивачки та просить визнати за [PERSON] 6/7 житлового будинку з побутово-господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS], що належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] В судовому засіданні представник відповідачки-позивачки пояснила, що [PERSON] разом із своєю сім'єю зняті з реєстрації з спірного будинку в вересні 1990 року, однак проживали в ньому без реєстрації ще до листопада 1993 року. Вона також пояснила, що згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» такими, що втратили право власності на майно, яке належало колгоспному двору, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, а тому посилання представника позивачки-відповідачки на те, що вони втратили право власності на спірний будинок є безпідставними, оскільки [PERSON] разом із своєю сім'єю зняті з реєстрації з спірного будинку в вересні 1990 року, тобто менше ніж три роки та проживали в ньому без реєстрації ще до листопада 1993 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання визнали заявлені відповідачкою-позивачкою [PERSON] позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надіслали на адресу суду заяви про визнання заявлених відповідачкою-позивачкою [PERSON] позовних вимог. Свідок зі сторони позивачки-відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в спірному будинковолодінні в 1991 році проживали [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] - в с. Савчиці в батьків чоловіка. В судовому засіданні свідки зі сторони відповідача-позивача, зокрема [PERSON] та [PERSON] пояснили, що сім'я [PERSON] проживали в спірному будинку в 1992-1993 роках, так як робили ремонт в себе в будинку, який вони придбали в цьому ж силі по [ADDRESS]. Вони також пояснили, що коли [PERSON] почала хворіти, то її дочка [PERSON] забрала останню до себе додому, де виділила їй окрему кімнату, доглядала її, купувала необхідні медикаменти для лікування, в той час як [PERSON] відмовилася від догляду за [PERSON], ніколи не провідувала її, добровільно покинула спірний будинок в напівзруйнованому вигляді, переїхавши в інше місце проживання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - задоволити за наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [INFO] року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [INFO] року померла [PERSON], останній член та голова колгоспного двору, що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24 липня 1990 року, жилий будинок в [ADDRESS] належав колгоспному двору головою якого була [PERSON]. Згідно заповіту від 21 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] З довідок №419 від 19 червня 2013 року та №600 від 04 липня 2013 року виданих Дунаївською сільською радою вбачається, що домогосподарство за адресою [ADDRESS] належало до колгоспного двору, а також те, що станом на 15 квітня 1991 року у вказаному будинку були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. З довідки №420 від 19 червня 2013 року вбачається, що в домогосподарстві за адресою [ADDRESS], яке належало до колгоспного двору, станом на 14 вересня 1990 року були зареєстровані та постійно проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З акту №27 від 26 червня 2013 року про факт проживання [PERSON] в домогосподарстві [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] разом із своєю сім'єю дійсно проживали в домогосподарстві своєї матері [PERSON] до листопада 1993 року без реєстрації за адресою: будинок [ADDRESS]. З довідки №759 від 14 серпня 2013 року виданої Дунаївською сільською радою вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно Погосподарської книги №2 за 1986-1990 роки с. Куликів Дунаївської сільської ради вибули 14 вересня 1990 року в будинковолодіння за адресою: будинок [ADDRESS] З вищенаведених довідок вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в спірному домоволодінні, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], а сім'я [PERSON] були зареєстровані в даному будинку до вересня 1990 року. З вищенаведених довідок також вбачається, що з вересня 1990 року сім'я [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], де проводили ремонтні роботи після купівлі даного будинку, однак фактично залишилися проживати в спірному будинку, де й продовжували вести спільне господарство, а тому сім'я [PERSON] не втратила частку в майні колгоспного двору, оскільки згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. З довідки №422 від 19 червня 2013 року виданої Дунаївською сільською радою вбачається, що [PERSON], яка являлася інвалідом І групи загального захворювання була зареєстрована з 12 жовтня 1973 року до дня смерті в будинку [ADDRESS] та фактично проживала з 2004 року в будинку зятя [PERSON] в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] доглядала її дочка [PERSON], зокрема забрала останню проживати до себе додому, доглядала за будинком останньої, що також підтверджується і вищенаведеною довідкою Дунаївської сільської ради №422 від 19 червня 2013 року, що свідчить по те, що [PERSON] не втратила зв'язок з будинковолодінням [PERSON], як до смерті останньої, так і по даний час, оскільки [PERSON] покинула будинок [ADDRESS] і переїхала проживати в інше місце, а саме в с. Новосілка Підволочиського району. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], оскільки його покази суперечать всім здобутим доказам в судовому засіданні наданими сторонами по справі та до уваги при винесенні рішення не приймає. Слід також відмітити те, що посилання представника позивачки-відповідачки на те, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 13 червня 2013 року визначено частку [PERSON] як члена колгоспного двору в розмірі 1/2 частини спірного будинковолодіння є безпідставним, оскільки даним рішенням було скасовано рішення Кременецького районного суду про задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та ухвалено нове, яким в даному позові відмовлено, тобто апеляційним судом визнано порушення прав [PERSON] під час розгляду справи за позовом [PERSON] до Дунаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, оскільки останню не було залучено як відповідача по справі, однак даним рішенням не визначались частка спірного будинковолодіння, яка повинна була б належати [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: dismissed