Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В травні 2015 року позивачі звернулися до Маріупольської міської ради, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на ті обставини, що 18 червня 2000 року померла [PERSON]. Все своє майно у вигляді квартири [ADDRESS] вона заповіла сестрі [PERSON], яка на день відкриття спадщини була зареєстрована в [INFO]. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не встигла до кінця оформити свої спадкові права оскільки померла 13 квітня 2001 року. Доньки померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після її смерті звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами. В свою чергу [PERSON] будучи особою, яка прийняла спадщину фактично вступила в її управління надавши квартиру своїй доньці [PERSON] для проживання в ній. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року спадщина на квартиру [ADDRESS] була визнана відумерлою, у звязку з відсутністю спадкоємців після смерті [PERSON] Однак позивачі не погоджуються із зазначеним висновком, оскільки під час видання свідоцтва про смерть в написанні прізвища померлої було зроблено помилку. Замість прізвища померлої [PERSON] було написано [PERSON]. Спадкоємці зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], Встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Внести зміни в свідоцтво про смерть [PERSON] а саме змінити написання прізвища з [PERSON] на [PERSON]. Внести зміни в спадкову справу [PERSON]Т, в спадковому реєстрі, а саме змінити написання прізвища померлої з [PERSON] на [PERSON]. Допитана в судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, та просить суд їх задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє нп підставі договору та довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що всі непорозуміння виникли у звязку з неправильним написанням прізвища померлої а тому просить суд внести зміни в свідоцтво про смерть [PERSON] а саме змінити написання прізвища з [PERSON] на [PERSON]. І після цього встановити факт прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] діюча на підставі довіреності заперечувала проти задоволення позову, оскільки до позовної заяви не додано оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] , що ставить під сумнів взагалі існування оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] Також заявлені позовні вимоги в інтересах [PERSON]Т, та [PERSON] які не надавали повноважень представнику [PERSON] адвокату [PERSON] представляти їх інтереси в суді, при цьому [PERSON] є відповідачем по справі. Оскільки [PERSON] була членом родини [PERSON] та постійно проживала в [INFO], то вона не могла прийняти спадщину після померлої [PERSON]Т, ні фактично ні юридично, а тому спірна квартира не могла бути включена до спадкової маси після смерті [PERSON] Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи Четвертої Маріупольської нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність, з урахуванням письмових пояснень. Згідно письмових пояснень, 21 червня 2000 року до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції звернулася [PERSON] з питань державної реєстрації смерті громадянки [PERSON] Було складено відповідний актовий запис про смерть № 924 від 21 червня 2000 року на імя [PERSON], який 9 жовтня 2012 року було внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00082497052. Місце проживання померлої: [ADDRESS]. Реєстрація смерті [PERSON] проведена на підставі паспорту та остаточного лікарського свідоцтва про смерть, відомості щодо прізвища померлої [PERSON] в актовий запис внесені відповідно до предявлених заявником документів, а тому помилок в актовому записі про смерть [PERSON] працівниками відділу допущено не було. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть № 437486, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2000 року, [PERSON] померла 18 червня 2000 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 924 ( а.с.9а) Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти , довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило подаються в оригіналі. В судовому засіданні позивачами було визнано той факт, що існує лише копія свідоцтва про смерть [PERSON], № 437486 від 21 червня 2000 року, а тому суд не може прийняти зазначену копію як належний доказ. Згідно копії запису акту про смерть № 924 від 21 червня 2000 року, [PERSON] померла 18 червня 2000 року, про що було зроблено відповідний актовий запис. ( а.с.9) Даний документ міститься в матеріалах справи теж у вигляді ксерокопії, і не завірений належним чином, але згідно листа Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції № 1285/4.4-04-26 від 13 серпня 2015 року, підтверджується факт складання саме такого запису акту про смерть, в якому прізвище померлої зазначено як [PERSON]. ( а.с. 114-115). Позивачі [PERSON]О, та [PERSON] просять суд внести зміни в свідоцтво про смерть [PERSON], а саме: змінити написання прізвища померлої на українській мові с «Гіренко» на «Гиренко». Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Захист порушених прав та інтересів можливий кількома способами. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором. Розглядаючи позовні вимоги в частині внесення змін в свідоцтво про смерть [PERSON], а саме: змінити написання прізвища померлої на українській мові с «Гіренко» на «Гиренко», приходить до висновку що це не є способом захисту порушених прав позивачів оскільки суд не може своїм рішенням заміняти функції інших державних органів, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. При цьому суд звертає увагу що в актовому записі про смерть, на підставі якого видається свідоцтво про смерть призвище померлої записано як «Гиренко». З цих підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині внесення змін в спадкову справу після смерті [PERSON], а саме внесення змін в спадковий реєстр змінив написання прізвища померлої на українській мові з «Гіренко» на «Гиренко» Однією з позовних вимог позивачів [PERSON] та [PERSON]В, є встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 вересня 2013 року, спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] що відкрилася після смерті [PERSON], померлої 18 червня 2000 року було визнано відумерлою. Та визнано право власності за територіальною громадою в особі Маріупольської міської ради. Зазначеними рішеннями було встановлено, що [PERSON]Т, не прийняла спадщину після смерті [PERSON] ні юридично, ні фактично, тим самим спірна квартира не могла бути включена до спадкової маси після смерті [PERSON], оскільки відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 8 листопада 2012 року за № 32296938 та повідомлення Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 8 листопада 2012 року спадкова справа до майна померлої 18 червня 2000 року [PERSON] відсутня. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищенаведене позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON]В, про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] не підлягають задоволенню. Також відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однією з позовних вимог позивачів [PERSON] та [PERSON]В, є встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] в суд з позовними вимогами щодо встановлення факту прийняття спадщини після померлої [PERSON] не зверталася, завірених належним чином повноважень представляти її інтереси в суді позивачам [PERSON] та [PERSON] не надавала. При цьому [PERSON] є відповідачем по справі . Щодо позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 13 квітня 2001 року, суд розглядаючи зазначене питання прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про смерть виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області від 17 квітня 2001 року, [PERSON] померла 13 квітня 2001 року, про що 17 квітня 2001 року було зроблено відповідний актовий запис № 325. ( а.с.10) Оскільки спадщина після померлої [PERSON] відкрилася з дня її смерті, тоб то з 13 квітня 2001 року строк для прийняття спадщини сплинув до набрання чинності новим ЦК України з 1 січня 2004 року, то до спірних правовідносин в частині прийняття спадщини після померлої [PERSON]Т, повинно бути застосовано положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР ( 1963 року) для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно за ст. 549 ЦК УРСР визнається що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до розділу VII ЦК УРСР ( 1963 року) до складу спадщини входить майно, яке на законних підставах належало спадкодавцеві. Згідно заяви [PERSON] № 43 від 31 січня 2002 року, вона звернулася 31 січня 2002 року до Другої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], яка померла 13 квітня 2001 року. Згідно листа завідуючої Другої Маріупольської державної нотаріальної контори № 690/01-16 від 3 червня 2015 року, після смерті [PERSON], померлої 14 квітня 2001 року було заведено спадкову справу № 501/2001. ( а.с.52) Таким чином [PERSON] виконала всі дії які є необхідними для прийняття спадщини, і спору між сторонами з цього приводу не має. Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві стверджує що вона прийняла спадщину після померлої [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS]. Однак, як було встановлено, [PERSON] не прийняла спадщину після смерті [PERSON] ні юридично ні фактично, і спірна квартира [ADDRESS] не була включена до спадкової маси після смерті [PERSON] а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представником відповідача Маріупольської міської ради було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог [PERSON] та [PERSON] строків позовної давності. Оскільки позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає в цілому, то відсутні підстави для обговорення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої просить сторона, є окремою підставою для відмови в задоволенні позову в разі його обґрунтованості. Така правова позиція наведена в абз.3 п.ІІ постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якої позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову, а у разі, якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю На підставі ст.. 16, 267 ЦК України, ст.548, 549 ЦК УРСР ( 1963 року),

Outcome: dismissed