Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 23 червня 2020 року надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просила суд: -визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; -визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині квартири [ADDRESS] ; -вселити [PERSON] до квартири [ADDRESS] ; -вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 29.03.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.05.2021 вирішено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові. Так, позивачем, в уточненій редакції позовної заяви зазначено, що нею з відповідачем, під час перебування у шлюбі, було придбано квартиру [ADDRESS] право власності на яку зареєстровано за останнім. З огляду на те, що шлюб було розірвано, а відповідач відмовляється в позасудовому порядку вирішити питання розподілу спільного майна, позивач вимушена звернутися до суду. Крім того, відповідачем було змінено замки на дверях до квартири, що унеможливлює доступ до неї, у зв`язку з чим постала необхідність у заявлені вимоги про вселення. Позивач та її представник су судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач до судового засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Стислий виклад пояснень свідка [PERSON] . Свідок пояснив що є чоловіком позивача та був декілька раз присутнім при розмовах позивача з відповідачем під час яких останній відмовлявся впустити [PERSON] до квартири щоб вона змогла забрати речі. Також відповідач відібрав ключи від квартири у спільного сина відповідача та позивача. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 21 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Згідно з копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.02.2012, [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] (відповідно до копії витягу про Державну реєстрацію прав №33583056 право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] ). Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Норми права, що застосував суд. Щодо вимоги про визнання спільною сумісною власністю квартири та її поділ. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тобто, з вищезазначеного вбачається, що на кожну зі сторін покладено обовязок надання належних доказів на підтвердження своєї позиції з приводу заявлених позовних вимог та заперечень. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постановах ВСУ від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та ВС/КЦС від 22 лютого 2021 року № 264/2232/19. Щодо вимоги позивача про вселення до квартири. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1-3 статті 358 ЦК України визначено, що\~ право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю . Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації Приписами ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінка суду. Отже, з огляду на те, що спірну квартиру було придбано під час перебування сторін у шлюбі, враховуючи те, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя та виходячи з того, що жоден зі сторін не вчинив дій визначених положенням ст.365 ЦК України, суд визнає квартиру спільним сумісним майно та визначає ідеальні частки подружжя в ній без її реального поділу і залишає її у спільній частковій власності сторін. Щодо вимоги\~про вселення,\~то виходячи\~зі свідчень\~свідка та\~матеріалів цивільної\~справи і\~предмету позову вимога про вселення є такою, що підлягає задоволенню..

Outcome: approved