Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 17.09.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування, про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», а 17.07.2009 року проведена державна реєстрація вказаних змін. Підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» являють собою договір. Посилаючись на порушення боржником умов повернення кредиту, станом на 31.03.2016 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 15 115,30 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 613,36 грн., за процентами по користуванню кредитом 10 164,07 грн., за пенею та комісією - 3 380 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 250 грн. фіксованої частки та 707,87 грн. за процентною складовою, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 15 115,30 грн. заборгованості та 1378 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Судом встановлено, що 17.09.2008 року між сторонами по справі укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Згідно п. 6.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку не одна із сторін не повідомить другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. З матеріалів справи вбачається, що станом на 31.03.2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 115,30 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 613,36 грн., за процентами по користуванню кредитом 10 164,07 грн., за пенею та комісією - 3 380 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 250 грн. фіксованої частки та 707,87 грн. за процентною складовою. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов'язанням у повному обсягу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 378 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved