Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

В травні 2017 року Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЗОЛОТОВОРІТСЬКА» (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі - 456 663, 27 грн., а також коштів інфляційних втрат та 3% річних в розмірі - 81 219,92 грн. та судового збору. Протокольною ухвалою суду від 07.11.2017 року було долучено до матеріалів справи заяву про збільшення позовних вимог, за якою позивач просив стягнути на свою користь з відповідача: - за період з 01.01.2012 року по 31.05.2014 року кошти заборгованості по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі - 97535,57 грн., за утримання парко місць в розмірі - 18547,16 грн., за ремонтні роботи в сумі - 14580,47 грн.; - за період з 01.06.2014 року по 16.08.2017 року кошти заборгованості по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі - 232881,32 грн., за утримання парко місць в розмірі - 103078,63 грн., за ремонтні роботи в сумі - 29478,85 грн.; - також за цей же період кошти інфляційних втрат в розмірі - 86920,46 грн. і 3% річних в сумі - 13162,91 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 8942 грн. 80 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітське» створено власниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] у відповідності до вимог ст..4 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». При цьому, квартира [NUMBER] у цьому ж будинку належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON], який будучи власником вказаного майна у відповідності до вимог ст.ст.509, 901, 903 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов»язаний сплачувати кошти за отримані і спожиті нею житлово-комунальні послуги. Між тим, вказана квартира до перепланування мала номер 17 та була нежитловим приміщенням. У вказаному ж будинку відповідач у власності має 4 машиномісця загальною площею - 75,3 кв.м., за утримання яких також кошти не сплачує. Позивач у відповідності до законодавства у сфері регулювання порядку надання житлового-комунальних послуг надає послуги з утримання вказаного будинку і прибудинкової території, надає послуги з постачання до квартир мешканців гарячої і холодної води, опалення і водовідведення, обслуговування і ремонту будинку, тощо. Відповідні тарифи на житлово-комунальні послуги погоджені на зборах членів ОСББ за 2012, 2013, 2016 роки за 1 кв.м. за утримання прибудинкової території житла, за утримання парко місця, за ремонтні роботи. Між тим, отримуючи вказані послуги, відповідач не сплачує за них. За період з 01.01.2012 року по 16.08.2017 року відповідач не сплачував кошти за надані і витрачені на утримання його вищевказаного майна послуги у відповідних розмірах, у зв»язку із чим у нього перед позивачем виникла заборгованість по їх оплаті. З врахуванням прострочення оплати вказаних коштів, позивач у відповідності до вимог ст..625 ЦК України нарахував за прострочення виплат кошти інфляційних втрат та 3% річних. Претензій щодо надання таких послуг за вказаний період від відповідача не надходило, що вказує на визнання їх отримання, а одже необхідність оплати вартості їх надання. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про необхідність погашення боргу, але останній відмовляється, тому позивач звернувся до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з викладених у позові підстав. Зазначивши, що відповідач за вказаний у позові період кошти не сплачував, хоча щодо кількості та якості отриманих послуг заперечень та претензій він до ОСББ не подавав. Він отримує послуги, які позивач замовляє для будинку у інших підприємств, розраховується за їх отримання, а борг відповідача зобов»язані сплачувати інші мешканці будинку. У поданому до суду відзиві на позов відповідач вказав про безпідставність вимог позивача, оскільки відповідач не був власником квартири [ADDRESS], а подана і прийнята судом заява про збільшення позовних вимог із зазначення про власність відповідача з квартири 17 на 13 є одночасною зміною і підстав і предмету позову. Також, акт про прийняття будинку на баланс позивача не надано, а з 2012 року [PERSON] не повідомлявся і не був присутній на загальних зборах співвласників вказаного будинку. В той же час, з протоколів загальних зборів неможливо встановити наявність кворуму під час їх проведення, що є безумовною підставою для визнання вказаних зборів недійсними. Вважає усі наявні протоколи загальних зборів проведені з порушенням встановленого законом порядку та є недійсними, що підставою для не прийняття судом до уваги прийнятих на них рішень про встановлення вартості витрат на утримання житла мешканців. Просив застосовувати строк позовної давності до вимог позивача. Відповідач та його представник у вказане судове засідання не з»явились, але у заяві від 30.03.2018 року просили суд розгляд справи відкласти у зв»язку з об»єктивною неможливості їх явки в судове засіданні у вказаний час. Зважаючи на тривалий розгляд справи судом, фактичну участь відповідача у процесі розгляд справи шляхом подання та залучення судом письмового відзиву на позов та думки представника позивача, суд у цьому судовому засіданні вирішив провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача та його представника. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.05.2017 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за участю сторін. Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, а також з урахуванням вимог чинного ЦПК України, у судовому засіданні, яке відбулося 09.01.2018 року було проведено підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті у загальному позовному провадженні за участю сторін. Дослідивши письмові докази у справі, а також з'ясувавши виниклі між сторонами правовідносини та відповідно встановивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступне. Так, за умовами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 21.11.2003 року було зареєстровано юридичну особу відповідача ОСББ «Золотоворітська» та його взято на обліку до державних установ. У відповідності до статуту Вказаного ОСББ, який затверджено протоколом №78 загальних зборів співвласників ОСББ від 30.11.2016 року, а саме за п.1.1 його створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] за умовами Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». За умовами п.п.2.1.2, 2.1.4 статуту метою створення ОСББ є дотримання всіма співвласниками своїх обов»язків щодо належного утримання і використання спільного майна будинку та прибудинкової території, що належить об»єднанню та забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників для сплати всіх платежів, що передбачені законодавством України та цим Законом. Згідно п.2.3.2 завданнями та предметом діяльності об»єднання є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. У відповідності до акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта від 2002 року житловий будинок [NUMBER] із підземними гаражами по [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію та передано на баланс позивача (а.с.107-113). При цьому, встановлено, що відповідач [PERSON] з 2008 року був власником нежитлового приміщення [NUMBER] в будинку [ADDRESS] площею - 291,9 кв.м., а з за зареєстрованих з 2013 року змін до декларації про готовність об»єкта до експлуатації за ним було зареєстровано право власності на житлову квартиру [NUMBER] у вказаному будинку [NUMBER] загальною площею разом з неопалювальним приміщенням тераси - 375,7 кв.м. Крім того, відповідач є власником у цьому ж будинку 4 машиномісць загальною площею - 75,3 кв.м. (а.с.114-126). Вказані обставини спростовують посилання сторони відповідача про відсутність зареєстрованого права власності за ним вказані об»єкти нерухомості у цьому будинку. Згідно статті 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що управління житловим комплексом забезпечує балансоутримувач. Згідно ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає у об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору. За умовами ч.4-7 ст.22 вказаного Закону самостійне забезпечення об'єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об'єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об'єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об'єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСБ зобов»язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об»єднанні, а тому за наявності підтверджень виплат на управління, утримання та збереження будинку така сума підлягає стягненню. Вказані обставини викладені у постанові Верховного суду України від 27.01.2016 за №3-1028гс15, яка у відповідності до вимог ст..263 ЦПК України може бути застосована судом. Згідно ч.ч.1-3 ст.23 вказаного Закону визначено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів. Вказані обставини вказують на те, що особа-власник приміщення в ОСББ зобов»язана здійснювати поточні платежі на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в ОСББ, а тому такі суми витрат підлягають стягненню. За наведених вище обставин вбачається, що відповідач [PERSON] є власником вказаних приміщень в ОСББ. Вказана обставина обумовлює обов»язок відповідача сплачувати за отримані ним у його власність послуги та кошти за поточний його ремонт, а відмова в оплаті є порушенням прав інших членів об»єднання та має наслідком звернення до суду. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, то відповідач з 2012 року не сплачував кошти за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території, як за житло, так і за паркомісця і за ремонті роботи, посилаючись на необґрунтованість тарифів позивача та недійсність його рішень про їх затвердження. Між тим, судом встановлено, що на загальних зборах ОСББ від 27.04.2016 року було погоджено щомісячний тариф на 2014 рік, а саме: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 11 грн. 94 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 43 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 71 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №71 від 27.04.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. Також, на загальних зборах 27.04.2016 року було погоджено щомісячний тариф на 2015 рік, а саме тариф по 31.05.2015 року: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 13 грн. 91 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 34 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 50 коп. за 1 кв.м. житла, та тариф з 01.06.2015 року: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 19 грн. 99 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 11 грн. 15 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 50 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №71 від 27.04.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. На загальних зборах 27.04.2016 року, було погоджено щомісячний тариф на 2016 рік, а саме: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 17 грн. 02 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 26 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 50 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №71 від 27.04.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. На загальних зборах 30.11.2016 року, було погоджено щомісячний тариф на 2017 рік, а саме: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 14 грн.7 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 26 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 87 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №77 від 30.11.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. На загальних зборах 29.06.2017 року, було погоджено складення кошторису робіт та матеріалів, проведення експертизи, збір коштів членів ОСББ, за ремонтні роботи за 1 кв.м. від загальної площі квартир, що підтверджується Протоколом №86 від 29.06.2017 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська». Зокрема, за перевіреними судом розрахунками заборгованості позивача з наданих послуг за період з 01.01.2012 року по 31.05.2014 року, за адресою: [ADDRESS] (творча майстерня), загальна площа (житлова) 291,90 кв.м. та загальна площа (паркомісця) 75,3 кв.м., у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість, за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 97535,57 грн.; за утримання паркомісця, в розмірі - 18547,16 грн.; за ремонтні роботи, в розмірі - 14580,47 грн.,, а всього в сумі - 130 663,20 грн. Відповідно до перевірених судом розрахунків заборгованості позивача щодо наданих послуг, за період з 01.06.2014 року по 16.08.2017 року, за адресою: [ADDRESS], загальна площа (житлова) 375,7 кв.м. та загальна площа (паркомісця) 75,3 кв.м., у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість, за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 232881,32 грн.; за утримання паркомісця, в розмірі - 103078,63 грн.; за ремонтні роботи, в розмірі - 29478,85 грн., а всього в сумі - 365 438.80 грн. За умовами ч.3 ст..17 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов»язків об»єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Крім того, вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону). Також, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавця\\виробника до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Обгрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача не надходило, що не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов та підтверджується довідкою від 30.10.2017 року ОСББ. Таким чином, оскільки позивачем доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку [ADDRESS], в тому числі до належних відповідачу житлових та нежитлових приміщень, тому вказані суми підлягають стягнення з відповідача. Відповідач повідомлявся позивачем про наявність заборгованості, знав про її існування, він погоджувався із тарифами, що не заперечується ним самим в судовому засіданні. Доказів звернення відповідача із заявами про оспорювання сум нарахувань по наданим тарифам суду надано не було. Крім того, судом враховано, що за умовами ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. За викладених обставин, є невірним посилання представника відповідача як на одну із підстав для відмову в задоволенні позову на відсутність договору про надання послуг між ним і позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому посилання відповідача на незаконність нарахування їм коштів інфляційних витрат і 3% річних за увесь період є невірними. Відтак, розраховані позивачем та перевірені судом суми нарахувань інфляційних втрат та 3% річних підлягають стягненню, але у поданому відзиві представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності та просив в позові відмовити. Суд частково погоджується з обґрунтуванням представника відповідача в частині застосування строків позовної давності за заступних підстав. Так, відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свої о права або про особу, яка його порушила. За ч.3. ч.4 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, нарахована сума боргу за період з 01.01.2012 року по 20.05.2014 року стягнута бути не може у зв»язку із застосування строків позовної давності до вказаних вимог і відмові у зв»язку з цим в позові, оскільки позивач звернувся до суду із цим позовом лише 19.05.2017 року. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 20.05.2014 року по 16.08.2017 року за утримання квартири [NUMBER], загальною площею (житлова) 375,7 кв.м. та загальна площа (паркомісця) 75,3 кв.м. у розмірі заборгованість, за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 234084,61 грн.; за утримання паркомісць в розмірі - 104011,09 грн.; за ремонтні роботи в розмірі - 30292,77 грн., а всього в сумі - 368 388.46 грн. А також, слід стягнути розраховані за цей же період на визначені періодичні суми інфляції та 3% річних в розмірі - 84 381,08 грн. та 3520,28 грн. відповідно. Розглядаючи заперечення відповідача слід зазначити, що він не сплачував кошти за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території, як за житло, так і за паркомісця і за ремонті роботи, посилаючись на необґрунтованість тарифів позивача та недійсність його рішень про їх затвердження Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням не надання протягом усього тривалого часу розгляду справи доказів визнання недійсним рішень загальних зборів позивача або ж свого альтернативного розрахунку заборгованості із посиланням на прийнятні для відповідача тарифи із посилання нормативні акти їх обрахунку, суд не приймає до уваги вказані посилання відповідача. Суд при вирішенні питання про стягнення судових витрат враховує положення ст.141 ЦПК України. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги», ст.ст. 4,11, 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 11, 509 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial