Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

В серпні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При цьому, відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що вона ознайомилася з запереченнями відповідача та, оскільки він офіційно не працевлаштований, уточнила позовні вимоги позивачки і просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, що відповідає прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Справу просила розглянути у її відсутність та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше, на електронну пошту суду надійшли письмові заперечення відповідача, які (заперечення) не підписані останнім. В цих запереченнях відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив визначити розмір сплати аліментів на утримання його дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. При цьому, зазначив, що після припинення шлюбу позивачка з дитиною продовжила проживати за його адресою та його батьків, де проживали до 12 вересня 2017 року, при цьому вона не сплачувала будь-яких коштів ні на харчування, ні на комунальні витрати. Після припинення шлюбних відноси, він неодноразово намагався приймати участь у виховані та оздоровленні своєї доньки, намагаючись взяти доньку в літній період на курорт звернувся до позивачки, але натрапив на сварку. Позивачка постійно влаштовувала йому сварки, при намаганні здійснити будь-яких спроб у спілкуванні зі своєю донькою, вона постійно була поруч і зневажено себе поводила. При цьому, постійно вимагала надання грошових коштів обґрунтовуючи начебто для потреб дитини. Минулого місяця, перерахувавши на її картковий рахунок грошові кошти на утримання дитини та зобов'язав її надіслати йому фото звіт витрат придбаних речей, станом на 09.10.2017 року, позивачка не надіслала йому будь-яких доказів щодо використання грошових коштів. Розуміючи, що доньку потрібно матеріально забезпечувати, він щомісячно продовжує перераховувати грошові кошти на картковий рахунок позивачки, таким чином він намагається приймати участь в її житті, надаючи матеріальну допомогу. При цьому, в зв'язку з виниклою ситуацією в країні, на сьогоднішній день він не працевлаштований та має нестабільний (нерегулярний) мінливий дохід. Крім того, 12 червня 2015 року він створив нову сім'ю. За вказаною адресою проживає його дружина [PERSON] та її матір [PERSON], яка відповідно до медичного діагнозу має онкологічне захворювання, їй проведено вже три операції та встановлено їй ІІ-групу інвалідності. Вказав, що його теща - [PERSON], яка перебуває у нього на утриманні, потребує постійного догляду та матеріальних витрат на лікування, що складається з придбання ліків, медичного обстеження та терапію. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомогу на її утримання відповідач не надає, а доказів іншого суду не надано. Відповідно же до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд критично ставиться до тверджень відповідача в його письмових запереченнях (без підпису), оскільки належних доказів на їх підтвердження суду не надано. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, утримання відповідачем своєї дитини є не його правом, а його обов'язком, у зв'язку з чим, з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просила суд визначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. При цьому, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою та її представником не надано та не зазначено належних, допустимих доказів того, що відповідач має фінансову можливість надавати сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. Разом з тим, під час розгляду даної справи, судом не було встановлено умов, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу (сплачувати аліменти) своїй дитині в розмірі 1200 грн., який (розмір) буде достатнім для утримання малолітньої дитини та сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, і гарантуватиме дитині належний рівень життя. Щодо тверджень відповідача про те, що на його утриманні перебуває онкологічно хвора теща, то ці твердження є необґрунтованими та безпідставними і не беруться судом до уваги, оскільки ним не надано суду належних доказів, що [PERSON] дійсно є його тещою, знаходиться лише на його утриманні та інше. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону, починаючи стягнення з 22 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 640 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial