Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

В суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належною йому квартирою № 2 будинку № 24/1 по м-ну Будівельників в м.Вараш Рівненської області, шляхом позбавлення її права користування даною квартирою. Позов обґрунтовується тим, що у 2003 році позивач набув право власності на цю квартиру на підставі договору дарування, зареєстрував у ній місце проживання своєї дружини. На даний час у спірному житловому приміщенні зареєстрована лише відповідач. Шлюб між сторонами у 2016 році розірвано, реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує його право власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, просила суд позбавити [PERSON] права на користування квартирою № 2 будинку № 24/1 по м-ну Будівельників в м.Вараш Рівненської області, та пояснив, що з 2008 року перебував з [PERSON] у шлюбі, зареєстрував місце її проживання у своїй квартирі. Фактично вони вдвох проживали у іншій квартирі позивача - № 1 будинку № 24/1 по м-ну Будівельників в м.Вараш Рівненської області до жовтня 2016 року, коли [PERSON] залишила дану квартиру, а у листопаді 2016 року шлюб між ними був розірваний. Добровільно знятись з реєстрації у квартирі, яка належить йому на праві власності, [PERSON] відмовляється, у цій квартирі ніколи не проживала, після розірвання шлюбу сторони в добровільному порядку поділили спільне майно, і будь-які речі відповідача у спірній квартирі відсутні, у квартирі [PERSON] не проживає без поважних причин, так як перешкод у користуванні даним житлом їй не створювалось. Відповідач [PERSON] до суду для прийняття участі у підготовчому засіданні не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у заяві зазначила про визнання позовних вимог. За таких обставин, суд, на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, прийшов до висновку про наявність підстав для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Договором дарування серії ВАМ № 673513, посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] 22.07.03 р., а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1294125 від 20.08.03 р., підтверджується, що власником квартири № 2 будинку №24/1 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську (нині м.Вараш) Рівненської області є [PERSON]. З рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 18.07.08 р. перебували у шлюбі, який на даний час розірвано. Довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 421/04 від 31.01.18 р. підтверджується, що у квартирі № 2 будинку № 24/1 по м-ну Будівельників в м.Вараш Рівненської області зареєстроване місце проживання [PERSON], інші особи у зазначеному житлі не зареєстровані. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З пояснень позивача судом встановлено, що [PERSON] з часу реєстрації місця проживання у квартирі № 2 будинку № 24/1 по м-ну Будівельників в м.Вараш Рівненської області ніколи не проживала, у тому числі і понад один рік до дня звернення позивача до суду з даним позовом. Докази поважності причин непроживання відповідача у цій квартирі, а також будь-які інші докази, які б спростовували пояснення позивача, суду не надані. За таких обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратила право на користування зазначеною квартирою. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом усунення йому перешкод у користуванні власним нерухомим майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Разом з тим, суд враховує, що [PERSON] на момент розгляду спору втратила право користування спірною квартирою, а тому позбавлення її права користування ним не має правового змісту. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Належним способом захисту порушеного права позивача є визнання [PERSON] такою, що втратила право користування нерухомим майном. Враховуючи викладене,

Outcome: approved