Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] користь у відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 15987 грн. грн. 17 коп., у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000 грн., суму судових витрат. Адвокат позивача Самойленко В.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Адвокат відповідача Кузяков О.В. позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.57-60). Вислухавши адвокатів сторін, вивчивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов відповідача, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 20 січня 2020 року о 09-20 год. на вул. Шосейній в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року винним у вчиненні ДТП визнано водія автомобіля марки «ГАЗ ПБ3302» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] . Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, відповідно до Висновку експертного дослідження №083/20 від 30 липня 2020 року (а.с.64-90) склав 79429 грн. 38 коп., з яких 13664 грн. 17 коп. - втрата товарної вартості. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ ПБ3302» державний номерний знак [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Юнівес», яка частково, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувало завдану відповідачем шкоду. Не відшкодована частина завданої автомобілю марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , шкоди, яка відповідно до п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає відшкодуванню страховиком, складається з втрати товарної вартості у розмірі 13664 грн. 17 коп. Системний аналіз положень чинного законодавства, а також абз. 3 п.3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України, п.п. 1.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість прийти до таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода, в тому числі у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика на підставі ч. 32.7 ст. 32 Закону, то цю шкоду згідно зі ст.\~1166,\~1187,\~1188,\~1194 ЦК України\~може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 та від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. У п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи, вартість втрати товарної\~вартості автомобіля марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] складає 13664 грн. 17 коп., яку відповідач має відшкодувати позивачу. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 3000 грн., суд прийшов до наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Позивачкою не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також не доведено завдання їй цієї шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачкою не доведено завдання їй моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6, 8, 9\~ст. 139 ЦПК України,\~розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем сплачено 1000 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження №083/20 від 30 липня 2020 року, що підтверджується квитанцією №20029 від 30 липня 2020 року (а.с.91). Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору при зверненні до суду з позовом та 1000 грн. за виготовлення висновку експерта автотоварознавця №083/20 від 30 липня 2020 року. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача вартості поштового відправлення у розмірі 23 грн. суд прийшов до наступного. Позивач в своєму позові просить суд стягнути з відповідача 23 грн., як вартість понесених нею витрат за поштове відправлення адвокатського запиту, з приводу отримання певної інформації. Аналізуючи докази вищевказаних витрат у вигляді опису вкладення до цінного листа, накладної та квитанції про сплату поштових послуг вбачається, що сплату поштових послуг у розмірі 23 грн. було зроблено адвокатом Самойленко Валентином Івановичем. У вказаних документах зазначено, що відправником листа був [PERSON] , а платником поштових послуг був саме відправник. Отже вимога позивачки про стягнення з відповідача вартості поштових послуг, є безпідставною та не обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 133, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -\~\~

Outcome: approved