Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

В червні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів на користь державного закладу Київський міський будинок дитини «Берізка», аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менш 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що, відповідно до наказу служби у справах дітей № 26 від 15.05.2017 року на обліку Служби перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дітина , яка перебуває у складних життєвих обставинах. Зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження матір`ю дитини є [PERSON] , батько - [PERSON] , які перебувають в зареєстрованому шлюбі, але тривалий час не проживають разом. Відповідно до ропорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.06.2017 року № 385 «Про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення батьківських прав» дитину було відібрано та тимчасово влаштовано до Дитячої клінічної лікарні №9 для проведення повного медичного обстеження стану здоров`я. Крім того, після відібрання дитини до Служби відповідачі не зверталися, подальшою долею дітини не цікавилися, батьки самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини. З огляду на зазначене, батьки дитини самоусунулися від своїх батьківських обов`язків, не дбають про фізичний та розумовий розвиток своєї дитини. До початку судового засідання представник позивача, який одночасно є і представником органа опіки та піклування, - Поцелуєвою О.К. подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Як вбачається з наданих документів, батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.05.2017 року, виданого Подільським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1299. Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.06.2017 року № 385 «Про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення батьківських прав». Як вбачається з наданого стороною позивача Розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації № 385 від 01.06.2017 р., малолітню [PERSON] , [INFO] , відібрано та тимчасово влаштовано до Дитячої клінічної лікарні № 9 для проведення повного медичного обстеження стану здоров`я. З 19.06.2017 року та по теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває у державному закладі Київський міський будинок дитини « Берізка» у м. Києві. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.05.2017 року за підписом заступника начальника служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Федорової Л.П., під час відвідування квартири за адресою: [ADDRESS] , де проживає гр. [PERSON] , встановлено, що в квартирі не стоврені повноцінні умови для розвитку та утримання малолітньої дитини, квартира потребує ремонту, систематичного прибирання. На момент відвідування в квартирі були сторонні особи. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не піклуються про свою дитину, не цікавляться станом її здоров`я, не виконують своїх батьківських обов`язків, місце їх перебування на день розгляду справи невідоме. Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.12 ч.2 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, умисно самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з ост.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. На підстави ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. і орган опіки та піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачі не бажають займатися вихованням дитини та виконувати свої батьківські обов`язки, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дітей з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дітей та матеріально забезпечувати, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновкк, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обгрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ст.182 ч.2 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 липня 2019 р. - 2 118гривні, з 1 грудня - 2 218 гривень. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в частці від доходу батька. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є особами молодого віку, працездатні, стан здоров`я задовільний, утриманців не мають, дитина проживає у дитячому будинку. Статтею 182 ч.2 СК України (в редакції Закону від 17.05.2017 р.) визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. За вказаних обставин суд, з метою дотримання прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. Аліменти підлягають стягненню на користь державного закладу, в якому перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли повне підтвердження в ході судового розгляду. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 27 червня 2018 р. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також з відповідачів згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 409,6 грн. (за 2 вимоги немайнового характеру по ставкам, що діяли на час звернення позивача), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі закону, тобто по 704,8 грн. з кожного. На підставі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.164 ч.6 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 1299 від 10.05.2017 р. про народження дитини, складеного Подільським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157,166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved