Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

В травні 2020 [PERSON] пред`явила позов до Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що фактично належав її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначила, що являється єдиним спадкоємцем після його смерті, оскільки їхня спільна дочка відмовилась від даної спадщини. Після смерті чоловіка залишилось вищевказане домогосподарство та земельна ділянка, на якій воно розташоване для його обслуговування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не може оформити спадкові права на заявлене спадкове нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документу спадкове домогосподарство, в зв`язку з чим їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив задовольнити позов за обставин на їх обґрунтування. Аналогічну заяву подав представник відповідача. Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Веснянка Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 13 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 09 вересня 2019 року. У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 20 лютого 2020 року за № 120 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . В склад його сім`ї входили: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Факт перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Веснянською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області від 14 березня 1973 року. Зі змісту копій матеріалів спадкової справи № 22/2020, заведеної [PERSON] , приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 04 лютого 2020 року вбачається, що позивачка являється єдиним спадкоємцем до майна померлого. Дочка спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Попередньо вже оформила свої спадкові права на частину спадкового майна. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] . Як вбачається з довідок виконавчого комітету Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району від 20 лютого 2020 року за № № 121, 122 згідно даних погосподарської книги [ADDRESS] на 1990-1995 роки домогосподарство по [ADDRESS] не належить до суспільної групи «колгоспний двір», знаходилось в користуванні [PERSON] , який був головою домогосподарства. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ХМ № 048741, виданого Веснянською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 грудня 2002 року, [PERSON] на підставі рішення Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 13 березня 1996 року за № 5 передана у приватну власність земельна ділянка за адресою [ADDRESS] розміром 0,659 гектарів в межах згідно з планом, з яких для обслуговування житлового будинку 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,409 га. За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 178 від 17 лютого 2020 року право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не зареєстроване. Приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавута Ю.А. листом за № 65/01-16 від 13 березня 2020 року відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на заявлене спадкове майно після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на вищевказане домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на заявлене спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння за спадкодавцем, а також не може в адміністративному порядку звернутися задля оформлення права власності, так як власник помер, тому права позивачки підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved