Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась кредитна спілка «Метроном» з позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що між КС «Метроном» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К137/12 від 03.05.2012 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 16 000, 00 гривень з процентною ставкою 36% річних, строком до 03.11.2013 року. Повернення кредиту здійснюється згідно з графіком погашення кредиту наведеному в додатку до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною. В рахунок забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачам та [PERSON] 03.05.2012 року було укладено договір поруки № К137/12-п. В порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту. Станом на 09.08.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 16 846, 10 гривень, з яких: прострочена заборгованість по основному боргу - 10 239, 42 гривень, прострочена заборгованість по відсотках - 6 606, 68 гривень. Відповідачем, внаслідок прострочення погашення кредиту, завдано істотної шкоди позивачу, у зв'язку з чим банк значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про розірвання кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором № К137/12 від 03.05.2012 року в сумі 16 846, 10 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, аргументуючи його мотивами викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно не з'явилась в судове засідання, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.05.2012 року між КС «Метроном» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К137/12, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 16 000, 00 гривень з процентною ставкою 36 % річних, строком до 03.11.2013 року. (а.с. 4) Між сторонами визначено графік розрахунків з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. (а.с. 5) [PERSON] позивачем 03.05.2012 року було видано кредит в сумі 16 000, 00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.05.2012 року (а.с. 10) Відповідно до п. 3.1 кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року плата за користування кредитом становить 36% річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Згідно п. 3.3 кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору. 03.05.2012 року між КС «Метроном» та [PERSON] було укладено договір поруки № К137/12-п, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року в повному обсязі усіх його обов'язків та за будь-якими додатковими угодами до нього, що укладені та/або будуть укладені у майбутньому, включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків, в тому числі у разі будь-якого їх збільшення згідно з умовами кредитного договору. (п. 1.1 та 3.2 договору). (а.с. 8) Згідно п. 1.2 договору поруки № К137/12-п від 03.05.2012 року поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником будь-якого збільшення зобов'язань боржника за кредитним договором і надає згоду на будь-яку зміну умов кредитного договору, в т.ч. які можуть призвести до збільшення обсягу його відповідальності та не потребує внесення додаткових змін до цього договору. Згідно п. 6.2 кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Договором поруки № К137/12-п від 03.05.2012 року передбачено, що поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком за порушення зобов'язань [PERSON] На адресу [PERSON] та [PERSON] позивачем 19.09.2013 року направлялась вимога щодо погашення заборгованості. (а.с. 12) Однак, вимога позивача залишена відповідачами без належного реагування. Згідно письмового розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] по кредитному договору № К137/12 від 03.05.2012 року станом на 28.04.2014 року становить 16 846, 10 гривень, з яких: прострочена заборгованість по основному боргу - 10 239, 42 гривень, прострочена заборгованість по відсотках - 6 606, 68 гривень. (а.с. 11). Судом перевірено розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, і встановленого його відповідність умовам кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року. Заборгованість [PERSON] перед позивачем не погашена. Протягом тривалого часу ніяких розрахунків відповідач не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 530 ЦК України, зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Враховуючи ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за кредитним договором відповідачі не бажають, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Зважаючи на істотне порушення умов кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року, даний договір підлягає розірванню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом розірвання кредитного договору № К137/12 від 03.05.2012 року та солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по кредитному договору № К137/12 від 03.05.2012 року в розмірі 16 846 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 10 копійок, з яких: прострочена заборгованість по основному боргу - 10 239, 42 гривень, прострочена заборгованість по відсотках - 6 606, 68 гривень. Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved