Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. З 22 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року, в момент відсутності позивача, з вини власників квартири № 51, розташованої над позивачем було в черговий раз залито квартиру позивача. З метою усунення наслідків залиття позивачем за власний кошт було здійснено ремонт квартири в сумі 17604,41 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 17604,41 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В процесі розгляду справи судом на підставі ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача, було залучено [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2) в якості співвідповідача по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні представник відповідача-1 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. При цьому зазначала, що позивачем жодним чином не було доведено вини відповідачів у залитті її квартири, оскільки складений акт про залиття квартири не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у зв'язку із відсутністю в ньому зацікавлених осіб - [PERSON] Окрім того, актом від 10.11.2015 року та висновком експертизи по даній справі встановлено те, що система водопостачання, водовідводу, опалення та запорна арматура у ванній кімнаті та кухні в квартирі відповідачів знаходиться у справному стані. Окрім того, висновком судової експертизи також встановлена можливість залиття з поверху вище, оскільки в квартирі відповідачів також були встановленні підтікання. Відповідач-2 в судове засідання не з'явилась, в поданій суду заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Допитана як свідок в судовому засіданні [PERSON], яка є знайомою позивача, пояснила суду, що в період своєї відсутності у квартирі позивач просила її доглядати за квітами. Останній раз перед поверненням [PERSON] додому, свідок поливала квіти 22.02.2015 року та жодних ознак залиття не виявила. 03.03.2015 року позивач повернулась та, виявивши залиття її квартири, зателефонувала свідку, щоб та прийшла. Прибувши до квартири позивача, [PERSON] побачила на кухні на стіні та на стелі жовті плями від води, яких під час її останнього візиту до квартири позивача 22.02.2015 року не було. Позивач викликала комісію для складення акту, проте, комісія, обстеживши квартиру акт не склала не видала його позивачу. Разом із членами комісії піднялись до квартири відповідачів, проте двері ніхто не відчинив. Комісійне обстеження квартири над квартирою відповідачів ознак затоплення не виявила. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що з 22 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року, у невстановлений, відбулося залиття квартири [ADDRESS], яка належить позивачу. Відповідно до Акту від 10.03.2015 року, складеного працівниками ЖБК «Рассвет» встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося з вище лежачої квартири в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року під час відсутності [PERSON] Зафіксовано пошкодження: в кухні в місці проходження через перекритті труби опалення жовта пляма розміром 35х40 см; в ванній кімнаті на стелі відлущилась плитка; у ванній маються сліди висохлої ржавої води; на підлозі у ванній кімнаті сліди випаруваної води (а.с. 23). Із матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що на час залиття квартири позивача № 44, вищерозташована квартира [ADDRESS] належить відповідачам. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Разом із тим, відповідачами не доведеного того, що шкоду квартирі позивача було завдано не з їх вини. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із доданих до позовної зави чеків вбачається, що позивачем для відновлення її пошкодженого майна було закуплено матеріали та роботи на суму 8995,54 грн. (а.с. 14, 15). Окрім того, нею також було сплачено 8600,00 грн. за договором підряду за виконані роботи з ремонту її квартири (а.с. 7, 12, 13). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що залиття квартири позивача [ADDRESS] відбулося саме з вини відповідачів, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 17595,54 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Заперечення на позовну заяву, висловлені представником відповідача-1 судом відхиляються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в ній матеріалами. Окрім того, твердження про те, що система водопостачання, водовідводу, опалення та запорна арматура у ванній кімнаті та кухні в квартирі відповідачів знаходиться у справному стані та можливість залиття з поверху вище, не спростовують факт залиття квартири та є лише припущеннями, оскільки обставини такого залиття не доведені належними доказами. Окрім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1182/16-43 від 21.09.2016 року, встановити технічну причину залиття квартири [ADDRESS], а також встановити чи могло статись залиття квартири № 44 з квартири № 51 не вбачається можливим у зв'язку із відсутністю пошкоджень санітарно-технічного обладнання у вигляді протікань рідини в квартирі № 51 вказаного будинку; проведенням ремонтних робіт в приміщенні квартири № 44; відсутністю методики, яка б дозволяла встановити дату залиття та утворення відповідних пошкоджень за даними візуально-інструментального обстеження; наявністю ознак залиття на поверхні опоряджувальних покриттів стін та стелі в приміщенні кухні, туалету та ванної кімнати квартири № 51, що не виключає вірогідності залиття квартири № 44 внаслідок потрапляння рідини з приміщень, розташованих над квартирою № 51 (а.с. 89-99). Разом із тим, посилання експерта на вірогідність залиття квартири № 44 внаслідок потрапляння рідини з приміщень, розташованих над квартирою № 51 не може бути сприйнято судом до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача-1 на підтверджену документально справність систем водопостачання та водовідводу у ванній кімнаті та кухні в квартирі відповідачів через певний проміжок часу після залиття, не може слугувати беззаперечним доказом неможливості залиття квартири позивача в інший спосіб, а ніж технічна несправність обладнання. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь позивача в сумі 5000,00 грн., слід зазначити наступне. Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п. 3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача, з вини відповідачів, внаслідок якого було пошкоджено її майно, також вказане залиття спричинило у позивача тривалий стресовий стан та душевні переживання, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та з відповідачів на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню у розмірі 1000,00 грн.

Outcome: partial