overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що останні пів року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обовязки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувала, що кожен з подружжя живе своїм життям. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 23 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 22 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюб укладено між сторонами вперше. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві [PERSON] вказала, що з 26 квітня 2011 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано, що стверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року. В шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, коштів на утримання дітей не надає, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить стягувати аліменти з [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] позов визнає, погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей, суду пояснив, що працює в музичній школі м. Чорткова. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі з 26 квітня 2011 року, який розірвано, що стверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року. В шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] ухиляється від обов'язків по утриманню дітей, коштів не надає, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, тому позовні вимоги слід задовольнити, встановивши розмір стягнення коштів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що є донькою [PERSON]. 28 листопада 2015 року їй виповнилося 18 років. До досягнення повноліття відповідачем сплачувались аліменти в користь матері позивачки. На даний момент вона є студенткою четвертого курсу денної форми навчання Чортківського гуманітарно-педагогічного коледжу імені [PERSON], в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути в її користь з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, по 700 гривень щомісячно, починаючи з 28.11.2015 року до закінчення її навчання, тобто до 28 червня 2016 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачка [PERSON] народилася 28 листопада 1997 року в м. Заліщики Тернопільської області, її батьки [PERSON] та [PERSON], про що свідчить її свідоцтво про народження. В довідці №614, виданій 27 квітня 2016 року Чортківським гуманітарно-педагогічним коледжем імені [PERSON], вказується, що [PERSON] дійсно навчається на четвертому курсі денної форми навчання з 01.09.2012 по даний час. Термін завершення навчання 28.06.2016 року. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або твердій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, тому позов підлягає задоволенню. Стаття 200 Сімейного кодексу України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню також судовий збір на рахунок спеціального фонду державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 квітня 1981 року в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. З відповідачем разом не проживають тринадцять років, подружніх відносин не підтримують. Між ними виникали часті сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка. Просить розірвати шлюб з [PERSON], за нею залишити прізвище «Паньків». Позивачка [PERSON] в позовній заяві просить справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Южда) [PERSON] уклали шлюб 29 квітня 1981 року, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №61, про що свідчить свідоцтво про шлюб. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони разом не проживають протягом тринадцять років, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Між ними постійно виникали сварки та скандали, сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи на стороні позивача Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] померла її прабаба [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого і рухомого майна, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Згідно заповіту, посвідченого 14 грудня 1996 року секретарем Милівецької сільської ради Чортківського району, [PERSON] на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі те все, що їй буде належати на день смерті, заповіла правнучці [PERSON]. Чортківська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачці в оформленні спадкових прав на майно, мотивуючи тим, що [PERSON] не оформила на себе за час свого життя належного правовстановлюючого документа. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування майна за заповітом після смерті прабаби. Представник позивачка [PERSON] -- адвокат Калінніков М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Милівецької сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що з позовними вимогами сільська рада погоджується, тобто відповідач в справі позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] померла прабаба позивачки [PERSON], після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (1963 року) є спадкоємцем майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 тисяч гривень щомісячно з усіх видів заробітку Відповідача але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з Відповідача на користь Позивачки аліменти до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1250 гривень починаючи з дати звернення, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, на його утриманні не має інших неповнолітніх дітей та не працездатних батьків, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. Позивачка в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав частково. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що дитина проживають разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні.. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 21 лютого 1987 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Жидачівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 10. Від шлюбу у них є двоє повнолітніх дітей. За час сімейного життя відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки і скандали. До цього часу своєї поведінки він не змінив, б'є дружину, виганяє з будинку. Тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнає, про що надав письмову заяву, просить справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 21 лютого 1987 року сторони зареєстрували шлюб у Жидачівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 10. За час сімейного життя відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки і скандали. До цього часу своєї поведінки він не змінив, б'є дружину, виганяє з будинку. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить 3/4 частки будинку, відповідачу - 1/4. Позивачка вказує, що оскільки квартира неподільна і спільне користування нею не можливе через неприязні стосунки між сторонами, а тому може бути припинено право власності відповідача на його частку. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд припинити право власності відповідача на 1/4 частку спірної квартири; визнати за нею право власності на 1/4 частку спірної квартири; стягнути з позивачки на користь відповідача компенсацію вартості 1/4 частки квартири, внесені позивачкою на депозитний рахунок суду - 53476 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Судом сторонам, відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України, були розяснені положення ст.174 ЦПК України. Проти постановлення рішення про задоволення позову відповідач не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити , оскільки, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.ч.3,4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову, ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, без дослідження доказів по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позов не суперечить закону не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 24 квітня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області , актовий запис №45, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сімю, що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду заяву про те, що позов підтримує і просить задовільнити, просить справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області , актовий запис №72, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. З відповідачем взаємовідносини погіршились, що привело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сімю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду заяву про те, що позов підтримує, просить справу слухати в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. 3 червня 2016 року сторонам судом надався 3-місячний строк для примирення, з заяви позивачки вбачається, що вони за цей час не примирились. Вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved