Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що остання є інвалідом І-ої групи безстроково по психічному захворюванню. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2006 року визнана недієздатною. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2006 року опікуном призначена мати - [PERSON]. Знаходиться під наглядом лікаря-психіатра КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 1987 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром». Неодноразово знаходилася на лікуванні в психіатричній лікарні у зв'язку із загостренням психічного захворювання. Остання виписка 31.12.2016 року. 09.02.2017 року о 16.50 годин доставлена бригадою спеціалізованої медичної допомоги в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з погіршенням стану: порушився сон, стукає в стіни сусідам, агресивна до матері, штовхає її, галюцинує, розмовляє сама з собою, дратівлива, відмовляється від прийому підтримуючої терапії. Оглянута черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного, розладу у формі параноїдної шизофренії. Госпіталізована в примусовому порядку. 10.02.2017 року о 09.00 годині оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої у відповідності п.4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп /2016 і ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація обґрунтована. 10.02.2017 року проведене засідання Комунарського районного суду м. Запоріжжя, рішенням якого примусова госпіталізація визнана доцільною. У відповідності зі ст.15 і ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» надалі щомісяця оглядалася комісією лікарів-психіатрів, за результатами оглядів потребувала продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару, тому що стан залишається нестабільним, відчуває напливи вербальних галюцинацій з епізодами імпульсивного психомоторного збудження, під впливом яких стає злісною, злісною, агресивною, б'є стіну. Критики до хвороби не має. 01.08.2017 року о 14.00 годин у черговий раз оглянута комісією лікарїв-психіатрів, під час огляду контакт формальний, мова спонтанна, розірвана, відповіді часто не по суті. Періодично відзначаються епізоди імпульсивного порушення, підхоплюється, кудись прагне, активно галюцинує, розмовляє з уявними співрозмовниками. На зауваження не реагує. Афективно заряджена, роздратована. Рухи різкі, імпульсивні. Мислення непослідовне, із зізковзуванням, паралогічне. Поведінка в цілому носить маячних характер, схильна до агресивних дій. Критики до хвороби немає. Стан хворої можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними тенденціями (агресія до навколишніх). У відповідності п.4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп /2016 і ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Зацікавлена особа мати-опікун [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO] страждає на важкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними тенденціями (агресія до навколишніх). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved