Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

В червні 2019 позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що 14.02.2009 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, починаючи з жовтня 2016 року сторони не підтримують шлюбні відносини, сім`я фактично розпалася. Діти проживають разом з позивачем спочатку в квартирі в м. Києві, згодом, позивач винайняла квартиру у м.Миргород. При цьому, в позасудовому порядку сторони не можуть вирішити цього питання, позивач вказує, що відповідач погрожує, що забере дітей у зв`язку з чим вона вирішила звернутись до суду. Позивач вважає, що в інтересах дітей проживати саме з нею, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з нею, за її місцем проживання. Ухвалою судді від 26.06.2019 року позовну заяву було залишено без руху. Після усунення зазначених в ухвалі недоліків, згідно з ухвалою від 12.07.2019 у справі відкрито провадження для розгляду справи у загальному порядку. Згідно з ухвалою від 04.09.2019 до розгляду залучено Службу у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, яку зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Згідно з ухвалою суду від 15.10.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просив розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення (а.с.71). Третя особа Служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та висновок щодо розв`язання спору про визначення проживання малолітніх дітей (а.с.63). Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просили розглядати справу у їх відсутності (а.с. 51). Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином з відповідним роз`ясненням його процесуальних прав на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 42, 44, 46, 57, 65). Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що 14.02.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 11). У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). Згідно з договором оренди квартири від 17.01.2019 та додатковою угодою №1 від 10.10.2019, на час розгляду цивільної справи, [PERSON] винаймає квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 61). Відповідно до рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 02.04.2019, місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначено разом із матір`ю [PERSON] , за місцем її проживання (а.с. 18). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , складеного за запитом Миргородської гімназії ім. Т.Г. Шевченка, встановлено: що дитина проживає разом з матір`ю, [PERSON] , 1984 року народження, та братом [PERSON] , в 3-х кімнатній квартирі житловою площею 78 м кв, квартира орендована, санітарні умови задовільні, прибуток сім`ї складається із заробітної плати матері, дитина має окреме постійне місце навчання, всі необхідні меблі та обладнання, забезпечена їжею, одягом та взуттям, шкільним приладдям (а.с. 19). При цьому, за висновком комісії батькам потрібно створити комфортне середовище для виховання дитини, при цьому визначено, що батько часто відвідує родину, піклується про синів, у добрих стосунках з матір`ю. Відповідно до акту №4 від 12.02.2019 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю, і знаходяться на її утриманні (а.с. 20). Згідно з актом підтвердження фактичного проживання особи на території м. Миргород, [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] , разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відповідно до довідки від 14.02.2019 №02-24/26 виданої Миргородською гімназією ім. Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області Наумов [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 1-В класі гімназії (а.с. 22). Згідно з договором дарування 13/100 частини квартири від 20.02.2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] кімнату №21/2, що складає 13/100 частин квартири номер 21/1-21/7. що знаходиться в будинку за номером [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07.05.2012 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 27). Згідно з характеристикою на учня 1-В класу Миргородськї гімназії ім. Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області [PERSON] , [INFO] показав себе як старанний, відповідальний учень, усвідомлено відноситься до навчання, проявляє інтерес до здобуття нових знань, вміє висловити власну думку, дисциплінований, адекватно реагує на зауваження вчителя, вміє дружити і налагоджувати дружні стосунки, щира і добра дитина, проживє з мамою і молодшим братом, завжди доглянутий і охайний, мама приймає активу участь у житті дитини (а.с. 29). Згідно з характеристикою на учня 2-В класу Миргородськї гімназії ім. Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області Наумов [PERSON] , [INFO] проживає з мамою і молодшим братом, завжди доглянутий і охайний, матір постійно приходить до школи, цікавиться навчанням і досягненнями сина, займається його всебічним розвитком, приймає активну участь у житті класу, тато також періодично приходить до школи, цікавиться навчанням сина (а.с.62). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 29 ч.4 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою . Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миргородської міської ради щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітніх від 15.10.2019 №2509/01-35 виходячи з інтересів дітей, їх віку, позиції батьків, визначено за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , за її місцем проживання (а.с.59). При цьому, як вбачається із його висновку, відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання дітей з позивачкою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Outcome: approved