Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В травні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 17.11.1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір № 2888 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 103 по вулиці Ольшанців в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, та 21.11.1998 року був зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 3736. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального оформлення сторони ухилилися. На даний час позивач вирішив розпорядитися своїм майном, та звернувшись до нотаріальної контори отримав відмову у вчиненні правочину, оскільки договір купівлі продажу спірного будинку не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, не був посвідчений нотаріально. На підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.04.2016 р. була проведена заміна відповідача [PERSON], який помер 31.12.2010 р., на його спадкоємця та правонаступника [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, просив задовольнити позов та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, але в судове засідання так і не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Товарна Біржа Нерухомість-Південь, була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані стороною письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 17.11.1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір № 2888 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 103 по вулиці Ольшанців в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, та 21.11.1998 року був зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 3736. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивач вирішив розпорядитися своїм майном, та звернувшись до нотаріальної контори отримав відмову у посвідченні правочину, оскільки договір купівлі продажу спірного будинку не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, не був посвідчений нотаріально. Судовим розглядом встановлено, що 31.12.2010 року помер відповідач по справі [PERSON] та його правонаступником за законом є його син [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 43/2011, заведеної Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON]. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved