Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заяви [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги аргументує тим, що 12.07.2007 року між ним та Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», було укладено Кредитний договір № Н-786-07, відповідно до якого Відповідач надав Позивачу кредит на умовах, визначених в Договорі. 18.07.2019 року, після арешту коштів на рахунках, Позивачу стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діною Петрівною виконавчого провадження № 59252243 від 01.06.2019 року. Виконавче провадження № 59252243 від 01.06.2019 року було відкрите на підставі Виконавчого напису № 5333 виданого 07.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною (про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 148 791, 96 грн.) Позивач звернувся з даним позовом оскільки вважає, що виконавчий напис суперечить вимогам законодавства т є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 05.04.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, а також ухвалено витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни завірені належним чином матеріали нотаріального провадження щодо вчинення Виконавчого напису №5333 від 07.06.2018 року. 13 травня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 59252243 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 50 000, 00 грн. на підставі виконавчого напису № 5333 виданого 07.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною до набрання законної сили рішенням у цій справі. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, також, просить розглянути справу за наявними матеріалами що містяться в справі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 19 травня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій просить залишити позовну заяву без задоволення , а також розглядати справу за відсутності представника АТ «Перший український Міжнародний Банк». У відзиві зазначає, що між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (скорочено - AT «ПУМБ»), та [PERSON] укладений кредитний договір №Н-786-07 від 12.07.2007, згідно з яким позивачу видано кредит у сумі 1 18 800,00 на споживчі потреби, строком до 11.07.2022, зі сплатою процентів у розмірі 21,5% річних та 16,7% річних за простроченою заборгованістю, з поверненням кредиту та сплатою процентів згідно з графіком, який встановлений у додатку 1 до кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору згідно з рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 18.08.2013 у справі №230/10574/13-ц із [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 18.08.2013 у сумі 160 947,44 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом - 101 336,70 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 50 726,46 грн., пені - 50 726,46 грн. Вказане рішення набрало законної сили 18.12.2013. Але рішення суду [PERSON] не виконується. Відповідач передав виконавчий лист на примусове виконання до Єнакіївського відділу Державної виконавчої служби, однак, документи виконавчого провадження залишилися на окупованій території України, внаслідок чого виконавче провадження фактично не здійснюється. У зв`язку з невиконанням ані умов кредитного договору, ані судового рішення, за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на кредитному договорі був вчинений виконавчий напис від 07.06.2018 за реєстровим № 5333, згідно з яким з позивача та користь відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 148 791,96 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 101 336,70 грн. та заборгованість за процентами - 47 455,26 грн. Вказаний виконавчий напис відповідач передав на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Мойсеєнко Д.П., із заявою про часткове виконання у сумі 50 000,00 грн. Відповідач зазначає, що для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, зазначає, що строк давності на стягнуту за судовим рішенням суму заборгованості не поширюється. А ствердження позивача, що нотаріус повинен був його повідомити про вчинення виконавчого напису, не ґрунтується на законодавстві та жодним нормативним документом не передбачено обов`язок нотаріуса повідомляти боржника про вчинення виконавчого напису. Таким чином, виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Вважає, що позивачем не надано належні докази, які б спростували безспірність заборгованості. 08 червня 2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим з наступних підстав. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 року у справі № 230/10574/13-ц було стягнуто всю суму заборгованості за кредитним договором Н-786-07 від 12.07.2007 року, тобто з цього моменту жодних кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем не існувало, про це зазначено в позовній заяві і цей факт не спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву. У виконавчому написі № 5333 вчиненим 07.06.2018 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. зазначено, що заборгованість стягується за період з 27.04.2017 року по 27.04.2018 року, тобто за період, коли жодних кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем не існувало. Відповідач стверджує, що вчинення 07.06.2018 року виконавчого запису № 5333 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. пов`язане з невиконанням позивачем рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 року у справі № 230/10574/13-ц, однак це є незаконним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконання судового рішення шляхом вчинення виконавчих написів нотаріусами законом не передбачено. Крім того, спростовує твердження відповідача, що приватному нотаріусу КМНО Харі Н.С. надані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості, оскільки вказане твердження не підтверджується жодними доказами, так як приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. не виконала ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2021 року у справі № 363/1329/21 і не надала завірені належним чином матеріали нотаріального провадження щодо вчинення виконавчого напису № 5333 від 07.06.2018 року. Відповідач у своєму відзиві також не надав жодного документального підтвердження того, що ним було подано всі необхідні для вчинення нотаріального напису № 5333 від 07.06.2018 року документи. Також вважає,що твердження відповідача про те, що заборгованість за кредитним договором Н-786-07 від 12.07.2007 року на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса підтверджується рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 у справі № 230/10574/13-ц не відповідає дійсності, оскільки даним рішенням не встановлено обставин, наведених відповідачем. Отже, кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем не існувало, а виконання судового рішення шляхом вчинення виконавчих написів нотаріусами законом не передбачено. Також зазначає, що відповідачем не враховано, що друга частина позовної заяви про визнання виконавчого напису № 5333 від 07.06.2018 року містить документально підтверджені факти відсутності будь-якої заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором Н-786-07 від 12.07.2007 року, оскільки строк кредитного договору Н-786-07 від 12.07.2007 року закінчився 24.11.2012 року. В такій ситуації об`єктивно неможливо і недоцільно надавати будь-які розрахунки, оскільки з моменту закінчення дії кредитного договору Н-786-07 від 12.07.2007 до моменту вчинення виконавчого напису № 5333 від 07.06.2018 року минуло майже 6 років. Всі питання пов`язані із стягненням заборгованості за кредитним договором Н-786-07 від 12.07.2007 року вже були вирішені рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 у справі № 230/10574/13-ц та згідно Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто, отримавши рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 року у справі № 230/10574/13-ц на свою користь і отримавши виконавчий напис № 5333 від 07.06.2018 року, відповідач фактично двічі притягнув позивача до відповідальності за одне порушене зобов`язання, чим порушив припис ст. 61 Конституції України. Третя особа у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час призначення судового засідання, клопотань та заяв до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки витребувані ухвалою суду від 05.04.2021 року, завірені належним чином матеріали нотаріального провадження щодо вчинення Виконавчого напису №5333 від 07.06.2018 року до суду не надійшли, позивач у своїй заяві від 14 липня 2021 року не наполягав на витребуванні зазначених матеріалів та просив розглянути справу за наявними в справі матеріалами, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (скорочено - AT «ПУМБ») та [PERSON] укладений кредитний договір № Н-786-07 від 12.07.2007 року, згідно з яким позивачу видано кредит у сумі 118800,00 на споживчі потреби, строком до 11.07.2022, зі сплатою процентів у розмірі 21,5% річних та 16,7% річних за простроченою заборгованістю, з поверненням кредиту та сплатою процентів згідно з графіком, який встановлений у додатку 1 до кредитного договору (а.с. 12) 15.10.2012 року ПАТ «ПУМБ» [PERSON] було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року, що складала станом на 15.10.2012 року 139681,20 грн. - 24116,70 грн. прострочена заборгованість по поверненню кредиту, 77220,00 строкова заборгованість за кредитом, 38344,50 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом. (а.с. 20) 02.12.2013 року, рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 року у справі № 230/10574/13-ц було стягнуто всю суму заборгованості за кредитним договором Н-786-07 від 12.07.2007 року у сумі 160 947,44 грн., яка станом на 18 серпня 2013 року складала - 101336,70 грн. заборгованість за сумою кредиту, 53726,46 грн. заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом, 5884,28 грн. сума пені за порушення строків виконання зобов`язань. (а.с.22) 07.06.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 5333.(а.с.9) За цим написом нотаріус пропонує стягнути заборгованість на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» із [PERSON] за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року в розмірі 148 791,96 грн., в тому числі заборгованість за сумою кредиту 101 336, 70 грн., заборгованість за процентами - 47455, 26 грн. Строк за який проводиться стягнення - з 27.04.2017 року по 27.04.2018 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1300,00 грн. (а.с. 9). 06 червня 2019 року приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 5333 від 07.06.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на суму стягнення у розмірі 50000,00 грн.(а.с.8) 18 липня 2019 року приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П. винесено постанову про арешт майна коштів боржника, на підставі виконавчого напису № 5333 від 07.06.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на суму стягнення у розмірі 50000,00 грн.(а.с.10) 18 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису № 5333 від 07.06.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на суму стягнення у розмірі 50000,00 грн.(а.с.45) Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок від 22.02.2012 № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком від 29.06.1999 № 1172. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядок від 22.02.2012 № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку від 22.02.2012 № 296/5 дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Переліку від 29.06.1999 № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вказана правова позиція також викладена у Постанові Верховного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі та встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи взагалі існувала заборгованість та в якому розмірі, чи існують невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2012 року ПАТ «ПУМБ» [PERSON] було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року, яка була отримана [PERSON] . Отже, направлення банком вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та стягнення пені припиняється. У виконавчому написі приватний нотаріус пропонує стягнути заборгованість у розмірі 148 791,96 грн. за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року за період з 27.04.2017 по 27.04.2018 року, однак як встановлено з матеріалів справи, рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.12.2013 року у справі № 230/10574/13-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» стягнуто усю заборгованість за кредитним договором Н-786-07 від 12.07.2007 року в розмірі 160947,44 коп. Тобто на момент вчинення виконавчого напису №5333 від 07.06.2018 року строк повного погашення заборгованості за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року було змінено, та заборгованість вже стягнута рішенням суду. Що свідчить про спірність нарахування [PERSON] відповідачем заборгованості за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року за період з 27.04.2017 по 27.04.2018 року. Окрім того, суду не надано жодних доказів щодо направлення [PERSON] повідомлення - письмової вимоги щодо усунення порушень та сплати заборгованості, що склалась за кредитним договором № Н-786-07 від 12.07.2007 року за період з 27.04.2017 по 27.04.2018 року у розмірі 148 791,96 грн. та за якою було видано спірний виконавчий напис нотаріуса. Позивач же у позовній заяві стверджував, що такого повідомлення - письмової вимоги він не отримував, та його твердження не були спростовані відповідачем. Направлення 15.10.2012 року [PERSON] вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів, не може свідчити про виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку від 22.02.2012 № 296/5, оскільки виконавчий напис видавався нотаріусом за заборгованістю, що склалась за інший період. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо нього або оспорити вимоги відповідачу. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 30.09.2019 року у справі № 357/12818/17. Отже, нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, а також не було враховановимоги підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку від 22.02.2012 № 296/5, тож дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні встановлено порушення нотаріусом процедури вчинення напису та необґрунтованість вимог до боржника. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, як такі, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, не відповідають вимогам Закону та не підтверджені жодними доказами. З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved