Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 19.01.2017\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним і Відповідачем, зареєстрований 05.11.2016\~р. у Володарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~62. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначив, що їх шлюб із Відповідачем зареєстровано 05.11.2016\~р., також вони мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], але фактично вони вже не проживають разом з 26.12.2016\~р. та не підтримують відносин, подальше спільне проживання однією сімєю стало неможливим. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 09.02.2017\~р. провадження у зазначеній справі було зупинено і надано подружжю 2\~місяці строку для примирення, справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 11.04.2017\~р. Ухвалою суду від 11.04.2017\~р. провадження у справі відновлено. У судовому засіданні 11.04.2017\~р. Позивач підтримав свої позовні вимоги, ствердив викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, також просила позов задовольнити, шлюб розірвати. Згідно з частиною четвертою статті\~174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті\~174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого. Відповідно до статті\~24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті\~55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті\~56 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 05.11.2016\~р. уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія\~I-ОК №\~205371, виданого Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області 05.11.2016\~р., актовий запис №\~62 (а.с.\~7). Сторони мають спільну дитину дочку [PERSON], народжену ними 22.11.2012\~р. до укладення шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія\~I-ОК №\~232191, виданого повторно зазначеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану 21.05.2013\~р., актовий запис №\~88 (а.с.\~8). Позивач ствердив, а Відповідач не заперечувала, що фактично вони не проживають вже разом, надавши на підтвердження довідку виконкому Рудосільської сільської ради про склад сімї Позивача (а.с.\~9), сторони спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання однією сімєю і збереження шлюбу вважають неможливим і таким, що суперечитиме їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, тому подальше перебування їх у шлюбних відносинах, примирення між ними сторони вважають неможливим, на примирення не згодні, просять суд розірвати їх шлюб. З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час, суд дійшов висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Зважаючи на викладене, суд вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем, а позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до статей\~24, 55, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved