Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 січня 2019 року відповідачка позичила у неї 125 000,00 гривень та зобов`язалася повернути позичені кошти до 03 квітня 2019 року. Однак після спливу вказаного терміну борг не повернула. У зв`язку з несплатою боргу відповідачкою, вона 26 квітня 2019 року звернулася до неї з вимогою про сплату коштів. 02 травня 2019 року відповідачка поштовим переказом перерахувала їй 2000 грн. в рахунок погашення боргу. Оскільки відповідачка решту позики не повертає просила стягнути з неї борг в сумі 125 626,29 грн. (123 000,00 грн. - сума основного боргу, 3% річних - 378,82 грн., 2247,47 грн. - відсотки за несвоєчасне виконання зобов`язання). В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 січня 2019 року [PERSON] позичила [PERSON] 125 000,00 гривень терміном до 03 квітня 2019 року, що підтверджується розпискою (а.с.31) Гроші в сумі 123 000 грн. відповідачка не повернула, що визнається сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак законом встановлений інший розмір процентів річних від простроченої суми за договором позики. Так, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань позивачем нараховано 3% річних в сумі 378,82 грн., та відсотки на рівні облікової ставки НБУ в сумі 2247,47 грн. Оскільки ч.1 ст. 1048 ЦК України встановлений розмір процентів за договором позики на рівні облікової ставки Національного банку України, то підстав для нарахування відсотків в розмірі встановленому ч.2 ст. 625 ЦК України не вбачається. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідачки на користь позивачки заборгованість в сумі 125247,47 грн. (123 000,00 грн. - сума основного боргу, 2247,47 грн. - відсотки). Відповідно до ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачкою позову позивачці необхідно повернути з державного бюджету 626,24 грн. сплаченої суми судового збору, що відповідає 50% від суми судового збору виходячи із ціни позову 125247,47 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 626,24 грн.

Outcome: partial