Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

В червні 2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] шлюб, в якому вони мають одну малолітню дитину, та поділити майно, що є спільною власністю позивача та відповідача як подружжя. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] від 03 грудня 2013 року. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя. З питання, щодо утримання та виховання дочки спору не має. За час проживання в шлюбі, разом з відповідачем, ними було придбано таке майно, а саме легковий автомобіль SUBARU LEGAGY куз [NUMBER] Договір № 13/12, загальною вартістю 360300,00 грн. Ринкова вартість на дату подання позову - 200000,00 грн. та машино-місце № 51, Договір купівлі-продажу № 126 від 06.04.2018 року у паркінгу № 3 у будинку [ADDRESS] , загальною площею 14.8 кв. м за ціною в момент купівлі - 458378,28 грн. Ринкова вартість на дату подання позову - 443000,00 грн. Позивач з відповідачем дійшли згоди, що вищевказане майно, яке куплене на кошти набуті ними в період перебування в зареєстрованому шлюбі, поділити в рівних долях між позивачем та відповідачем. Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.08.2020 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачем через канцелярію суду 28.01.2020 р. була подана заява про визнання позову в повному обсязі. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що шлюбні відносини між подружжям припиненні, примирення між ними бути вже не може, спору про місце проживання дитини між ними не має (дитина мешкає з відповідачем). Просив поділити спільне майно, а саме: виділити йому машино-місце № 51, а відповідачу автомобіль SUBARU LEGAGY з грошовою компенсацією/доплатою. Відповідач в підготовче засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві про визнання позову міститься клопотання про розгляд справи за її відстуності та задоволення позову. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав та в разі, якщо визнання позову не суперечит закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2115, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.2013 р., що міститься в матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 3073 від 27.12.2013 р. ВДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві). Шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про місця проживання дитини не має, дитина мекає з матір`ю. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, обидва подружжя просять розірвати шлюб та про надання строку на примирення суду не заявили. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення. Вирішуючи вимоги про поділ майна подружжя, суд виходить з такого. Судом встановлено, що в період шлюбу, сторонами придбано на підставі договору купівлі-продажу № 13/12 легковий автомобіль SUBARU LEGAGY куз [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2013 року, колір синій, а також на підставі договору купівлі-продажу № 126 від 06.04.2018 року машино-місце [ADDRESS] , загальною площею 14.8 кв. м. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя», вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, то воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про його поділ між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 03 грудня 2013 року № 2115, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved