Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Головний лікар психіатричного закладу свою заяву мотивує тим, що 26.06.2017 р. в гостре психіатричне відділення за викликом співробітників поліції, у супроводі сестри-опікуна був госпіталізований [PERSON] Пацієнт без попередження покинув домівку, пішов з дому в невідомому напрямку, розшукувався поліцією, постійно сам до себе балакав, став агресивним по відношенню до сестри, відмовляється від прийому підтримуючого лікування. На момент затримання працівниками поліції був виснаженим, тривалий час не їв, одежа була брудною та рваною. З дитинства відставав у розумовому та фізичному розвитку, з 15 років страждає на психічне захворювання, є інвалідом 2 групи безтерміново. Підтримуючу терапію вдома не приймає, за собою не доглядає, все робить з примусу. Остання госпіталізація в КЗ СОР СОКПНД була у період з 28.08.2016 р. по 02.09.2016 р. за рішенням суду у примусовому порядку. 27.06.2017 р. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів психіатрів та встановлено діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Лікування можливе лише в стаціонарних умовах, а ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, особа позбавлена дієздатності і потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] заяву підтримала. Лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала і просила задовольнити. Зазначила, що [PERSON] становить безпосередню небезпеку для себе, оскільки на даний час у звязку з прогрішенням психічного розладу потребує лікування, яке може бути надано виключно у медичному закладі. Законний представник, опікун [PERSON] підтримала заяву і просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки брат зник з дому, підтримуючу терапію не приймає, проявляє агресію, не вживає їжу. [PERSON] з приводу заяви не висловлювався. Прокурор Краснобрижа М.В. заяву підтримала і просила задовольнити. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.07.2004 р. [PERSON] визнано недієздатним. [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.12.2005 р. опікуном [PERSON] призначено його сестру [PERSON] 27.06.2017 р. після госпіталізації до Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. О.В. Співака» комісією лікарів-психіатрів проведено огляд [PERSON] та встановлено, що останній страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У звязку з загостренням тяжкого психічного захворювання лікування пацієнта можливо лише в стаціонарних умовах, а ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, особа позбавлена дієздатності, тому потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. З огляду на Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) (справа № 1-1/2016), особа яка визнана в установленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду і за наявності підстав визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Зважаючи на встановлені факти, наведені норми права, оскільки [PERSON] визнаний недієздатним, відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.06.2017 р. страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, за своїм психічним станом потребує стаціонарного лікування, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а тому потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. За наведених підстав заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved