Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 12.06.2018 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на її користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля марки «Фольксваген-Туарег», 2012 року випуску. На обґрунтування зазначених позовних вимог Позивач за первісним позовом у позовній заяві зазначила, що перебувала в шлюбі з Відповідачем з 24.06.1989 р. до 23.07.2014 р., під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано названий вище автомобіль, в порядку поділу якого рішенням суду визнано за нею право власності на 1/2 частку цього автомобіля (т. 1, а.с. 1-3). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 06.07.2018 р. відкрито провадження в справ, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 21.08.2020 р. (а.с. 23-24). Надалі до суду 03.08.2018 р. Відповідачем було подано зустрічний позов про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, в якому Позивач за цим зустрічним позовом просить суд: стягнути з Відповідача за зустрічним позовом (Позивача за первісним позовом) на його користь грошову компенсацію за 1/2 частку автомобіля марки «Mazda CX-7», 2011 року випуску, а також зарахувати однорідні грошові вимоги сторін за виконавчим листом, що виданий Володарським районним судом Київської області 19.04.2018 р. у справі № 364/508/15. На обґрунтування зазначених зустрічних позовних вимог Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві зазначив, що перебував в шлюбі з Відповідачем за зустрічним позовом, під час якого сторонами набути нерухоме і рухоме майно, розподілене рішенням Володарського районного суду Київської області від 30.10.2014 р., а також спільно придбано згаданий автомобіль, що визнаний судом спільною сумісною власністю сторін (т. 1, а.с. 32-36). Підготовче судове засідання, призначене на 21.08.2018 р., було відкладено на 26.09.2018 р. у зв`язку з прийняттям до спільного розгляду згаданого зустрічного позову (т. 1, а.с. 53-54), на 25.10.2018 р. - у зв`язку із залученням третьої особи [PERSON] як особи, яка на час тепер є власником названого вище автомобіля марки «Mazda CX-7» (т. 1, а.с. 66-67) і на 04.12.2018 р. - через неявку останньої. Надалі підготовчі судові засідання відкладалися на 22.01.2019 р., 12.03.2019 р. за клопотаннями представників обох сторін через витребування доказів та перебуванням у відрядженні представника Позивача за первісним позовом. Ухвалою суду від 12.03.2019 р. було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження в справі зупинено (т. 1, а.с. 148-151); ухвалою суду від 07.08.2019 р. провадження в справі поновлено через надходження до суду 30.07.2019 р. повідомлення про неможливість надання висновку експерта (т. 1, а.с. 163), призначено підготовче судове засідання на 05.09.2019 р. (т. 1, а.с. 164-165), відкладене за клопотанням представника Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом) на 25.09.2019 р. Надалі ухвалою суду від 25.09.2019 р. призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження в справі зупинено (т. 1, а.с. 196-198); ухвалою суду від 11.12.2019 р. провадження в справі поновлено через надходження до суду 03.12.2019 р. висновку експерта, призначено підготовче судове засідання на 28.01.2020 р. (т. 1, а.с. 235). 28.01.2020 р. до суду представником Позивача за зустрічним позовом подано заяву про уточнення позовних вимог у формі нової редакції позовної заяви (т. 1, а.с. 251-255). Ухвалою суду від 28.01.2020 р. призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 25.02.2020 р. (а.с. 259-261), відкладений на 31.03.2020 р., надалі за клопотаннями представників сторін через запровадження карантину на 26.05.2020 р. та на 17.06.2020 р., у судовому засіданні 17.06.2020 р. оголошено перерву до 10.08.2020 р. для забезпечення можливості представникам сторін подати додаткові докази. У судовому засіданні 10.08.2020 р. представник Позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги, вказавши про визнання вимог за зустрічним позовом частково, а саме: в частині зарахування однорідних грошових вимог, заперечивши зарахування однорідних грошових вимог у виконавчому провадженні через ініціювання Позивачем за первісним позовом перегляді відповідного судового рішення за нововиявленими обставинами, про що подав і долучив до справи письмові пояснення (т. 2, а.с. 70-71). Представник Позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні підтримав позов повністю, просив задовольнити та зарахувати однорідні грошові вимоги сторін у цій справі та за виконавчим листом у справі № 364/508/15-ц. Залучена до участі у справі третя особа [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про дату, час і місце засідань суду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, що встановлено судом (т. 1, а.с. 78-81), більшість судових повісток поверталася без вручення, окремі - отримані членом сім`ї, що підтверджено поштовим повідомленням (т. 1, а.с. 63). Також постійно викликався до суду в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошень про його виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, що підтверджено матеріалами справи. Відтак, третя особа вважається належно повідомленим (стаття 130 ЦПК України), його неявка не є перешкодою для розгляду справи (стаття 223 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що сторони: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.1989 р. до 23.07.2014 р., що підтверджено копією рішення Володарського районного суду Київської області від 23.07.2014 р. у справі № 364/570/14-ц (т. 1, а.с. 12-13). За час спільного подружнього життя сторонами придбано нерухоме та рухоме майно, що у подальшому після розірвання шлюбу було предметом поділу в суді. Так, рішенням Володарського районного суду Київської області від 24.12.2015 р. у справі № 364/821/15-ц за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку спірного автомобіля марки «Фольксваген Туарег», державний номер [NUMBER] , 2012 року випуску (т. 1, а.с. 14). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 15.03.2018 р. у справі № 364/729/16-ц визнано інший спірний автомобіль марки «Mazda CX-7», 2011 року випуску спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с. 37-43). Як вбачається з наведених судових рішень, судом не стягувалися грошові компенсації за відповідними частками у спільному сумісному майні. Відповідно до частин першої, четвертої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню; обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, названі вище автомобілі (марки «Фольксваген Туарег» та «Mazda CX-7») є спільною сумісною власністю сторін. При цьому власником останнього на теперішній час є [PERSON] (третя особа в справі), що також зазначено в рішенні згаданому суду від 15.03.2018 р., проте користується цим автомобілем Позивач за первісним позовом, що визнано учасниками справи в суді. Вартість названих спірних автомобілей встановлено за результатами проведеної на виконання ухвали суду від 25.09.2019 р. автотоварознавчої експертизи (висновок експерта від 22.11.2019 р. № 28475/19-54, т. 1, а.с. 214-219) на дату проведення і становить: - автомобіля марки «Фольксваген», модель «Туарег», 2012 року випуску, - 558 915,60 грн. (відповідно 1/2 частка становить 279 457,80 грн.); - автомобіля марки «Mazda», модель «CX», 2011 року випуску, - 350 849,70 грн. (відповідно 1/2 частка становить 175 424,85 грн.). Крім того, судом встановлено та не заперечувалося учасниками справи (частини перша, четверта статті 82 ЦПК України), що рішенням Володарського районного суду Київської області від 16.05.2017 р. у справі № 364/508/15-ц стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку спільного майна в розмірі 477 262,50 коп., видано виконавчий лист, примусове стягнення за яким проводиться Володарським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за інформацією якого за станом на 10.08.2020 р. стягнення у виконавчому провадженні за цим виконавчим листом (виконавче провадження № 60753728) не проводилось, заборгованість залишається у розмірі 477 262,50 грн. (т. 2, а.с. 84). Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 30.07.2020 р. відмовлено в задоволенні заяви про перегляд зазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами та залишити його в силі (т. 2, а.с. 72-78). У судовому засіданні 10.08.2020 р. представник Позивача за первісним позовом повідомив про те, що Позивач має намір оскаржити цю ухвалу суду (т. 2, а.с. 71), проте за станом на тепер апеляційної скарги не подано. Зважаючи на наведене, суд виходить з того, що згадане рішення суду від 16.05.2017 р. у справі № 364/508/15-ц набрало законної сили і залишено в силі, виконавче провадження № 60753728 також є відкритим, незупиненим. Відповідно до загальних правил статей 60, 61, 69 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з положеннями частини першої статті 70, частин першої, другої, четвертої статті 71 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові від 24.02.2016 р. у справі № 6-2784цс15, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим) та однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань з передачі родових речей, зокрема грошей); правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення. Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов`язання припиняється повністю, а більше - збільшується на суму заліку. Шляхом зарахування можуть припинятися зобов`язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов`язань. Зважаючи на усе наведене, суд вважає наявними підстави для задоволення обох позовів (первісного і зустрічного) та вбачає можливим зарахування вимог сторін щодо стягнення грошових компенсацій за частку у спільному майні як таких, що є зустрічними та однорідними, в тому числі стягнення грошової компенсації за частку спільного майна в розмірі 477 262,50 коп., що проводиться у згаданому вище виконавчому провадженні № 60753728 за виконавчим листом, виданим Володарським районним судом Київської області у справі № 364/508/15-ц, рішення в якій від 16.05.2017 р. набрало законної сили та не було скасовано. Вимог про припинення прав власності сторін у спільному сумісному майні (у спірних автомобілях) сторонами перед судом у позовних заявах (первісній і зустрічній) перед судом не порушувалося, а відтак судом не вирішується, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог (стаття 13 ЦПК України). Питання щодо судових витрат судом також не вирішується, оскільки розрахунки таких витрат сторонами не подавалися та про намір їх подання не заявлялося в строки, визначені в частині восьмій статті 141 ЦПК України. Відповідно до статей 60, 61, 69-71 Сімейного кодексу України, статей 598, 601 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved