Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Державне агентство рибного господарства (Держрибагентство) в особі начальника Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 17 000 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 лютого 2019р., відповідач знаходячись в Азовському морі, в районі с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, займався незаконним виловом риби, в наслідок чого виловив 20 особин риби камбали, чим спричинив матеріальні збитки на суму 17\~000 грн. Постановою суду від 24 травня 2019 року по справі №653/746/19 відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, однак провадження по справі було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Оскільки вчиненим правопорушенням було заподіяно шкоду рибному господарству України та питання про відшкодування збитків не було вирішене судом одночасно із вирішенням питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим виникла необхідність вирішення цього питання в порядку цивільного судочинства. У судове\~засідання призначене\~на 27\~квітня 2021р.\~представник позивача\~не з`явився,\~направив клопотання\~про розгляд\~справи у\~його відсутність,\~просив позовні\~вимоги задовольнити.Проти проведення заочного справи та ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином (шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України»), проте до судового засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2019р. відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, за те, що він цього дня о 08.00 год. здійснював незаконний лов риби в Азовському морі в районі с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, забороненими для любительського рибальства знаряддями лову, внаслідок чого виловив 20 особин риби камбала глоса, чим спричинив шкоди рибним ресурсам на суму 17\~000 грн. За наслідком розгляду вказаного протоколу, Генічеським районним судом Херсонської області у справі №653/746/19 було винесено постанову, якою провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 85 КУпАП було закрито, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. У той же час зі змісту вказаної постанови вбачається, що суд розглядаючи вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, доведена в повному обсязі. Зазначена постанова суду набрала законної сили, та в частині конфіскації знарядь лову та риби була звернута до виконання. Питання про відшкодування спричиненої шкоди згідно ст. 40 КУпАП, постановою суду не вирішувалось, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Крім цього, згідно із ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Положеннями п. п. «а», «б» абз. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності. З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що останнім було незаконно виловлено рибу камбала глоса у кількості 20 особин, що згідно розрахунку спричиненого матеріального збитку становить 17\~000 грн. Стаття 63 Закону України «Про тваринний світ», передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Пунктом 6.3 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 передбачено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальні не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Разом з тим, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року, яка у розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України має приюдиційне значення для розгляду даної справи, встановлено протиправність діянь [PERSON] . Таким чином, судом при вирішенні справи про адміністративне правопорушення встановлено винуватість [PERSON] у тому, що він порушив правила рибальства. Розмір збитків, заподіяних рибному господарству або іншій особі внаслідок такого порушення постановою суду не встановлено, питання про їх стягнення під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення судом не вирішувалося. За встановлених судом обставин, враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної рибному господарству України в розмірі 17 000 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до платіжного доручення №706 від 30 жовтня 2019 року позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1921, 00 грн., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved