Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.12.2007 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 18.12.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у банку кредит у розмірі 11 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею і банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві 18.12.2007 року. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконала своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим утворилась заборгованість станом на 30.04.2014 року у розмірі 20 642,42 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю Сауляк Є.В. не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності та відсутності її довірительки. Згідно заяви просила суд у позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи. Суд ухвалив провести розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 11 100,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві 18.12.2007 року. Відповідно до п. 6.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В порушення умов вищезазначеного договору за відповідачем станом на 30.04.2014 року рахується заборгованість в сумі 20 642,42 грн., яка складається з наступних складових: - 7 822,00 грн. - заборгованості за кредитом; - 8 783,43 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 2 815,92 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; - 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина); - 971,07 грн. - штрафу (процентна складова). Згідно комп'ютерної роздруківки з програми по обслуговуванню платіжних карток ПАТ КБ «Приватбанк», починаючи з 12 год. 44 хв. 03.03.2011 року, за заявою [PERSON] її картку заблоковано як втрачену (викрадену). Згідно довідки № 4269 від 12.03.2012 року, виданої слідчим відділом Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, вона дійсно 16.03.2011 року звернулась до відділу із заявою про те, що 03.03.2011 року о 11.00. год., невідома особа у маршрутному таксі № 34 викрала у неї з сумочки особисті речі, в тому числі картку ПАТ КБ «Приватбанк». По даному факту 22.03.2011 року порушено кримінальну справу. Відповідно до положень статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень статті 58 цього ж Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. В ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ході судового розгляду встановлено, що сторонами 18.12.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На запит суду, представником банку надано виписку по особовому рахунку [PERSON] У даній виписці детально відображено рух коштів по рахунку відповідачки з дати відкриття рахунку, тобто з 18.12.2007 року по 05.09.2004 року включно. Зокрема, у виписці в розділі «Описание транзакции», в разі зняття готівкових коштів, вказано номер банкомату або відділення банку та адресу місця їх розташування. Крім того, по кожній банківській операції зняття готівкових коштів вказано дату та час її здійснення, із вказівкою на години, хвилини та навіть секунди. Суд звертає увагу на ту обставину, що згідно даної виписки, заборгованість [PERSON] виникла саме 03.03.2011 року, коли з її картки були зняті готівкові грошові кошти в сумі 7 500,00 грн. та перераховано 320,00 грн. комісії банку, тобто в день, коли у неї було викрадену платіжну пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, [PERSON] в цей же день, згідно комп'ютерної роздруківки з програми по обслуговуванню платіжних карток ПАТ КБ «Приватбанк», звернулась із відповідною заявою у банк, де за її заявою картку було заблоковано як втрачену (викрадену), починаючи з 12 год. 44 хв. 03.03.2011 року. В той же час, у наданій банком виписці по особовому рахунку, операції зі зняття готівкових коштів за 03.03.2011 року відображені не повністю. Зокрема, кошти знімались чотирма різними транзакціями в сумі 2000,00 грн., 3000,00 грн., 500,00 грн., 2000,00 грн. Однак, час їх здійснення у виписці вказаний один й той самий: 03.03.2011 року об 00:00:00 год. Суд звертає увагу на ту обставину, що протягом однієї секунди не можливо здійснити чотири різні транзакції зі зняття готівкових коштів через будь-який банкомат чи термінал. Крім того, лише у цих чотирьох транзакціях відсутня розшифровка місця зняття готівкових коштів, а саме не вказано ні номер банкомату, ні його місце розташування, хоча характер операції «зняття готівкових коштів» зазначено. Суд двічі протокольною ухвалою зобов'язував представника позивача надати суду детальну інформацію з приводу невідповідності даних виписки по рахунку, яка долучена до матеріалів справи. Однак, представник позивача повідомив суд про неможливість надання детальної інформації та не зміг суду пояснити причини невідповідності даних виписки обставинам справи. Інших доказів отримання коштів відповідачкою чи клопотань про їх забезпечення (витребування) від банку не надходило. Оскільки позивач, на переконання суду, не зміг довести факт зняття готівкових коштів саме [PERSON] після того, як картку було у неї викрадено та заблоковано самим банком 03.03.2011 року, позов не підлягає до задоволення саме за недоведеністю позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed