Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва, який протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано до провадження судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року клопотання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про закриття провадження залишено без задоволення. Предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, вчиненого 06.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1234, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості. Також, предметом позову є стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів. Крім цього, предметом позову є стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на користь [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів. Правова позиція позивача обґрунтована порушенням прав позивача, оскільки приватним нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості та позивач не погоджується із сумою заборгованості. Позивач зазначає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням порядку його вчинення, оскільки позивача не повідомлено про наявність відповідних вимог відповідача. У зв`язку із цим, позивачем зазначено про те, що нотаріус не впевнився в розумінні та згоді боржника із пред`явленими до нього вимогами та їх визнанням. Також, виконавчий напис вчинено на підставі норми права, що втратила чинність. А отже, в даному випадку правовою підставою набуття ТОВ «Вердикт Капітал» 38508,04 грн., став спірний виконавчий напис, а тому правова підстава для отримання коштів відпала і вказані кошти підлягають поверненню. Також, вважає, що поверненню підлягають кошти отримані приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., як витрати на проведення виконавчих дій та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 4678,67 грн. Відповідач-1 з вимогами позовної заяви не погодився, подавши на адресу суду відзив на позовну заяву. Відповідач-1 зазначив про те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999, №1172. Крім цього, нотаріус не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідач-2 з вимогами позовної заяви не погодився, подавши на адресу суду відзив на позовну заяву. Відповідач-2 зазначив про те, що позивачем не вірно визначено процесуальний статус приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., а отже вбачається безпідставність заявлених позовних вимог до нього. Додатково зазначив, що позивач, як учасник виконавчого провадження не оскаржував дії чи бездіяльність приватного виконавця, щодо стягнень грошових коштів в рамках виконавчого провадження №59615247. Третя особа пояснень суду не надала. В судове засідання, яке відбулось 02.12.2021 року, позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. 14.01.2015 року між позивачем та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500969227. 06.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., під реєстровим номером 1234, вчинено виконавчий напис, яким з [PERSON] , що є боржником за кредитними договорами №500969227 від 14.01.2015 року, звернуто стягнення на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором №500969227 від 14.01.2015 року. Відповідно до змісту спірного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором №500969227 від 14.01.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 23.05.2019 року. Сума заборгованості складає 61980,69 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 18610,39 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 26502,91 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 978,09 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6689,30 грн.; строкова заборгованість за штрафами та пенями становить 9200,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 650,00 грн. Представником стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал» подано до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. заяву про примусове виконання виконавчого напису №1234 від 06.07.2019 року. Постановою від 22.07.2019 року ВП №59615247, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №1234 від 06.07.2019 року. Постановою від 09.09.2019 року ВП №59615247, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника - [PERSON] . Відповідно до копії довідки №88 від 26.05.2021 року виданої КП «Київпастранс», із заробітної плати [PERSON] за період стягнення були проведені утримання в розмірі: ? на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - 38508,04 грн.; ? на користь приватного виконавця Юхименко О.Л. - 4278,67 грн.; ? на користь приватного виконавця Юхименко О.Л. - 400,00 грн. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У цивільній справі, що розглядається в процесі судового розгляду не встановлено дотримання ні першого, ні другого з етапів. При цьому, враховуючи те, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин щодо визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем (ТОВ «Вердикт Капітал») коштів в розмірі 38508,04 грн., примусово стягнутих на виконання виконавчого напису в рамках виконавчого провадження №59615247, який визнається таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Також слід зазначити, що кошти відраховані приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. в розмірі 4678,67 грн., як основна винагорода та витрати виконавчого провадження, стягнуті в порядку передбаченому ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ЗУ «Про виконавче провадження», однак мають бути відшкодовані, у зв`язку із, порушенням прав позивача при зверненні стягувача до виконавця за примусовим виконанням виконавчого напису, який вчинений з порушенням порядку його вчинення. У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій виконавця лише у разі відсутності спору про право між сторонами правочину, на виконання якого вчинено виконавчі дії, але позивач за змістом своєї позовної заяви зазначає, що між сторонами (боржником та кредитором) існує спір щодо суми заборгованості. Таким чином, належним відповідачем буде саме кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал»), а не приватний виконавець, який вчинив виконавчі дії по стягненню заборгованості за спірним виконавчим написом, аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018р. по справі № 753/4294/17. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, напис вчинено на підставі недійсної правової норми. Оскільки судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений 06.07.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. №1234, щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, за яким стягнуто 38508,04 грн., є таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала, отже позовні вимоги щодо повернення безпідставно набутих коштів, в цій частині підлягають задоволенню. Також, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на користь [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 4678,67 грн. не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача заявлено вимоги до неналежного відповідача і обрано невірний спосіб захисту. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 908,00 грн., які пропорційно задоволеним позовним вимогам повинні бути стягнуті з відповідача на його користь у розмірі 809,66 грн. Крім цього, при зверненні до суду позивач мав сплатити суму судового збору у розмірі 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, які мають бути поділені між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 404,83 грн. з відповідача на користь держави, а також, 49,17 грн. з позивача на користь держави. Позовні вимоги задоволені частково, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача та позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial