Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , позовну заяву підтримали та пояснили, що їм та відповідачу в рівних частинах на праві особистої власності належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який побудований на земельній ділянці розміром 0,25 га. На даний час відповідач самостійно користується і фактично володіє всім майном. Крім того, без їх згоди вселив до будинку сторонніх осіб. А тому просять суд виділити їм та позивачам [PERSON] і [PERSON] в натурі 4/5 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, розташованими в [ADDRESS] і виділити їм в натурі 4/5 частин земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , також просять стягнути з відповідача на їх користь судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом цього позову. Крім того, для визначення можливих варіантів поділу нерухомого майна, просили призначити по справі судову експертизу. Після отримання висновків експерта, просили здійснити виділ частини будинку та земельної ділянки за першим варіантом, запропонованим експертом, так як він є найбільш прийнятним для проживання кількох осіб. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо поділу будинку з надвірними спорудами визнав. Пояснив, що позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у м. Києві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають за межами України, мають там власне житло і повертатися до України не планують. Все це, на думку відповідача, свідчить про те, що позивачі не переїдуть на постійне місце проживання у с. Деснянське. Просить врахувати, що спірний будинок є його постійним житлом, а тому вважає за необхідне провести поділ за другим варіантом, запропонованим експертом, так як в даному випадку у нього буде вбиральня та кухня, що необхідно для проживання. Різницю у вартості отриманого нерухомого майна зобов`язується відшкодувати позивачам. Щодо поділу земельної ділянки, позов не визнає, так як отримав землю внаслідок приватизації, а тому вона є його особистою власністю. Даний позов зареєстровано в суді 17.07.2020 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 17.07.2020 року позов залишено без руху. Недоліки позовної заяви були усунуті і ухвалою від 11.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 07.09.2020 року. 07.09.2020 року, за клопотанням позивачів, по справі призначено судову експертизу, провадження у справі зупинено. 05.02.2021 року провадження відновлено, справу призначено до розгляду. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 06.10.1984 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб (а.с. 45). Заочним рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 06.04.2018 року шлюб між ними розірвано (а.с. 46-47). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спільними дітьми позивача [PERSON] та відповідача. Позивачі та відповідач є власниками в рівних частинах житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] свідоцтво про право власності від 25.10.2002 року (а.с. 22). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 245021 від 14.06.2006 року відповідач є власником чотирьох окремих земельних ділянок загальною площею 0,6683 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 53, 173). На одній із зазначених земельних ділянок площею 0,3276 га кадастровий номер 7422288600:01:001:0077 розташований спірний будинок з надвірними будівлями і спорудами (а.с. 120) Відповідно до положень ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України: Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 364 ЦК України: Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 367 ЦК України: Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За таких обставин, позовна вимога про виділення позивачам їх частки спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у розмірі 4/5 частини підлягає задоволенню. Обираючи варіант поділу будинковолодіння між сторонами, із запропонованих експертом, суд враховує обставини, встановлені під час судового засідання, зокрема: позивач [PERSON] постійно проживає в м. Києві з 2017 року; позивач [PERSON] постійно проживає в м. Києві з 2007 року; позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають за межами України. Зазначені обставини були встановлені з пояснень сторін і вони визнаються обома сторонами. Крім того, позивач [PERSON] є громадянкою Великобританії (а.с. 61-62). Вказані вище обставини дають суду підстави для висновку, що не всі позивачі мають намір проживати у спірному будинку. В той же час, у судовому засіданні встановлено, що для відповідача спірний будинок є місцем постійного проживання. Враховуючи зазначені факти, вік позивача, суд вважає за необхідне застосувати Варіант № 2 розподілу житлового будинку, що зазначений у висновку експерта № 4194-4196/20-24 від 28.01.2021 року (а.с. 106-133; 158-170). Відповідно до ст. 60 СК України: Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 57 СК України: Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. В той же час, відповідно до ст. 377 ЦК України: До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 120 ЗК України: У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п. 18-2 Постанови від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» надав наступні роз`яснення: Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України. Отже, враховуючи зазначені положення законодавства, земельна ділянка площею 0,3276 га кадастровий номер 7422288600:01:001:0077, за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований спірний будинок з надвірними будівлями і спорудами, підлягає розподілу між сторонами пропорційно до отриманих часток будинку. Таким чином, земельну ділянку слід розділити між сторонами, застосувавши Варіант № 2 розподілу земельної ділянки, що зазначений у висновку експерта № 4194-4196/20-24 від 28.01.2021 року (а.с. 121-122). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути сплачений ними судовий збір в сумі по 210,20 грн. на кожного позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved