Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і, з урахуванням поданих змін до позовних вимог, просила встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім*єю з 03 лютого 2008 року по [INFO] року, визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], усунути відповідачів від права спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та надати їй, як спадкоємцю за законом четвертої черги, право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] В обгрунтування своїх вимог позивачка вказала, що [INFO] року в [ADDRESS] помер [PERSON], з яким вона проживала однією сім*єю без реєстрації шлюбу з 03 лютого 2008 року по день смерті останнього. Під час спільного проживання вона спільно із померлим, за спільні кошти, в т.ч. за отримані в кредит, забезпечений іпотекою належного їй будинку, придбала автомобіль «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В грудні 2011 року у [PERSON] погіршився стан здоров*я, згодом у нього виявили онкологічне захворювання, внаслідок чого для лікування хворого чоловіка вона витратила належні їй кошти в сумі 72609, 73 грн, але вжитими заходами лікування зберегти життя останнього не вдалося. Під час тривалого лікування вона матеріально забезпечувала [PERSON] ліками, харчуванням, доглядом та виконання усіх приписів лікарів, а відповідачі самоусунулися від догляду за хворим батьком у найскладніший період його життя, коли він конче потребував сторонньої допомоги, не цікавилися його станом здоров*я, не купували ліки і продукти харчування, вкрай рідко провідували його у лікарнях. У суді позивачка свій змінений позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] та його представник у суді змінений позов не визнали та вважали, що позивачкою не надано доказів того, що вона з лютого 2008 року і до смерті [PERSON] проживала з останнім однією сім*єю, а автомобіль покійний батько придбав за власні кошти. В частині позову щодо усунення від спадкування пояснили, що [PERSON] як син переймався станом здоров*я хворого батька, через своїх знайомих придбавав ліки і необхідні медичні пристрої для забезпечення лікування та утримання [PERSON] та робив усі необхідні дії для надання батькові допомоги в межах своїх можливостей. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнав і пояснив, що як і його брат по батьку - відповідач [PERSON] він в межах своїх можливостей надавав допомогу хворому батьку, доглядав за його господарством, опікувався станом лікування та придбавав необхідне для хворого. Судом були допитані свідки позивача, серед яких: Свідок [PERSON] показав, що позивачка, не зважаючи на те, що працювала секретарем Дацьківської сільської ради, спільно як жінка із чоловіком проживала з померлим [PERSON] в м.Корсуні-Шевченківському з 2008 року в будинку останнього, де спільно робили ремонт та обробляли присадибну ділянку. З початком хвороби [PERSON] вони перейшли жити до позивачки в її будинок в с.Дацьки. Особисто він позичав позивачці гроші на придбання автомобіля, а потім і на лікування її хворого чоловіка. Свідок [PERSON] показала, що позивачку знає близько 20 років і саме остання познайомила її з [PERSON] як із своїм чоловіком в 2008 році. Разом вони неодноразово приходили до неї в гості. Сам [PERSON] постійно возив позивачку на роботу в с.Дацьки із м.Корсуня-Шевченківського. Після того, як [PERSON] захворів тягар його лікування та утримання ліг на позивачку, але остання розповідала їй, що діти покійного провідували батька в лікарні. Свідок [PERSON] показав, що він працює сільським головою в с.Дацьки і достовірно знає, що секретар сільської ради - позивачка у справі проживала в м.Корсуні-Шевченківському, звідки їздила на роботу. Особисто він неодноразово бував в будинку нині померлого [PERSON], де бачив і позивачку. Остання спільно з [PERSON] придбала автомобіль, отримавши кредит під заставу належного їй в с.Дацьки будинку. Під час хвороби [PERSON] він позичав позивачці гроші в сумі 3000 доларів США на лікування останнього Свідок [PERSON] показала суду, що позивачка і [PERSON] спільно проживали і вели господарство з 2008 року, за кредитні кошти придбали автомобіль, передавши у заставу будинок позивачки. Під час хвороби [PERSON] позивачка жалілася їй, що сини останнього не допомагають у лікуванні їхнього батька. Свідок [PERSON] показала, що позивачка з [PERSON] спільно проживала з 2008 року в будинку останнього в м.Корсуні-Шевченківському. Згодом вони спільно придбали автомобіль. Після того як [PERSON] захворів, позивачка разом із хворим переїхали жити в належний останній будинок в с.Дацьки, все лікування [PERSON] оплачувала позивачка. Свідок [PERSON] показав, що у 2008 році він працював в АТ «Райффайзен Банк Аваль» і консультував позивачку разом з її чоловіком - [PERSON] про особливості придбання автомобіля в кредит. За його порадою вона отримала споживчий кредит під заставу свого будинку та у такий спосіб уникла необхідності щороку оплачувати страхування автомобіля, придбаного під автокредит. Свідок [PERSON] показала, що з 1983 року і по даний час працює хірургом хірургічного відділення Корсунь-Шевченківської ЦРЛ і знає позивачку з часу лікування [PERSON] Остання постійно купувала ліки та доглядала за хворим з квітня 2013 року, оскільки він потребував стороннього догляду. Заперечити участь відповідачів у догляді за хворим батьком вона не може. Серед свідків відповідачів судом були допитані: [PERSON], яка показала, що відповідач [PERSON] її спільний син від шлюбу з [PERSON] На початку 2008 року вона припинила стосунки з колишнім чоловіком. Їй відомо, що позивачка і [PERSON] дійсно спільно проживали з 2008 року. Щодо лікування [PERSON] свідок показала, що її син приймав участь в утриманні батька в цей період, він готував для нього їжу, придбавав необхідні ліки. Саме відповідачка намагалася усунути [PERSON] від догляду за батьком. [PERSON], показав суду, що він є двоюрідним братом відповідача [PERSON]. Він неодноразово бачив позивачку і нині померлого [PERSON] разом. Під час хвороби останнього ним опікувалася позивачка, а відповідач [PERSON] постійно спілкувався з батьком, возив його в м.Черкаси на лікування, домовлявся про ліки для онкохворих. Особисто він допомагав [PERSON] грошима на лікування хворого батька. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області 12.11.2013 року [PERSON] помер [INFO] року. (а.с.26) Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.11.2014 року (а.с.а.с.171-175) за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Селищенська сільська рада, Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора про встановлення нікчемності заповіту було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого Іркліївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 19.12.1987 року, актовий запис №66, та серії [NUMBER], виданого Корсунь-Шевченківським райвідділом ЗАГСу Черкаської області 23.01.1982 року, актовий запис №19. Корсунь - Шевченківською державною нотаріальною конторою заведена 22.11.2013 року спадкова справа №570/2013, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. За відомостями адресно-довідкового підрозділу Корсунь-Шевченківського РС УДМС України в Черкаській області, [PERSON] був зареєстрований [ADDRESS]. Відповідно до довідки Дацьківської сільської ради №328 від 05.05.2014 року [PERSON] з квітня 2013 року до дня смерті [INFO] року проживав без реєстрації в господарстві [PERSON] в с. Дацьки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Надані позивачкою документи про хворобу та лікування [PERSON] (а.с.а.с 27-69, 70-73) підтверджують факт тяжкого захворювання [PERSON], його тривалий перебіг з грудня 2011 року по жовтень 2013 року, придбання нею ліків для хворого. Факт надання саме позивачкою таких документів є переконливим для суду в тому, що [PERSON] тривалий час опікувалася [PERSON], матеріально забезпечувала його, надавала необхідну допомогу останньому, що перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Згідно договору іпотеки, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] від 22.08.2008 року, цього числа остання отримала кредит в сумі 40000 грн та забезпечила виконання кредитних зобов*язань передачею в іпотеку належного їй на праві власності житлового будинку в [ADDRESS]. ( а.с.а.с.166-170) Згідно договору купівлі-продажу №СФ-0025241 від 22.09.2008 року [PERSON] купив автомобіль «DEO NEXIA», 2008 року випуску за 54900 грн, що підтверджується актом приймання-передачі автомобіля від 22.09.2008 року (а.с 161) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.160) Таким чином, на підставі вказаних доказів судом встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON] з серпня 2008 року і до дня своєї смерті проживав сім*єю без реєстрації шлюбу з позивачкою [PERSON], тобто більше п*яти років до часу відкриття спадщини останнього. Під час спільного проживання позивачки із спадкодавцем вони спільно придбали автомобіль «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є його сини - відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємцем четвертої черги за законом є позивачка [PERSON] У період тривалої тяжкої хвороби [PERSON] з грудня 2011 року по жовтень 2013 року відповідачі спільно із позивачкою надавали допомогу останньому в утриманні і лікуванні в межах своїх можливостей. При цьому позивачкою були були затрачені значні кошти на лікування і утримання хворого, здійснювався постійний догляд за ним, як за особою що перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. При цьому суд вважає, що обставини спільного придбання позивачкою і спадкодавцем в серпні 2008 року автомобіля за кошти, отримані в кредит під заставу належного позивачці будинку, є фактом того, що саме станом на серпень 2008 року між вказаними особами склалися такі стосунки, які притаманні сім*ї, оскільки [PERSON] та [PERSON] на цей час вже спільно проживали, були пов*язані спільним побутом та мали взаємні права та обов*язки, на що вказує наявність довіри [PERSON] у складному питанні придбання дорогого предмета у ризикованій для неї фінансовій ситуації (договір іпотеки). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, що передбачено ст.1264 ЦК України. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз*яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини спільного проживання позивачки з [PERSON], суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та встановлює факт того, що останні проживали однією сім*єю з серпня 2008 року по жовтень 2013 року, оскільки на підтвердження такого проживання з 03 лютого 2008 року позивачкою не надано достовірних доказів. З вказаних підстав, враховуючи, що позивачка прожила однією сім*єю без реєстрацію шлюбу з [PERSON] з серпня 2008 року і до смерті останнього в жовтні 2013 року, тобто понад п*ять років, суд приходить до висновку, що у останньої виникло право на спадкування після померлого [PERSON] як спадкоємця четвертої черги. В частині позову щодо визнання за позивачкою права власності на ? частину спірного автомобіля суд керується приписами ч.1 ст.71 СК України, згідно яких у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням встановлених у справі обставин, враховуючи відсутність доказів про наявність інших домовленостей між позивачкою та [PERSON] щодо спірного автомобіля, а також відсутність шлюбного договору між останніми, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання за позивачкою права власності на ? частину вказаного автомобіля підлягає до повного задоволення. В частині позову щодо надання позивачці, як спадкоємцю за законом четвертої черги, право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] та усунення останніх від права на спадкування, суд враховує те, що згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Встановлені у справі обставини вказують на те, що позивачкапротягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала різного роду допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Разом тим, судом встановлено, що і діти спадкодавця приймали участь в лікуванні та утриманні батька під час його тяжкої хвороби, коли останній вкрай її потребував, а тому відсутні підстави для усунення відповідачів від права на спадкування після померлого [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення зміненого позову в частині надання позивачці права на спадкування за законом як спадкоємцю четвертої черги із відповідачами як спадкоємцями першої черги та відмови у задоволенні позову в частині усунення відповідачів від права на спадкування після їхнього батька.

Outcome: partial