Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

в червні 2021 року представник позивача Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, та накладення арешту на майно. В обґрунтування позову зазначено, що у службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на обліку перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку із вчиненням по відношенню до нього матір`ю [PERSON] фізичного насилля із 30.07.2020 р. Дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю, бабусею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є відповідач та [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2018 року, [PERSON] визнано таким, що не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та з актового запису про народження № 850 від 28.05.2009 року, було виключено запис про [PERSON] , як батька дитини, та на даний час відповідач є одинокою матір`ю відносно дитини. 27.07.2020 року до служби надійшла інформація щодо осіб, які обґрунтовано підозрюються у вчиненні фізичного насильства матір`ю [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] 30.07.2020 року спеціалістами служби у справах дітей здійснено виїзд з метою проведення оцінки безпеки дитини. За результатами відвідування родини було складено акт, відповідно до якого було зафіксовано наявність у дитини [PERSON] фізичних поведінкових ознак, які могли свідчити про жорстоке поводження із дитиною - синець у верхній частині грудної клітини. Дитина пояснила, що мама брала його за горло, душила, забирала телефон, при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Мати дитини заперечувала, що била сина, та із нею було проведено профілактичну бесіду. Позивач вказує, що умови проживання та навчання малолітньої дитини створені неналежним чином, у приміщенні порушені санітарно-гігієнічні норми, у дитини відсутнє окреме спальне місце. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Голосіївського району м. Києва від 03.08.2020 року, малолітній [PERSON] на прийомі у лікаря буває рідко, приходить із бабусею, профілактичні щеплення та обстеження не проведені, матір дитини до медичної установи не зверталась взагалі. Зі слів сусідів веде асоціальний спосіб життя. На підставі зібраних матеріалів, дитину було поставлено на облік, а матері рекомендовано пройти корекційну програму для домашніх кривдників щодо насильства над дитиною та алкогольної залежності. Відповідач систематично вчиняє сварки з членами родини, бійки, веде асоціальний спосіб життя та зловживає алкогольним напоями. Так, 12.01.2021 року спеціалістами служби буо складено акт. Відповідно до якого було зафіксовано умови проживання дитини, та те, що 30.12.2020 року між матір`ю та дитиною відбувся конфлікт, під час якого відповідач почала душити дитину. В цей же день було викликано поліцію та швидку допомогу, які зафіксували факт насильства відносно дитини. Крім того, 02.02.2021 року фахівцями Центру соціальних служб під час відвідування родини було зафіксовано, що мати дитини мала порушення координації рухів, гальмування мови та стійкий запах алкоголю, в квартирі було не прибрано, речі були розкидані, в холодильнику відчувався сморід, продукти харчування були вкриті пліснявою, з матір`ю була проведена бесіда. Позивач вказує, що відповідачу неодноразово пропонувалось влаштуватись до реабілітаційного центру для лікування алкогольної залежності, але вона постійно відмовлялась, та рекомендації фахівців не виконувала. Відповідач з початку 2021 року неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї та неналежне виконання батьківських обов`язків. 21.05.2021 року каретою швидкої допомоги до травматологічного пункту було доставлено малолітнього [PERSON] із колотою раною лівого стегна. За даними Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження. За результатами комісійного обстеження було складено акт оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , відповідно до якого фахівцями будо зафіксовано дуже небезпечний рівень, та дитину за заявою бабусі [PERSON] було тимчасово влаштовано та передано, останній. 25.05.2021 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 250, відповідно до якого дитину [PERSON] було відібрано від матері та передано у сім`ю родичів, з якими у дитини склались приязні стосунки. Зазначене в своїй сукупності свідчить про нехтування відповідачем своїми батьківськими правами відносно дитини, систематичне вчинення фізичного насилля відносно малолітнього сина, що призвело до виникнення реальної загрози життю та здоров`ю дитини, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути із відповідача на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти на його утримання в розмірі 1/2 частини від заробітку доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; накласти заборону на відчуження всього майна, яке на праві приватної власності належить відповідачу, та право користування яким має дитина; малолітню дитину [PERSON] передати органу опіки та піклування - Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації для подальшого забезпечення дитини сімейними формами виховання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав, вказуючи на наявність високого рівня небезпеки для життя та здоров`я дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на належне виконання нею батьківських обов`язків. Суд, вислухавши пояснення сторін,допитавши малолітнью дитину, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що у Службі у справах дітей та сім`Ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на обліку перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку із вчиненням по відношенню до нього матір`ю [PERSON] фізичного насилля із 30.07.2020 р. Дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю, бабусею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини, батьками [PERSON] є відповідач та [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2018 року у справі № 752/6197/18, [PERSON] визнано таким, що не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та з актового запису про народження № 850 від 28.05.2009 року, було виключено запис про [PERSON] , як батька дитини. На даний час відповідач є одинокою матір`ю відносно дитини. 27.07.2020 року до служби надійшла інформація щодо осіб, які обґрунтовано підозрюються у вчиненні фізичного насильства, а саме: матір`ю [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] 30.07.2020 року спеціалістами служби у справах дітей здійснено виїзд з метою проведення оцінки безпеки дитини. За результатами відвідування родини було складено акт, відповідно до якого було зафіксовано наявність у дитини [PERSON] фізичних поведінкових ознак, які могли свідчити про жорстоке поводження із дитиною - синець у верхній частині грудної клітини. Дитина пояснила, що мама брала його за горло, душила, забирала телефон, при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Мати дитини заперечувала, що била сина, та із нею було проведено профілактичну бесіду. Стороною позивача надано суду достатні докази, які вказують на те, що умови проживання та навчання малолітньої дитини створені неналежним чином, у приміщенні, де дитина мешкає порушені санітарно-гігієнічні норми, у дитини відсутнє окреме спальне місце. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Голосіївського району м. Києва від 03.08.2020 року, малолітній [PERSON] на прийомі у лікаря буває рідко, приходить із бабусею, профілактичні щеплення та обстеження не проведені, матір дитини до медичної установи не зверталась взагалі. На підставі зібраних матеріалів, органом опіки та піклування дитину [PERSON] було поставлено на облік, а матері [PERSON] було рекомендовано пройти корекційну програму для домашніх кривдників щодо насильства над дитиною та алкогольної залежності. Позивач вказує, що відповідач систематично вчиняє сварки з членами родини, бійки, веде асоціальний спосіб життя та зловживає алкогольним напоями, та на підтвердження вказаних обставин суду було надано акт від 12.01.2021 року, відповідно до якого було зафіксовано умови проживання дитини, та те, що 30.12.2020 року між матір`ю та дитиною відбувся конфлікт, під час якого відповідач почала душити дитину. В цей же день було викликано поліцію та швидку допомогу, які зафіксували факт насильства відносно дитини. Крім того, 02.02.2021 року фахівцями Центру соціальних служб під час відвідування родини було зафіксовано, що мати дитини мала порушення координації рухів, гальмування мови та стійкий запах алкоголю, в квартирі було не прибрано, речі були розкидані, в холодильнику відчувався сморід, продукти харчування були вкриті пліснявою, з матір`ю була проведена бесіда. Позивач вказує та ці дані знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а саме те, що відповідачу неодноразово пропонувалось влаштуватись до реабілітаційного центру для лікування алкогольної залежності, але вона постійно відмовлялась, та рекомендації фахівців не виконувала. Відповідач з початку 2021 року неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї та неналежне виконання батьківських обов`язків. Крім того, 21.05.2021 року каретою швидкої допомоги до травматологічного пункту було доставлено малолітнього [PERSON] із колотою раною лівого стегна. За даними Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження. За результатами комісійного обстеження було складено акт оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , відповідно до якого фахівцями будо зафіксовано дуже небезпечний рівень, та дитину за заявою про бабусі [PERSON] було тимчасово влаштовано та передано, останній. 25.05.2021 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 250, відповідно до якого дитину [PERSON] було відібрано від матері та передано у сім`ю родичів, з якими у дитини склались приязні стосунки. З наданих суду доказів в їх сукупності було встановлено, що відповідач нехтує своїми батьківськими правами та обов`язками відносно дитини, систематично вчиняє фізичне насилля відносно малолітнього сина, що призвело до виникнення реальної загрози життю та здоров`ю дитини, та наведене в ході розгляду справи відповідачем не спростовано. Звертаючись в суд з позовом орган опіки і піклування Голосіївської районної державної місцевої адміністрації стверджує, що на даний час з огляду на поведінку відповідача, здійснення систематичного насилля відносно дитини, наявна реальна загроза життю та здоров`ю дитини, а відтак наявні підстави для позбавлення її батьківських прав, стягнення аліментів та передачу дитини для подальшого забезпечення її сімейними формами виховання. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до правил статтей 150, 164 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконує обов`язків щодо піклування про здоров`я, психологічний та фізичний розвиток її дитини, вчиняє щодо дитини фізичне насильство, що призвело до високо рівня небезпеки для дитини, та належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача з боку відповідача в ході розгляду справи суду надано не було. Встановлені судом обставини є підставою для висновку, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно дитини з тих підстав, що матір належним чином не виявляє батьківського піклування, ухиляється від своїх обов`язків з їх виховання, та систематично вчиняє відносно дитини фізичне насильство. За правилами ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, відомості про розмір та джерела доходів відповідачів відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути в розмірі 1/2 частки від доходів відповідача на дітей, однак, не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (01.06.2021 року) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закон,у у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. З урахуванням встановлених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових та майнових прав дітей, слід накласти заборону на відчуження всього майна, яке належить відповідачу. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог також заслуговують на увагу та вказують на їх обґрунтованість. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги інтереси дитини, та наявність реальної загрози його життю та здоров`ю, та те, що обґрунтування позову належними доказами стороною відповідача не спростовані, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи судом, від сплати якого позивач був звільнений при зверненні в суд з позовом, слід стягнути на користь держави з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved