Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» (далі ДВНЗ «КДПУ») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» (далі ДВНЗ «КНУ») та відповідачем було укладено договір № 53 від 28 вересня 2015 р. про працевлаштування випускників ДВНЗ «КНУ», відповідно до якого відповідач зобовязувалась відпрацювати трирічний термін у навчальному закладі та отримати одноразову грошову допомогу. 28 серпня 2015 р. [PERSON] була прийнята на посаду вчителя до КЗОШ № 94, на підставі наказу університету від 04.11.2015 р. № 268 їй було виплачено 5753,15 грн. одноразової адресної грошової допомоги, однак 11 серпня 2016 року вона була звільнена за власним бажанням, порушуючи п. 2.3.1. укладеного між ними договору, тому враховуючи викладене просить стягнути з відповідача одержану допомогу в сумі 5753,15 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності з врахуванням наданого нею раніше відзиву на позов. Так, у відзиві на позов, зазначено, що вона звільнена з посади у звязку з підвищенням освітньо-кваліфікаційного рівня із спеціаліст та магістр та була зарахована до Київського університету ім.. [PERSON] на денну форму на момент її роботи в КЗШ № 94. Наказ про зарахування був наданий на момент звільнення, однак він не був залучений працівниками райвно до справи. Право на навчання їй надано ст.. 38 п. 3 КЗпПУ та Закноом України «про освіту», а оскільки 2016 р. був останнім роком можливості підвищення освітньо-кваліфікаційного рівня зі спеціаліста на магістра за кошти бюджету, оскільки новим Законом України «Про освіту» рівень спеціаліста скасовано, а у профільній школі матимуть право викладати вчителі з рівнем «магістр», вона скористалась своїм правом на навчання, тому просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Як встановлено судом, 28 вересня 2015 року між ДВНЗ «КНУ», випускником [PERSON] та Органом управління освіти і науки України в особі виконкому Довгинцівської районної у місті ради як роботодавцем, було укладено договір про працевлаштування випускників ДВНЗ «КНУ» (а.с.6 копія договору). У звязку з реорганізацією шляхом виділу зі складу Державаного вищого навчального закладу «Криворізька національний університет» Криворізького педагогічного інституту, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 51-р «Деякі питання реорганізації вищих навчальних закладів» та наказу Міністерства освіти та науки України від 22 березня 2016 р. № 298 «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», ДВНЗ «КДПУ» є правонаступником ДВНЗ «КНУ» в частині, що повязана з Криворізьким педагогічним інститутом (а.с. 6-8 копії розпорядження, наказу). За умовами зазначеного договору випускник отримав в університеті повну вищу освіту за спеціальністю українська мова та література освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст, працевлаштувався на роботу згідно зі спеціальністю та кваліфікацією та як молодий спеціаліст зобовязаний відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним у договорі та у разі … звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, зобовязаний відшкодувати до державного бюджету суму допомоги (пункти 2.3.1 та 2.3.3. договору). Згідно довідки № 176 від 02.09.2015 р. виданій [PERSON] підтверджено, що остання дійсно працює в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 94 з 28.08.2015 р. по теперішній час (а.с.21 копія довідки) Після працевлаштування у вищезазначений навчальний заклад [PERSON] у вересні 2015 року звернулася до ДВНЗ «КНУ» із заявою про надання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати як такій, що уклала на три роки договір про роботу на посаді вчителя української мови та літератури у Криворізькій загальноосвітній школі № 94 І-ІІІ ступенів (а.с.14 копія заяви). Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2006 р. № 1361 «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» (далі Постанова) установлено, що випускникам вищих навчальних закладів, які здобули освіту за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю та уклали на строк не менш як три роки договір про роботу у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, визначених органами управління освітою, починаючи з 1 січня 2007 р. надається одноразова адресна грошова допомога в п'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. Наказом від 11.06.2015 р. № 616 Міністерства освіти і науки України затверджено Порядок надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2015 році» (далі Порядок), який визначає механізм надання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати (далі - допомога) випускникам вищих навчальних закладів (далі - випускники), які у 2014 - 2015 навчальному році здобули освіту за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю та уклали на строк не менш як три роки договір про роботу на посадах педагогічних працівників у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах (далі - договір). На підставі вказаних Постанови та Порядку наказом проректора з науково-педагогічної роботи ДВНЗ «КНУ» від 04 листопада 2015 року № 268 [PERSON] була виплачена одноразова адресна грошова допомога у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати 6890,00 грн.(а.с.12-13 копія наказу). Наказом начальника відділу освіти виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 11 серпня 2016 року № 102-к/тр [PERSON] звільнена з посади вчителя української мови та літератури Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України(а.с. 16 копія наказу). Як передбачено п.7 Порядку, у разі відмови випускника приступити до роботи відповідно до укладеного договору про роботу на посаді педагогічного працівника у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за угодою сторін або з ініціативи працівника протягом трьох років від початку роботи в загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі одержувач допомоги зобовязаний повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, який здійснював її виплату. Вищий навчальний заклад зобовязаний повернути зазначені кошти до державного (відповідного місцевого) бюджету. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Такі істотні умови договору визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2006 року № 1361 «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» та наказом Міністерства освіти і науки України від 07.09.2009р. № 827, а саме відпрацювання протягом трьох років з дня укладення угоди. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки на доведення обставин, викладених у ньому, суду не надано належних та допустимих доказів. Так, посилання на п.3 ст. 38 КЗпП України суд вважає недоречним, оскільки частиною 3 вказаної статті працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, що не є предметом розгляду. Що стосується наданим їй Законом України «Про освіту» правом на підвищення освітньо-кваліфікаційного рівня, то відповідно до статті 55 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, педагогічні та науково-педагогічні працівники мають право на: підвищення кваліфікації, перепідготовку, вільний вибір змісту, програм, форм навчання, навчальних закладів, установ та організацій, що здійснюють підвищення кваліфікації і перепідготовку. Зазначене не оспорюється позивачем та не є предметом позову, однак вказаний Закон не регулює порядок надання та повернення одноразової адресної грошової допомоги, тому суд при вирішенні вказаного спору керується спеціальними нормативно-правовим актами, які прямо передбачають порядок надання та повернення вказаної допомоги. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1600,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved