overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем проживали з 2004 року. [INFO] у них з відповідачем народилася донька [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] . З весни 2017 року з відповідачем разом не проживають, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. З листопада 2018 року відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач здорова працездатна особа, інших утриманців не має, просила стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу без її участі позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач проти позову не заперечував, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та з березня 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати, залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути на її користь судові витрати. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2011 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивачка заявила, що не бажає змінити прізвище, у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу, а саме « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивачки до суду з позовом, яка послалася на порушення її прав відповідачем подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та з квітня 2018 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1994 року. Шлюб другий, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В травні 2019 року приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом відповідач), про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач, який є правонаступником ПАТ «Київенерго», а відтак, повинна виконувати норми Правил користування електричної енергії для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (надалі за текстом - Правила), та Закону України «Про електроенергетику». Позивач здійснює постачання електричної енергії та надсилає платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а відповідач зобов`язаний здійснювати оплату виставлених рахунків. За результатами аналізу платежів з`ясовано, що відповідач не сплачує в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання електричної енергії. Свої зобов`язання відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого, станом на 01.08.2018 року, утворилась заборгованість в розмірі 44 009,88 гривень. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також 3 % річних та інфляційні втрати, у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.09.2019 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для відзиву. Відповідач на призначені судові засідання 26.11.2019 р., та 16.09.2020 р. не з`явилася, повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористалася, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

В травні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2016 сторони зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу у подружжя немає. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя, інтереси, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 01.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 02.07.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.05.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 8 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

В травні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2000 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між подружжям не склалось через несумісні характери та різні погляди на сімейне життя. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 27.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.07.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, судові витрати просив залишити за ним. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.12.2000, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 8 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає за можливе залишити за позивачем враховуючи його клопотання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

В травні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2010 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя [INFO] народилась [PERSON] . Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та побуту. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 12.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.06.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач до судового засідання не з`явилась, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 6 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

В травні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2006 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось через втрату любові. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 18.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не з`явилась, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з`явилась, однак до суду також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому визнавши позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.08.2006, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 4 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення 840,80 грн на користь позивача в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

В травні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.07.2010 сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Сімейне життя між подружжям не склалось через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 15.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 14.07.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у позовній заяві та просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.07.2010, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (на 22 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved