Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу у вигляді збитків, нанесених Державі Україна у розмірі 7 950,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що 21.05.2014 року відповідачка без відповідного дозволу пошкодила три дерева породи «акація» за адресою: м. Одеса, просп. Свободи, 109. Позивач стверджує, що вина [PERSON] у вчиненні зазначених дій підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення від 27.05.2014 року № 001003. Розмір шкоди, нанесений відповідачем Державі, розрахований старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відповідно до додатку 1 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 р. № 559. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності відповідача. В письмових запереченнях проти позову представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав недоведеності вини [PERSON] у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення була скасована судом. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27 травня 2014 року постановою державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища в Одеській області Державної екологічної інспекції в Одеській області [PERSON] [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170,00 грн. [PERSON] не погодившись з вказаною постановою, 12.11.2014 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, яким просила поновити їй строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову Державної екологічної інспекції в Одеській області про накладення адміністративного стягнення від 27.05.2014 р. № 001003 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2015 року у справі № 520/15239/14-а, яка набрала законної сили, адміністративний позов [PERSON] було задоволено. Задовольняючи адміністративний позов, суд виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу, що вказані дерева взагалі існували. Судом при розгляді даної справи було встановлено, що дерева були пошкоджені та повалені ще внаслідок урагану 31.05.2013 року, а станом на початок 2014 року на спірній земельній ділянці розташоване лише одне дерево, яке наявне до теперішнього часу. За таких умов, суд дійшов до висновку про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п. «і» ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон № 1264-ХІІ) основними принципами охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 12 Закону № 1264-ХІІ визначено обов'язки громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища. Так, громадяни України зобов'язані: берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб'єктів; вносити штрафи за екологічні правопорушення; компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Громадяни України зобов'язані виконувати й інші обов'язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законів України. У відповідності до п. «г» ст. 202 Закону № 1264-ХІІ до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить пред'явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. За правилами п. «е» ст. 41 Закону № 1264-ХІІ економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно приписів ч. 1 ст. 69 Закону № 1264-ХІІ шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про рослинний світ» (далі - Закон № 591-XIV) охорона рослинного світу передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об'єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання. Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об'єкти рослинного світу, а також користувачами природних ресурсів. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону № 591-XIV порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у, зокрема, протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045 затверджено Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах (далі - Порядок). Згідно з п. п. 3, 4 вказаного Порядку видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера; на підставі одного з документів, визначених ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Видалення зелених насаджень на підставі одного з документів, визначених ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів не потребує прийняття рішення компетентним органом. Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою (далі - заявник). За ст. 153 КУпАП знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об'єктів озеленення в населених пунктах, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об'єктами озеленення, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб або фізичних осіб - підприємців - від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При таких обставинах та враховуючи не доведеність позивачем заподіяння Державі діями [PERSON] шкоди, суд вважає вимоги Державної екологічної інспекції в Одеській області не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed