Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом о відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 червня 2014 року вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, в тому ж місяці припинили шлюбні відносини з причини відсутності порозуміння, різних погляді на життя, проживають окремо. Мають неповнолітнього сина Михайла, [INFO], з яким відповідач не підтримує жодних стосунків. Вважає збереження сімї не можливим. Просить суд розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився повторно за невідомими суду причинами, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У звязку з неявкою у судове засідання сторін по справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося в порядку ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 03 червня 2014 року відділом РАЦС реєстраційної служби Володарського РУЮ у Донецькій області, актовий запис№ 25. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], крім того, неявка відповідача до судового засідання, не надання ним заперечень до позову свідчить про його байдужість щодо збереження шлюбу, тому суд вважає, що його розірвання не буде суперечить закону та не порушить законних прав та свобод осіб. Відповідно до ч.8\~ст.235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved