Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

В С Т А Н О В И В У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом визнання дійсним договору купівлі продажу та про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги, з урахуванням остаточної редакції позовної заяви, мотивує тим, що у період шлюбних відносин з відповідачем придбано спірну квартру. Договір укладений на Кременчуцькій товарній біржі та оформлений на ім`я чоловіка. У спірній квартирі зареєстрований [PERSON] , вона та їх донка [PERSON] . У зв`язку з тим, що біржова угода нотаріальна не посвідчена, позивач змушена звернутись до суду про визнання права власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] У судовому засідання позивач [PERSON] та її [PERSON] позов підтримують, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.04.19996 року. Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 15.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 10.12.1999 року укладеного на Кременчуцькій товарній біржі. Згідно вказаного договору брокер брокерської контори №2 [PERSON] , діюча за дорученням [PERSON] та [PERSON] продали, а брокер брокерської контори №1 [PERSON], діючий за дорученням [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі продажу від 10.12. 1999 року, укладений на товарній біржі, зареєстрований КП «Кременчуцьке міське бюро технічної інвентаризації», р.№8811. Відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, після 01.01.2013 року, відсутні, У відповідності до ст 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільно. Сумісною власністю Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. В ст. 227 ЦК УPCP зазначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, як зазначено в статті 47 цього Кодексу. В той же час положеннями ч.2 ст.47 ЦК УРСР в передбачено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 Закону України „Про товарну біржу № 1956-ХП від 10.12.1991 року. Однак, реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення. Проте, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржовий договір вже зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації. При вирішенні справи суд враховує, не лише одну біржову угоду, яка не є безумовною підставою для ухвалення рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Наданий суду біржовий договір є одним з письмових доказів того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак визнання договору дійсним на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР є можливим за наявності сукупності і інших вимог, зазначених у цій правовій нормі. Суд встановив, що на момент укладання біржового договору така угода була законною, відчужувачи мали право на розпорядження майном, порушень прав інших осіб при цьому не відбулося. Під час укладення договору купівлі продажу нерухомості волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Угода була направлена на реальне настання правових наслідків. Сторони, які були членами біржі, досягли згоди з істотних умов угоди. Зі змісту біржового договору вбачається відсутність потреби у його нотаріальному посвідченні. Крім того, дані щодо місця знаходження товарної біржі, її код ЄДРПУО, номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, станом на сьогоднішній день, відсутні Незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення, держава, здійснивши реєстрацію договору купівлі-продажу нерухомості, тим самим визнала право на придбану квартиру за покупцем. У позивача наявний правовстановлюючий документ, технічний паспорт на спірне майно, відомості щодо вселення сторін та їх неповнолітньої доньки та користування нерухомістю. Приймаючи до уваги наведене, суд задовольняє позовні вимоги про визнання дійсним спірного договору та враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно набуте під час шлюбу навіть після розлучення необхідно поділити майно в рівних частках Судові витрати необхідно розподілити згідно ст. 142 ЦПК України

Outcome: approved