Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» звернулася до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] ([PERSON]) та [PERSON] ([PERSON]), в якій після уточнення позовних вимог просить: стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]) компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 109 620 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]) компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 12180 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] штраф у розмірі 10% від суми компенсації, що становить 12180 грн. до Державного бюджету України; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування покликається на те, що 7 березня 2014 р. під час концерту «Come together», присвяченого гурту «The Beatles», відповідач в приміщенні Львівської обласної філармонії (м.Львів, вул.Чайковського, 7) здійснив бездоговірне публічне виконання музичних творів з текстом, майнові авторські права на які знаходяться в колективному управлінні ДО УААСП. Факт публічного виконання відповідачів музичних торів позивачів підтверджується даними моніторингу, зокрема записом на касеті та актом фіксації публічного виконання творів від 7 березня 2014 р. У зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача вказані суми. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача подав суду письмове заперечення на позов, покликаючись, що позивач не довів, що є організацією колективного управління та отримала свідоцтво такої організації, а відтак не вправі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке. Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» є організацією колективного управління, яка створена відповідно до наказу Державної служби інтелектуальної власності України №392-н від 25 липня 2013 р., діє на підставі статуту, затвердженого наказом Державної служби інтелектуальної власності України від 11 грудня 2013 р. №539-н., та свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства науки та культури про облік організацій колективного управління №3/2003 від 22.08.2003 р. Представник відповідача заперечує належність позивачу згаданого свідоцтва про облік організації колективного управління №3/2003 від 22.08.2003 р., оскільки таке видане Державному підприємству «Українське агентство з авторських та суміжних прав», а не позивачу, а відтак не підтверджує віднесення позивача до організації колективного управління, що в свою чергу позбавляє його можливості звернутися до суду з даним позовом. Однак суд не приймає згадані заперечення, враховуючи таке. Згідно із статутом позивача Державна організація«Українське агентство з авторських та суміжних прав», затвердженого 11 грудня 2013 р., є правонаступником Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав». Так, відповідно до листа Державної служби інтелектуальної власності України №1-12/581 від 24 січня 2014 р. відповідно до ст.4, ч.1 ст.48 Закону України «Про авторське право та суміжні права», Порядку обліку організацій колективного управління та здійснення нагляду за їх діяльністю, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21 травня 20013 р. №311, Державного підприємство «Українське агентство з авторських та суміжних прав» взято на облік організацій колективного управління (свідоцтво №3/2003 від 22.08.2003 р.). Відповідно до наказу Державної служби №392-н від 25 липня 2013 р. «Про припинення Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав» шляхом реорганізації (перетворення) в Державну організацію «Українське агентство з авторських та суміжних прав», остання є його правонаступником, заснована на державній власності і належить до сфери управління Державної служби інтелектуальної власності України. Чинним законодавством не передбачено анулювання або переоформлення виданих свідоцтв про облік організацій колективного управління у зв'язку з їх реорганізацією. Разом з тим, згідно з п.8 Порядку до Реєстру обліку організацій колективного управління було внесено відомості про реорганізацію Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав» шляхом перетворення в державну організацію. З огляду на наведене, враховуючи, що представником відповідача, всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України, жодним чином не доведено вказані вище доводи з наданням відповідних доказів та з покликанням на чинне законодавство, то суд приходить до висновку, що свідоцтво №3/2003 від 22.08.2003р. є чинним та підтверджує належність позивача до організацій колективного управління. Таким чином, відповідно до своїх повноважень, передбачених ст.ст.47-49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», позивач управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права. Так, позивач на території України управляє виключними майновими авторськими правами, на підставі чого укладає з юридичними та фізичними особами угоди (надає дозволи) на використання творів авторів (в тому числі шляхом публічного виконання), проводить збір, розподіл і виплату авторської винагороди, вчиняє дії, пов'язані з захистом порушених авторських прав. За умовами ч.4 ст.48 Закону України «Про авторське право і суміжні права» організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів. Судом встановлено, що відповідно до відповідних договорів (угод) та наявних сертифікатів, зокрема чинного договору про взаємне представництво інтересів між позивачем і The Performing Right Society (PRS) від 1 червня 2006 р. з наступними додатковими угодами, у позивача наявні повноваження щодо колективного управління майновими авторськими правами іноземних суб'єктів авторського права позивачів [PERSON] ([PERSON]) та [PERSON] ([PERSON]). У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема таку функцію як звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому, окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим. Судом встановлено, що 7 березня 2014 року в період з 19.10 год. до 19.55 год. у приміщенні Львівської обласної філармонії за адресою: м.Львів, вул.Чайкоського, 7 відбувся гастрольний захід, організований суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON] (відповідач по справі), - концерт «Come together», присвячений гурту «The Beatles», під час якого було здійснено бездоговірне публічне виконання музичних творів - 9 творів [PERSON] ([PERSON]) та 1 твір [PERSON] ([PERSON]), виключними майновим авторськими правами яких управляє на колективній основі позивач. Вказане підтверджується договором про надання послуг №5 від 1 лютого 2014 р., укладеного між Львівською обласною філармонією та відповідачем ФОП [PERSON] з додатком - графіком підготовки заходу та актом прийому-передачі наданих послуг згідно з даним договором. Наявність у позивачів авторського права на спірні твори підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з системи ІРІ (система ІРІ - міжнародна база даних та інформаційна система, в якій містяться дані щодо право власників авторських майнових прав на музичні твори, передані в колективне управління авторсько-правовим організаціям). Факт публічного виконання вказаних творів відповідачем під час проведення гастрольного заходу підтверджується касетою (диском), які долучені до матеріалів справи та актом фіксації публічного виконання творів від 7 березня 2014 р. Як передбачено ст.435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Згідно ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.32 цього Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених стст.21-25 цього Закону. За умовами ч.3 ст.426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Відтак судом встановлено, що позивачі передали ДО УААСП виключні права на управління своїми майновими правами на спірні твори способами та на умовах, визначеними відповідними угодами, тому виключно остання має право дозволяти використання творів позивачів на умовах, визначених угодами. Відповідно до ст.1 Закону України «Про гастрольні заходи в Україні» організатори гастрольних заходів - суб'єкти господарювання, що займаються організацією гастрольних заходів на території України і статутними документами яких передбачено таку діяльність. Крім того, статтею 2 цього закону передбачено, що гастролі проводяться на підставі договорів, укладених відповідно до закону. Порядок організації і проведення гастрольних заходів визначається Кабінетом Міністрів України. Організатори гастрольних заходів несуть відповідальність за дотримання положень законодавства України про авторські і суміжні права. Відповідно до п.3 Порядку організації та проведення гастрольних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №35, гастрольні заходи проводяться організаторами на підставі договорів, укладених відповідно до закону з гастролерами, власниками (уповноваженими ними органами чи особами) стаціонарних сценічних майданчиків та іншими підприємствами, установами та організаціями. Крім того п. 13 Порядку організації та проведення гастрольних заходів передбачено обов'язок організаторів гастрольних заходів, гастролерів, підприємств, установ та організацій, залучених до організації та проведення гастрольних заходів, а також власників стаціонарних сценічних майданчиків у межах своїх повноважень забезпечувати дотримання вимог законодавства про культуру, авторські та суміжні права, захист прав споживачів. Таки чином, і Законом України «Про гастрольні заходи в Україні», і згаданим вище Порядком передбачено обов'язок відповідача забезпечувати дотримання авторських та суміжних прав в межах своїх повноважень під час проведення гастрольних заходів, а саме отримувати дозволи (ліцензійні договори) на використання творів та сплачувати авторську винагороду за їх використання. Відповідно до вимог, встановлених ст.426 ЦК України ,використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності. Умови надання дозволу на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором. Використання твору здійснюється лише за згодою автора (ст. 443 ЦК України). Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» публічне виконання є одним із способів використання творів. Частиною 3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що автору, чи іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право дозволяти використання твору іншими особами, у тому числі шляхом публічного виконання. Автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору (частина 5 ст. 15 Закону). Таким чином публічне виконання музичних творів під час проведення гастрольного заходу, що відбувся 7 березня 2014 р., за відсутності укладеного відповідного договору на використання об'єктів авторського права між відповідачем та ДО УААСП, відбулося з порушенням майнових авторських прав. Відсутність такого договору свідчить про бездоговірний характер використання творів та, відповідно, порушення відповідачем виключних майнових авторських прав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2012 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» визначено, що відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України № 3792-ХІІ від 23.12.1993р. при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (с.ст.614 та 1166 ЦК України). Тобто, обов'язок доведення відсутності вини відповідача в даному випадку покладається на самого відповідача, оскільки презюмується його винуватість. Разом з тим відповідачем не надано доказів правомірності публічного виконання спірних творів під час проведення вказаного гастрольного заходу. При цьому, у поданих суду письмових запереченнях, представником відповідача не заперечується сам факт неправомірності публічного виконання спірних музичних творів. Відповідно до Порядку організації та проведення гастрольних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 35 від 15 січня 2004 р., гастрольні заходи проводяться організаторами на підставі договорів, укладених відповідно до закону з гастролерами, власниками стаціонарних сценічних майданчиків та іншими підприємствами та організаціями. З метою забезпечення доступності для населення усіх видів послуг у сфері культури упорядкування організації та проведення гастрольних заходів управління культури обласних держадміністрацій ведуть облік гастрольних заходів, що проводяться на відповідній території шляхом внесення їх до банку даних гастрольних заходів. Під час розгляду справи судом встановлено, що в порушення п.5 вказаного Порядку відповідач ФОП [PERSON], як організатор гастрольного заходу, не подав органу, що веде облік, заяву на проведення гастрольного благодійного заходу з долученням до неї свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, програми гастрольного заходу з визначенням його статусу, мови (мов) якою буде супроводжуватись захід, переліку виконавців і творів, свідоцтво про проведення вказаного гастрольного заходу йому не видавалось, що визнається відповідачем. У п.6 вказаного Порядку передбачено, що проведення гастрольних заходів без свідоцтва не дозволяється. Згідно з п.13 вказаного Порядку організатори гастрольних заходів, гастролери, підприємства, установи та організації, залучені до організації та проведення гастрольних заходів, а також власники (уповноважені ним органи чи особи) стаціонарних сценічних майданчиків у межах своїх повноважень забезпечують дотримання вимог законодавства про культуру, авторські та суміжні права. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем без дозволу позивача, як суб'єкта авторського права, та без виплати винагороди було здійснено публічне виконання творів. Відповідно до ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» використання твору без згоди суб'єкта авторського права та без виплати винагороди є порушенням авторських прав позивачів та підставою для виплати компенсації (ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Згідно із ст.431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором. За приписами підпункту «г» п.2 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків. Згідно з розрахунком позивача, сума компенсації на користь [PERSON] ([PERSON]) становить 109 620 грн. та на користь [PERSON] ([PERSON]) - 12 180 грн., виходячи з того, що розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн. Даний розрахунок проведено відповідно до вимог чинного законодавства, такий ні відповідачем, ні його представником не заперечено тане спростовано, а відтак приймається судом до уваги. Також, за умовами п.3 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10% суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України. Відтак, враховуючи, що загальний розмір компенсації за порушення відповідачем прав позивачів на твори становить 121 800 грн. (109 620 грн. + 12 180 грн.), розмір штрафу становить 12 180 грн. Враховуючи наведені вище положення закону, проаналізувавши докази по справі та встановивши їх дійсні обставини, позов ДО УААСП підставний та підлягає до задоволення шляхом стягнення компенсації за порушення виключних майнових прав з відповідача на користь [PERSON] ([PERSON]) 109 620 грн. та на користь [PERSON] ([PERSON]) - 12 180 грн., але на поточний рахунок ДО УААСП. Також з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає до стягнення 12 180 грн. компенсації. Крім цього, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 3654 грн. судового збору. На підставі ст.ст.426, 431, 435, 440, 443 ЦК України, ст.ст.15, 32, 50, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та

Outcome: approved