Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В січні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 30 червня 2007 року, право власності на 30/100 частину житлового будинок з господарськими спорудами по вул. Кірова, 1, в смт. Первомайське Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона як спадкоємець за заповітом не взмозі оформити в нотаріальному порядку через неналежне оформлення правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість: в свідоцтві про право власності на належну їй частину будинку вказано, що це є квартира № 2, хоча в дійсності об'єкт нерухомості має статус будинку. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими документами підтверджується, що майно у виді частини будинку належало [PERSON], тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі та участі позивача, а позов задовольнити. Від відповідачів до суду надійшли заяви про визнання позову та прохання також розглянути справу без їх участі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 30 червня 2007 року в смт. Первомайське Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді 30/100 житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, смт. Первомайське, вул. Кірова, 1. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] кодексу України вирізняють два види спадкування: за законом та за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Первомайської селищної ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яким заповіла на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку, площею 3,64 га сільськогосподарського призначення, а також квартиру [ADDRESS] ж селища, своїй дочці [PERSON], тобто позивачці у справі. Остання в передбачений законом шестимісячний термін звернулася до Жовтневої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Далі, під час оформлення спадщини вона отримала 22 грудня 2011 року від нотаріуса зазначеної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак вподальшому, при оформленні спадщини на будинок, отримала (через свого представника) роз'яснення від 6 січня 2012 року про неможливість цього, оскільки в свідоцтві про право власність на нерухомість зазначено, що [PERSON] належало 30/100 частки будинку, що складає кв. 2 в будинку № 1, однак в ММБТІ вона зареєстрована як 30/100 житлового будинку без вказівки на квартиру. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] 5 травня 1996 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, за нею визнано право власності на 30/100 житлового будинку, розташованого по вул. Кірова 1, в смт. Первомайське Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. В той же час, в свідоцтві вказано, що право власності на вказану частку визнається за квартирою № 2 у цьому будинку, що є суперечливим. Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 4 квітня 2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 30/100 житлового будинку по вул. Кірова 1 в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, без визначення квартири. Також, в довідці вказано, що в 2005 році за заявою співвласників будинку було проведено обстеження будинку та здійснено перерахунок їх ідеальних часток, а саме: за [PERSON] 22/100, [PERSON] 59/100, [PERSON] 19/100. Рішенням № 3 від 25 січня 2006 року виконавчого комітету Первомайської селищної ради Жовтневого району ці нові ідеальні частки співвласників були затверджені, однак свідоцтва на підставі цього рішення не оформлені та не зареєстровані. З цього та з врахуванням технічного паспорту на будинок, складеного КП «ММБТІ» суд вбачає, що за [PERSON] було зареєстровано і їй належала право власності на 30/100 житлового будинку, оскільки таким чином відбулася реєстрація права власності. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що 30/100 житлового будинку належали [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як спадкоємиці за заповітом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. При цьому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог, предявлених до відповідача [PERSON], оскільки він не відноситься до спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадкуванні, а відповідно до положень ст. 1223 ЦК України він усувається від спадкування після смерті [PERSON], так як є спадкоємиця за заповітом - позивачка, яка прийняла спадщину. Враховуючи викладене,

Outcome: partial