Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що між сторонами було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-01540-110713 від 11.07.2013 року Тарифний пакет: «Готівочка 2012». Відповідно до якої позичальникові було відкрито картковий рахунок, з лімітом кредитної лінії: 50 000,00 грн., строк ліміту кредитної лінії 364 календарні дні. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Правилами там Тарифами Банку складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 56 730,00 грн., з якої тіло кредиту складає 37 980,00 грн., прострочене тіло кредиту - 12 000,00 грн., заборгованість за комісіями - 6 750,00 грн. Дані обставини і стали підставою звернення до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з'явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами звукозапису. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-01540-110713 від 11.07.2013 року Тарифний пакет: «Готівочка 2012». Відповідно до якої позичальникові було відкрито картковий рахунок, з лімітом кредитної лінії: 50 000,00 грн., строк ліміту кредитної лінії 364 календарні дні. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Правилами там Тарифами Банку складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Станом на 27.06.2014 року згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] становить 56 730,00 грн., з якої тіло кредиту складає 37 980,00 грн., прострочене тіло кредиту - 12 000,00 грн., заборгованість за комісіями - 6 750,00 грн. Дані обставини і стали підставою звернення до суду з позовною заявою. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання за договором має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 6 750,00 грн., задоволенню не підлягає. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, факт неналежного виконання відповідачем умов договору знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача боргу за кредитним договором № 002-01540-110713 від 11.07.2013 року в сумі 49 980,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: partial