Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

В червні 2020р. позивачка [PERSON] звернула до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі по тексту - відповідач 1), ТОВ «Компанія Дасті» (далі по тексту - відповідач 2), ПАТ «Імексбанк» (далі по тексту - відповідач 3), в якому просила суд: - визнати припиненими кредитні зобов`язання, які виникли на підставі кредитного договору № 2344005/N від 19 листопада 2013р. (далі по тексту - кредитний договір 1) та № 4966642/N від 14 липня 2014р. (далі по тексту - кредитний договір 2), укладений між позивачкою та відповідачем ПАТ «Імексбанк». Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 19 листопада 2013р., 14 липня 2014р. між нею та відповідачем були укладені кредитні договори 1, 2. 16 січня 2015р. відповідачем ПАТ «Імексбанк» було надіслано позивачці повідомлення про відступлення прав вимоги за зазначеними кредитними договорами ТОВ «Компанія Дасті», а тому відповідні платежі за кредитними договорами підлягають сплаті на користь нового кредитора. Після отримання зазначених повідомлень, позивачкою були виконанні зобов`язання з повернення кредитних коштів і сплачена решта суми заборгованості за кредитними договорами 1, 2 на користь відповідача ТОВ «Компанія Дасті». В подальшому, позивачкою було отримано повідомлення від 13 травня 2020р. від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», який повідомив позивачку, що є новим кредитором позивачки з зобов`язань за кредитними договорами 1, 2, оскільки договір про відступлення прав вимоги, який було укладено між відповідачами 2 і 3, в установленому законом порядку було визнано недійсним. На думку позивачки, оскільки на час виконання нею зобов`язань за кредитними договорами 1, 2 перед новим кредитором - відповідачем 2, договір про відступлення права вимоги, який було укладений з відповідачем 3 був дійсним, і кредитні зобов`язання виконанні нею в повному обсязі, а тому кредитні зобов`язання за договорами 1, 2 є припиненими і вимоги відповідача 1, як нового кредитора до неї в позасудовому порядку є безпідставними. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2020р. відкрито провадження поправі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просив суд позов задовольнити. Відповідачі 1-3, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, в судове засідання своїх представників не направили, поважності причин неявки суду не повідомили, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачі 1-3 відзив на позов не подавали. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й інші юридичні факти. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що нею, як боржником за кредитними договорами 1, 2, укладеними з відповідачем 3, після отримання від первісного кредитора повідомлення про укладення між відповідачами 2 і 3 договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 214р. та договору про заміну сторони у зобов`язанні від 26 грудня 2014р., було здійснення виконання зобов`язань за кредитними договорами 1, 2 на користь відповідача 2, як нового кредитора, а тому сторона позивача, що зобов`язання за цими кредитними договорами припинилися, у зв`язку з їх повним виконанням позивачкою. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2018р. по справі № 916/1253/15-г, яке набрало законної сили, первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014р., що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», згідно якого АТ «Імексбанк» передав/відступив на користь ТОВ «Фрегат» належні банку права вимоги в сумі 312237465,66 грн. за кредитними договорами в кількості 23254 кредитів, що укладені з позичальниками банку - фізичними особами; визнано недійсним тристоронній Договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014р., що укладений між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є заміна сторони кредитора - ТОВ «Фрегат» за договором про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014р. новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті»; визнано недійсним договір від 06 січня 2015р. про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014р., що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є зміна переліку кредитних договорів, права вимоги за якими мали перейти до нового кредитора - ТОВ «Компанія Дасті», до 23131 кредитів та зменшення загальної суми вимог до 307953215,96 грн; зобов`язано ТОВ «Компанія Дасті» повернути АТ «Імексбанк» за актом приймання-передачі отримані за нікчемними правочинами оригінали кредитних договорів та всі підтверджуючі право вимоги документи. В іншій частині позовних вимог ПАТ «Імексбанк» відмовлено, відшкодовано позивачу за рахунок відповідачів витрати на проведення судових експертиз, судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. У задоволенні зустрічних позовних вимоги відмовлено повністю. Так, згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст. 215, 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Таким чином, з урахуванням положень ст. 216 ЦК України, суд вважає, що стороною позивача не були виконанні належним чином кредитні зобов`язання з повернення сум боргів за кредитними договорами 1, 2, враховуючи те, що сторона відповідача 2 не набула статусу нового кредитора за кредитними договорами 1, 2. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed