Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

В серпні 2018р. позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 318549,1 грн., з урахуванням інфляційних втрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 квітня 2014р. між сторонами було укладено договір кредиту № 031МІ21140416001 (далі по тексту - кредитний договір), на підставі якого позивач надає відповідачу грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 320000,0 грн. та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 16 квітня 2034р., зі сплатою за користування кредитом протягом перших трьох років від дати укладення цього договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 19,89 % річних, а починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору, - плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої на кожний річний період встановлюватиметься в порядку, визначеному в п. 2.7 цього договору, а відповідач зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором. Банком свої зобов`язання за кредитним договором виконано, проте, відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконуються, постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається. Станом на 16 липня 2018р. відповідач має заборгованість в розмірі 318549,1 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 299808,73 грн., заборгованості за відсотками - 18351,94 грн.; інфляційні втрати за кредитом - 39,93 грн., інфляційні втрати за відсотками - 348,5 грн. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2018р. зазначену цивільну справу передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Одночасно з матеріалами позовної заяви, стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в судові засідання не з`являвся, про час та місце судового розгляду, оповіщався належним чином, за місцем своєї реєстрації, про причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, представника до суду не направив, відзив на позов стороною відповідача не подавалось. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 16 квітня 2014р. між сторонами було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надає відповідачу грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 320000,0 грн. та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 16 квітня 2034р., зі сплатою за користування кредитом протягом перших трьох років від дати укладення цього договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 19,89 % річних, а починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору, - плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої на кожний річний період встановлюватиметься в порядку, визначеному в п. 2.7 цього договору, а відповідач зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором. Судом встановлено, що позивачем були виконанні зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно із розрахунком заборгованості, який було надано суду за кредитним договором станом на 16 липня 2018р. відповідач має заборгованість в розмірі 318549,1 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 299808,73 грн., заборгованості за відсотками - 18351,94 грн.; інфляційні втрати за кредитом - 39,93 грн., інфляційні втрати за відсотками - 348,5 грн. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі: 3.2.3.1 затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на три календарні місяці; або 3.2.3.2 перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10 процентів; або 3.2.3.3 несплати позичальником в терміни, встановлені цим договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту; або 3.2.3.4 якщо позичальник протягом трьох робочих днів кредитора від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань, згідно п. 3.2.2 цього договору, не надасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби влаштують кредитора; або 3.2.3.5 якщо позичальник не погодиться із розміром процентів, згідно з п. 2.7 цього договору; або 3.2.3.6 у разі порушення позичальником, або третьою особою (майновим поручителем, поручителем) обов`язків, встановлених цим договором та договорами, зазначеними в п.п. 1.1.3, 1.3, п. 3.3.5 цього договору або у разі припинення дії цих договорів; 3.2.3.7 іншого істотного порушення умов цього договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду наведені в постанові від 28 березня 2018р. (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4778,24 грн.

Outcome: approved