Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до Кам’янської сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на будинок. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS]. Спадкоємцями є позивач [PERSON] та його сестра - [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оскільки реєстрація нерухомого майна не проводилася, відсутні правовстановлюючі документи на будинок, це не дозволяє отримати йому свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Кам’янської сільської рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Державна реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є позивач [PERSON], який звернувся з заявою про прийняття спадщини, та його сестра - [PERSON], яка належним чином відмовилася від прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області від 17 жовтня 1990 року №196 та архівного витягу Державного архіву Запорізької області №01-32/Я-2354 від 10.11.2014 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (голова колгоспного двору). Тобто, житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи - колгоспний двір. Головою цього двору була [PERSON], членом колгоспного двору був її син [PERSON], [INFO]. Як встановлено з матеріалів справи, голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті головою господарства значиться її син [PERSON], тому на підставі положень ст.ст. 120,121,123 ЦК УРСР він набув право власності на майно, яке належало колгоспному двору. Згідно довідки виконавчого комітету Кам’янської сільської ради Василівського району Запорізької області №1478 від 31.10.2014 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно запису в по господарській книзі Кам’янської сільської ради №12 (01-18-12) за 2011-2015 роки, особовий рахунок №0786-1, зареєстрований на [PERSON]. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець [PERSON] своє право власності на житловий будинок належним чином не зареєстрував. Василівська державна нотаріальна контора постановою від 08.10.2014 року за №8020/02-31 відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на підставі п.4.15, п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний спадкоємцеві об'єкт нерухомості та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту від 02 вересня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні «Б», сараю літ «В», гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д», погрібу літ. «Є», водогону №1, басейну для збору води №2. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності померлому [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], належним чином прийняв спадщину після його смерті, інші спадкоємці за законом і заповітом відсутні, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна за померлим [PERSON] не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved