Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що рішенням Березанського міського суду Київської області від 11.02.2019 шлюб, укладений між сторонами 28.09.2013 та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 132, був розірваний. Від цього шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина потребує значних витрат на своє утримання. В той же час, відповідач працевлаштований, має власні джерела доходів, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, проте в добровільному порядку робити це відмовляється. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 18.01.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач в судовому засіданні пред`явлений позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вказав, що на даний момент не працює, є інвалідом ІІІ групи. Проти стягнення аліментів не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Березанського міського суду Київської області від 11.02.2019, що набрало законної сили 14.03.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 132, розірвано (а.с.7-9). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 148 (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.01.2020, актовий запис № 04, 25.01.2020 [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] , змінивши після реєстрації шлюбу прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0204919 від 22.10.2015, відповідач по справі - [PERSON] є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням з протипоказанням до важкої фізичної праці на висоті та в умовах вимушеного положення тіла, інвалідність встановлено з 01.11.2015 довічно, та відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого УПСЗН м. Березань 11.12.2009, останньому призначено державну соціальну допомогу з 22.10.2015 довічно (а.с.29-30). Так, кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом,\~\~звернутися\~\~до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Принципом № 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН\~від\~20.11.1959\~року, закріплено право дитини на здорове зростання і розвиток; з цією метою їй мають бути забезпечені спеціальний догляд і охорона. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~3\~Конвенції про\~права дитини,\~ратифікованої Постановою\~Верховної Ради\~України від\~27.02.1991\~року,\~в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу (ч. 2 ст. 141 СК України). Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено ст. 180 СК України. Згідно абз. 1 ч. 3\~ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, приписами ч. 2\~ст.\~182\~СК України передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. У відповідності до\~ч. 1 ст. 183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням імперативних вимог ч.1\~ст. 12 ЦПК України,\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи вказані вище положення законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні з позивачем створювати необхідні умови для її розвитку і життя, а також спільно нести витрати на її утримання, разом з тим, від виконання вказаного обов`язку відповідач як батько ухиляється, відтак, наявні правові підстави для стягнення з останнього аліментів у судовому порядку. При вирішенні\~питання щодо\~встановлення розміру\~аліментів судом\~враховано матеріальний\~стан сторін,\~те,\~що малолітня\~дитина проживає\~разом з\~матір`ю,\~батько з\~сім`єю\~не проживає,\~участі в\~матеріальному забезпеченні\~дитини не\~приймає,\~домовленості між\~батьками про\~сплату аліментів\~на момент\~звернення до\~суду не\~досягнуто.\~Утриманців та\~інших аліментних\~зобов`язань відповідач\~не має, відсутні також певні доведені обов`язкові і обтяжуючі його фінансовий стан утримання та виплати з доходу. Крім того, судом враховано, що відповідач є інвалідом третьої групи, що має наслідком помірні обмеження до умов та характеру праці, відтак, не позбавлений до працевлаштування, що характеризує його майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Доказів, які б спростовували вказані висновки, суду надано не було. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених фактичних обставин справи, враховуючи положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як вказаний розмір аліментів є доцільним, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також не суперечить чинному законодавству та не порушує прав відповідача, визначених ст. 128 КЗпП України\~та ч. 3\~ст. 70 Закону України\~\~«Про виконавче провадження». Положеннями ч. 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 06.01.2021. Відповідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved