Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в ВОПНЛ ім.акад.О.І.Ющенка. Спадковість психічними захворюваннями обтяжена - батько і брат страждають на психічне захворювання, являється інвалідом ІІ групи безтерміново. Неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ. Після виписки 12 років спостерігалась психіатром амбулаторно, підтримуюче лікування приймала нерегулярно, в 2010 році відмовилася зовсім. Психічний стан погіршився: неадекватно себе поводила, виникла тривога,стала дратівливою, агресивною, підозрілою, вважала, що «рідні хочуть отруїти її газом, щоб заволодіти квартирою», бродяжила селами, іншими містами. У зв'язку з цим неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ в різних відділеннях. 04.02.2013 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», заключення: діагноз той самий, може бути виписана з лікарні з оформленням амбулаторного примусового лікування під наглядом дільничного лікаря. 08.12.2013 року відбулося виїзне засідання Вінницького міського суду, заяву щодо оформлення примусового амбулаторного лікування пацієнтки [PERSON] задоволено. Спостерігалась дільничним психіатром, але категорично від підтримуючого лікування відмовлялась. Знаходилась на стаціонарному лікуванні в 10 відділенні ВОПНЛ (за рішенням суду) з 03.10.2013 року по 03.02.2014 року. Була виписана та представлена на ЛКК для продовження примусового амбулаторного лікування. Після виписки деякий час приймала підтримуюче лікування. Остання госпіталізація з 29.10.2014 року по 21.01.2015 року, в зв'язку з безсонням, тривогою, стала агресивна, конфліктувала з рідними, звинувачувала їх у поганому відношенні до себе, сама з собою розмовляла, уходила з дому, бродяжила, категорично відмовлялася від підтримуючого лікування, періодично відмовлялася від їжі та води. Під час знаходження в стаціонарі 19.01.2015 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», рекомендовано амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра. 21.01.2015 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів в міському диспансерному відділенні (протокол №8). За результатами огляду комісією складено висновок, в якому визначено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу в зв'язку із схильністю відмови від їжі. В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка О.І. Ющенка Швець О.Г. заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просила заяву задовольнити. Прокурор Коломієць С.С., проти задоволення заяви не заперечує, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини. [PERSON] в судовому засіданні усвідомленої згоди на призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги не надала, повідомила, що все що написано в заяві неправда. Якщо їй треба буде психіатрична допомога вона сама звернеться до лікарні. Вказала, що факти отруєння дійсно мали місце. Також вказала, що колись у неї в голові щось посипалось. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в ВОПНЛ ім.акад.О.І.Ющенка. Спадковість психічними захворюваннями обтяжена - батько і брат страждають на психічне захворювання, являється інвалідом ІІ групи безтерміново. Як вбачається з матеріалів справи, психічні розлади у [PERSON] з'явилися в 1986 році, коли вона стала тривожною, підозрілою, відмовлялась від їжі, не спала вночі, висловлювала маячні ідеї, вважала, що «її хочуть отруїти». Вперше знаходилась на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма». В подальшому неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ. Після виписки 12 років спостерігалась психіатром амбулаторно, підтримуюче лікування приймала нерегулярно, в 2010 році відмовилася зовсім. Психічний стан погіршився: неадекватно себе поводила, виникла тривога,стала дратівливою, агресивною, підозрілою, вважала, що «рідні хочуть отруїти її газом, щоб заволодіти квартирою», бродяжила селами, іншими містами. У зв'язку з цим неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ в різних відділеннях. 04.02.2013 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», заключення: діагноз той самий, може бути виписана з лікарні з оформленням амбулаторного примусового лікування під наглядом дільничного лікаря. 08.12.2013 року відбулося виїзне засідання Вінницького міського суду, заяву щодо оформлення примусового амбулаторного лікування пацієнтки [PERSON] задоволено. Спостерігалась дільничним психіатром, але категорично від підтримуючого лікування відмовлялась. Знаходилась на стаціонарному лікуванні в 10 відділенні ВОПНЛ (за рішенням суду) з 03.10.2013 року по 03.02.2014 року. Була виписана та представлена на ЛКК для продовження примусового амбулаторного лікування. Після виписки деякий час приймала підтримуюче лікування. Остання госпіталізація з 29.10.2014 року по 21.01.2015 року, в зв'язку з безсонням, тривогою, стала агресивна, конфліктувала з рідними, звинувачувала їх у поганому відношенні до себе, сама з собою розмовляла, уходила з дому, бродяжила, категорично відмовлялася від підтримуючого лікування, періодично відмовлялася від їжі та води. Під час знаходження в стаціонарі 19.01.2015 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», рекомендовано амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра. 21.01.2015 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів в міському диспансерному відділенні (протокол №8). За результатами огляду комісією складено висновок, в якому визначено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу в зв'язку із схильністю відмови від їжі (а.с.2). Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потребує психіатричної допомоги, а неможливість усвідомлювати необхідність лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. Враховуючи наведене та

Outcome: approved