Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовував його тим, що він є власником автомобіля марки «Toyota Avensis», номерний знак [NUMBER]. 15 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи авто-мобілем марки «ГАЗ-3302», номерний знак [NUMBER], рухався по вул. сімї Сосніних в м. Києві. Під час зміни напрямку руху та здійснення повороту праворуч на вул. Потапова він в порушення п.10.1 та п.10.3 ПДР України не переконався у тому, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача були спричи-нені механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту становила 70171 грив-ню 68 копійок. Крім того, було пошкоджено лобове скло, вартість якого становила 12748 гривень 48 копійок. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в НАСК «Оранта». Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності було передбачено, що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду майну становила 50000 гривень. Крім того, під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] працював в ФГ «Кегичівське» на посаді водія та виконував свої посадові обовязки. Тому обовязок відшкодувати [PERSON] іншу частину матеріальної шкоди виник у ФГ «Кегичів-ське». 20 квітня 2015 року НАСК «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 8570 гривень. Відповідачі відмовились від відшкодування іншої частини мате-ріальної шкоди. Тому [PERSON] просив суд стягнути з НАСК «Оранта» матеріаль-ну шкоду в розмірі 41429 гривень 45 копійок, стягнути з ФГ «Кегичівське» матеріальну шкоду в розмірі 32920 гривень 16 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] неодноразо-во змінювала предмет позову: врешті-решт, просить стягнути з НАСК «Оранта» мате-ріальну шкоду в розмірі 40919 гривень 45 копійок, стягнути солідарно з [PERSON] та ФГ «Кегичівське» матеріальну шкоду в розмірі 6376 гривень 24 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та про-сить суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що під час дорожньо-транспортної пригоди відпо-відач працював в ТОВ «УССП «Київський обласний хлібопекарський комплекс» на посаді водія та виконував свої посадові обовязки. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник ФГ «Кегичівське» [PERSON] не визнає позов та заперечує про-ти його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що 3 січня 2014 року відповідач уклав з ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівське» договір оренди авто-мобіля, за яким ФГ «Кегичівське» передало у володіння ТОВ «Хлібокомбінат «Клиничів-ське» автомобіль марки «ГАЗ-3302», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина свідчить про те, що відповідач не є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Крім того, [PERSON] ніколи не перебував в трудових відносинах з ФГ «Кегичівське». Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник НАСК «Оранта» не зявився у судове засідання. Відповідач завчасно у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового від-правлення (а.с.77). Представник ТОВ «УССП «Київський обласний хлібопекарський комплекс» не зя-вився у судове засідання та надіслав письмові заперечення, в якому він посилається на те, що [PERSON] ніколи не перебував в трудових відносинах з ТОВ «УССП «Київський об-ласний хлібопекарський комплекс». Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши відповідача як свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частко-вому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Toyota Avensis», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується фотокопією свідоцтва про реєс-трацію транспортного засобу серії АІС №212237 від 24 липня 2008 року (а.с.57). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього Кодексу майновою шкодою є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); З копії довідки інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Святошинського району (а.с.14) та копії протоколу (акту) огляду транспортного засобу (а.с.17-18) вбачається, що 15 грудня 2014 року приблизно об 11 годині 30 хвилин в м. Києві на вул. сімї Сосніних сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «Toyota Aven-sis», номерний знак [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] пошкодженням його авто-мобіля, становить 55866 гривень 24 копійки. Ця обставина підтверджується висновком експерта за результатом проведення судової автотоварознавчої експертизи №1-27/10 від 27 жовтня 2015 року (а.с.45-71). Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповід-ній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.6 постанови №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання засто-сування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній право-вій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транс-портним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відпо-відної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорож-нього руху України). З копії постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року (а.с.12) вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась у звязку з тим, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3302», номерний знак [NUMBER], зміню-вав напрямок, здійснював поворот праворуч на вул. Потапова та в порушення п.10.1, п.10.3 ПДР України не переконався у тому, що це буде безпечно та не створить пере-шкоди іншим учасникам дорожнього руху, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», номерний знак [NUMBER]. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ці об-ставини не потребують доказуванню та свідчать про те, що [PERSON] є винним у запо-діянні [PERSON] матеріальної шкоди. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] як свідок показав, що 15 грудня 2014 року він керував автомобілем марки «ГАЗ-3302», номерний знак [NUMBER], та мав при собі посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обовяз-кового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу. Аналіз цих обставин свідчить про те, що [PERSON] є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до абз.2 п.12.1, абз.1 п.22.1 Закону України «Про обовязкове страху-вання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страхо-вому полісі, відшкодовує у шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідаль-ність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фак-тичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності влас-ника наземного транспортного засобу №АІ/1927629 (а.с.15) вбачається, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в процесі експлуатації автомобіля марки «ГАЗ-3302», номерний знак [NUMBER], була застрахована. Цим же полісом була вста-новлена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду,заподіяну майну, в розмірі 50000 гривень, була передбачена франшиза в розмірі 510 гривень. Аналіз цих обставин свідчить про те, що у НАСК «Оранта» виник обовязок від-шкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 49490 гривень (50000 510), а у [PERSON] обовязок відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6376 гри-вень 24 копійок (55866,24 49490). З копії заяви про видачу готівки №2296081/1 від 20 квітня 2015 року (а.с.21) вбача-ється, що НАСК «Оранта» добровільно виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 8570 гривень 55 копійок. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі відшкодували [PERSON] іншу частину мате-ріальної шкоди. З огляду на це суд вважає, що на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду: з НАСК «Оранта» в розмірі 40919 гривень 45 копійок (49490 8578,55), з [PERSON] в розмірі 6376 гривень 24 копійок. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обо-вязків. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач зобовязаний довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх і заперечень. Встановлено, що [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що під час дорожньо-транспортної пригоди він працював в ТОВ «УССП «Київський об-ласний хлібопекарський комплекс» на посаді водія та виконував свої посадові обовязки. Навпаки, з довідки директора ТОВ «УССП «Київський обласний хлібопекарський ком-плекс» №305 від 21 липня 2016 року вбачається, що відповідач не працює та ніколи не працював в цьому підприємстві. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ФГ «Кегичівське» або ТОВ «Хлібо-комбінат «Кулиничівське». З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення матеріальної шкоди з інших відповідачів відсутні. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних страж-даннях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від харак-теру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зав-дала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено, що у звязку з пошкодженням автомобіля [PERSON] зазнав душевні страждання. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З огляду на глибину та тривалість душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір моральної шкоди становить 1000 гривень. [PERSON] ухиляється від добровільної сплати цих грошових коштів. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. У задоволенні позову в частині вимоги про стяг-нення моральної шкоди в більшому розмірі слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 793 гривень 50 копійок. Крім того, він витратив грошові кошти в розмірі 3696 гри-вень на проведення судової автотоварознавчої експертизи та сплатив грошові кошти в роз-мірі 3500 гривень за надання йому правової допомоги. Ці обставини підтверджуються копіями квитанцій (а.с.31, 92, 217). Предявлений ним позов задоволений частково: від-носно НАСК «Оранта» на 78,24%, щодо [PERSON] на 14,10%. З огляду на це суд вважає, що з НАСК «Оранта» на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 620 гривень 83 копійок, витрати на про-ведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2891 гривні 75 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 2738 гривень 40 копійок. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 111 гривень 88 копійок, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 521 гривні 14 копійок та витрати на правову допо-могу в розмірі 493 гривень 50 копійок.

Outcome: partial