Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 13.03.2017 р. надійшла позовна заява [PERSON] до Володарської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., а саме: на земельну ділянку, площею 3,525 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Володарської селищної ради Володарського району Київської області, посвідчену Державним актом на право власності на землю [NUMBER]. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що [INFO]. померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла зазначена земельна ділянка. Спадкоємцем за законом є Позивач як дочка померлої, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Оформити спадщину належним чином шляхом одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину виявилось неможливим, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено, а видача дублікатів правовстановлюючих документів та їх подальша реєстрація в органах державної реєстраційної служби на підставі заяв спадкоємців законом не передбачено. Тож, отримавши відмову нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, Позивач була змушена звернутися до суду. У судове засідання 28.03.2017 р. Позивач не з'явилася, подавши 27.03.2017 р. на адресу суду заяву про неможливість прибути у судове засідання у зв'язку із перебування у цей день на роботі у м. Києві, тому просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 21). Представник Відповідача за довіреністю (а.с. 25) у судовому засіданні також не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника Відповідача, позовні вимоги Відповідачем визнаються в повному обсязі. З огляду на наведене та беручи до уваги предмет позову, додані до позовної заяви документи на підтвердження викладених у ній обставин, підтримку позовних вимог обома сторонами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). За положеннями статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка, загальною площею 3,525 га, розташована на території Володарської селищної ради Київської області та має цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю, [NUMBER], виданого Володарською селищною радою Київської області 19.07.2001 р. на підставі рішення цієї селищної ради № 534 від 14.06.2001 р., акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 203 (а.с. 12). Власниця зазначеної земельної ділянки - [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, виданого 05.07.2016 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 48 (а.с. 4). За життя [PERSON] заповіт не склала, спадкоємці, які прийняли спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 21.03.2017 р., надісланою на запит суду Володарською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с. 18, 19). За приписами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач - [PERSON], [INFO], є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, [NUMBER], виданого 16.05.1963 р., актовий запис № 25 (а.с. 7), та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] із присвоєнням після укладення шлюбу дружині прізвища [PERSON], [NUMBER], виданого 29.06.1983 р., актовий запис № 26 (а.с. 6). Отже, Позивач, як дочка померлої [PERSON], є її спадкоємцем за законом першої черги (стаття 1261 ЦК України). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Позивач проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] та доглядала за нею до дня смерті [INFO]., що підтверджується оригіналом довідки № 386, виданої 06.03.2017 р. виконавчим комітетом Володарської селищної ради Київської області (а.с. 8). Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Як видно з матеріалів справи, оформити спадщину належним чином шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивача виявилось неможливим, оскільки втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно, а видача дублікатів цих документів та їх подальша реєстрація в органах державної реєстраційної служби на підставі заяв спадкоємців законом не передбачено. У зв'язку з цим нотаріус Бабак\~В.С. листом від 10.03.2017 р. № 01-16 відмовив Позивачу у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, роз'яснивши можливість вирішення питання в судовому порядку (а.с. 9). Копія оголошення в газеті про недійсність втраченого Державного акта на право приватної власності на землю, [NUMBER], виданого Володарською селищною радою Київської області та зареєстрованого 19.07.2001 р. в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 203, додано до позовної заяви (а.с. 10). За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та вона має право на зазначене спадкове майно, а саме: на земельну ділянку, загальною площею 3,525 га, розташовану на території Володарської селищної ради Київської області, яка має цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала на праві приватної власності померлій матері Позивача - [PERSON]. Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а відтак суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі усього наведеного та

Outcome: approved