Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області звернувся [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (раніше Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області) про зняття арешту. В обґрунтуванні позову [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер його син [PERSON] , після якого відкрилася спадщина. 16.11.2018 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. із заявою про прийняття спадщини. На теперішній час оформити спадкове майно після смерті сина позивач позбавлений можливості, оскільки на все нерухоме майно накладено арешт постановою про арешт майна боржника ВП №56635856, виданої 26.11.2018 Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області Овчаренко Ю.В. Станом на 19.09.2019 виконавче провадження №56635856 про стягнення [PERSON] коштів за автоматизованою системою виконавчих проваджень, значиться як завершене у зв`язку із смертю боржника на підставі п.3 чт.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з тим, що накладення арешту обмежує його права та обов`язки, як спадкоємця, позивач змушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач просить суд, зняти арешт накладений постановою про арешт майна боржника ВП №56635856, виданої 26.11.2018 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області Овчаренко Ю.В. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (раніше Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Суд розглядає справу відповідно до ст.247 ч.2 КПК України без фіксації судового процесу. \~ \~ \~ \~Суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер його син [PERSON] , після якого відкрилася спадщина. 16.11.2018 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. із заявою про прийняття спадщини. На теперішній час оформити спадкове майно після смерті сина позивач позбавлений можливості, оскільки на все нерухоме майно накладено арешт постановою про арешт майна боржника ВП №56635856, виданої 26.11.2018 Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області Овчаренко Ю.В. Станом на 19.09.2019 виконавче провадження №56635856 про стягнення [PERSON] коштів за автоматизованою системою виконавчих проваджень, значиться як завершене у зв`язку із смертю боржника на підставі п.3 чт.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень дії або бездіяльність державного реєстратора\~ можуть\~ бути оскаржені до суду. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 317, 321, 328, 334, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved