Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 09.08.2007 року було укладено кредитний договір №VIW3AЕ00002195, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 14644,51 доларів США на придбання автомобіля. Термін повернення кредиту 07.08.2012 року. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 39 063,85 доларів США. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №VIW3AЕ00002195, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 14 644,51 доларів США на придбання автомобіля. Термін повернення кредиту 07.08.2012 року. В порушення умов договору №VIW3AЕ00002195 від 09.08.2007 року за відповідачем станом на 24.10.2014 року рахується заборгованість в сумі 39 063,85 доларів США, що за курсом 12,95 грн. за один долар США встановленим службовим розпорядженням Національним банком України від 24.10.2014 року складає 505 876,86 грн. Ця сума складається з таких складових: · 10 780,77 доларів США - заборгованості за кредитом; · 10 742,99 доларів США - заборгованості за процентами за користування кредитом; · 533,00 доларів США - заборгованості з комісії за користуванням кредитом; · 17 007,09 доларів США - пені за несвоєчасніть виконання зобов'язань за договором. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно з ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: approved