Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 04 липня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану міськрайонного управління юстиції у Київській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 768. З відповідачем по справі вона не проживає однією сім`єю з 2010 року. На даний час відповідач притягується до кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. У неї є троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вважає, що зберегти їхню сім`ю неможливо. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 768 (а.с. 1). Ухвалою судді від 21 січня 2020 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с. 14-16). Ухвалою судді від 05 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16 годину 30 хвилин 11 березня 2020 року (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 11 березня 2020 року постановлено закрити підготовче засідання та призначено вищевказану цивільну справу до розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 07 квітня 2020 року (а.с. 34). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, отримана 11.03.2020 року за вх. 9263, в якій просила суд справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити « [PERSON] ». У разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить акт про відмову отримати кореспонденцію (а.с. 29). Встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Відповідно до ч. 7 ст. 130 ЦПК України якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду. Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Отже, відповідач [PERSON] був завчасно повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи. Заяв та клопотань від відповідача [PERSON] на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 07.04.2020 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 04 липня 2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.07.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 768, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] , виданого 04 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 32). З матеріалів справи вбачається, що подружжя від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а. с. 3-5). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя мешкає окремо один від одного з 2010 року, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя не пов`язано спільним побутом, мешкають окремо один від одного з 2010 року, позивач наполягала на розірвання шлюбу, оскільки збереження сім`ї суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки при зверненні до суду з позовною заявою позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали судді від 21.01.2020 року, тому з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved