Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він працював в ДП «Украерорух» на посаді інженера 2-ї категорії відділу захис-ту обєктів від актів незаконного втручання служби безпеки. Наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №170/о від 2 квітня 2015 року позивач звільнений з роботи у звязку із скоро-ченням штату, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. [PERSON] вважає, що вивільнення його з роботи проведено з численними порушеннями закону. Так, 17 січня 2015 року ДП «Украеро-рух» вручив позивачу попередження про скорочення посади, яку він займав. Однак відпові-дач не надав [PERSON] перелік вакантних посад, які відповідали його кваліфікаційному рів-ню. Ця обставина свідчить про те, що ДП «Украерорух» не виконав вимогу, передбачену ч.3 ст.492 КЗпП України. Позивач працює на підприємстві майже 14 років. За цей час він закін-чив факультет післядипломного навчання Національного авіаційного університету та здобув кваліфікацію інженера з компютерних систем. Однак відповідач не врахував ці обставини та не забезпечив переважне право [PERSON] на залишення на роботі. Ця обставина свідчить про те, що ДП «Украерорух» порушив вимоги, передбачені ст.42, ч.2 ст.492 КЗпП України. Крім того, позивач є членом ППО «Інформаційно-технічних фахівців». Він був звільнений з роботи без згоди цієї профспілкової організації. Ця обставина свідчить про те, що відповідач не виконав вимоги, передбачені ст.43 КЗпП України. З метою відновлення законності та права на працю [PERSON] просить суд скасувати наказ т.в.о. директора ДП «Украерорух» №170/о від 2 квітня 2015 року, поновити позивача на посаді інженера 2-ї категорії відділу захисту обєктів від актів незаконного втручання служби безпеки ДП «Украерорух» з 2 квіт-ня 2015 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та мо-ральну шкоду в розмірі 25000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують по-зов та просять суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позову. В об-ґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Крім того, 27 лютого 2015 року [PERSON] подав заяву, в якій він просив призначити його на посаду провідного інженера-програміста відділу під-тримки програмного забезпечення в службі інформаційних технологій. Під час співбесіди було зясовано, що рівень знань і навиків позивача не відповідає посадовій інструкції. З огля-ду на ці обставини представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задово-ленні позову. Представник ППО «Інженерно-технічних фахівців» [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Він посилається на те, що ДП «Украерорух» не звертався до цієї профспілкової організації з запитом або поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] з роботи. Крім того, рішенням ППО «Інженерно-технічних фахівців» від 7 липня 2015 року відповідачу відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача з роботи у звязку з тим, що ДП «Украерорух» не дотримався вимог, передбачених ст.ст.42, 494 КЗпП України. Тому представник ППО «Інженерно-технічних фахівців» [PERSON] просить суд задоволь-нити позов. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] працював в ДП «Украерорух» на посаді інженера 2-ї кате-горії відділу захисту обєктів від актів незаконного втручання служби безпеки. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки, виданої на імя позивача (а.с.8). Наказом в.о. генерального директора ДП «Украерорух» №255 від 19 вересня 2014 року введена в дію оновлена організаційна структура підприємства. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №328 від 19 листопада 2014 року введений в дію новий штатний розпис служ-би безпеки, згідно з яким посада інженера 2-ї категорії відділу захисту обєктів від актів не-законного втручання скорочена. Наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №170/о від 2 квітня 2015 року (а.с.10) [PERSON] звільнений з роботи у звязку із скороченням штату, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персо-нально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Згідно з ч.3 цієї статті одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує праців-никові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Встановлено, що 17 січня 2015 року ДП «Украерорух» вручив позивачу попередження (а.с.9) про скорочення посади, яку він займав. Одночасно з попередженням відповідач вру-чив [PERSON] перелік всіх без виключення посад, які були вакантні на той час (а.с.73-87). З огляду на це суд критично оцінює доводи позивача про те, що ДП «Украерорух» не дотримався вимог, передбачених ч.1, ч.3 ст.492 КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст.492 КЗпП при вивільненні працівників у випадках змін в органі-зації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Згідно з ч.1, ч.2 ст.42 цього Кодексу при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімей-ним при наявності двох і більше утриманців; особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації тощо. Встановлено, що 27 лютого 2015 року [PERSON] подав заяву (а.с.13), в якій він просив призначити його на посаду провідного інженера-програміста відділу підтримки програм-ного забезпечення в службі інформаційних технологій. З копії службової записки №3.6.7-57/1 від 5 березня 2015 року (а.с.42) вбачається, що з позивачем проводилась співбесіда, в ході якої було зясовано, що рівень його знань і навиків не відповідає посадовій інструкції (а.с.43-46). Однак з копії трудової книжки, виданої на імя [PERSON] (а.с.8), вбачається, що він працював в ДП «Украерорух» майже 14 років. Протягом цього часу позивач закінчив факультет післядипломного навчання Національного авіаційного університету та здобув кваліфікацію інженера з компютерних систем. Це підтверджується копією диплому про перепідготовку серії 12ДСК №192301 від 31 травня 2011 року (а.с.40) та копією додатку до нього (а.с.41). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ДП «Украеро-рух» враховував ці обставини та вирішував питання про забезпечення переважного права [PERSON] на залишення на роботі. З огляду на це суд вважає, що відповідач не дотримався вимог, передбачених ч.1, ч.2 ст.42 та ч.2 ст.492 КЗпП України. З копій наказів №56/о від 31 січня 2013 року (а.с.34-35), №574/о від 23 жовтня 2013 року (а.с.33) та №595/о від 31 жовтня 2013 року (а.с.36-38) вбачається, що позивач тричі при-тягувався до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ДП «Укр-аерорух» враховував випадки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності при вирішенні питання про звільнення його з роботи. З огляду на це суд вважає, що копії наведених наказів не стосуються предмета доказу-вання та є неналежними доказами. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, перед-бачених п.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою вибор-ного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Встановлено, що [PERSON] є членом ППО «Інженерно-технічних фахівців». Ця об-ставина підтверджується копією довідки голови цієї профспілкової організації №ІТФ-55 від 29 квітня 2015 року (а.с.14). З копії іншої довідки голови ППО «Інженерно-технічних фахівців» №ІТФ-53 від 28 квітня 2015 року (а.с.15) вбачається, що ДП «Украерорух» не звертався до цієї профспілкової організації з запитом або поданням про надання згоди на звільнення позивача з роботи. Рішенням ППО «Інженерно-технічних фахівців» від 7 липня 2015 року (а.с.98) відпо-відачу відмовлено у наданні згоди на звільнення [PERSON] з роботи у звязку з тим, що ДП «Украерорух» всупереч ст.42 КЗпП України не забезпечив переважне право позивача на за-лишення на роботі та не дотримався ст.494 КЗпП України. З огляду на це суд вважає, що звільнення [PERSON] з роботи проведено з порушенням ст.43 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави пра-цівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з ч.2 цієї статті при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який роз-глядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього за-робітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачува-ної роботи, але не більш як за один рік. Встановлено, що звільнення позивача з роботи проведено з порушеннями вимог, перед-бачених ст.ст.42, 43 та 492 КЗпП України. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права на працю належить скасувати наказ т.в.о. директора ДП «Украерорух» №170/о від 2 квітня 2015 року та поновити [PERSON] на посаді інженера 2-ї категорії відділу захисту обєктів від актів незаконного втручання служби безпеки ДП «Украерорух» з 2 квітня 2015 року. Крім того, з довідки головного бухгалтера ДП «Украерорух» №7.1.1-525 від 8 квітня 2015 року (а.с.16) вбачається, що розмір середньоденного заробітку позивача становить 379 гривень 31 копійку. Середня кількість його робочих днів за лютий та березень 2015 року ста-новила 21,5 дня ((25 + 18) : 2). Розмір середнього заробітку [PERSON] за 1 місяць становить 8155 гривень 17 копійок (379,31 * 21,5). З дня звільнення його з роботи до ухвалення рішен-ня суду минуло 3,5 місяця. З огляду на це суд вважає, що з ДП «Украерорух» на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28543 гривень 10 копійок (8155,17 * 3,5). Відповідно до ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що у звязку зі звільненням з роботи [PERSON] зазнав душевних пере-живань. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода. З огляду на глибину та тривалість страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір моральної шкоди, запо-діяної позивачу, становить 1000 гривень. Підстави для визначення моральної шкоди в біль-шому розмірі відсутні. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішен-ня, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Встановлено, що на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від оплати судового збору. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час ви-мушеного прогулу обкладаються судовим збором в розмірі 1% від стягнутих грошових кош-тів. Ці вимоги задоволені: з відповідача стягнуті грошові кошти в розмірі 29543 гривень 10 копійок (28543,10 + 1000). З огляду на це суд вважає, що з ДП «Украерорух» в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 295 гривень 43 копійок (29543,10 : 100%).

Outcome: partial