Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» А. К.Кухар звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO] до психіатричної лікарні, яка 25 травня 2017 року о 15 годині 30 хвилин була госпіталізована до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра [PERSON] КЗ «Черкаська обласна лікарня відділення патології вагітності» з ознаками тяжкого психічного розладу, вагітність 23 тижні. 25 травня 2017 року була оглянута лікарем - психіатром [PERSON] у приймальному відділенні КЗ ЧОПЛ, яка підтвердила висновок про необхідність її госпіталізації. 25 травня 2017 року хвора була оглянута комісією лікарів - психіатрів, заступником головного лікаря [PERSON], завідуючої відділенням І.П. Кухар та лікарем - психіатром [PERSON], які підтвердили обґрунтованість на госпіталізацію хворої. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ Кухар І.П. в судовому засіданні зазначила, що хвора страждає на тяжкий психічний розлад, а саме, галюцинаторно-параноїдна симптоматика з наявним мутизмом, вагітність 23 тижні, які обумовлюють її безпорадність та неможливість самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Просила заяву задовольнити. Також вказала, що [PERSON] недієздатною не є, інвалідності по вказаним захворюванням не має, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває. Прокурор заяву про госпіталізацію підтримала та просила її задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. [PERSON] була доставлена до комунального закладу ЧОПЛ 25 травня 2017 року згідно направлення лікаря - психіатра [PERSON] КЗ «Черкаська обласна лікарня відділення патології вагітності» у зв'язку з безпорадністю та неможливістю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 26 травня 2017 року, а саме заступника головного лікаря [PERSON], завідуючої відділенням І.П.Кухар та лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді галюцинаторно-параноїдної симптоматики, які обумовлюють її безпорадність та неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є недієздатною, не має інвалідності на предмет наявних в неї психічних захворювань, окрім того в матеріалах справи відсутні докази періодичного проходження її лікування в психіатричному закладі, також участь самого хворого при розгляді даного питання є обов'язковою. Окрім того, будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих внаслідок встановленого у [PERSON] психічного розладу матеріали справи не містять. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed