Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

До Вишгородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Вишгородської районної державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, в якій після уточнення позовних вимог [PERSON] просить скасувати арешт, накладений на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 1325330). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказане обтяження на весь вказаний будинок було зареєстровано відповідачем на підставі Ухвали Вишгородського районного суду Київської області про забезпечення позову від 06.02.2004 року у справі за позовом [PERSON] до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі про визнання права власності на житловий будинок, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом - недійсним. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.02.2004 року було задоволено позовні вимоги та визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину спірного будинку. Відповідно до договору дарування від 09.06.2004 року, Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] була подарована [PERSON] [PERSON] . На теперішній час він є власником зазначеної частини будинку, накладений арешт порушує його права як власника, а тому просить суд скасувати арешт. Власником іншої Ѕ частини будинку є [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача завідувач Вишгородської районної державної нотаріальної контори Шило О.С.до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, в якій позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, визнати Вишгородську районну державної нотаріальну контору неналежним відповідачем, оскільки відповідач, як виконавець ухвали Вишгородського районного суду, не може прийняти рішення про зняття вищевказаного арешту та виконати його реєстрацію. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.02.2004 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі про визнання права власності на житловий будинок, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом - недійсним, було заборонено провадити дії по відчуженню Ѕ частини житлового будинку в [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності померлому 21.10.02 року - [PERSON] (а.с. 5) Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.02.2004 року було задоволено позовні вимоги та визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку, що належав померлому [INFO] [PERSON] , за адресою - [ADDRESS] , двох сараїв «Б,В», літню кухню «Г», два погреби «Д,Є», дві вбиральні «Ж,З», огорожу «1-3». (а.с. 6) Відповідно до договору дарування від 09.06.2004 року, засвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Єременко Т.М., [PERSON] передала безплатно у власність [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме - вищезгаданий житловий будинок із брусу, житловою площею 24,3 кв.м, загальною площею 65,7 кв.м, 64% зносу, рік забудови 1920, біля будинку розташовані надвірні будівлі: три сараї «Б,В,Л», літня кухня «Г», два погреби «Д, під Е», дві вбиральні «Ж,З», огорожа «1-3», погрібник «Е», що належала на праві приватної власності померлому 21.10.02 року - [PERSON] (а.с.7) У п.2 зазначеного вище Договору зазначено, що цей житловий будинок з надвірними будівлями, що відчужується належить [PERSON] на підставі рішення Вишгородського районного суду від 17.02.2004 року та зареєстрованого у Вишгородському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1 під реєстровим № 17 та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 3959803. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 12) станом на 07.09.2020 року право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] 17.11.2006 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 09.06.2004 року (реєстраційний номер майна (3959803). Окрім того 23.09.2004 року реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора було зареєстровано обтяження - тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1325330, підстава обтяження ухвала Вишгородського районного суду від 06.02.2004 року, об`єкт обтяження: будинок, частина будинку, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Згідно з відповіддю Вишгородського РВ ДВС ЦМУ Міністерства Юстиції (м. Київ), інформація щодо перебування на виконанні виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] відсутня, станом на 07.09.2020 року на виконанні у відділі не перебуває виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] (а.с. 11) Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно до ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Натомість, як було встановлено в судовому засіданні, позивач не був стороною у цивільній справі № Ѕ-456 при розгляді якої на спірне майно було накладено арешт, що позбавляє його можливості звернутися до суду із відповідною заявою про скасування вжитих заходів забезпечення позову в рамках вказаної цивільної справи. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, а також враховуючи, що справа в рамках розгляду якої накладався арешт, розглянута та остаточне рішення у справі виконано, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він не є належним відповідачем у цій справі, оскільки дослідивши матеріали справи в судовому засіданні було встановлено, що 23.09.2004 року саме Вишгородською районною державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження спірного будинку - тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1325330, без зазначення частини цього будинку відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 06.02.2004 року. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved