Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Пруняка В.І., [PERSON], Полонської районної державної адміністрації, Хмельницької області (далі - РДА), третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - Головне управління), в якому просив: визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 04 грудня 2012 року, укладених між [PERSON] та Полонською РДА, площами 37,8470 га (кадастровий номер [NUMBER]), 25,6292 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 30,8540 га (кадастровий номер [NUMBER]), які розташовані за межами населеного пункту на території Котелянської сільської ради Полонського району Хмельницької області; скасувати рішення приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка В.І. від 03.03.2016 року про державну реєстрацію права оренди [PERSON] на вказані земельні ділянки, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідно до наказів Головного управління № 22-4069-СГ, № 22-4070-СГ, № 22-4071-СГ від 25 лютого 2016 року йому було надано у користування на умовах оренди три вищевказані земельні ділянки, а 17.03.2016 року між ним та Головним управлінням були укладені три договори оренди землі. При зверненні 23.03.2016 року до реєстраційної служби для реєстрації права оренди по вищезазначених договорах отримав відмову у зв'язку з тим, що право оренди на зазначені земельні ділянки зареєстровані 03 березня 2016 року за іншим орендарем [PERSON] Вважає, що нотаріусом неправомірно була проведена реєстрація права оренди [PERSON] на спірні земельні ділянки, оскільки на час їх реєстрації змінився власник земель. Крім того, вказав, що договори оренди між [PERSON] та Полонською РДА від 04.12.2012 року укладені з порушенням законодавства - без затвердження технічної документації з нормативно грошовою оцінкою землі, а тому оспорюванні договори оренди землі, суперечать вимогам ст.ст.13, 23 Закону України «Про оцінку земель», ст.15 Закону України «Про оренду землі», отже підлягають визнанню недійсними. У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати накази Головного управління № 22-4069-СГ, № 22-4070-СГ, № 22-4071-СГ від 25 лютого 2016 року про надання у користування на умовах оренди земельних ділянок площами 37,8470 га, 25,6292 га та 30,8540 га для [PERSON] Свою вимогу обґрунтовував тим, що згідно договорів оренди від 04.12.2012 року являється користувачем згаданих земельних ділянок. Однак, у зв'язку зі змінами в земельному законодавстві щодо зміни розпорядників земель (РДА на територіальні органи Держземагенства/Держгеокадастру на реєстраційні служби та інші), об'єктивно не мав можливості зареєструвати право оренди. При зверненні до реєстраторів отримував відмови, оскільки за територіальним органом центральної влади з питань земельних ресурсів не було зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки. Після того, як 19.02.2016 року Головне управління зареєструвало право власності держави на ці земельні ділянки, то при зверненні 29.02.2016 року до приватного нотаріуса Пруняка В.І. останнім було здійснено реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки, а тому вважає, що укладені з ним договори оренди чинні, а прийнятті відповідачем накази є незаконними. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти позову [PERSON] заперечував. Представник [PERSON] заявлені ними вимоги в позові підтримав, а в позові [PERSON] просив відмовити. Полонська РДА вважає, що позов [PERSON] не ґрунтується на вимогах закону,тому є безпідставним. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, а в позові [PERSON] - відмовити. Приватний нотаріус Пруняк В.І., а також представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Полонському районі в судові засідання не з'явилися. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що розпорядженням Полонської РДА від 30 листопада 2012 року № 534/2012-р було вирішено затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та передати йому в оренду спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства. 04 грудня 2012 року між [PERSON] та Полонською РДА укладено договори оренди строком на 25 років на земельні ділянки площами 37,8470 га (кадастровий номер [NUMBER]), 25,6292 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 30,8540 га (кадастровий номер [NUMBER]) та підписано акти приймання передачі земельних ділянок. Відповідно до п.43 даних договорів - він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 28 жовтня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] в реєстрації права оренди земельних ділянок площею 37,8470 га, 25,6292 га та 30,8540 га було відмовлено через відсутність на них державної реєстрації права власності. Державним реєстратором відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 лютого 2016 року на спірні земельні ділянки було зареєстровано право власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. 03 березня 2016 року приватним нотаріусом Пруняком В.І. було зареєстровано право оренди на вищезгадані земельні ділянки за [PERSON] згідно його заяви. Разом з тим, 25 лютого 2016 року Головне управління видало накази № 22-4069-СГ, № 22-4070-СГ, № 22-4071-СГ, відповідно до яких [PERSON] надано у користування на умовах оренди земельні ділянки площами 37,8470 га (кадастровий номер [NUMBER]), 25,6292 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 30,8540 га (кадастровий номер [NUMBER]), на підставі яких між ними 17 березня 2016 року було укладено три договори оренди землі. 23 березня 2016 року [PERSON] звернувся до реєстраційної служби для реєстрації права оренди на земельні ділянки, однак 25 березня 2016 року йому було відмовлено у зв'язку з тим, що оренда на зазначені земельні ділянки зареєстрована за іншим орендарем - [PERSON] З приводу обґрунтованості вимог [PERSON] щодо визнання недійсними оспорюваних ним договорів оренди земельних ділянок, укладених між [PERSON] та Полонською РДА 04.12.2012 року, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року (справа 6-115ц/14). Крім цього, суд зазначає, що згідно до роз'яснень викладених у постанові Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (пункт 5) - відповідно до статей 215 та 216 ЦК (435-15) вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Оспорювані [PERSON] договори оренди земельних ділянок були вчинені задовго до видання Головним управлінням наказів про надання для нього у користування спірних земельних ділянок, а тому укладення договорів оренди землі між [PERSON] та Полонською РДА ніяким чином не порушували законні права [PERSON] Також суд не знаходить підстав для скасування рішень приватного нотаріуса Пруняка В.І. про здійснення ним державної реєстрації прав оренди земельних ділянок за [PERSON] із наведених в позові підстав, зокрема, що нотаріус реєструючи оспорювані договори оренди землі використав, нормативно грошову оцінку земельних ділянок з розрахунку станом на грудень 2012 року, не врахував вимоги закону щодо розміру орендної плати. З цього приводу слід зазначити, що порядок державної реєстрації, зокрема права оренди земельної ділянки регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Вказаними нормативними акти якими не передбачено, що державний реєстратор, яким також є нотаріус, при здійсненні державної реєстрації права оренди земельної ділянки повинен перевіряти правильність нормативно грошової оцінки земельної ділянки та орендної плати. Як вбачається із матеріалів справи (т.2 а.с.39-55) саме [PERSON] був замовником проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського виробництва, а 09.10.2013 року державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Полонському районі [PERSON] здійснена державна реєстрація спірних земельних ділянок з присвоєнням вищевказаних кадастрових номерів за [PERSON] Таким чином, Головне управління протиправно видало 25.02.2016 року накази № 22-4069-СГ, № 22-4070-СГ, № 22-4071-СГ про надання у користування земельних ділянок, зареєстрованих за [PERSON] - [PERSON], а тому дані накази підлягають скасуванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Головного управління на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved