Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні №2 (надалі ХОПЛ №2) звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 26.06.2016 року о 13 год. 30 хв. за направленням районного психіатра [PERSON] була госпіталізована до ХОПЛ №2, у супроводі доньки та сина. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про те, що [PERSON] протягом останніх 10 днів не спить ночами, тривожна, заявляє, що вона грішна перед всіма людьми землі, що їй потрібно вмерти, намагалася покінчити життя самогубством. На підставі цих відомостей, [PERSON] у приймальному відділенні була оглянута лікарем-психіатром, який зробив висновок про необхідність госпіталізації останньої на стаціонарне лікування, у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів. Усвідомленої згоди на госпіталізацію [PERSON] не дає. Просив госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу - ХОПЛ №2 с.Городище Шепетівського району Хмельницької області у примусовому порядку. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав з підстав, викладених у заяві та суду пояснив, що [PERSON] звернулась самостійно та перебувала на лікуванні у ХОПЛ № 2 з 15.05.2016 року по 27.05.2016 року. Була виписана в задовільному стані. Останні 10 днів стан останньої погіршився. 24.06.2016 року після повторного звернення [PERSON] було призначено амбулаторне лікування. Однак, воно результатів не принесло, оскільки [PERSON] себе хворою не вважає, ліки не приймала, а тому стан її погіршувався. 26.06.2016 року була госпіталізована в примусовому порядку. Стверджував, що [PERSON] страждає психічним розладом у вигляді: шизотипового розладу. Оскільки усвідомлену згоду отримати неможливо, а лікування [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару протягом 2 місяців, просив заяву задовольнити. Представник ХОПЛ №2 лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та суду пояснила, що [PERSON] тривожна, відчуває страх, висловлює відривкові маячні ідеї самозвинувачення, гріховності, переслідування. [PERSON] негативістична, свої переживання повністю не розкриває. Оскільки [PERSON] себе хворою не вважає, але страждає шизотиповим розладом, а тому потребує лікування лише в умовах стаціонару на протязі 2 місяців, просила заяву задовольнити. Прокурор Яремчук С.В. проти задоволення заяви не заперечував, вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] до ХОПЛ №2. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просила госпіталізувати свою матір [PERSON] у психіатричний стаціонар, посилаючись на те, що остання потребує кваліфікованої психіатричної допомоги, надання якої дома вона їй забезпечити не може. [PERSON] за станом здоров'я не змогла брати участь у розгляді заяви, що підтверджується медичним висновком ЛКК №61 від 27.06.2016 року. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, з огляду на таке. Судом встановлено, що 26.06.2016 р. о 13 год. 30 хв. [PERSON], [INFO], жителька с.Судилків Шепетівського району Хмельницької області була госпіталізована до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №2 за направленням районного психіатра Шепетівської ЦРЛ у супроводі дочки [PERSON] Підставою для висновку про необхідність госпіталізації стали відомості про те, що [PERSON] протягом останніх 10 днів не спить ночами, тривожна, заявляє, що вона грішна перед всіма людьми землі, що їй потрібно вмерти, намагалася покінчити життя самогубством. На підставі цих відомостей, [PERSON] у приймальному відділенні була оглянута лікарем-психіатром [PERSON], яка зробила висновок про необхідність госпіталізації останньої на стаціонарне лікування, у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів. Усвідомленої згоди на госпіталізацію [PERSON] не дає. На момент огляду комісії лікарів-психіатрів [PERSON] доступна формальному контакту з труднощами, на запитання відповідає неохоче, однослівно, після неодноразової стимуляції. Тривожна, відчуває страх. Стверджує, що вона грішна, бо наробила багато зла людям. Висловлює відривкові маячні ідея самозвинувачення, гріховності, переслідування. Негативістична, свої переживання повністю не розкриває. Настрій знижений. Заявила, що таким як вона не місце жити на землі. Емоційно не адекватна, критика до свого стану відсутня. На основі вищевикладеного, комісія лікарів 27.06.2016 року зробила висновок, що [PERSON] страждає психічним розладом у вигляді - шизотипового розладу. Вказані обставини підтверджуються висновком ХОПЛ № 2 про медичне обстеження [PERSON] №19 від 27.06.2016 року, висновком ЛКК № 61 від 27.06.2016 року, поясненнями лікарів-психіатрів [PERSON], [PERSON], даними медичної карти стаціонарного хворого № 280. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з висновком медичного обстеження, пояснень лікарів-психіатрів, лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] страждає психічним розладом, своїми діями являє небезпеку для себе та оточуючих, її лікування можливе тільки в умовах стаціонару, що є підставою для її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку строком до 2 місяців. На підставі ст.ст. 4, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved