Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

В січні 2020р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1) до відповідача АТ «Агропросперіс Банк», в якому просив суд: - визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому письмової відповіді про результати розгляду його заяви від 03 грудня 2019р.; - зобов`язати відповідача письмово повідомити позивача про результати перевірки його заяви від 03 грудня 2019р. і суть прийнятого рішення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ним було надіслано на адресу відповідача заяву від 03 грудня 2019р., в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якій позивач вимагав від відповідача добровільно виконати належним чином судові рішення від 13 листопада 2018р. та від 13 лютого 2019р. Однак, у строки встановлені законом відповідач не повідомив позивача про результати розгляду його заяви і не надав відповідну відповідь. На думку позивача зазначена бездіяльність відповідача є незаконною, а тому з метою захисту свого порушеного права позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020р. відкрито провадження поправі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 вересня 2020р., 15 лютого 2021р. на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача щодо відзиву відповідача (а.с. 27, 46). 14 вересня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 29-32), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами не регулюються Законом України «Про звернення громадян». Також стороною відповідача було подано до суду клопотання про забезпечення судових витрат. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, позивач [PERSON] звернувся до відповідача з заявою від 03 грудня 2019р. (а.с. 5), яку надіслав поштовим зв`язком. За змістом ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 цього Закону). Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Результатом розгляду та вирішення звернень є письмова відповідь (п.6 ч.1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. В порушення зазначених норм, відповідач письмової відповіді на заяву позивача від 03 грудня 2019р. не надав, будь-яких повідомлень про продовження терміну розгляду цієї заяви, позивачу не направив. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,8 грн.

Outcome: approved