Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

В серпні 2020 року позивач Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила виселити відповідача з самоправно зайнятої квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Судові витрати просили покласти на відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до листа Управління комунального майна та приватизації від 18.02.2020 № 1982 будинок по [ADDRESS] рішенням 35 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 27.04.2005 прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 174/09 затверджене «Тимчасове положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняється в місті Харкові». Згідно з зазначеним Положенням надання громадянам житла з числа звільнених житлових приміщень здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України, діючих на теперішній час Житлового кодексу УРСР, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, Закону України «Про житловий фонд соціального призначення». Питання, пов`язані з обліком та розподілом ізольованих житлових приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства України. Таким чином, саме Харківська міська рада, як власник будинку, а відтак і неприватизованої квартири [ADDRESS] має всі підстави для подання даної позовної заяви. Відповідно до інформації дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс», квартира [ADDRESS] ізольована, розташована на 6-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, житловою площею 12,94 кв.м, загальною площею 21,5 кв.м. В квартирі зареєстрованих осіб немає, права власності на вказану квартиру не зареєстровано, відомості щодо приватизації відсутні. З матеріалів КП «Жилкомсервіс» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] без будь-яких правовстановлюючих документів на дане житлове приміщення мешкає [PERSON] . Проте, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Приписами дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] пропонувалося звільнити самовільно зайняту квартиру, дані приписи нею ігнорувалися. Харківська міська рада, як власник, не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, оскільки ним незаконно фактично володіє відповідач по справі, який самоправно вселився до нього, використовує його під власні потреби, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна. Виконавчими комітетами Харківської міської ради не приймалось рішення щодо надання вказаного жилого приміщення відповідачу. Договір найму з відповідачем не укладався. Також не видавався відповідачу ордер на це приміщення, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради є законним власником зазначеної квартири, однак не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, не має до нього доступу, оскільки [PERSON] ігнорує звернення про необхідність звільнити самовільно заняту квартиру, яка належить територіальній громаді м. Харкова, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна. Ухвалою суду від 07.08.2020 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року задоволене клопотання позивача та витребувано у Головного управління ДФС у Луганській області інформацію про ідентифікаційний номер платника податків відповідача по справі [PERSON] . Представник позивача, який діє на підставі виданої довіреності, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, однак зазначила, що працювала в юридичному відділі фабрики «Ера», була прописана в двох кімнатах. Потім за сімейними обставинами повернулася до міста Антрацит Луганської області. Після повернення до м. Харкова усно домовилася з начальником ЖЕК № 175 про вселення в кімнату тодішнього гуртожитка. Квартира однокімнатна, жила площа 13 кв.м. Навіть тимчасової прописки не мала, договір найму не укладала. На квартиру не відкритий особовий рахунок, квитанції за комунальні послуги не надходили, сплачувала лише за світло. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно з рішенням ХХХV сесії ІV скликання Харківської міської ради від 27.04.2005 р. № 63/05, Про комунальну власність м. Харкова, копія якого знаходиться в матеріалах справи, житловий будинок по [ADDRESS] , переданий до комунальної власності територіальної громади м. Харкова (а.с. 14-15). З Інформації начальника дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що з моменту прийняття житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на баланс підприємства КП «Жилкомсервіс» на квартиру [ADDRESS] особовий рахунок ніколи не відкривався. З моменту прийняття будинку за адресою [ADDRESS] , в даній квартирі самовільно проживає [PERSON] , правовстановлюючих документів на квартиру немає. Квартира неодноразово подавалася як самовільно заселена (а.с.18, 26). Відповідно до інформації КП «Жилкомсервіс», квартира [ADDRESS] ізольована, розташована на 6-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, житловою площею 12,94 кв.м, загальною площею 21,5 кв.м та належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Також просили Харківську міську раду вжити заходів щодо вирішення питання про правомірність зайняття гр. [PERSON] квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.04.2020 у квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2020, інформації Управління комунального майна та приватизації від 18.02.2020 № 1982 та листа КП «Харківське міське БТІ» від 26.02.2020 № 2423/04-08/20 право власності на вказану квартиру не зареєстровано, відомості щодо приватизації відсутні. З матеріалів КП «Жилкомсервіс» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] без будь-яких правовстановлюючих документів на дане житлове приміщення мешкає [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Вищенаведене підтверджується актами обстеження самовільно зайнятої житлової площі від 17.02.2020, 05.03.2020 дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс». Факт проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , також встановлено із залученням дільничного інспектора поліції (лист КП «Жилкомсервіс» від 04.06.2020 № 16093/2/07-05). Проте, як встановлено судом, та не заперечувалося відповідачем [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Приписами дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» від 28.02.2019, 06.03.2020, від 10.03.2020, від 12.03.2020, від 08.05.2020, [PERSON] пропонувалося звільнити самовільно зайняту квартиру, дані приписи нею ігнорувалися. Статтею 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Харківська міська рада, як власник, не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, оскільки ним незаконно фактично володіє відповідач по справі, яка самоправно вселилася до нього, використовує його під власні потреби, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна. Статтею 51 Житлового кодексу Української РСР визначено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Виконавчими комітетами Харківської міської ради не приймалось рішення щодо надання жилого приміщення відповідачу. Договір найму вказаного жилого приміщення з відповідачем не укладався. Також не видавався відповідачу ордер на це приміщення, який відповідно до вимог ст. 58 Житлового кодексу Української РСР є єдиною підставою для заселення в надане жиле приміщення. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами про визнання права користування спірним житловим приміщенням до суду не зверталася. Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради є законним власником зазначеної квартири, однак не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, не має до нього доступу, оскільки [PERSON] ігнорує звернення про необхідність звільнити самовільно заняту квартиру, яка належить територіальній громаді м. Харкова, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Харківської міської ради до [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved