Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 06.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/035-43/60213, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 31 680, 00 доларів США строком до 06.05.2015 року із сплатою 12, 95 % річних. Додатковою угодою № 1 від 06.04.2009 року до кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року врегульовано заборгованість [PERSON] шляхом запровадження кредитних канікул, тимчасового зменшення розміру щомісячного платежу. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені кредитним договором. Станом на 01.10.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 171 852, 76 доларів США, з яких: 20 062, 89 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 991, 27 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, 140 798, 60 доларів США - пеня. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року в розмірі 171 852, 76 доларів США, що еквівалентно станом на 01.10.2014 року 2 226 389, 97 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником позивача суду надана заява про розгляд справи у його відсутність із зазначенням про можливість заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місцёе розгляду справи. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, не повідомлено причини неявки. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/035-43/60213, відповідно до якого банк зобов'язався надати останній кредит в розмірі 31 680, 00 доларів США строком до 06.05.2015 року із сплатою 12, 95 % річних. (а.с. 14-22) Між сторонами було визначено графік повернення кредиту та інших платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту. (а.с. 18-22) Відповідачем отримано кредит в сумі 31 680, 00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № OVOL45836 від 07.05.2008 року та заявою на видачу готівки № 0AGM47533. (а.с. 12, 13) Згідно п. 5.1. кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Згідно п. 14.2. вище вказаного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобов'язань згідно умов викладених у кредитному договорі. Якщо інше не встановлено законодавством України, позичальник несе відповідальність за виконання договору всім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернення стягнення. Згідно п. 14.3. кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання не було виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата пені здійснюється в строки, передбачені для здійснення щомісячних платежів за кредитом або в будь-який інший день за згодою позичальника і кредитора. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання. Згідно п. 14.4. кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року за фактом невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом 30 календарних днів з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Невиконання позичальником вимог кредитора протягом встановленого строку для одержання відшкодування з майна позичальника, або звернення до застоводавців/майнових поручителів позичальника згідно до чинного законодавства України та умов відповідних договорів, що забезпечують виконання зобов'язань позичальником перед кредитором. 06.05.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року, якою врегульовано заборгованість відповідача шляхом запровадження кредитних канікул, тимчасового зменшення розміру щомісячного платежу, а також викладено у новій редакції графік повернення кредиту. (а.с. 23-25) Відповідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». (а.с. 4-8) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року борг [PERSON] станом на 01.10.2014 року становить 171 852, 76 гривень, що еквівалентно 2 226 389, 97 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 20 062, 89 доларів США, що еквівалентно 259 919, 11 гривень, заборгованість по відсотках - 10 991, 27 доларів США, що еквівалентно 142 394, 30 гривень, пеня - 140 798, 60 дол. США, що еквівалентно 1 824 076, 56 гривень. (а.с. 9-10) Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим. НБУ 01.10.2014 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 1 дол.США = 12, 955218 гривень. Судом перевірено розрахунок заборгованості по кредитному договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 рокуперед позивачем і встановлено його відповідність умовам цього договору. На адресу [PERSON] позивачем направлялась вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань. (а.с. 26, 26 (зворот)) Однак, вимоги позивача залишились без належного реагування. Судом встановлено, що заборгованість по кредитному договору перед позивачем не погашена. Протягом тривалого часу належних розрахунків [PERSON] не веде, відповідно ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачем на підставі п. 14.3. кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року нараховано пеню в сумі 140 798, 60 доларів США. Суд вважає за можливе і необхідне зменшити розмір неустойки до 31 054, 16 доларів США. При зменшенні розміру неустойки судом враховано: ступінь виконання зобов'язань боржником; відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання; значне перевищення розміру пені, яка становить 140 798, 60 доларів США згідно розрахунку позивача, розміру боргу, який становить 31 054, 16 доларів США. На дані обставини також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 27 Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Представник позивача не надав суду належних доказів спричинення значних збитків для банківської установи у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків за кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за кредитним договором № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року відповідач не бажає, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Отже, суд, дійшов висновку про наявність складу цивільного правопорушення з боку відповідача, водночас вирішив, що з урахуванням засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, сума заявленої пені має бути зменшена та підлягає стягненню в розмірі 31 054, 16 доларів США, що станом на 01.10.2014 року еквівалентно 402 313, 41 гривень, та дорівнює сумі заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, згідно кредитного договору № 014/035-43/60213 від 06.05.2008 року загальної суми заборгованості в розмірі 62 108, 32 доларів США, що еквівалентно станом на 01.10.2014 року 804 626 (вісімсот чотири тисячі шістсот двадцять шість) гривень 82 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 20 062, 89 доларів США, що еквівалентно 259 919, 11 гривень, 10 991, 27 доларів США, що еквівалентно 142 394, 30 гривень - заборгованість по сплаті відсотків, 31 054, 16 доларів США, що еквівалентно 402 313, 41 гривень - пеня. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 109 744, 44 доларів США, що еквівалентно 1 421 763, 14 гривень, слід відмовити, враховуючи вищевикладене. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 320, 56 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (36, 14%). Решту судового збору в сумі 2 333, 44 гривень слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial