Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Головний лікар психіатричного закладу свою заяву, подану на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» мотивує тим, що 31.03.2017 р.\~ о 09 год. 15 хв. [PERSON], [INFO], мешканка м. Суми, пр. Лушпи, 9/47 надійшла повторно до гострого психіатричного відділення за самозверненням у супроводі опікуна. Після огляду [PERSON] комісією лікарів психіатрів зроблено висновок, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Лікування можливе лише в стаціонарних умовах, а ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, особа позбавлена дієздатності і не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на необхідному рівні вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала і просила задовольнити. Зазначила, що [PERSON] становить безпосередню небезпеку для себе, потребує лікування, яке може бути надано у медичному закладі. Законний представник, опікун [PERSON] підтримала заяву і просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки після проходження чергового курсу лікування поїхали у село, звідки [PERSON] втекла, перебувала у розшуку. [PERSON] просила покласти її до лікарні. Прокурор Краснобрижа М.В. заяву підтримала і просила задовольнити. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням народного суду м. Суми від 12.12.1973 р. [PERSON] визнано недієздатною. На підставі рішення виконавчого комітету Зарічної районної ради народних депутатів № 66 від 25.04.1996 р. опікуном [PERSON] є [PERSON] (а.с. 5 - 6). [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с. 10). 31.03.2017 р. після госпіталізації до Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. О.В. Співака» комісією лікарів-психіатрів проведено огляд [PERSON] встановлено, що остання страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У звязку з загостренням тяжкого психічного захворювання лікування пацієнта можливо лише в стаціонарних умовах, а ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, особа позбавлена дієздатності та не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на необхідному рівні, тому потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку (а.с. 4). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. З огляду на Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) (справа № 1-1/2016), особа яка визнана в установленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду і за наявності підстав визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Зважаючи на встановлені факти, наведені норми права, оскільки [PERSON] є недієздатною, відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 31.03.2017 р. страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, за своїм психічним станом потребує стаціонарного лікування, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а тому потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. За наведених підстав заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved