Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 29 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2020 року матеріали справи передано до провадження судді Кондратенко О.О. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-595, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2020 року матеріали справи передано до провадження судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 червня 2006 року між сторонами укладено шлюб, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . З 2018 року сторони шлюбних відносин не підтримують та проживають окремо, син залишився на повному утриманні позивача, що вимагає від неї значних витрат на придбання продуктів харчування, одягу ліків. 07 грудня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач з вимогами позовної заяви не погоджується та зазначає про те, що сторони дійсно припинили спільне проживання з весни 2020 року, проте шлюб між ними не розірвано. Відповідач бере участь в утриманні спільної дитини та її вихованні, зокрема дитина часто відпочиває та проводить час з батьком. Відповідачем придбано дитині мобільний телефон та сім-картку. Крім цього, дитина двічі на рік за рахунок та разом із відповідачем відпочиває у Державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» Міністерства охорони здоров`я України». Зазначає про те, що позивач не зверталася до відповідача з пропозицією укласти договір про сплату аліментів і врегулювання питання про утримання дитини. Крім цього, відповідач має незадовільний стан здоров`я, постійно звертається за медичною допомогою, також на утриманні відповідача є мати похилого віку, [PERSON] , [INFO] . На думку відповідача стягнення аліментів на користь дитини буде суперечити інтересам дитини, оскільки відповідач і без нього приймає участь в утриманні дитини, а пошук додаткових коштів на виконання рішення суду вимагатиме від відповідача додаткових зусиль, тоді як позивач не довела порушення її прав, або прав дитини, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Під час розгляду справи від позивача надійшла відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач не заперечує існування нормальних відносин між батьком та сином, а також не заперечує проти їх вільного спілкування, що безумовно відповідає найкращим інтересам дитини. Проте, позивач наголошує на тому, що підтримання сімейних відносин між батьком та дитиною не може підміняти собою обов`язку щодо утримання дитини, який батьки повинні нести спільно. Крім цього, позивач також звернула увагу суду на відсутності підтвердження витрат відповідача на утримання, розвиток та навчання дитини, у той час як утримання дитини у зв`язку із станом її здоров`я вимагає постійних витрат, які позивач вимушена нести самостійно. 21 грудня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення, у яких представником відповідача викладено позицію щодо оцінки доказів, наданих позивачем. В судове засідання з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони з 02 червня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №437. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 21 серпня 2009 року у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , про що зроблено актовий запис №1593. Як вбачається із змісту позову, позивач звернулась з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 29 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У відповідності до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує малолітній вік та стан здоров`я дитини, яке вимагає від позивача самостійно нести тягар витрат щодо підтримання здоров`я дитини, необхідність яких підтверджується матеріалами справи. Суд відхиляє посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я, який вимагає постійної медичної допомоги, оскільки відповідачем не доведено існування вказаних обставин, а також у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти. Крім цього, представник відповідача в судовому засіданні не надав доказів перебування на утриманні відповідача непрацездатних осіб. Тому, вважаю, що стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходу є підставним та підлягає до задоволення. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оцінюючи посилання представника відповідача на необхідність визначення аліментів у частці від доходу, суд враховує положення ч. 3 ст. 181 СК України, за приписами якої, аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених у ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачу за подання позову потрібно було сплатити 840,80 грн. за заявлену вимогу немайнового характеру, які підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved