Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 29 березня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/0708М1Г, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 9500 грн. на строк до 28 березня 2010 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця в період сплати щомісячними платежами, які складаються із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат у відповідності до кредитного договору. У звязку з порушенням Позичальником умов договору станом на 16 липня 2015 року заборгованість перед банком становить 19033 грн. 69 коп.: 5146 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 5247 грн. 03 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 7495 грн. 76 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань; 250 грн. штраф (фіксована частка); 894 грн. 46 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 березня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) (правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір №1/0708М1Г, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 9500 грн. на строк до 28 березня 2010 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 22% річних. Погашення заборгованості згідно з умовами договору здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору (а.с 9-11). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 16 липня 2015 року становить 10393 грн. 47 коп.: 5146 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 5247 грн. 03 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.4-5). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Так п. 6.1 кредитного договору встановлено, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. Згідно з розрахунком позивача за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 16 липня 2015 року нараховану пеню в сумі 7495 грн. 76 коп. (а.с.4-5). Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пені законними та обґрунтованими. Пунктом 6.6. кредитного договору передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, у звязку з чим Банк буде змушений звернутися до суду, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Позивачем надано розрахунок штрафу: 250 грн. (фіксована частина) та 894 грн. 46 коп. (процентна складова). При цьому процентна складова, а саме 5% розрахована від ціни позову, в тому числі, на суму пені. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобовязання, а не сумою заборгованості. Нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У звязку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитними коштами. А тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства та умовам договору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 250 грн. фіксована складова штрафу та 5% від суми заборгованості (10393 грн. 47 коп.) 519 грн. 67 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial