Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] страждає на розумову відсталість з епісиндромом, знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 23.10.2017 року. Багаторазово знаходився на лікуванні в неврологічних та психіатричних стаціонарах з приводу судомних нападів, порушень поведінки. Є інвалідом 1 групи безстроково. Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25.10.2013 року визнаний недієздатним. Опікунами призначено батько хворого [PERSON], мати хворого [PERSON]. Остання госпіталізація з 29.02.2016 року по 07.03.2016 року з діагнозом: «Помірна розумова відсталість». Поточна госпіталізація з 29.02.2016 року по 07.03.2016 рік з діагнозом: «Помірна розумова відсталість (неглибока імбецильність) внаслідок перинатальної енцефалопатії, епісиндром». Поточна госпіталізації пов'язана з погіршенням психічного стану: почастішали епілептичні напади, проявляє роздратованість, агресивність до батьків, перехожих на вулиці, б'ється. Госпіталізований за заявою матері-заявника [PERSON], як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Дав згоду на госпіталізацію. Відповідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 24.10.2017 р. [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад в формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок перинатальної енцефалопатії з епісиндромом та порушенням поведінки, примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Приймаючи до уваги, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок перинатальної енцефалопатії з епісиндромом та порушенням поведінки, примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. Прокурор заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавлених осіб, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON], [INFO], знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 23.10.2017 року. Страждає на розумову відсталість з епісиндромом. Багаторазово знаходився на лікуванні в неврологічних та психіатричних стаціонарах з приводу судомних нападів, порушень поведінки. Є інвалідом 1 групи безстроково. Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25.10.2013 року визнаний недієздатним. Опікунами призначено батько хворого [PERSON], мати хворого [PERSON]. Остання госпіталізація з 29.02.2016 року по 07.03.2016 року з діагнозом: «Помірна розумова відсталість». Поточна госпіталізація з 29.02.2016 року по 07.03.2016 рік з діагнозом: «Помірна розумова відсталість (неглибока імбецильність) внаслідок перинатальної енцефалопатії, епісиндром». Поточна госпіталізації пов'язана з погіршенням психічного стану: почастішали епілептичні напади, проявляє роздратованість, агресивність до батьків, перехожих на вулиці, б'ється. Госпіталізований за заявою матері-заявника [PERSON], як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Дав згоду на госпіталізацію. Відповідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 24.10.2017 р. [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад в формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок перинатальної енцефалопатії з епісиндромом та порушенням поведінки, примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра [PERSON], зокрема, про те, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок перинатальної енцефалопатії з епісиндромом та порушенням поведінки, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved