Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], яка померла 27 квітня 2005 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2005 року помер її батько [PERSON], а 27.04.2005 року померла баба, мати її батька [PERSON] Їй на прикінці 2017 року, від тітки [PERSON] стало відомо, що баба [PERSON] мала право на земельну частку (пай), хоча, раніше, при спілкуванні з родичами, неодноразово повідомлялось, що після померлої не залишилось жодного спадкового майна. Тому, ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини до нотаріуса не звертався і спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. У встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки про наявність спадкового майна їй стало відомо лише в 2017 році. Проте, вона і не могла звернутися раніше, через постійне перебування за межами України. Представник позивача направив до суду заяву якою підтримав позовні вимоги за обставин на їх обгрунтування та просив позов задовольнити та розглянути у відсутності сторони позивача. Представник відповідача Старосинявської селищної ради направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 23.01.2005 року в м. Хмельницький, про що зроблено відповідний актовий запис за № 148, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 255436 виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції 25.01.2005 року. Позивач [PERSON], [INFO], являється дочкою померлого [PERSON], що підтверджується даними її свідоцтва про народження серії 1-БВ № 320993, виданого (повторно) Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 15.05.2018 року. У відповідності з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020049597 від 27.04.2018 року, прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ №005557, виданого 28.04.2005 року Пилявською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області [PERSON], 27 квітня 2005 року померла. [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0176369, на підставі рішення Старосинявської райдержадміністрації від 02.04.1996 року №173-р, мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Дружба» с. Пилява, розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний сертифікат зареєстровано 12.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №717. Листом - відмовою приватного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу [PERSON] від 13.04.2018 року № 314/01-16 позивачу на звернення про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті баби [PERSON], яка померла 27.042005 року, в порядку представлення її батька [PERSON], який помер 23.01.2005 року, повідомлено, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа до майна померлої 27.04.2005 року [PERSON] не відкривалася, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53028299 від 20.08.2018 року. Позивач зазначає, що про існування спадкового майна, після смерті її баби [PERSON] тривалий час не було відомо, а сертифікат на вище згадану земельну частку (пай) був знайдений, лише у 2017 році, та відповідно до копій (що містяться в матеріалах справи) паспорта позивача [PERSON] з відміток в якому, вбачається часте і довготривале перебування за межами України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивач юридично не була обізнана з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, не знала про наявність спадкового майна, тривалий час перебувала за межами України, враховуючи те, що позов визнається відповідачем ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved