Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

До Василівського районного суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області. В позовній заяві позивач вказує, що 12 жовтня 2015 року помер [PERSON], який мешкав в с. Балки Василівського району Запорізької області по вул.1 Травня ,буд.183. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розміром 5,30 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області. На вищевказане спадкове майно спадкодавцем був складений заповіт, яким він всю земельну ділянку площею 5,30 га заповідав [PERSON]. Цей заповіт був посвідчений в [PERSON] сільській раді Василівського району Запорізької області від 28 березня 2012 року за реєстровим номером 36. 17 грудня 2015 року позивач звернувся до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори (функції якої наразі виконує [PERSON] державна нотаріальна контора) із заявою про прийняття спадщини, де і була заведена спадкова справа за №208\\2015 р. Спадкоємці на обов'язкову частку в спадку відсутні. 04 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до держнотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що був втрачений оригінал акту на право приватної власності на землю, і ним була надана лише завірена згідно з оригіналом копія вищевказаного акту. Оригінал акту був виданий спадкодавцю 08 жовтня 2002 року за IV-ЗП №0102063 [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області та був зареєстрований в книзі записів державних актів на землю за №695, але він був втрачений, тому позивач змушений був звернутися до управління Держгеокадастру у Василівському районі, де йому видали копію другого примірника акту. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку розміром 5,30 га розташованої на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, що належала померлому 12 жовтня 2015 року [PERSON] на підставі державного акту IV-ЗП №012063, виданого [PERSON] сільрадою від 08 жовтня 2002 року, в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 12 жовтня 2015 року помер [PERSON], який мешкав в с. Балки Василівського району Запорізької області по вул.1 Травня ,буд.183. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розміром 5,30 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області. На вищевказане спадкове майно спадкодавцем був складений заповіт, яким він всю земельну ділянку площею 5,30 га заповідав [PERSON]. Цей заповіт був посвідчений в [PERSON] сільській раді Василівського району Запорізької області від 28 березня 2012 року за реєстровим номером 36. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 17 грудня 2015 року позивач звернувся до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори (функції якої наразі виконує [PERSON] державна нотаріальна контора) із заявою про прийняття спадщини, де і була заведена спадкова справа за №208\\2015 р. Спадкоємці на обов'язкову частку в спадку відсутні. 04 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 05 жовтня 2016 року №577/02-31 йому було відмовлено в зв'язку з тим, що був втрачений оригінал акту на право приватної власності на землю, і ним була надана лише завірена згідно з оригіналом копія вищевказаного акту. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЗП №0102063 був виданий спадкодавцю 08 жовтня 2002 року [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області та був зареєстрований в книзі записів державних актів на землю за №695, але він був втрачений, тому позивач змушений був звернутися до управління Держгеокадастру у Василівському районі, де йому видали копію другого примірника акту. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]І,, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування вказаної земельної ділянки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved