Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В червні 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] 36160,05 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 17.01.2014 року у м.Комсомольську з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, і застрахованому транспортному засобу «Volkswagen Polo» було завдано механічних пошкоджень на суму 86878,85 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а пошкоджений автомобіль за договором добровільного страхування автотранспорту у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». На виконання умов договору позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 86160,05 грн. Враховуючи, що ліміт відповідальності відповідача було встановлено на рівні 50000 грн., різницю виплаченого відшкодування прохає стягнути з [PERSON] в порядку регресу. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи представник позивача в судове засідання не зявився, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Заявлені ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» позовні вимоги, представником позивача були підтримані у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на ту обставину, що дорожньо-транспортна пригода сталась за обопільної вини водіїв. Представник відповідача [PERSON] в суді наполягала на призначенні у справі автотехнічної експертизи за для розмежування обсягу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди та визначення частки відповідальності відповідно до ступеня їх вини. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши приєднані письмові докази, суд встановлено наступне. 17 січня 2014 року близько 16 год. 05 хв. на перехресті вулиць Радянська-Добровольського у м.Комсомольську (Горішні Плавні) [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при виконанні повороту ліворуч на смузі зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] (під керуванням водія [PERSON]В.), що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.18). Зазначене судове рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 28.02.2014 року. Як убачається з матеріалів справи, 23.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], терміном до 22.10.2018 року. Згідно з наданим страховим актом №00134815 від 06.05.2014 року складеним ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» розмір матеріального збитку за страховим випадком від 17.01.2014 року склав 86878,85 грн., а розмір страхового відшкодування з урахуванням франшизи склав 86160,05 грн. (а.с.50) та був виплачений позивачем страхувальнику ТОВ «Порше Лізинг Україна», що підтверджується відповідним платіжним дорученням за №008178 від 07.03.2014 року (а.с.51). За змістом довідки про дорожньо-транспортну пригоду, виданої ВДАІ Комсомольського МВ (а.с.17) ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком до 26.10.2014 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. Встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на наступне. Виходячи із загальних підстав відповідальності за завдану шкоду, визначених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, суд вважає встановленою вину відповідача у пошкодженні застрахованого транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER]. Нормами ст.1188 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (частина 2 ст.9 Закону). Згідно із ст.22 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» підлягає до стягнення 36160,05 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (86160,05 грн. 50000 грн.) в порядку регресу. Заперечуючи проти позову та наполягаючи на проведенні експертного дослідження, адвокат [PERSON] послалась на необхідність визначення обсягу відповідальності винних осіб. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, як такі що ґрунтуються на вільному та хибному тлумаченні нею чинного законодавства. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, і в контексті ст.61 ЦПК України є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову. Належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень проти позову відповідачем не надано. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. Так, суд присуджує позивачу понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно із приєднаним до матеріалів справи оригіналом платіжного доручення (а.с.4) при зверненні до суду позивачем було сплачено 1378 грн. судового збору, за вірно визначеною ставкою для позовів майнового характеру юридичних осіб. Вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved