overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2960. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя та на взаємовідносини між подружжям, що негативно впливає на емоційний та моральний стан кожного з подружжя, внаслідок чого постійно виникали непорозуміння, сварки, скандали. З 2018 року сторони проживають окремо. Сім`я розпалась, кожний з подружжя живе окремим життям, зберегти її неможливо, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] \~в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб, справу розглядати у її відсутність, судові витрати не стягувати. Після розірвання шлюбу прізвище їй залишити « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, 07.12.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2960 (а.с.4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя та на взаємовідносини між подружжям, що негативно впливає на емоційний та моральний стан кожного з подружжя, внаслідок чого постійно виникали непорозуміння, сварки, скандали. Сторони не проживають разом з 2018 року, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання\~шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.07.1997 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1475. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, несхожість характерів. Відповідач зловживає спиртними напоями, не бажає ходити на роботу та належним чином забезпечувати сім`ю. Позивач вважає, що сім`я розпалась, оскільки на даний час шлюбні стосунки припинені, сторони не проживають з серпня 2018 року, тому зберегти її неможливо, внаслідок чого позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані сторонами заяви та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 25.07.1997 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1475 (а.с.9). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, несхожість характерів. Відповідач зловживає спиртними напоями, не бажає ходити на роботу та належним чином забезпечувати сім`ю. Шлюбні стосунки припинені, сторони з серпня 2018 року проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Позивач зазначає, що спільне життя між подружжям не склалось. Подружні стосунки сторони не підтримують. Подальше збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить інтересам позивача. Справу за позовом [PERSON] призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження сторони надали заяви про проведення розгляду за їх відсутності. При цьому позивач заявив про підтримання позову, а відповідач - про його визнання (вхід. №№ 36689 та 36688). Визнання позову відповідачем є умовою для ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження у відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України. Розгляд справи по суті проводиться за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи суд встановив, що шлюб між громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03 червня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1094 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Як зазначалося вище, позовна заява про розірвання шлюбу надійшла до суду в травні 2019 року. Станом на 23 липня 2019 року сторони наполягають на його розірвані. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 вересня 2006 року він (позивач) перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який було розірвано та 16 березня 2012 року ним отримано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вони (сторони) мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] . В цьому році відповідачка повідомила йому (позивачу) що [PERSON] не є його сином. Тому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] № 55 від 15 грудня 2006 року, зобов`язати відділ ДРАЦС Бородянського району Київської області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та підтвердила, що позивач не є біологічним батьком її дитини. Вислухавши сторони, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 23 вересня 2006 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який було розірвано 22 жовтня 2010 року та 16 березня 2012 року позивачем отримано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.6-7). В період перебування у шлюбі [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , в актовому записі про народження якого № 55, складеному 15 грудня 2006 року Клавдієво-Тарасівською селищною радою Бородянського району Київської області, та, відповідно, у його свідоцтві про народження батьком дитини вказано позивача [PERSON] (а.с.8). Згідно ч.2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачка визнала позов в повному обсязі та підтвердила, що позивач не є біологічним батьком дитини, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та виключити запис про [PERSON] як батька дитини з актового запису № 55, складеного 15 грудня 2006 року Клавдієво-Тарасівською селищною радою Бородянського району Київської області, про народження [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 384,2 грн. (768,4 грн. х 50%).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 1991 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, тому в травні 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, з цього часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Оскільки сім`я існує формально, просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 червня 1991 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Пісківською селищною радою Бородянського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.2). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстровані, але з 2016 року [PERSON] та з 2015 року - [PERSON] не проживають. Оскільки відповідачі у вказаному будинку не проживають, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, в зв`язку з чим у позивача виникають проблеми з оформленням житлової субсидії, то просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком. В судове засідання сторони не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва на право особистої власності від 18 липня 1991 року належить на праві особистої власності житловий будинок [ADDRESS] , в якому з 14 березня 1996 року зареєстрований [PERSON] та з 6 жовтня 2015 року - [PERSON] /а.с. 9-12/. Як вбачається з копії акту обстеження від 10 травня 2019 року, складеного за участю депутата Клавдієво-Тарасівської селищної ради, відповідачі не проживають у вказаному будинку: [PERSON] - з 2015 року, а [PERSON] - з 2016 року (а.с.13). Відповідно до положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено судом, відповідачі не проживають у належному позивачу будинку більше трьох років, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, крім того ухилились від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надали, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 09.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №302. Від даного шлюбу у сторін є спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів і різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе. Між сторонами немає спору про поділ майна, що перебуває в спільній власності на момент розгляду справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження сім`ї не вбачається, тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2000 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася, у зв`язку із чим з 2010 року вони перестали підтримувати подружні відносини. Зважаючи на те, що подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2005 року. Шлюб другий, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою до суду в якій зазначила, що відповідач [PERSON] від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини. Поведінка та спосіб життя відповідача негативно впливали на психічний стан малолітньої дитини, що загрожувало її життю та здоров`ю. В ході судового розгляду позивачка направила заяву в якій зазначила, що на позові наполягає, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач до суду не з`явився. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Малолітня дитина мешкає разом з позивачкою (а.с.17). Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місця проживання та працю, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутового стану від 29.11.2018 (а.с.8). Відповідач до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідач по місцю проживання дитини та реєстрації не мешкає, та фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, центр сім`ї та молоді Дальницької сільської ради № 125 від 01.11.2019 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивачка звільнена від сплати судового збору, суд прийшов до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768.40 грн.

Outcome: approved