Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В червні 2015 року Кредитна спілка «Азовська кредитна компанія» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1), [PERSON] (далі Відповідач 2) про стягнення суми заборгованості, вказуючи на те, що 07.12.2012 року між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений кредитний договір №2097/12-Ф1, згідно з яким Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 18000 гривень зі сплатою щомісячно 0,1% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом гривень на строк 24 місяців. Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу 1 кредит. Зобовязання за Кредитним договором забезпечено договором поруки № 2097/12-Ф1 від 07.12.2012 року укладеним з поручителем [PERSON]. В порушення умов Договору Відповідачі не виконали свої зобов'язання, в результаті чого мають заборгованість станом на 02.06.2015 року в розмірі 24782,17 гривень, яка складається з наступного: 14620,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10161,42 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також просив стягнути заборгованість по оплаті нарахованих процентів за користування кредитом, яка виникла внаслідок несвоєчасного здійснення планових платежів згідно графіку погашення за період часу з 08.06.2013 р. по 07.07.2013 р. в розмірі 130,09 гривень. Просив стягнути солідарно з Відповідачів вказану заборгованість, та судові витрати в розмірі 249,12 гривень. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом про визнання зазначеного вище договору поруки припиненим, посилаючись на те, що п.2.1.,3.1. договору поруки передбачено, що поручитель приймає на себе відповідальність за зобовязання [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором та відповідальність поручителя настає в разі невиконання або неналежного виконання останнім своїх грошових зобовязань згідно кредитного договору. При цьому кредитним договором та додатком №1 до нього передбачено, що [PERSON] повинен сплачувати щомісячно (7 числа кожного місяця) частину кредиту та сплачувати проценти, згідно графіку щомісячний платіж складав 1068 грн. Згідно наданого Позивачем розрахунку платежів [PERSON] здійснив останній платіж 07.07.2013 р. в сумі 308,53 грн. Тобто з 07.07.2013 р. виникла прострочена заборгованість [PERSON] за кредитним договором, а Позивач дізнався про порушення своїх майнових прав. Жодних письмових повідомлень про наявність заборгованості як це передбачено п.3.3. договору поруки від Позивача з липня 2013 р. на його адресу не надходило,також Позивач не звертався із позовом до нього до суду. Про існування заборгованості за кредитним договором йому як поручителю було не відомо. Вважає,що позовні вимоги заявлені у червні 2015 року до нього як до поручителя після спливу шести місяців від дня строку виконання зобовязання, передбачено графіком повернення кредиту та сплати процентів за договором споживчого кредиту, а тому договір поруки припинив свою дію із спливом 6 місячного строку з 07.01.2014 року. Просив визнати припиненим з 07.01.2014 року договір поруки №2097/12-Ф1,укладений 07.12.2012 року між ним та Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія». Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зустрічний позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, додатково зазначив, що до подання позову до суду який було надіслано по пошті 02.06.2015 року на адресу Відповідачів надсилалися листи із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором та розясненням наслідків не погашення заборгованості. [PERSON] отримав лист 26.09.2013 р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення, а лист адресований [PERSON] повернувся без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання, тому вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду. Оскільки строк дії договору поруки до повного виконання зобовязань по кредитному договору, строк виконання якого закінчився 07.12.2014р., а позов подано до суду 02.06.2015 р. то позивачем не пропущено 6-місячний строк звернення до суду до поручителя [PERSON] Просив первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] до відкритого судового засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов в частині стягнення з нього як з поручителя заборгованості за кредитним договором не визнав, зустрічний позов підтримав, додатково пояснив, що дійсно укладав договір поруки №2097/12-Ф1 від 07.12.2012 року, було ознайомлено з його умовами та умовами кредитного договору, підписував договір. Проте гроші отримав [PERSON], про існування заборгованості за кредитом йому не було відомо саме до звернення Позивача із позовом до суду у червні 2015 року. Представник Відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні первісний позов в частині стягнення з [PERSON] як з поручителя заборгованості за кредитним договором не визнала, підтримала зустрічний позов, надала пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Просила відмовити у позові в частині стягнення в солідарному порядку з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, визнати договір поруки №2097/12-Ф1 від 07.12.2012 р. припиненим. Суд вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Кредитного договору №2097/12-Ф1 від 07.12.2012 року, який був укладений між сторонами, Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 18000,00 гривень зі сплатою щомісячно 0,1% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяців. Своїм власним підписом в договорі кредиту Відповідач 1 засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 8-9). Згідно п.п. 1 п.2.2 п.2 договору сторони погодили графік повернення основної суми кредиту та погашення процентів: планові платежі вносяться позичальником щомісяця, не пізніше 7 числа поточного місяця. Додатком №1 до договору кредиту№2097/12-Ф1 від 07.12.2012 року визначено графік повернення кредиту ( а. с. 10). Судом встановлено, що Позивач свої обовязки за договором виконав надавши Відповідачу 1 кредит в сумі 18000,00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.12.2014 року (а.с.14). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що Відповідач 1 в порушення умов договору затримав сплату кредиту та процентів за його користування і станом на 02.06.2015р. має заборгованість за кредитом сумі 14620,75 гривень. За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача 1 зобовязання перед Позивачем не виконано, Відповідач 1 в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати, в тому числі і в судовому порядку, від Відповідача 1 повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Відповідача 1 станом на 02.06.2015 року має заборгованість за тіло кредиту в розмірі 14620,75 гривень (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з п. п. 2.1. Кредитного договору плата за користування кредитом здійснюється щомісяця у визначені даним договором строки, із розрахунку 0,1% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Нарахування відстоків починається з дня, наступного за днем отримання кредиту, а припиняється в день останнього розрахунку за кредитом. Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача 1 по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки в розмірі 10161,42 грн. та заборгованість по оплаті нарахованих процентів за користування кредитом, яка виникла внаслідок несвоєчасного здійснення планових платежів згідно графіку погашення за період часу з 08.06.2013 р. по 07.07.2013 р. в розмірі 130,09 гривень (а.с. 4,5). Із матеріалів справи, зокрема з поштового повідомлення від 18.09.2013 р. (а. с. 94) вбачається, що Позивачем на імя [PERSON] було надіслано лист, який останній отримав 26.09.2013 р. Останній платіж згідно розрахунку заборгованості було здійснено Відповідачем 1 07.07.2013 року ( а. с. 4). Таким чином судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що заборгованість Відповідача 1 перед Позивачем по кредиту станом на 02.06.2015 року становить 14620,75 гривень - заборгованість по тілу кредиту, заборгованість за відсотками 10161,42 гривень та заборгованість по оплаті нарахованих процентів за користування кредитом, яка виникла внаслідок несвоєчасного здійснення планових платежів згідно графіку погашення за період часу з 08.06.2013 р. по 07.07.2013 р. в розмірі 130,09 гривень. Згідно договору поруки №2097/12-Ф1 укладеного 07.12.2012 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» та [PERSON], останній в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту поручився перед Позивачем за виконання Відповідачем 1 зобов'язань за Договором кредиту у повному обсязі, про що у судовому засідання не заперечував Відповідач 2 ( а. с. 13). Відповідно до п.3.2. договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по зобовязанням позичальником в повному обсязі, повернення кредиту, сплаті процентів за його користуванням, відшкодування збитків, нанесених кредитодавцю невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. В п. 5.1.. договору поруки Відповідач 2 зазначив, що з умовами Кредитного Договору ознайомлений. Предмет забезпеченого порукою зобовязання, визначено в п. 2.1. договору поруки (а. с. 13). Як вбачається з поштового повідомлення від 18.09.2013 р. на адресу Відповідача 2, як це зазначено представником позивача у судовому засіданні було надіслано повідомлення про порушення зобовязань за кредитним договором №2097/12-Ф1 від 07.12.2012 року у разі чого утворилася заборгованість( а. с. 92-93) . Зобовязання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Виконання сторонами зобовязання це здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Судом встановлено, що Відповідач 2 (а відтак і поручитель) узяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами на строк 24 місяці, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком повернення кредиту. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з пунктів 2.1 та 2.6 кредитного договору, плата за користування кредитом здійснюється щомісяця у визначені даним договором строки, із розрахунку 0,1% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Нарахування відстоків починається з дня, наступного за днем отримання кредиту, а припиняється в день останнього розрахунку за кредитом. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів за користування кредиту готівковими коштами через касу кредитодавця у відповідні робочі дні та часи або шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту, також, як і датою сплати процентів, вважається дата оформлення кредитодавцем приходних касових ордерів на отримання суми, а при безготівкових розрахунках дата зарахування коштів на рахунок кредитодателя. Відповідно до пункту 3.1 договору поруки відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) позичальноком зобовязання за кредитним договором. Згідно п.3.2 договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Судом встановлено, що [PERSON]І свій останній платіж сплатив 07.07.2013 року, а наступний термін платежу за договором був визначений до 07.08.2013 року (включно), який він не здійснив, а тому згідно з підпунктом 1 пункту 2.2 договору кредитування з 08.08.2013 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом. Тобто кредитна спілка мала протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 08.08.2013) предявити вимоги до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Судом встановлено, що КС «Азовська кредитна компанія» пред'явила позов до позичальника і поручителя 08.06.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч. 4\~ст. 559 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що КС «Азовська кредитна компанія» пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання в зв'язку з чим поруку припинено, а тому зустрічний позов Відповідача 2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог КС «Азовська кредитна компанія», суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2097/12-Ф1 від 07.12.2012 року, в іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору 249,12 грн.

Outcome: partial