Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В травні 2018 року Державна екологічна інспекція Одеській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої навколишньому середовищу, в розмірі 8517,91 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 14.05.2017 року [PERSON] здійснив знесення дерев без лісорубного квитка на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту. Відповідач вчинив правопорушення у вигляді знищення дерев без дозвільних документів на таку дію, адміністративна відповідальність за яке передбачена ст.65-1 КУпАП. Державною екологічною інспекцією в Одеській області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Своїми діями відповідач заподіяв шкоду, розмір якої розрахований на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за № 665, яка становить 8517,91 грн. Позивач звертався до відповідача з претензією від 31.05.2017 року, проте станом на квітень 2018 року сума збитків у розмірі 8517,91 грн. відповідачем не сплачена. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області суму шкоди у розмірі 8517,91 грн., а також просить стягнути з відповідача судові витрати на оплату судового збору в сумі 1762 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу та таке інше. Частиною 4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до статей 6, 25, 36, Закону України «Про рослинний світ» Державна екологічна інспекція України здійснює державне управління у сфері охорони та контролю використання та відтворення рослинного світу. Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», яка встановлює об'єкти правової охорони навколишнього природного середовища, зазначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до ч.1 ст.69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубним (лісовим) квитком, що видається безоплатно. За змістом ст.105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Стаття 107 Лісового кодексу України передбачає, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2017 року громадським інспектором з охорони довкілля складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.65-1 КУпАП стосовно [PERSON] В подальшому, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №000341, винесеної 24.05.2017 року державним інспектором з ОНПС Одеської області [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.65-1 КУпАП - знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг та захисних лісових насаджень. Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не скасована. Пунктом 6 підпункту 12 Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11 серпня 2017 року №312 (надалі - Положення) встановлено, що Інспекція має право розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Розмір шкоди, нанесений [PERSON] державі, розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відповідно до «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 і становить 8517,91 грн. (а.с.7). Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України. Частиною 1 ст.167 ЦК України встановлено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Статтею 170 ЦК України передбачено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 1 частини 2 Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 року №312, Інспекція входить до органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Отже, Державна екологічна інспекція є уповноваженим Державою органом, який виступає від імені Держави з метою захисту інтересів Держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. Частиною 2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Таким чином, [PERSON], як особа, яка неправомірними діями нанісла шкоду державній власності, зобов'язаний сплатити суму шкоди нанесеної Державі. Відповідно до частини 2 статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», роз'яснення Міністерства юстиції України від 30 травня 2003 року №21-14-1297 та листа Верховної Ради України від 17 червня 2003 року №06/10-576, грошові стягнення за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, зараховуються в повному обсязі до місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди. Згідно переліку рахунків для зарахування коштів до бюджету по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», вказана сума шкоди має бути внесена на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Новопокровської сільської ради, Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, наданий позивачем розрахунок шкоди відповідач не спростував. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача і повинні бути задоволенні в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved