Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 01 жовтня 2011 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 270. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01.10.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне подружнє життя у сторін не склалося, стосунки розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. [PERSON] вказує, що фактично шлюбні відносини припинились з 29.11.2020 року і продовження існування шлюбу є об`єктивно неможливим. На час подання позовної заяви, сторони живуть своїм життям та своїми інтересами, за різними адресами проживання. Примирення та збереження шлюбу, за думкою позивача, є неможливим. Крім того, перебування у шлюбі суперечитиме інтересам дітей, оскільки їх проживання в умовах, коли батьки фактично припинили шлюбні відносини та не бажають продовження свого сімейного союзу, може негативно вплинути на їх подальший особистісний розвиток. Також, продовження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] , оскільки пригнічуватиме його емоційне самопочуття та стане на заваді прагненню рухатися вперед, змінювати життя на краще, розвиватися фізично, розумово, морально, духовно в умовах свободи та гідності. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.09.2021 року прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження по справі. Позивач в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Вказав, що перестав проживати разом з [PERSON] з 29.11.2020 року. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Зазначив, що сторони спільного господарства не ведуть, майже рік не підтримують шлюбних відносин, [PERSON] допомагає дітям. Через канцелярію суду 11.11.2021 року подав додаткові пояснення щодо обставин справи та докази, на які вони посилаються, згідно яких [PERSON] , починаючи з 05.02.2021 р., проживає окремо від [PERSON] , що підтверджується копією Договору найму житлового приміщення від 05.02.2021 р. Зазначає, що позивач спілкується, проводить багато часу з дітьми, піклується про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, влітку відпочивав з дітьми за кордоном. Також зазначає, що Позивач з Відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства вже з 2020 року, при цьому [PERSON] виконує обов`язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей, і бажає продовжувати їх і в подальшому. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу, вказала, що строк для примирення не потрібен. Зазначила, що позивач проживав на дві сім`ї, квартиру [PERSON] орендував для «третьої сторони», про існування якої вона дізналася 09.08.2021 року, а фактично сторони припинили проживати разом 10.08.2021 року. Підтвердила, що на відпочинок [PERSON] їздив з дітьми та «третьою особою». [PERSON] через канцелярію суду 05.11.2021 року надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не погоджується із викладеними Позивачем фактичними обставинами справи. Твердження [PERSON] про те, що шлюбні відносини припинились з 29.11.2020 р. не відповідають дійсності. Вказує, що сторони почали жити окремо лише з моменту звернення до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, тобто 10.08.2021 р. Просила також змінити своє прізвище на дошлюбнє - « [PERSON] ». Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Установлено, що з 01.10.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 270. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження дітей сторони записані їх батьками. Так, [PERSON] з 05.02.2021 року проживає окремо від [PERSON] у орендованій квартирі, що підтверджується договором найму житлового приміщення та копіями численних рахунків на сплату житлово-комунальних послуг. Також, відповідно до знімків екрана переписки сторін від 17.12.2020 р. та 19.01.2021 р., що підтверджують окреме проживання [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що сторони проживають окремо з грудня 2021 року, а не як зазначено сторонами, подружні відносини не збереглись та надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК (п.3). Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає за необхідним при розірвання шлюбу, відновити дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] ».

Outcome: approved