Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 30.08.2017р. Психічно хвора з 2005 року. неодноразово госпіталізувалась у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з приводу параноїдної шизофренії, модифікованої вживанням алкоголю. У клінічній картині спостерігається галюцінаторно - маячна симптоматика, агресивні тенденції до близьких. Є інвалідом 2 групи. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.12.2016 року визнана недієздатною, опікуном призначенно чоловіка хворої - [PERSON] На підставі рішень Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.10.2011 р.та 22.02.2017р. до [PERSON] застосовувалась примусова госпіталізація. Останнє стаціонарне лікування - в період з 21.02.2017 року по 18.04.2017 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, модифікована вживанням алкоголю, безперервний тип перебігу, дефект змішаного типу». Зі слів сина, стан здоровя матері погіршився протягом останнього місяця: відмовляється приймати ліки, їсти, не спить, ховає речі, чує голоси, не розмовляє з близькими. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги №105 у супроводі сина. Госпіталізована у порядку примусової госпіталізації за його заявою, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. Дала згоду на госпіталізацію. 30.08.2017 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно - параноїдний синдром. За психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих, а також не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримала повністю, просила суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечувала. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримаві просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 30.08.2017р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 30.08.2017 року, [PERSON]В, [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно - параноїдний синдром. За психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих, а також не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] з 2005 року перебуває під наглядом лікарів психіатрів, багаторазово проходила курс лікування, має ІІ групу інвалідності, являє потенційну небезпеку для себе та оточуючих, а також не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved