Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Головний лікар Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка м. Лисичанська [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] установи «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» про визнання незаконними та скасування наказів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до наказу «О назначений» від 04.12.1998 року № 39-к позивач займає посаду головного лікаря Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка з 07.12.1998 року і по теперішній час. Наказом директора [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» від 23.10.2017 року № 120 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.» позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, нібито за невиконання наказів директора [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ». Позивач вважає зазначений наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.» № 120 від 23.10.2017 року незаконним, а дисциплінарне стягнення безпідставним, таким, що винесений з особистих мотивів, через упереджене і неприязне ставлення директора [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» до позивача, через що наказ підлягає оскарженню і скасуванню. Відповідно до норм Конституції України діють принципи верховенства права, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Працівники лікарняних закладів - не військові. Військові виконують накази, працівники лікарняних закладів виконують закон. Це принципова відмінність. Кожен отриманий наказ позивач, як керівник Установи має аналізувати на відповідність закону. Якщо наказ є незаконним, то виконавши їх, позивач нестиме відповідальність, саме за невиконання таких наказів директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до норм ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законним, якщо вони видані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не несуть за собою наслідків порушення конституційних прав та свобод людини і громадянина. 12 вересня 2017 року директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» було видано наказ «Про прийняття на роботу» № 102 від 12.09.2017р. Даний наказ позивач вражає незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, до 12 вересня 2017 року з вказаними у зазначеному наказі заявами щодо прийняття на роботу до позивача ніхто не звертався і особа ([PERSON]), яка зазначена у наказі до позивача взагалі не зверталась. 15 вересня 2017 року до позивача із заявою про прийняття на роботу звернулась громадянка [PERSON], в якій зазначила, що просить прийняти її на посаду лікаря - стажиста з терапевтичної стоматології у відділення терапевтичної та хірургічної стоматології і надала копи своїх документів про освіту і кваліфікацію. В чому їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю вакантних посад і запропоновано працевлаштування на посади лікаря - стоматолога дитячого без категорії і лікаря - стоматолога - ортопеда без категорії. Від чого вона відмовилась. Таким чином, у зазначеному наказі вказано неправдиві відомості. По-друге, у зазначеному оскаржуваному наказі директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» наказує звільнити на підставі ст. 43-1 з сумішуваної роботи [PERSON] - 0,5 ставки лікаря стоматолога-терапевта відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка, [PERSON] - 0,25 ставки лікаря-стоматолога-терапевта, [PERSON] - 0,25 ставки лікаря-стоматолога-терапевта у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Прийняти [PERSON] на посаду лікаря-стажиста з терапевтичної та хірургічної стоматології. Трудове законодавство гарантує право працівникам на укладання, крім основного трудового договору, трудові договори про роботу за сумісництвом. Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладання трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях. Зазначені троє лікарів професіоналів використали надане законодавством їм право. Відповідно до наказу № 59-к від 13.08.2014р. [PERSON] виконує роботу за сумісництвом лікаря стоматолога-терапевта 1-ої категорії відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка. Відповідно до наказу № 6-к від 14.03.2016р. [PERSON] виконує роботу за сумісництвом лікаря-стоматолога-терапевта 1-ої категорії відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка. Відповідно до наказу № 202-к від 21.06.2000 р. [PERSON] виконує роботу за сумісництвом лікаря стоматолога-терапевта вищої категорії відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка. Роботу за сумісництвом, як зазначено у оскаржуваному наказі про звільнення, вони не виконували і не виконують, звертає увагу позивач. Правом звільняти працівника-сумісника з власної ініціативи наділені тільки держустанови. Підстави припинення трудового договору визначені ст.36 КЗпП України. Статтею 43-1 КЗпП України передбачено випадки, за яких роботодавець має право звільнити працівника без згоди профспілки з власної ініціативи, нею не встановлено підстав для звільнення, за цією статтею потрібно лише визначити, чи отримувати згоду профспілки у разі звільнення працівника з ініціативи роботодавця чи ні. Режим робочого часу працівника встановлюється за угодою між ним і власником або уповноваженим ним органом. Особливість роботи за сумісництвом, а саме - її виконання у вільний від основної роботи час обумовлює необхідність встановлення індивідуального режиму роботи, неповного робочого часу. Разом з тим, що працівники підприємств, установ, організацій мають право працювати на умовах сумісництва не більше чотирьох годин на день (тобто не більше ніж на 0,5 ставки), прийняття на цю роботу працівника, який не є сумісником, передбачає виконання роботи на умовах неповного робочого часу (тобто не більше ніж на 0,5 ставки). В іншому випадку (тобто у випадку виконання роботи більше ніж чотири години на день) роботодавцю слід вносити зміни до штатного розпису. У оскаржуваному наказі зазначено про звільнення трьох осіб з посад за сумісництвом на умовах неповного робочого часу і прийняти особу одразу на три посади. Крім того, вивільнити посади лікарів професіоналів, а прийняти на посаду лікаря-стажиста, є зовсім іншою справою, бо прийнята особа не відповідає рівню професіоналізму осіб, що вивільняються. Тобто фактично, не має трьох працівників, які мають першу абу вищу категорії лікарів - стоматологів-терапевтів з відповідною кваліфікаційною категорією, які приймаються на основне місце роботи замість сумісників. А також, у відділені терапевтичної та хірургічної стоматології не має ставки лікаря-стажиста, на яку наказав директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» прийняти конкретну особу - [PERSON] Крім всіх зазначених вище порушень законодавства України при винесені оскаржуваного наказу, директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» вийшов за межі покладених на нього службових обов'язків і незаконно втрутився в роботу юридичної особи Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка. Відповідно до п. 6.11 Статуту Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка поточне керівництво діяльністю Установи здійснює головний лікар. Відповідно до п. 6.13 Статуту Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка керівник діє без довіреності від імені Установи, представляє її інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організацій, у відношеннях з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію Установи і вирішує питання діяльності Установи у межах та у визначеному законодавством та Статутом порядку. У межах своєї компетенції головний лікар: - видає накази та інші розпорядчі акти, дає вказівки, обов'язкові для виконання всіма підрозділами та працівниками стоматологічної поліклініки, а також контролює їх виконання; - погоджує з директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» укомплектування стоматологічної поліклініки лікарським персоналом та молодшими спеціалістами з медичною освітою; - призначає на посаду свого заступника за погодженням з директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ»; - призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників установи; - визначає організаційну структуру Установи, граничну чисельність працівників, штатний розпис з урахуванням умов фонду оплати праці Установи і подає їх на затвердження до [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ»; - затверджує положення про структурні підрозділи за поданням керівників цих підрозділів. Відповідно до ст. 121 Господарського кодексу України підприємства - учасники об'єднання підприємств зберігають статус юридичної особи незалежно від організаційно-правової форми об'єднання, і на них поширюються положення цього Кодексу та інших законів щодо регулювання діяльності підприємств. Відповідно до норм ГК та ЦК України кожна юридична особа є самостійним суб'єктом господарювання. Безпосереднім керівником юридичної особи є той, на кого власником покладено ці повноваження установчими документами та внесено до єдиного державного реєстру. Відповідно до ст. 64 ГК підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до норм ст. 96-3 КК України під уповноваженими особами юридичної особи слід розуміти службових осіб юридичної особи, а також інших осіб, які відповідно до закону, установчих документів юридичної особи чи договору мають право діяти від імені юридичної особи. Таким чином, всі кадрові і організаційні питання Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка вирішує і встановлює головний лікар, деякі погоджуючи з директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ». Але це належить виключно до компетенції головного лікаря. [PERSON] видаючи наказ про звільнення з роботи за сумісництвом і прийняття працівника на роботу вийшов за межі своїх службових обов'язків і незаконно втрутився в діяльність Установи. 25 вересня 2017 року директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» було видано ще один наказ «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу № 106/1 від 25.09.2017р. Даний наказ вважаю незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, всі ті ж підстави, які було зазначено вище. Крім цього, позивач зауважив, що всупереч нормам діючого законодавства і статутних документів, директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» оскаржуваним наказом втрутився у діяльність Установи, вийшов за межі службових повноважень і наказав головному бухгалтеру, до компетенції якої це не належить, внести зміни у штатний розпис Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка. Однак і діючим законодавством, що було зазначено раніше, і статутними документами встановлено, що штатний розпис розробляє і визначає керівник Установи і затверджується директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» та Власником. [PERSON] установа «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» - не комплекс лікувально-профілактичних установ, кожна з яких є окремою юридичною особою пов'язаних між собою з метою ефективного використання фінансових, трудових та матеріальних ресурсів. Статутом передбачено в складі Об'єднання керівник - директор і централізована бухгалтерія, під керівництвом головного бухгалтера. Для більш ефективного використання фінансових та матеріальних ресурсів, розподіл бюджетних коштів серед Установ відбувається централізовано і директор Об'єднання є головним розпорядником бюджетних коштів. У зв'язку з чим, керівники Установ повинні погоджувати з ним питання, які стосуються матеріальних та фінансових ресурсів, для складання річних планів. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що виданий наказ «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та «прийняття на роботу» від 25.09.2017р. № 106/1 є незаконним і повинен бути скасованим. Позивач також звертає увагу, що вводиться ставка лікаря - стажиста з терапевтичної стоматології під конкретну особу, хоча Установа не має потреби в даних лікарях, а виводиться ставка лікаря - стоматолога дитячого, в якому стоїть гостра потреба Установи і громади, яку ми обслуговуємо. Однак, не зважаючи на це, директор виходячи за рамки наданих йому повноважень, тобто зловживаючи своїм службовим становищем узурпує владу і чине тиск на керівництво Лисичанської КЛПУ Міська стоматологічна поліклініка для отримання вигоди третьою особою. Більш того, після прийняття лікаря - стажиста з терапевтичної стоматології, на чому директор дуже наполягаєте, роботодавець повинен буде направити її на проходження курсів вторинної спеціалізації, за бюджетні кошти. Що є незаконною розтратою бюджетних коштів, бо ані громада, ані Установа цього не потребує. Це потребує окрема особа, інтереси якої грубо лобіюються директором Об'єднання. Крім цього, директором грубо порушено процедуру складання та затвердження штатного розпису, який вже директором затверджено, але навіть не перевірено та має численні помилки. Він повністю не відповідає якісній та кількісній структурі лікарських ставок та ставок молодших спеціалістів з медичною освітою Лисичанської КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка». Штатний розпис спочатку підписується керівником установи, головним бухгалтером, заступником головного бухгалтера з економічних питань, узгоджується з заступником міського голови і потім затверджується директором та міським головою. Перший примірник затвердженого штатного розпису зберігається у справі служби документації, а копії надсилаються до відділу кадрів для набору працівників та до бухгалтерії для нарахування заробітної плати. Крім цього, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету» від 28.01.2002р. № 57 наказ про затвердження штатного розпису є наказом з основної діяльності юридичної особи, а наказ про прийняття на роботу є наказом з особового складу. Це є два різних накази, які зберігаються один з наказами з основної діяльності в структурному підрозділі юридичної особи, на який покладено обов'язок його розробки, другий - у відділу кадрів в особовій справі працівника. У зв'язку з чим, такої форми наказу як наказ «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу» від 25.09.2017р. №106/1 в законодавстві України не існує. Крім того, що накази за нібито невиконання яких, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності є незаконними, директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» двічі було видано наказ про прийняття однієї особи за основним місцем роботи на посаду лікаря-стажиста з терапевтичної стоматології. Спочатку це наказ про прийняття на три посади сумісників лікарів-стоматологів-терапевтів (перша и вища категорії), а потім наказ про прийняття на спеціально введену до штатного розпису під неї ставку лікаря-стажиста з терапевтичної стоматології, що вже явно говорить про лобіювання директором [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» інтересів третьої особи та порушення ним діючого законодавства та статутних документів, маючи надію на безкарність. Крім цього, хочу зауважити на те, що позивачем виконувалися всі законні накази директора [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» і дисциплінарних стягнень у позивача за весь час моєї трудової діяльності не було. Позивач не розуміє, які саме дії вимагає від нього директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» відповідно до зазначених наказів. Він сам прийняв двічі людину, наказав внести зміни до штатного розпису, що треба робити позивачу і що саме не зроблено, позивач не розуміє. А також не розуміє, за що саме винесено позивачу догану. Пояснити або ознайомити позивача з будь-якими документами щодо винесення догани було відмовлено. Таким чином, правопорушень і порушень трудової дисципліни з боку позивача не було, всі покладені на нього обов'язки виконує, а тому і підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні. На підставі вищевикладеного, просив суд визнати незаконним і скасувати наказ «Про прийняття на роботу» № 102 від 12.09.2017р.; визнати незаконним і скасувати наказ «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу № 106/1 від 25.09.2017р; визнати незаконним і скасувати наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.» № 120 від 23.10.2017 року і стягнути з відповідача судові витрати. Представником відповідача [PERSON] були надані письмові заперечення від 08.12.2017 року з додатками для долучення до матеріалів справи (а.с.102-154). Дане клопотання було задоволено судом в судовому засіданні від 11.12.2017 року. В письмових запереченнях просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Позивачем [PERSON] було заявлено клопотання про виклик та допит свідка [PERSON] (а.с.155-156). Дане клопотання було задоволено судом в судовому засіданні від 11.12.2017 року. Представником відповідача [PERSON] були надані письмові додаткові пояснення для долучення до матеріалів справи (а.с.170-171). Дане клопотання було задоволено судом в судовому засіданні від 12.12.2017 року. Представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі від 18.01.2018 року (а.с. 189-190). Ухвалою суду від 13.02.2018 року у задоволенні даного клопотання судом було відмовлено (а.с.199). Представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про долучення письмових доказів від 05.03.2018 року, клопотання про витребування доказів від 05.03.2018 року, клопотання про надання права поставити питання позивачу від 05.03.2018 року. У задоволенні клопотання про долучення доказів від 05.03.2018 року та клопотання про витребування доказів від 05.03.2018 року судом було відмовлено, клопотання про надання права поставити питання позивачу від 05.03.2018 року судом було задоволено в судовому засіданні 05.03.2018 року. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] про долучення письмових доказів від 05.03.2018 року суд зауважує, що відповідач був представлений у даному процесі представниками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом всього часу розгляду справи, яких він обрав самостійно, а тому суд вважає, що відповідач не може скаржитися на порушення принципу рівності сторін у наданні доказів та змагальності сторін в судовому провадженні, оскільки нічого не перешкоджало йому надавати відповідні доручення представникам, долучити своєчасно відповідні докази, а також отримувати від останніх звіти про хід судового розгляду справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, підтвердив факти, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, підтвердила факти, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала письмові заперечення, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вважає накази законними та такими, що не підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала письмові заперечення, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вважає накази законними та такими, що не підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав письмові заперечення, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вважає накази законними та такими, що не підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала письмові заперечення, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вважає накази законними та такими, що не підлягають скасуванню. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює інспектором з кадрів Лисичанської комунально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка м. Лисичанська. [PERSON] закінчила ВНЗ у 2013 році та проходила в їхній установі інтернатуру за умовами контракту. У 2015 році [PERSON] отримала сертифікат стоматолога. 15 вересня 2017 року до неї як до інспектора з кадрів звернулась [PERSON] з питанням працевлаштування до стоматології. Однак, на той час вільно посади лікаря-терапевта не було. [PERSON] надала паспорт, диплом, сертифікат та свідоцтво про шлюб, бо вона змінила прізвище, а також надала заяву на імя директора ТМО про працевлаштування лікарем стоматологом-терапевтом. Доказів того, що вона молодий спеціаліст, вона їм не надавала. Направлення з МОЗ у неї не було. [PERSON] було запропоновано написати заяву та чітко прописати посаду на хірурга стоматолога. На той час виконувала обовязки головного лікаря [PERSON], яка запропонувала [PERSON] прийти 22.09.2017 року для вирішення питання працевлаштування. Також був виданий Наказ № 102 від 12.09.2017 року «Про прийняття на роботу» за підписом [PERSON]. Для працевлаштування [PERSON] було запропоновано звільнити сумісників і прийняти [PERSON]. Вона була ознайомлена з даним Наказом (№ 102 від 12.09.2017) 18.09.2017 року. Виконати даний Наказ без порушень законодавства не можливо, адже не можливо звільнити професіонала та прийняти на роботу стажиста. Після [PERSON] прийшла 22.09.2017 року. [PERSON] ознайомила [PERSON] з усіма наявними вакансіями та запропонувала їй посаду лікаря-стоматолога дитячого та ортопеда. [PERSON] відмовилась і сказала, що вона бажає працювати тільки на посаді стоматолога-терапевта і більше нічого іншого не бажає. Був виданий Наказ № 106/1 від 26.09.2017 року за підписом [PERSON], згідно з яким вони повинні були вивести з 02.10.2017 року з штатного розпису відділення дитячої стоматології та ортодонтії 1,0 ставку лікаря стоматолога дитячого та ввести 02.10.2017 року 1,0 ставку лікаря стажиста з терапевтичної стоматології у штатний розпис відділення терапевтичної та хірургічної стоматології. Як і на перший Наказ № 102 від 12.09.2017 року вони написали заперечення, що вони не потребують стоматолога-терапевта, стажистів, а їм потрібні інші лікарі. У них не було необхідності у даному спеціалісті. 02.10.2017 року [PERSON] знову прийшла. У цей день з відпустки вийшов [PERSON] [PERSON] прийняв рішення таке саме, як і його заступник [PERSON] Вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи. Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Звичайний порядок оскарження дисциплінарного стягнення передбачає звернення працівника із заявою до комісії по трудових спорах, як це передбачено ст.ст. 221,\~225 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до\~\~ст. 124 Конституції України\~працівник може звернутись безпосередньо до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення. В цьому випадку оскаржується безпосередньо дисциплінарне стягнення, яке може бути визнане судом недійсним (незаконним). Позивач [PERSON] скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] установи «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» про оскарження дисциплінарного стягнення та про визнання незаконними та скасування наказів, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у звязку з тим, що вважає зазначені накази відповідача необґрунтованими і незаконними. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязаний виконувати роботу, визначену цією угодою. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому, зокрема, строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін, умови розірвання договору можуть встановлюватися угодою сторін. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що згідно з копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 8089403, 01.08.1985 року [PERSON] на підставі наказу № 82 від 01.08.1985 зарахований лікарем стоматологом (а.с. 212). Згідно з копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 8089403, 01.02.1991 року [PERSON] переведений на посаду лікаря стоматолога ІІ терапевтичного відділення. Запис внесений на підставі наказу № 12 від 29.01.1991 року (а.с.212). Згідно з копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 8089403, 03.08.1992 року [PERSON] призначений завідуючим ІІ терапевтичного відділення. Запис внесений на підставі наказу № 82 від 03.08.1992 року (а.с.212). Згідно з копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 8089403, 07.12.1998 року [PERSON] призначений головним лікарем стоматологічної поліклініки. Запис внесений на підставі наказу № 39-к від 04.12.1998 року (а.с.212). Згідно з копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 8089403, 07.12.1998 року [PERSON] надано сумісництво 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта І терапевтичного відділення. Запис внесений на підставі наказу № 95 від 07.12.1998 року (а.с.212). Згідно з витягом з наказу з кадрових питань № 86-к від 10.08.1992 р., наданого виконуючим обовязки головного лікаря Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка [PERSON], [PERSON] зараховано з 10.08.1992 року лікарем-стоматологом 2-го терапевтичного відділення за сумісництвом (а.с.32). Згідно з довідкою № 85 від 31.10.2017 року, наданою головним лікарем Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка [PERSON], [PERSON] дійсно працює на посаді за сумісництвом лікаря-стоматолога-терапевта у відділенні терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської КЛПУ Міська стоматологічна поліклініка з 10.08.1992 року (п. 4 наказу від 10.08.1992 року № 86-к) по теперішній час, у тому числі на посаді лікаря-стоматолога-терапевта вищої кваліфікаційної категорії з 21.06.2000 року (наказ від 21.06.2000 р. № 202-к) по теперішній час (а.с. 33). Згідно з посвідченням від 14.06.2005 р., [PERSON] 14.06.2000р. проходив атестацію в атестаційній комісії про управлінні охорони здоровя Луганська обласної державної адміністрації № 202-к від 21.06.2000 р., йому присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності лікар стоматолог-терапевт вищої категорії. Згідно з наказом «Про призначення» № 39-к від 04.12.1998 року, наданого головним лікарем ТМО м. Лисичанська [PERSON], призначено [PERSON] завідуючим другого відділення стоматологічної поліклініки головним лікарем стоматологічної поліклініки з 07.12.1998 року (а.с.35). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] установою «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» трудовий договір на невизначений строк та перебуває у трудових відносинах з відповідачем по теперішній час на посаді завідуючого другого відділення стоматологічної поліклініки головним лікарем стоматологічної поліклініки з 07.12.1998 року відповідно. Із встановлених обставин між позивачем та відповідачем виникли трудові правовідносини, до яких слід застосувати норми трудового законодавства. Відповідно до ст. ст.\~21,\~139 КЗпП України\~працівник зобов'язується виконувати роботу визначену трудовим договором чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу додержуватися трудової дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» [PERSON] від 23 жовтня 2017 року № 120 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.», головному лікарю Лисичанської комунальної лікувальної профілактично установи «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] оголошено догану за невиконання п. 3.1. наказу директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» № 106/1 від 25.09.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанської комунальної лікувальної профілактично установи «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України (а.с. 17-18). Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно з статутом Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної Установи Міська стоматологічна поліклініка (нова редакція), затвердженого Наказом управління власності Лисичанської міської ради № 61 від 07.04.2017 р., повне найменування установи Лисичанська комунальна лікувально-профілактична установа Міська стоматологічна поліклініка (п.2.1), установа є юридичною особою, права та обовязки якої набуває з дня її державної реєстрації (п. 4.1) (а.с.20-30). Даний факт також підтверджується Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.99-100). Відповідно до п. 6.1 Статуту вищий орган Управління Установи є Лисичанська міська рада Луганської області (надалі - Власник) (а.с.20-30). Відповідно до п. 6.6 статуту власник здійснює управління Установою як безпосередньо, та і через уповноважені органи, а саме управління власності Лисичанської міської ради, КУ «ТМО м. Лисичанськ» в межах їх повноважень (а.с.20-30). Так, відповідно до п. 6.7 Сатуту до компетенції КУ «ТМО м. Лисичанськ» належить: -перевірка і безперешкодне в будь-який час відвідування Установи; -затвердження структури і штатного розпису Установи; -затвердження плану та кошторису Установи, за погодженням з Власником; -проведення атестації робочих місць Установи; -здійснення тарифікації та оплати праці працівників згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 6.11 статуту поточне керівництво діяльністю Установи здійснює головний лікар (далі - Керівник), який призначається на посаду наказом директора КУ «ТМО м. Лисичанськ» за погодженням з Власником. Відповідно до п. 6.12 статуту установа входить до складу КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п. 6.13 Статуту компетенція керівника Установи: - безпосередньо підпорядковується директору КУ «ТМО м. Лисичанськ», та несе персональну відповідальність за невиконання покладений на Установу завдань і нездійснення ним своїх функцій (а.с.20-30). Оскаржуваний наказ № 120 від 23.10.2017 року про застосування дисциплінарного стягнення був виданий за підписом [PERSON] Так, в матеріалах цивільної справи міститься контракт з керівником комунальної установи охорони здоровя від 20.04.2015 року, укладеного між Секретарем Лисичанської міської ради та [PERSON], та додаткова угода № 1 від 27.04.2015 року до контракту з керівником комунальної установи охорони здоровя від 20.04.2015 року, відповідно до якої [PERSON] призначено на посаду Директора КУ «ТМО м. Лисичанськ». Строк дії контракту з 20.04.2015 року до 20.04.2020 року (а.с.121-127). На підставі викладеного суд доходить висновку, що дисциплінарне стягнення, передбачене в Наказі № 120 від 23.10.2017 року, було застосовано органом, а саме: директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON], якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, тобто позивача [PERSON] Відповідно до\~ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Сторонами у даній цивільній справі не оскаржувались та не заперечувались строки накладення дисциплінарного стягнення. Вважають таким, що накладено в межах місячного строгу застосування дисциплінарного стягнення. Адже, 02.10.2017 року [PERSON] не було прийнято на роботу відповідно до Наказу № 106/1 від 25.09.2017 року. Окрім того, представник відповідача [PERSON] зазначив, що йому стало відомо про невиконання позивачем зазначеного наказу зі скарги від 04.10.2017 року на його імя, що також підтверджується копією скарги, наявної в матеріалах цивільної справи (а.с.144). В\~статті 149 КЗпП України,\~зазначено, щодо застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Так, згідно з листом директора [PERSON] № 3001 від 04.10.2017 року, він вимагає від головного лікаря Лисичанської КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] в строк до 09.10.2017 року надати письмові пояснення про причини невиконання наказу № 106/1 від 25.09.2017 року (а.с.149). Позивачем [PERSON] на дане звернення директора [PERSON] № 3001 від 04.10.2017 року були надані письмові заперечення від 06.10.2017 року, вважає свої дії правомірними, в яких відсутній склад дисциплінарного правопорушення, а Наказ № 106/1 від 25.09.2017 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню (а.с.150-152). Щодо ознайомлення з наказом про застосування дисциплінарного стягнення позивач, хоча в матеріалах справи міститься [PERSON] від 24.10.2017 року «Про відмову [PERSON] від поставлення підпису про ознайомлення з наказом № 120 від 23.10.2017 року» (а.с.154) позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо ознайомлення його з оскаржуваним наказом № 120 від 23.10.2017 року. Водночас, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~визначено, що при розгляді справ судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-1-149 КЗпП України\~\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Отже, зміст вищезазначених норм закону зобов'язує адміністрацію при вирішенні питань щодо дисциплінарної відповідальності працівника довести до відома особу про встановлені факти порушень з її сторони, зажадати від неї пояснення та при застосуванні дисциплінарного стягнення в наказі зазначити за які конкретно порушення застосовано стягнення та в чому конкретно проявилося порушення. Так, згідно з наказом директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» [PERSON] від 23 жовтня 2017 року № 120 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.», головному лікарю Лисичанської комунальної лікувальної профілактично установи «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] оголошено догану за невиконання п. 3.1. наказу директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» № 106/1 від 25.09.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанської комунальної лікувальної профілактично установи «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України (а.с. 17-18). Отже, Наказ № 120 від 23.10.2017 року «Про притягнення до дисциплінарно відповідальності [PERSON]В.» видано за невиконання позивачем п. 3.1. наказу директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» № 106/1 від 25.09.2017 року, ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України. Невиконання позивачем п.3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України стали підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача [PERSON], що знайшло своє відображення в наказі директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» [PERSON] від 23 жовтня 2017 року № 120 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.», яким головному лікарю Лисичанської комунальної лікувальної профілактично установи «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] оголошено догану (а.с. 17-18). Отже, для встановлення чи мало місце невиконання позивачем п.3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України суду необхідно дослідити обґрунтованість прийняття зазначеного наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу» та обґрунтованість притягнення позивача за невиконання ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України. Щодо невиконання позивачем ст. 43 Конституції України як підстави застосування до позивача дисциплінарного стягнення, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Суд, зауважує, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміють протиправне винне невиконання або неналежне виконання працівником своїх трудових обовязків. Отже, невиконання ст. 43 Конституції не є законною підставою для притягнення до дисциплінарного стягнення [PERSON]. Щодо невиконання позивачем [PERSON] ст. 22 КЗпП України як підстави застосування до позивача дисциплінарного стягнення. Відповідно до ст. 22 КЗпП України, забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України. Необґрунтована відмова у прийнятті на роботу це невмотивована відмова в прийнятті на роботу або вмотивована відмова з посиланням на обставини, які не відносяться до ділових якостей працівника, стану здоровя, або не повязані з відсутністю вакансії на підприємстві, установі, організації. Пленум Верховного Суду України розяснив, що незаконна відмова в прийнятті на роботу може бути оскаржена до суду. По-перше, з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що також було підтверджено і поясненнями свідка [PERSON], позивач не мав можливості прийняття на роботу [PERSON],у звязку з відсутністю вільної посади лікаря-терапевта, втім їй були запропоновані інші посади, а саме: лікаря-стоматолога дитячого та ортопеда, від яких [PERSON] відмовилась. Отже, неможливість трудоустрою [PERSON] була повязана саме з відсутністю вакансії в Установі. По-друге, [PERSON] скористалась своїм правом та звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до Лисичанської КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка», третя особа [PERSON] про необґрунтовану відмову у прийнятті на роботу. З системи автоматизованого розподілу справ Лисичанського міського суду Луганської області вбачаться, що на розгляді судді Коваленко Н.В. знаходиться цивільна справа № 415/7268/17 за позовом [PERSON] до Лисичанської КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка», третя особа [PERSON] про необґрунтовану відмову у прийнятті на роботу. Отже, оскарження незаконної відмови в прийнятті на роботу є предметом іншої цивільної справи. Втім, під час розгляду даної цивільної справи суду не було надано відповідного рішення суду, що набрало законної сили, щодо визнання незаконною відмову в прийнятті на роботу головним лікарем стоматології [PERSON] [PERSON], а отже доказів порушення [PERSON] ст. 22 КЗпП України, у звязку з чим у суду не має законних підстав вважати, що позивачем [PERSON] невиконані приписи ст. 22 КЗпП України, що в свою чергу стало підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарно відповідальності за Наказом № 120 від 23.10.2017 року. Щодо невиконання п. 3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 року як підстави застосування до позивача дисциплінарного стягнення. Відповідно до п. 3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», [PERSON] [PERSON] наказано [PERSON] прийняти [PERSON] на посаду лікаря-стажиста з терапевтично стоматології відділення терапевтичної та хірургічної стоматології з 02.10.2017 року. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що на день видання Наказу № 106/1 від 25.09.2017 року позивач [PERSON] перебував у відпустці. Втім, щодо прийняття [PERSON] на посаду лікаря-стажиста з терапевтично стоматології відділення терапевтичної та хірургічної стоматології з 02.10.2017 року, позивач перебував перший день після відпустки на робочому місці, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією Наказу № 93 від 15.08.2017 року «Про призначення тимчасово виконуючого обовязки» [PERSON] з 31.08.2017 року до 30.09.2017 року (а.с. 217), копією Наказу № 23-кв від 28.07.2017 року «Про надання відпустки» [PERSON] у період з 31.08.2017 року до 30.09.2017 року (а.с. 168), копією Наказу № 27-кв від 05.08.2017 року «Про надання відпустки» [PERSON] з 31.08.2017 року до 29.09.2017 року (а.с.169). Судом встановлено, що у своїй роботі головний лікар позивач у справі [PERSON] керується Посадовою інструкцією головного лікаря, затвердженої Директором КУ «ТМО м. Лисичаснька» [PERSON] 24.04.2017 року (а.с.61-68). Даною посадовою інструкцією визначені завдання та обовязки головного лікаря, права головного лікаря та відповідальність головного лікаря. Відповідно до п. 1.4. Посадової інструкції головного лікаря, головний лікар підпорядковується директору КУ «ТМО м. Лисичаснька». Відповідно до п. 1.5. Посадової інструкції головного лікаря, накази та розпорядження головного лікаря обовязковими для виконання працівниками Лисичанської КЛПУ Міської стоматологічної поліклініки. Щодо завдань та обовязків головного лікаря відповідно до п. 2.1 Посадової інструкції головного лікаря здійснює керівництво лікувально-профілактичним закладом відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність підприємств, установ і організацій охорони здоровя. Відповідно до п. 2.5. Посадової інструкції головного лікаря погоджує з директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» укомплектування стоматологічної поліклініки лікарським персоналом та молодшими спеціалістами з медичною освітою; Відповідно до п. 2.6. Посадової інструкції головного лікаря призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників Установи. Відповідно до п. 2.9. Посадової інструкції головного лікаря організовує роботу з підбору, розстановки та використання медичних кадрів тощо. Відповідно до п. 2.24. Посадової інструкції головного лікаря визначає організаційну структуру Установи, граничну чисельність працівників і штатний розпис з урахуванням умов фонду оплати праці Установи та подає їх на затвердження до КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п. 3.3. Посадової інструкції головного лікаря головний лікар має право визначати організаційну структуру Установи, граничну чисельність працівників і штатний розпис з урахуванням умов фонду оплати праці Установи за затвердженням директора КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п. 3.5. Посадової інструкції головного лікаря головний лікар має право вирішувати самостійно всі питання діяльності стоматологічної поліклініки за винятком питань, що відносяться до компетенції профспілкових організацій. Відповідно до п. 3.6. Посадової інструкції головного лікаря головний лікар має право в межах своєї компетенції видавати накази, розпорядження та інші акти, обовязкові для всіх підрозділів і працівників стоматологічної поліклініки. Відповідно до п. 4.1. Посадової інструкції головного лікаря головний лікар несе відповідальність за невиконання або неякісне виконання посадови завдань і обовязків, визначених цією посадовою інструкцією тощо. Судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що згідно з статутом Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка (нова редакція), Лисичанська комунальна лікувально-профілактична установа Міська стоматологічна поліклініка є юридичною особою, права та обовязки якої набуває з дня її державної реєстрації (п. 4.1) (а.с.20-30). Що також підтверджується Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.99-100). Відповідно до п. 6.1 Статуту вищий орган Управління установи є Лисичанська міська рада Луганської області (надалі - Власник) (а.с.20-30). Відповідно до п. 6.6 статуту власник здійснює управління Установою як безпосередньо, та і через уповноважені органи, а саме управління власності Лисичанської міської ради, КУ «ТМО м. Лисичанськ» в межах їх повноважень (а.с.20-30). Так, відповідно до п. 6.7 Сатуту до компетенції КУ «ТМО м. Лисичанськ» належить: -перевірка і безперешкодне в будь-який час відвідування Установи; -затвердження структури і штатного розпису Установи; -затвердження плану та кошторису Установи, за погодженням з Власником; -проведення атестації робочих місць Установи; -здійснення тарифікації та оплати праці працівників згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 6.11 статуту поточне керівництво діяльністю Установи здійснює головний лікар (далі - Керівник), який призначається на посаду наказом директора КУ «ТМО м. Лисичанськ» за погодженням з Власником. Відповідно до п. 6.12 статуту установа входить до складу КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п. 6.13 статуту компетенція керівника Установи: - безпосередньо підпорядковується директору КУ «ТМО м. Лисичанськ», та несе персональну відповідальність за невиконання покладений на Установу завдань і нездійснення ним своїх функцій; - у межах своєї компетенції головний лікар видає накази та інші розпорядчі акти, дає вказівки, обовязкові для виконання всіма підрозділами та працівниками стоматологічної поліклініки, а також контролює їх; - подає на затвердження управлінню власності Лисичанської міської ради (уповноваженому органу управління) за погодженням з директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» та заступником міського голови, який координує діяльність, проекти змін до Статуту; - погоджує з директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» укомплектування стоматологічної поліклініки лікарським персоналом та молодшими спеціалістами з медичною освітою; - призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників установи; - визначає організаційну структуру Установи, граничну чисельність працівників, штатний розпис з урахуванням умов фонду оплати праці Установи та подає їх на затвердження до КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п. 7.3 статуту структура, штатний розпис та кошторис Установи затверджуються директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» за поданням головного лікаря стоматологічної поліклініки (а.с.20-30). Таким чином, судом встановлено, що відповідно до Посадової інструкції головного лікаря та Статуту Лисичанської КЛП Установи Міська стоматологічна поліклініка м. Лисичанська до повноважень позивача, як головного лікаря Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка належить: призначення на посади та звільнення працівників установи, визначення штатного розпису установи та погодження його з директором КУ «ТМО м. Лисичанськ», укомплектування стоматологічної поліклініки лікарським персоналом та молодшими спеціалістами з медичною освітою. Позивач підпорядковується Директору КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п.6.7. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ», затвердженого рішенням міської ради № 81/1316 від 24.04.2015 року, у межах своєї компетенції [PERSON] Обєднання видає накази та інші розпорядчі акти, дає вказівки, обовязкові для виконання усіма працівниками Обєднання та працівниками лікувально-профілактичних установ, що входять до складу Обєднання, а також контролює їх виконання (а.с.111-120). Відповідно до п.6.9.4. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ», при здійсненні діяльності [PERSON] Обєднання забезпечує розробку структури та штатного розпису лікувально-профілактичних установ, що увійшли до складу Обєднання, та затвердження їх відповідно до чинного законодавства України (а.с.111-120). Відповідно до п.6.10.7. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ», до компетенції [PERSON] Обєднання входить призначення на посаду та звільнення з посади Наказом Обєднання своїх заступників і головного бухгалтера установи за погодженням з Власником (а.с.111-120). Відповідно до п.6.10.8. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ», до компетенції [PERSON] Обєднання входить призначення на посаду та звільнення з посади керівників лікувально- профілактичних установ, що входять до складу Обєднання, Наказом Обєднання за погодженням з Власником, шляхом укладення контракту (а.с.111-120). Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідно до п. 2.6. Посадової інструкції головного лікаря та п. 6.13. Статуту безпосереднім правом прийому чи звільнення з роботи працівників до Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка належить головному лікарю [PERSON] Водночас, до компетенції Директора КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] відповідно до п.6.10.7. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ» входить призначення на посаду та звільнення з посади Наказом Обєднання своїх заступників і головного бухгалтера установи за погодженням з Власником та відповідно до п.6.10.8. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ» призначення на посаду та звільнення з посади керівників лікувально - профілактичних установ, що входять до складу Обєднання, Наказом Обєднання за погодженням з Власником, шляхом укладення контракту та не входить право прийняття та звільнення з посади працівників Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка, що також було підтверджено в судовому засіданні представником відповідача [PERSON], у звязку з чим Директор КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] не мав права видавати наказ № 106/1 від 25.09.2017 про прийняття [PERSON] на посаду лікаря-стажиста з терапевтичної стоматології відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка та внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ Міська стоматологічна поліклініка, а відповідно у [PERSON] не було законних підстав на виконання такого Наказу. При винесені п. 3.1. оскаржуваного наказу № 106/1 від 25.09.2017 року, директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» вийшов за межі компетенції і незаконно втрутився в роботу юридичної особи Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка, у звязку з чим п. 3.1. оскаржуваного наказу № 106/1 від 25.09.2017 року є незаконним. Невиконання позивачем п.3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України стали підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача [PERSON] на підставі наказу директора КУ «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанська» [PERSON] від 23 жовтня 2017 року № 120 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.», яким головному лікарю Лисичанської комунальної лікувальної профілактично установи «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] оголошено догану (а.с. 17-18). Оскільки судовим розглядом встановлено, що позивачем [PERSON] не було порушено вимоги ст. 43 Конституції України, ст. 22 КЗпП України, а п.3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу» визнано незаконним, що стали підставою для застосування до позивача [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани на підставі Наказу № 120 від 23.01.2017 року, суд дійшов висновку про те, що наказ [PERSON] установи «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.» № 120 від 23.10.2017 року є незаконним і підлягає скасуванню, у звязку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Втім, позивач оскаржує не лише Наказ № 120 від 23.10.2017 року та п. 3.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», а Наказ 106/1 від 25.09.2017 року в загалі (п.п.1, 1.1., 1.2., п.п.2., 2.1., п.п.3, 3.1). Щодо п. 1, п.1.1. та п. 1.2. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», про внесення змін до штатного розпису Лисичанської КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» головним бухгалтером [PERSON] шляхом виведення з 02.10.2017 року з штатного розпису відділення дитячої стоматології та ортодонтії 1,0 ставки лікаря стоматолога дитячого та введення з 02.10.2017 року у штатний розпис відділення терапевтичної та хірургічної стоматології 1,0 ставки лікаря-стажиста з терапевтичної стоматології. По-перше, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідно до п. 6.7 Сатуту Установи до компетенції КУ «ТМО м. Лисичанськ» належить затвердження структури і штатного розпису Установи «Міська стоматологічна поліклініка»; відповідно до п. 6.13 статуту Установи компетенція керівника Установи: визначає організаційну структуру Установи, граничну чисельність працівників, штатний розпис з урахуванням умов фонду оплати праці Установи та подає їх на затвердження до КУ «ТМО м. Лисичанськ». Відповідно до п. 7.3 статуту Установи структура, штатний розпис та кошторис Установи затверджуються директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» за поданням головного лікаря стоматологічної поліклініки. Відповідно до п.6.9.4. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ», при здійсненні діяльності [PERSON] Обєднання забезпечує розробку структури та штатного розпису лікувально-профілактичних установ, що увійшли до складу Обєднання, та затвердження їх відповідно до чинного законодавства України До компетенції головного лікаря Установи «Міська стоматологічна поліклініка» входить визначення штатного розпису, який затверджується Директором КУ «ТМО м. Лисичанськ». Право на внесення зміни Директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] до штатного розпису Установи «Міська стоматологічна поліклініка» ані статутами ані посадовими інструкціями не передбачено. По-друге, судом в судовому засіданні були дослідженні посадова інструкція головного бухгалтера КУ «ТМО м. Лисичанськ», затверджена Директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] 29.04.2015 року, та Положення про бухгалтерську службу-централізовано бухгалтерії при центральній міській лікарні ім. Тітова, з яких також не вбачається права головного бухгалтера за вказівкою Директора КУ «ТМО м. Лисичанськ» вносити зміни до штатного розпису лікувально-профілактичних установ, що також було підтверджено представником відповідача [PERSON] По-третє, судом було встановлено та підтверджено в судовому засіданні позивачем [PERSON] та представником відповідача [PERSON], що штатний розпис на 2017 рік Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» був затверджений (а.с.52-53). На підставі викладеного, суд погоджується з доводами позивача, що директором КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] порушено процедуру складання та затвердження штатного розпису, який вже директором було затверджено. Штатний розпис спочатку підписується керівником установи, головним бухгалтером, заступником головного бухгалтера з економічних питань, узгоджується з заступником міського голови і потім затверджується директором та міським головою. Перший примірник затвердженого штатного розпису зберігається у справі служби документації, а копії надсилаються до відділу кадрів для набору працівників та до бухгалтерії для нарахування заробітної плати. При винесені оскаржуваного наказу № 106 від 25.09.2017 року (п.1, п.1.1. та п. 1.2.), директор [PERSON] установи «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ» [PERSON] вийшов за межі компетенції і незаконно втрутився в роботу юридичної особи Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка. Суд також погоджується з доводами позивача і в частині того, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 57 «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету» від 28.01.2002р. наказ про затвердження штатного розпису є наказом з основної діяльності юридичної особи, а наказ про прийняття на роботу є наказом з особового складу. Це є два різних накази, які зберігаються один з наказами з основної діяльності в структурному підрозділі юридичної особи, на який покладено обов'язок його розробки, другий - у відділу кадрів в особовій справі працівника. У зв'язку з чим, такої форми наказу як наказ «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу» від 25.09.2017р. № 106/1 в законодавстві України не існує. Щодо п. 2, п.2.1. Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», щодо надання виконуючим обовязки головного лікаря Лисичанської КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] письмових пояснень про невиконання наказу № 102 від 12.09.2017 року суд зауважує, що стаття 149 КЗпП України,\~передбачає що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стаття 149 КЗпП України передбачає право роботодавця зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Втім, порушник трудової дисципліни має право як дати так і не надавати письмові пояснення, у такому разі складається акт за підписом декілька осіб. Надання письмових пояснень про невиконання наказу № 102 від 12.09.2017 року, які вимагає [PERSON] від [PERSON] на підставі Наказу № 106 від 25.09.2017 року, у разі їх ненадання, передбачає собою певну відповідальність за невиконання наказу про дачу письмових пояснень з приводу порушень трудової дисципліни працівником, що є порушенням ст. 149 КЗпП. Окрім того, слід зясувати чи виникли у [PERSON] законні підстави для того, щоб зажадати від [PERSON] письмові пояснення за невиконання наказу «Про прийняття на роботу» № 102 від 12.09.2017 року, у звязку з чим необхідно розглянути Наказ № 102. Згідно з наказом «Про прийняття на роботу» № 102 від 12.09.2017 року, виданим директором [PERSON] установи «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» [PERSON], встановлено, що у відділенні терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» зареєстровано 21.25 ставок лікарів стоматологів-терапевтів з них 1 ставка лікаря стоматолога-терапевта зайнята сумісництвом. Головний лікар Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] незаконно відмовив [PERSON] у прийнятті на роботу, порушивши ст.ст. 43-1, 22 КЗпП України, адже 1 ставка лікаря стоматолога-терапевта, яка зайнята за сумісництвом, згідно з ст.ст. 43-1, 22 КЗпП України вважається не зайнятою на постійній основі та може бути звільнена для прийняття працівників, який не є сумісником. Наказано: 1. виконуючій обовязки головного лікаря Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] 1.1. звільнити з суміщуваної роботи [PERSON] 0,5 ставки лікаря стоматолога-терапевта відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», [PERSON] 0,25 ставки лікаря стоматолога-терапевта, [PERSON] 0,25 ставки лікаря стоматолога-терапевта, у звязку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. 1.2. Прийняти [PERSON] на посаду лікаря-стажиста з терапевтичної стоматології відділення терапевтичної та хірургічної стоматології. 1.3. У звязку з тим, що ставок лікарів стоматологів-терапевтів зареєстровано 21,25, лікарів стоматологів дитячих 10,0, рекомендувати [PERSON] головному лікарю Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» вивести з штатного розпису ставки лікарів стоматологів дитячих відділення дитячої стоматології та орт одонтології та ввести додатково ставки лікарів стоматологів-терапевтів відділення терапевтичної та хірургічної стоматології (а.с. 13-14). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що на день видання № 102 від 12.09.2017 року «Про прийняття на роботу» позивач [PERSON] перебував у відпустці, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією Наказу № 93 від 15.08.2017 року «Про призначення тимчасово виконуючого обовязки» [PERSON] з 31.08.2017 року до 30.09.2017 року (а.с. 217), копією Наказу № 23-кв від 28.07.2017 року «Про надання відпустки» [PERSON] у період з 31.08.2017 року до 30.09.2017 року (а.с. 168), копією Наказу № 27-кв від 05.08.2017 року «Про надання відпустки» [PERSON] з 31.08.2017 року до 29.09.2017 року (а.с.169). Відповідно до п. 2.6. Посадової інструкції головного лікаря та п. 6.13. статуту безпосередньо правом прийому чи звільнення з роботи працівників до Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка належить головному лікарю [PERSON] До компетенції Директора КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] відповідно до Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ» не входить право прийняття та звільнення з посади працівників Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка, що також було підтверджено в судовому засіданні представником відповідача [PERSON], у звязку з чим Директор КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] не мав права видавати наказ про звільнення з суміщуваної роботи [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В.(п.п.1, 1.1.) про прийняття [PERSON] на посаду лікаря-стажиста з терапевтичної стоматології відділення терапевтичної та хірургічної стоматології Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка (п.1.2), а відповідно у [PERSON] не було законних підстав на виконання даного Наказу № 102 від 12.09.2017 року в частині звільнення та прийняття на роботу. Окрім того, ст. 7\~КЗпП\~не містить такої підстави звільнення, як прийняття на роботу працівника, котрий не є сумісником, а\~Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінфіну від 28.06.1993 р.\~№ 43\~поширює свою дію лише на державні підприємства, установи й організації, якими ані Установа ані Обєднання (відповідач) у справі не є, оскільки згідно з п. 1.1 його Статуту воно є комунальною Установою, до складу якої входить Лисичанська комунальна лікувально-профілактична установа Міська стоматологічна поліклінік. На сумісника поширюються всі гарантії працівника. Тому його неможливо звільнити під час перебування у відпустці, оскільки звільнення працівника-сумісника у звязку з прийняттям на роботу працівника, який не є сумісником, є звільненням з ініціативи роботодавця. Позивач [PERSON] на час видання оскаржуваного Наказу № 102 від 12.09.2017 року перебував у відпустці з 31.08.2017 року до 30.09.2017 року. Не є зрозумілим і п. 1 даного наказу щодо звільнення, адже даний Наказ є наказом «Про прийняття на роботу». Щодо п.1.3. рекомендувати [PERSON] головному лікарю Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» вивести з штатного розпису ставки лікарів стоматологів дитячих відділення дитячої стоматології та орт одонтології та ввести додатково ставки лікарів стоматологів-терапевтів відділення терапевтичної та хірургічної стоматології, то п. 6.7. Статуту КУ «ТМО м. Лисичанськ», затвердженого рішенням міської ради № 81/1316 від 24.04.2015 року, передбачає, що у межа своєї компетенції [PERSON] Обєднання видає накази та інші розпорядчі акти, дає вказівки, обовязкові для виконання усіма працівниками Обєднання та працівниками лікувально-профілактичних установ, що входять до складу Обєднання, а також контролює їх виконання (а.с.111-120). Отже, даний пункт наказу передбачає дві окремі дії, що входять до компетенції [PERSON], а саме: видає накази, дає вказівки. Не є зрозумілим даний пункт наказу та його законність, адже він носить рекомендаційний характер. Окрім того, п.1.3. Наказу № 102 від 12.09.2017 року «Про прийняття на роботу» передбачає рекомендації безпосередньо для головного лікаря [PERSON], а отже, у Директора КУ «ТМО м. Лисичанськ» [PERSON] не виникло законних підстав для того, щоб зажадати від в.о. головного лікаря [PERSON] надання письмових пояснень за рекомендації надані ним головному лікарю [PERSON] На підставі викладеного, суд доходить висновку про незаконність Наказу № 102 від 12.09.2017 року «Про прийняття на роботу», у звязка уз чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, у звязку з чим суд доходить висновку і про незаконність Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу», у звязку з чим позовні вимоги в даній частині щодо визнання незаконним та скасування Наказу № 106/1 від 25.09.2017 «Про внесення змін до штатного розпису Лисичанська КЛПУ «Міська стоматологічна поліклініка» та прийняття на роботу» підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог головного лікаря Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Міська стоматологічна поліклініка м. Лисичанська [PERSON] до [PERSON] установи «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» про визнання незаконними та скасування наказів, оскільки факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у звязку з чим суд не приймає до уваги доводи відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судового збору підтверджується квитанцією № 1 від 31.10.2017 року про сплату судового збору в сумі 640,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Outcome: approved