Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Голова виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що на первинному обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради перебуває малолітня [PERSON] . Батько дитини [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , не приділяє уваги вихованню та утриманню доньки, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Дівчинка не відвідує школу, знаходить прилисток у соціально-неадаптованих осіб, де відсутні санітарно-гігієнічні норми та відбуваються постійні сварки та зловживання алкоголем. Відповідач неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Крім того, з нею постійно проводились профілактичні бесіди. В помешканні відповідача відключені всі комунальні послуги, вікна розбиті, замків немає, подвір`я занедбане. Жінка продовжує вести аморальний спосіб життя. У зв`язку з цим було вирішено тимчасово влаштувати [PERSON] до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради. З наведених у позовній заяві підстав (а.с. 1-4) просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, не з`явилась. Подала до суду заяву, згідно якої вона підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Крім того, просить розглянути цивільну справу без її присутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог та позбавлення її батьківських прав, а також стягнення аліментів на утримання дитини, не заперечувала. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Полтави, є [PERSON] (а.с. 7). Крім того, в матеріалах справи наявний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якого відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 28). Згідно відомостей від 05 вересня 2019 року № 288 дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до листа директора Полтавського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 10 вересня 2019 року було здійснено відвідування родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На час відвідування вдома нікого не було, на подвір`ї розкидані брудні речі, через вибиті шибки у вікнах видно повний безлад, бруд та відсутність будь-яких придатних для проживання дитини умов. Зі слів сусідів дитина до недавнього часу проживала разом із матір`ю в помешканні, мала недоглянутий вигляд, до школи [PERSON] не ходила, часто була голодна та не ночувала вдома (а.с. 10). Згідно листа ВП № 2 ГУНП в Полтавській області від 31.10.2018 року повідомлено про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Згідно листа завідувача служби у справах дітей районної у м. Полтаві ради від 17 грудня 2018 року повідомлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, викладено опис умов проживання дитини. Відповідно до листа директора Полтавського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12 березня 2019 року соціальний супровід родини [PERSON] , яка виховує неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], завершено з 12 березня 2019 року у зв`язку з невиконанням отримувачем соціальних послуг плану соціального супроводу без поважних причин. Згідно листів директора комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 22 Полтавської міської ради Полтавської області» та актів обстеження будинку надано відомості про те, що [PERSON] навчається у цій школі з 1 класу. Батьки дівчинки зловживають алкоголем, не контролюють харчування та гігієну доньки, житлово-побутові умови проживання незадовільні. При відвідуванні учениці за місцем проживання виявлено, що у будинку відсутній опалювальний котел, батареї, кухонна плита. Дитина занедбана, одяг брудний, з неприємним запахом. Дівчинка школу не відвідує, пропускала багато уроків без поважних причин (а.с. 14-16, 20-23, 26). Відповідно довідки КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. Крім того, зазначено, що з 04 січня 2013 року змінено володільця даної інформації (а.с. 30). Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , у тому числі, проживають [PERSON] - мати малолітньої, її співмешканець [PERSON] та малолітня [PERSON] . Умови проживання свідчать про незадовільний санітарно-гігієнічний стан помешкання. Житло потребує ремонту та генерального прибирання, речі розкидані. Діти не мають окремих місць для сну та відпочинку (а.с. 17-19, 29). В матеріалах справи також наявна психолого-педагогічна характеристика учениці [PERSON] , згідно якої мама не приділяє уваги навчанню та вихованню доньки, зв`язок зі школою відбувається з ініціативи класного керівника (а.с. 24). Згідно довідки про братів/сестер від 03 грудня 2019 року малолітня [PERSON] , [INFO] , має повнолітню сестру [PERSON] , повнолітніх братів [PERSON] та [PERSON] , та неповнолітнього брата [PERSON] (а.с. 27). Згідно ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На виконання ч. 2 ст. 171 СК України суд враховує викладену в письмовій заяві від 19 жовтня 2020 року позицію малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказані пояснення завірені належним чином та направлені до суду Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради, в якому перебуває малолітня. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно її доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Також суд наголошує, що згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ч. 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку доньку не утримує, кошти на її утримання не надає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи те, що дитина перебуває в Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської міської ради, аліменти з відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню на користь вказаної установи. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840.80 грн.

Outcome: approved