Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

В серпні 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за розпискою в розмірі 96 200,00 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі 7561,96 грн., а всього стягнути 103 761,96 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до розписки від 20.10.2016 року, позивач надав в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 3700,00 дол.США. Позивач зазначив, що кошти відповідачем на день подання позовної заяви не повернені та відповідач ухиляється від повернення боргу. Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання за розпискою виконав належним чином, надавши кошти у відповідній сумі, а відповідач суму боргу за розпискою у встановлений строк не повернув. Провадження у справі відкрито ухвалою від 12.09.2019 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 20.10.2016 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 700,0 дол. США, взяті в борг до 20 листопада 2016 року. Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не повернув суму заборгованості за розпискою, що і стало підставою для звернення з даним позовом. Згідно зі ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046,1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики представником позивача наданий оригінал боргового документу - розписки від 20.10.2016 р., яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст.. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. А відтак, сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 20.10.2016 р. становить 3 700,0 дол.США, яка має бути сплачена відповідачем в еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення суми 3% річних на підставі ст.625 ч.2 ЦК України, суд виходить за такого. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач прострочив повернення боргу, то він повинен сплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми. В постанові від 03.03.2021 р. по справі № 130/2604/18 Верховний Суд зауважив, що в такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, установленим для відповідної валюти на день платежу. Між тим, як вбачається з позову, позивачем заявлено до стягнення сума 3% річних за період з 20.11.2016 р. по 12.08.2019 р., розрахована в гривнях (7 561,96 грн.). А тому, враховуючи вимоги ст.13 ч.1 ЦПК України (суд діє в межах заявлених вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача саме дану суму, в зв`язку з чим позов в цій частині також підлягає задоволенню Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу та 3 % річних у розмірі 7561,96 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору за подачу позову у розмірі 1 037,62 грн. На підставі викладеного, ст.ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved