Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В суд звернулася кредитна спілка «Рівненщина» (далі КС «Рівненщина») із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 6017,59 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до договору №117-к від 30.10.2012р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 1500грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Графіком розрахунків передбачалася сплата щомісячних платежів протягом 11 місяців. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 30.08.2015р. утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 5528,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1500 грн., заборгованість по процентах 4028,05 грн. Крім того, КС «Рівненщина» заявляє про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання відповідно до ст.625 ЦК України за період з 12.11.2012р. по 30.08.2015р. в розмірі 463,90грн. Представник позивача в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява від КС «Рівненщина» про розгляд справи у їх відсутність та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON], який належно повідомлявся про час, місце та дату проведення розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомляв, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із заяви відповідача та копії кредитного договору №177-к встановлено, що 30.10.2012 року між КС «Рівненщина» та [PERSON] укладено кредитний договір згідно з яким відповідачу надано кредит в розмірі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом по процентній ставці 48% річних на строк з 30.10.2012 до 10.10.2013р. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ч.1 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування і сплати процентів визначений в п.3 договору. Зокрема, п.3.7 передбачається, що за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Сторони дійшли згоди, що протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування кредитом процентна ставка встановлюється в розмірі 96% річних. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 30.08.2015р. має місце заборгованість по кредиту [PERSON] : заборгованість за кредитом 1500 грн., заборгованість по процентах 4053,69 грн. Заявлені позивачем вимоги перебувають в межах сум заборгованості згідно розрахунку. Отже, суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості по тілу кредиту, по несплачених відсотках, у розмірах, що заявлені в позові. Проаналізувавши детально вищевказаний розрахунок в частині нарахування трьох процентів річних, суд визнає його сумнівним, таким, що не враховує періодичності та розмірів платежів позичальника з повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом, встановлених графіком розрахунків, а відповідно цей розрахунок в аналізованій частині, через його сумнівність не може бути покладений в основу судового рішення. До такого висновку суд прийшов,

Outcome: partial