Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити в користування [PERSON] кімнати 69-4 площею 7,8 кв.м. та 69-6 площею 12,3 кв.м. [PERSON] виділити кімнату 69-7 площею 17,8 кв. м. Коридори 69-1,69-10, вану 69-2, туалет 69-3, комори - 69-5, 69-9, 69-11, кухню 69-8, частину підвалу під сарай площею 3,8 кв.м. - залишити в загальному користуванні співвласників. Мотивував тим, що йому та [PERSON] належить по 1/2 частки права власності на вказану квартиру. Сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 01.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. [PERSON] 14.07.2021 надала до суду відзив, в якому зазначила, що половину частини, яка належить їй вона подарувала своїй дочці, тому право власності на квартиру належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Оскільки не враховано інтереси усіх співвласників квартири, у задоволені позовних вимог просила відмовити. 09.08.2021 позивач до суду надав уточнену позовну заяву відповідно до якої просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити в користування [PERSON] кімнату 69-7 площею 17,8 кв. м., [PERSON] та [PERSON] виділити у користування кімнати: 69-4 площею 7,8 кв.м. та 69-6 площею 12,3 кв.м. Коридори 69-1,69-10, вану 69-2, туалет 69-3, комори - 69-5, 69-9, 69-11, кухню 69-8, частину підвалу під сарай площею 3,8 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні вимоги, зазначили, що відповідачіф не погоджуються на визначення порядку користування квартирою від запропонованих варіантів відмовлячються що свідчить про наявність спору між сторонами. Представник позивача вказала,що в коридорі мала безіду з відповідачкою [PERSON] , яка не бажає вирішити спір мирним шляхом. Квартира є неподільним майном, позивач не надава згоди на її переобладнання, тому підстав вважати, що квартира переобладнана немає. Визначення порядку користування квартирою не потребує спеціальних знань тому для вирішення спору провеження будівельно-технічної експертизи непотрібно. Представники відповідачів проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним оскільки право позивача не порушено і він має доступ до квартири, варіанти визначення порядку користування квартирою позивач визначив сам без проведення будівельтно- технічної експертизи, в досудовому порядку спір не вирішувався. Судом встановлено, згідно договору дарування від 19.12.2003 [PERSON] та [PERSON] стали власниками кожен по 1/2 частці квартири [ADDRESS] ( договір дарування на а.с.7). Відповідно до договору дарування від 27.04.2021 [PERSON] подарувала половину своєї частини [PERSON] ( договір дарування на а.с. 41). Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] належить 1/4 частки на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 58 кв.м. та складається з наступних приміщень: кімнати 69-7 площею 17,8 кв. м., 69-4 площею 7,8 кв.м., 69-6 площею 12,3 кв.м., коридорів 69-1, 69-10, вани 69-2, туалету 69-3, коморів - 69-5, 69-9, 69-11, кухні 69-8, частини підвалу під сарай площею 3,8 кв.м. ( витяг з техпаспорту на а.с.10-12). [PERSON] 15.07.2021 уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Отже, [PERSON] є власником 1/2 частки, [PERSON] та [PERSON] , відповідно кожна 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Квартира складається з трьох житлових кімнат, кожна з яких має окремий вихід в коридор, розмірами 7- 17.8 кв.м, 8- 7.8. кв.м, 6 - 12.3 кв.м . Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Пунктом 1 статті 8 Конвенції гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи обмеженою у користуванні своїм житлом. Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved