Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В судовому засіданні під час розгляду вищенаведеної цивільної справи, представник третьої особи, яка заявляє самостіні вимоги на предмет спору ФОП [PERSON] подав заяву про відвід головуючому судді О.В. Дибі посилаючись на те, що суд не зацікавлений в законному, повному та безсторонньому розгляді справи і винесенні обґрунтованого рішення. Зазначав, що неодноразово відмовляючи в задоволенні як його клопотань так і клопотань представників позивача, суд діє упереджено, що викликає сумнів в об'єктивності розгляді справи та встановленні по ній істини. На підставі викладеного у нього є сумнів щодо неупередженого та об'єктивного розгляду справи в цьому складі суду, тому головуючий суддя О.В. Диба підлягає відводу. Представники позивача підтримали подану заяву про відвід головуючого. Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про відвід головуючого посилаючись на те, що в діях суду не вбачається жодних порушень норм чинного законодавства, а процесуальні питання не можуть бути підставою для відводу головуючого, тому відсутні обставини, що передбачені ст. 20 ЦПК України. Розглянувши подану заяву, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу якщо є інші обставини які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. В своїй заяві представник вказує на те, що суд неодноразово відмовляв в задоволенні клопотань, які були подані від представника третьої особи, яка заявляє самосійні вимоги на предмет спору так і від сторони позивача, що призводить до порушення їх прав. Такі відмови в задоволенні клопотань учасників, представник розцінює як упередженість суду, яке тягне за собою необ'єктивний розгляд справи, що не допускається. З такими висновками представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору суд погодитися не може. З матеріалів справи вбачається, що як сторона позивача так і сторона третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору зверталися до суду фактично із однаковими клопотаннями в різний період розгляду справи, що затягувало її розгляд. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та вимоги позивача є також однаковими. При розгляді вказаних клопотань суд виходив із принципу змагальності та процесуальної доцільності, виходячи із приписів ст. ст. 1, 10 ЦПК України. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на точку зору інших учасників, судом було постановлені відповідні процесуальні рішення. Незадоволення клопотань сторони, яке було поставлено на обговорення учасників, не може свідчити про порушення судом норм чинного законодавства України та слугувати підставою для його відводу. Отже, суд вважає заяву представника про відвід головуючого судді Диби О.В. такою, що направлена на свідоме зловживання своїми процесуальними правами, та розцінює це як спосіб затягування розгляду справи та тиск на суд, а відомості, на які він посилається, не знайшли свого підтвердження. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відводу судді О.В. Диби передбачених ст. 20 ЦПК України оскільки виконання судом процесуальних дій, не можуть бути підставою для його відводу, а суд діє об'єктивно та неупереджено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed