Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 01.10.2019 р. надійшла зазначена заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області (в особі Володарського сектору обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій Заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме: атестата № [NUMBER] Міського професійно-технічного училища № 19 с. Белореченка Луганської області від 16.11.1969 р., виданого на ім`я « [PERSON] ». На обґрунтування заявленої вимоги Заявник зазначив, що він у період з 01.09.1968 р. до 16.11.1969 р. проходив навчання у названому вище професійно-технічному училищі, про що отримав атестат № [NUMBER] за спеціальністю електрогазозварника, але в цьому атестаті його прізвище вказано як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Після закінчення училища на підставі цього атестата він був прийнятий на роботу до Ємільчинського лісгоспзагу, у зв`язку з цим 26.05.1972 р. йому була оформлена трудова книжка за професією електрогазозварника, при цьому у трудовій книжці вже вірно вказано його прізвище « [PERSON] ». На тепер з метою оформлення пенсії він звернувся до Пенсійного фонду України, де йому було повідомлено про неможливість зарахування до стажу періоду навчання в училищі через розбіжність в написанні прізвища. Проте неврахування навчання до його трудового стажу погіршить його пенсійне забезпечення, тому він звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 03.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 07.11.2019 р. Заявник у судове засідання 07.11.2019 р. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 14). Його представник [PERSON] (довіреність від 20.09.2019 р., а.с. 19) 06.11.2019 р. подала до суду заява про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання (а.с. 18). Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 15), до суду 22.10.2019 р. подано заяву з проханням проводити розгляд справи без їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] не мають (а.с. 16-17). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Заявник є громадянином України [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Параніно Ємільчинського району Житомирської області, що підтверджено копією його паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.09.1999 р. Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 4). Згідно з наданою суду копією трудової книжки Заявника [PERSON] , 1951 р.н., виданої 26.05.1972 р., він за професією є газоелектрозварником (а.с. 6). Як вбачається з копії атестата № [NUMBER], виданого 16.11.1969 р. Міським професійно-технічним училищем № 19 с. Белореченка Луганської області на ім`я « [PERSON] », отримувач цього атестата здобув спеціальність «електрогазозварник» (а.с. 5). З огляду на наведене та враховуючи дату народження Заявника, період навчання у названому училищі, що припадає на вік Заявника 17-18 років, отриману за наслідками навчання спеціальність, що спеціальність, що співпадає з відомостями його професії, зазначеній у його трудовій книжці, тому суд за таких встановлених обставин вважає, що Заявник надав достатньо доказів на підтвердження того, що саме йому належить спірний атестат № [NUMBER], відтак існує невідповідність прізвища Заявника за паспортом громадянина України та за даними про особу власника згаданого атестата. Встановлення наведеного факту має для Заявника юридичне значення, оскільки необхідне для зарахування страхового стажу за період навчання в згаданому вище училищі. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення юридичного факту - факту належності [PERSON] , [INFO] , атестату № [NUMBER] Міського професійно-технічного училища № 19 с. Белореченка Луганської області від 16.11.1969 р., виданого на ім`я [PERSON] . За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України).

Outcome: approved