Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просила суд: -стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 5 798 грн. 64 коп., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття; -стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за попередній період з 01.06.2011 року по 01.01.2019 року на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 533 474 грн. 88 коп. на кожну дитину; -стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 12 478 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб - 20.05.2005 року, від якого народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дітей батьками вказані сторони по справі. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказує, що спільні діти перебувають на її утриманні. Сторони проживають окремо, відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню та вихованню власних дітей. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням по справі підготовчого засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2020 року провадження по даній цивільній справі було зупинено до надходження відповіді від Центрального МУ МЮ (м. Київ) на судові доручення про надання правової допомоги. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2020 року було поновлено провадження у справі. 17.07.2020 року позивачем по справі - [PERSON] було подано до канцелярії суду письмову заяву про залишення без розгляду частину позовних вимог, а саме, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей за попередній період. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року було залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей за попередній період з 01.06.2011 року по 01.01.2019 року в розмірі по 533 474 грн. 88 коп., на кожну дитину. Протокольною ухвалою суду від 20.07.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява від останньої з проханням про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, посилаючись на викладене в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Оскільки позивач в своїй письмовій заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 20.05.2005 року, від спільного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дітей батьками вказані: батько - [PERSON] (відповідач по справі), мати - [PERSON] (позивач по справі) (том 1 а.с. 15, 20). 27.05.2011 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами по справі (том 1 а.с. 11). 02.02.2011 року позивач по справі змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що видано свідоцтво про зміну імені (том 1 а.с. 15). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі (СК) України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним з способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Поряд з цим, судом встановлено, що стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатною особою, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов`язку, передбаченого чинним законодавством, по утриманню власних дітей і сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я дітей, їх вік і матеріальне становище, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 5 798 грн. 64 коп., на кожну дитину, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами першою та другою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Що стосується позовної вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача понесених нею судових витрат в розмірі 12 478 грн. 00 коп., то суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Нормами статті 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, а саме: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Ковалишиним Т.А. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг від 01.11.2018 року (том 1 а.с. 76-77). Відповідно до п. 3.1 даного договору, вартість послуг, які є предметом даного договору та замовляється замовником, складає 10 000 гривень. Згідно квитанції від 14.11.2018 року позивачем було сплачено на рахунок [PERSON] 10 000 гривень (том 1 а.с. 78). Відповідно до рахунку - фактури № ПП-124 від 18.07.2018 року, позивачу надано ФОП [PERSON] послуги перекладу, вартість яких склала - 2 178 грн. 00 коп., які були сплачені останньою 18.07.2018 року (квитанція № 1294-7288-6128-5491, сума 1 000,00 грн.) та 25.07.2018 року (квитанція № 1301-3747-2838-1520, сума 1 178,00 грн.) (том 1 а.с. 79, 81, 82). Крім того, 27.07.2018 року позивачем було понесено витрати за нотаріальне завірення перекладу з болгарської на українську мови в розмірі 300 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком від 27.07.2018 року (том 1 а.с. 83). Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та витрат пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду у розмірі 2 478 грн. 00 коп., а всього - 12 478 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved