Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер 7310136600:002:1144 за адресою [ADDRESS] , яка належала останньому на праві спільної сумісної власності разом з нею та її братом [PERSON] на підставі рішення Чернівецької міської ради від 15.02.2017 року №583. Зазначала, що вона та відповідач є єдиними спадкоємцями щодо майна яке належало їх батькові, та з метою прийняття спадщини до складу якої входить нерухоме майно, вона вчасно звернулась з відповідною заявою в органи нотаріату та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 від 2/3 часток житлового будинку по [ADDRESS] та з урахуванням належних їй часток у вказаному будинку та успадкованої частки після смерті батька, їй належить 1/2 частина вказаного будинковолодіння. Натомість, у вчиненні нотаріальних дій в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на вказане майно не визначена. Вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку є рівними та становлять по 1/3 за кожним співвласником, оскільки будь-якої домовленості про інше між ними не було. Враховуючи вже належну їй на праві власності частку у спірній земельній ділянці, а також частину, що належала її батьку, яка підлягає спадкуванню, вважає, що за нею слід визнати право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 7310136600:002:1144 за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; право спільної сумісної власності припинити, залишивши вказану земельну ділянку у спільній частковій власності позивача та відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України,\~оскільки його\~зареєстроване \~місце проживання\~не відоме.\~ \~ Про\~причини своєї\~неявки \~суд не\~повідомив \~ \~і не\~подав \~ відповідної\~мотивованої \~ заяви\~про відкладення\~розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву. Згідно ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~ відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~ відповідач\~не подав\~відзив;\~ позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи.\~ У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії Витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,0584 га кадастровий номер 7310136600:002:1144 за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а/с 16-19). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, в тому числі на частку у праві спільної сумісної власності на вказану вище земельну ділянку, яка не визначена та не виділена в натурі (а/с 22). Пунктом 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня\~\~\~\~\~\~\~2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» \~роз`яснено, що за загальними правилами\~\~частини\~\~другої\~статті 372 ЦК України\~при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду\~\~частка\~\~співвласника\~\~може\~\~бути\~\~збільшена\~\~або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки\~\~кожного\~\~із\~\~співвласників\~\~у\~\~праві\~\~спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга\~статті 370\~ЦК України,\~\~частина друга\~статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.\~\~Для оформлення\~\~права\~\~на\~\~спадщину\~\~закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Визначення\~судом частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими\~\~ не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Вирішуючи спір по суті, судом враховується той факт, що для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки земельної ділянки, яка знаходилась у спільній сумісній власності спадкодавця та іншого співвласника, закон не вимагає окремого визначення часток за кожним із них у судовому порядку. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача іншими спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , якого повідомлено про відкриття спадщини та який з заявою про її прийняття не звертався. Також, судом встановлено, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 2/3 частки будинковолодіння по [ADDRESS] , проте постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори від 13.06.2019 року №1008/02-31 їй відмовлено у у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, оскільки частка померлого у праві спільної сумісної власності не визначена. У відповідності\~до п.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»,\~ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, спірна земельна ділянка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, позивач вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину не змогла, у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Отже, той факт, що за життя спадкодавця частки співвласників у праві спільної сумісної власності не були визначені чи виділені в натурі, не впливає на можливість поновлення порушеного права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за нею права власності на частку вказаного майна, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що частки\~\~кожного\~\~із\~\~співвласників\~\~у\~\~праві\~\~спільної власності не є рівними, що встановлено договором між ними. Відповідно до\~ ч.\~3\~ст.\~372\~ЦК України,\~у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вище наведене, право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер\~7310136600:002:1144\~за адресою\~ [ADDRESS] \~ припиняється, при цьому відомості про те, що [PERSON] прийняв спадщину на частку земельної ділянки, яка залишилась після смерті батька в матеріалах справи відсутні. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved