Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку - [PERSON], що продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 12 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 2353, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Позивач проживає разом з дочкою та утримує її. [PERSON] навчається на першому курсі денної бюджетної форми навчання на факультеті комп'ютерних систем і автоматики Вінницького національного технічного університету, ІV рівня акредитації, згідно довідки № 4438852 від 08 серпня 2018 року. Відповідач добровільної допомоги, як батько дитини, на її утримання та навчання не надає, участі у додаткових витратах на утримання дочки також не приймає. Позивачу важко самостійно утримувати дитину, забезпечуючи при цьому рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вищенаведене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на навчання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 27.10.2018 отримав ухвалу про відкриття провадження від 22.10.2018, копії позовної заяви та доданих до неї документів. Позивачем було отримано 27.10.2018 ухвалу про відкриття провадження від 22.10.2018. Від відповідача судом було отримано 13.11.2018 відзив на позовну заяву, наданий у строк встановлений судом (направлений 10.11.2018). У відзиві відповідач зазначив, що має на утриманні хворих батьків, в підтвердження чого надає довідки та виписки з медичної картки про стан їхнього здоров'я. Також відповідач зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області актовий запис №1436. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв'язку з відсутністю матеріальної можливості утримувати повнолітню дочку. Відзив на позов позивачем було отримано 09.11.2018, що вбачається із офіційного сайту Укрпошти в мережі Інтернет. Позивачем, 21.11.2018, з пропуском строку встановленого судом, надано відповідь на відзив. Поважність причин ненадання позивачем відповіді на відзив у строк, встановлений судом, не повідомлено. Суд, дослідивши відповідь на відзив, прийшов до висновку, що відповідь на відзив не надано позивачем у встановлений судом строк без поважних причин, а тому вона до розгляду не приймається, а справа розглядається за наявними матеріалами. Відповідь на відзив відповідачем було отримано 24.11.2018, що вбачається із офіційного сайту Укрпошти в мережі Інтернет. У строк, встановлений судом в ухвалі суду від 22.10.2018, відповідачем заперечення на відповідь не надано. Ухвалою суду від 15.11.2018 судом витребувано докази по справі, які отримано 03.12.2018. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 259 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 2353, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8) Відповідно до довідок № 4438852 від 08.08.2018 та № 18.38 від 26.11.2018, виданих Вінницьким національним технічним університетом, [PERSON] є студенткою першого курсу денного відділення за спеціальністю інформаційні системи та технології (ОП - Інтелектуальні інформаційні системи), термін навчання з 01.09.2018 до 30.06.2022. (а.с. 10, 46) Згідно із довідкою про склад сім'ї № 1377 від 19.09.2018, виданою КК «Корея», до складу сім'ї позивача входить її дочка - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 30.07.2010 зареєстровано шлюб [PERSON] із [PERSON], актовий запис № 1436. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 34) Згідно із довідкою про доходи № 1, виданою 29.10.2018 ФОП [PERSON], [PERSON] працює на посаді художника-оформлювача, і його заробітна плата за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року становить 22 380, 00 гривень. (а.с. 27) Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки повнолітня дочка - [PERSON] проживає разом із матір'ю - [PERSON], остання правомірно звернулася до суду із даним позовом. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень СК України, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживає повнолітня дочка, на утримання якої вона просить стягнути аліменти з відповідача, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, а відповідачем - разом із відзивом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв'язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 22.10.2018 року було роз'яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та відповідачем у відзиві і докази, надані разом із ними. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві і відповідачем у відзиві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], є повнолітньою особою, навчається на першому курсі денного відділення Вінницького національного технічного університету за спеціальністю інформаційні системи та технології (ОП - Інтелектуальні інформаційні системи), термін навчання з 01.09.2018 до 30.06.2022. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано наступне. Судом встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 30.07.2010. Подружжя не має неповнолітніх дітей. Також, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід. Згідно із посвідченнями ПФУ, батьки відповідача - [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами за віком. (а.с. 28, 31) Крім того, мати відповідача - [PERSON] є інвалідом першої групи «Б» по зору (безстроково), що підтверджується довідкою до акта МСЕК № 323253 від 16.02.2016. (а.с. 29, 30) Батько відповідача - [PERSON] є онкохворим, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого від 18.11.2013, від 14.10.2018. (а.с. 32, 33) Згідно положень ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Також, відповідно до ч. 1 ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Враховуючи положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» батьки відповідача - [PERSON] та [PERSON] є непрацездатними особами. Тому, при визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом прийнято до уваги, його обов'язок утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, а також обов'язок нести витрати на батьків, викликані тяжкими хворобами обох батьків та інвалідністю матері. В той же час, судом прийнято до уваги, що відповідачем не надано суду доказів розміру витрат, які він здійснює на своїх батьків. Посилання відповідача на потребу його батьків у постійній сторонній допомозі прийнято судом до уваги, однак дана обставина жодним чином не свідчить про матеріальні витрати на таку допомогу. Така допомога може надаватися безпосередньо й самим відповідачем. Суд вважає, що виконання повнолітнім сином або дочкою свого обов'язку щодо утримання непрацездатних батьків не може свідчити про неможливість надання такою особою матеріальної допомоги своїй повнолітній дитині, яка також потребує матеріальної допомоги у зв'язку із продовженням навчання і не має самостійного доходу. Також, при визначені розміру аліментів судом враховано матеріальне становище повнолітньої дочки. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: стану здоров'я дочки, на утримання якої позивач просить стягнути аліменти; наявності на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано доказів здійснення витрат відповідачем, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, якої вона потребує у зв'язку із продовженням навчання, однак не в розмірі ? частки від свого заробітку (доходу). Приймаючи до уваги ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, судом прийнято до уваги можливість й матері надавати утримання своїй повнолітній дочці. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка застосовуються в даному випадку на підставі ч. 1 ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, судом не встановлено. Вимога позивача в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку до досягнення нею двадцяти трьох років також не підлягає задоволенню, оскільки положеннями ст. 199 СК України чітко визначено, що аліменти на повнолітню особу, яка потребує матеріальної допомоги, стягуються виключно у зв'язку із навчанням, право на які припиняється у разі припинення навчання. Якщо навчання припиняється після досягнення особою двадцяти трьох років, то право на аліменти припиняється із досягненням цією особою двадцяти трьох років. Як встановлено судом із інформації, отриманою судом на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, термін навчання [PERSON] становить до 30.06.2022. Таким чином, в даному випадку, аліменти можуть стягуватися лише до 30.06.2022. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові втрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову, згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Оскільки вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні даного позову точно визначити неможливо, оскільки даний позов носить вимоги немайнового характеру, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На що також звернув увагу ВССУ в п. 36 Постанови Пленуму № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (із змінами від 25.09.2015). Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», часткове задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 352, 40 гривень. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем до позовної заяви надано попередній розрахунок суми судових витрат, у якому зазначено витрати у сумі 500, 00 гривень на професійну правничу допомогу адвоката, але документів (договорів, рахунків тощо), які підтверджують ці витрати суду не надано. Враховуючи вищенаведене, підстави для розподілу витрат у сумі 500, 00 гривень на професійну правничу допомогу адвоката - відсутні. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial