Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

В травні 2015 року Позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укртелеком», вимагаючи захистити свої права як учасника антитерористичної операції. Позивачем були заявлені наступні вимоги: -звільнити його від вимоги сплати 175,98 гривень, які ПАТ «Укртелеком» нарахувало за надання йому послуг під час проходження військової служби за мобілізацією на підставі ст.617 Цивільного кодексу України; -зобов`язати ПАТ «Укртелеком» поновити надання йому послуг фіксованого дротового телефонного зв`язку та повернути абонентський номер [NUMBER] ; -стягнути з ПАТ «Укртелеком» 5000000 гривень моральної шкоди та перерахувати її на рахунок Київської міської спілки ветеранів АТО; -зобов`язати ПАТ «Укртелеком» принести публічні вибачення за свої дії по відношенню до Позивача та розмістити їх за власний рахунок на Першому національному телевізійному каналі України УТ-1 та на першій сторінці інтернет-сайту http://ukrtelecom.ua. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що між ним та Відповідачем укладений Договір №11181/04 від 20.04.2004 про надання послуг електрозв`язку (дротового телефонного зв`язку), на підставі якого Позивач користувався абонентським номером [NUMBER] . Позивач вказує, що в період з 09 березня 2015 року по 31 березня 2016 року відповідно до Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 він проходив військову службу в лавах Збройних Сил України за мобілізацією. Позивач зазначає, що перед відправкою для проходження військової служби він звернувся до Відповідача із повідомленням про форс-мажорні обставини та просив не виставляти йому рахунки за послуги, оскільки в квартирі проживає він один, і ніхто інший користуватися послугами не зможе. У відповідь, як вказує Позивач, йому було запропоновано скористатися платною послугою «тимчасове призупинення фіксованого місцевого зв`язку», на що Позивач не погодився. Після повернення з військової служби, як вказує [PERSON] , він виявив у поштовій скринці лист ПАТ «Укртелеком», з якого вбачався факт нарахування йому заборгованості за надані послуги в розмірі 175,98 гривень, скасування телефону у зв`язку з заборгованістю. Крім того, в поштовій скринці Позивачем були виявлені листи від ТОВ «БА Пристав» та ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн ЕлЕлСі» з вимогами про погашення заборгованості в розмірі 175,98 гривень. Обгрунтовуючи свою позицію про звільнення його від обов`язку погасити заборгованість перед ПАТ «Укртелеком» Позивач посилається на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також на ст. 617 Цивільного кодексу України, яка звільняє особу від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Позивач вважає дії ПАТ «Укртелеком» образливими для себе, такими, що принижують його честь та гідність як людини, яка сумлінно виконала свій громадянський обов`язок. Моральної шкоди Позивачу завдає як сам факт нарахування заборгованості йому, так і передача його персональних даних стороннім третім особам колекторським компаніям. З урахуванням викладеного достатньою компенсацію за спричинену моральну шкоду Позивач вважає суму в розмірі 5000000 гривень, яку просить перерахувати на користь Київської міської спілки ветеранів АТО для медичної та соціальної реабілітації учасників АТО. У судовому засіданні Позивач позов підтримав. Представник Відповідача проти позову заперечував, наполягаючи на тому, що жодних порушень ані законодавства, ані договору з боку ПАТ «Укртелеком» не допущено, вимоги Позивача є безпідставними. Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2004 року між [PERSON] та ВАТ «Укртелеком» укладено договір №11181/04 про надання послуг електрозв`язку (телефонного зв`язку). Згідно з п.3.2.8 Договору Споживач ( [PERSON] ) зобов`язався своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» абонентна плата це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг. Встановлено, що 10 березня 2015 року [PERSON] було призвано у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015, а 31 березня 2016 року на підставі Указу Президента України від 25.03.2016 №2115/2016 він був звільнений у запас. Згідно з довідкою №77 від 31.03.2016, виданою військовою частиною [NUMBER] МОУ, [PERSON] під час проходження служби безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей. (а.с. 12) Безспірно встановлено, що Позивач звернувся до ПАТ «Укртелеком» із повідомленням про призов на військову службу та клопотанням не виставляти рахунки на період її проходження, проте від запропонованої оплатної послуги призупинення надання послуг зв`язку відмовився. Суд звертає увагу на те, що договір №11181/04 не передбачає іншого механізму тимчасового призупинення надання послуг Споживачу. Встановлено, що в період проходження Позивачем військової служби Відповідачем нараховувалась Позивачу абонплата згідно з договором №11181/04, і станом на 28 липня 2015 року вона складала 175,98 гривень (а.с. 57), у зв`язку з чим надання телекомунікаційних послуг було припинено за несплату заборгованості на підставі п.п. 77, 78 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг. Суд не вбачає в зазначених діях ПАТ «Укртелеком» будь-яких порушень договору та чинного законодавства, нарахована заборгованість по абонентній платі, а також зупинення надання послуг у зв`язку з несплатою заборгованості є обґрунтованими. Згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна відповідальність є правовим наслідком порушення зобов`язання, який може полягати у: 1) припиненні зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміні умов зобов`язання; 3) сплаті неустойки; 4) відшкодуванні збитків та моральної шкоди. Стаття 622 ЦК України визначає, що боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов`язання, не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином закон розрізняє обов`язок боржника виконати зобов`язання в натурі та обов`язок понести відповідальність за неналежне виконання зобов`язання. Стаття 617 Цивільного кодексу України, на яку посилається Позивач, звільняє боржника від відповідальності за невиконане зобов`язання, а не від виконання зобов`язання в натурі. В даному випадку суд звертає увагу на те, що заборгованість Позивача в розмірі 175,98 гривень є його зобов`язанням, визначеним умовами договору (сплата абонплати), а не мірою відповідальності за порушення його виконання (неустойкою, відшкодування шкоди), а тому положення зазначеної статті не можуть бути застосовані для звільнення Позивача від обов`язку щодо її сплати. Як встановлено вище, в діях ПАТ «Укртелеком» щодо нарахування абонплати та зупинення надання Позивачу послуг електрозв`язку у зв`язку з заборгованістю не встановлено будь-яких порушень умов договору та закону, а тому суд не має підстав для задоволення і інших вимог Позивача про зобов`язання поновити надання послуг, стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду та принесення публічних вибачень. Відтак, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed