Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, в якому просила стягнути з останнього 2655,02 грн. матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.04.2014 року приблизно о 21 год. 00 хв., [PERSON] керуючи автомобілем «Chrysler 300» д.н.з. [NUMBER] рухаючись по вул. Савчука в м. Чернігові та виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Шевченка здійснив наїзд на [PERSON], завдавши їй легких тілесних ушкоджень. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 1967 грн. 89 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 121 грн. 80 коп. судового збору. В решті вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посилання суду першої інстанції як на підставу задоволення позовних вимог на те, що відповідач 08.04.2014 року керуючи автомобілем «Chrysler 300» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на [PERSON], яка перетинала проїжджу частину та в результаті якого остання отримала тілесні ушкодження завдавши їй легких тілесних ушкоджень, є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта те, що він не здійснював наїзд на позивачку підтверджується Висновком судово-медичної експертизи № 316 від 28.04.2014 року, постановою про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2014 року, згідно з якою контакту автомобіля з пішоходом [PERSON] не було. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі той факт, що після здійснення ДТП відповідач не втік з місця події, а навпаки надав позивачці першу допомогу, особисто привіз позивачку до лікарні, надав їй грошові кошти в розмірі 200,00 грн. На місце події не викликались працівники ДАІ так як фактично відповідач не збив позивачку, а лише різко затормошив і остання впала сама, а не від зіткнення з транспортним засобом, як вказувала позивачка. Також, судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки доказам, які надала позивачка на підтвердження своїх витрат на лікування, оскільки надані нею фіскальні чеки, на думку апелянта, є сумнівними і не підтверджують придбання позивачкою лікарських засобів саме для лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП скоєного 08.04.2014 року, крім того, судом не було витребувано як доказ лікарняну карту позивачки. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки Акту здавання-приймання послуги від 13 березня 2013 року - виготовлення частково - зйоменного зубного протезу на суму 1700 грн. 00 коп. Позивачці дійсно за власні кошти був виготовлений вищевказаний зубний протез, але в матеріалах справи та в судово-медичному висновку відсутнє посилання на те, що даний протез був пошкоджений, знищений чи замінений на інший і позивачка при цьому витратила додаткові кошти. При проведенні судово-медичної експертизи факт пошкодження зубного протезу позивачкою не вказувався та не був відображений в експертному висновку. Також, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції встановивши факт заподіяння позивачці матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача, безпідставно визнав, що позивачка довела, що вона зазнала душевних страждань. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 08.04.2014 року близько 21 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Chrysler 300» д.н.з. [NUMBER] рухаючись по вул. Савчука в м. Чернігові та виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Шевченка здійснив наїзд на [PERSON], завдавши їй легких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку експертизи № 319 від 10.04.2014 року у [PERSON], 1941 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді: синців та забиття м'яких тканин голови, обличчя, правої нижньої кінцівки, саден обох нижніх кінцівок, котрі виникли від дії тупих предметів або при ударі об такі ж, могли утворитись 08.04.2014 року і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.107-109). Згідно висновків слідства по кримінальному провадженню № 12014270010001523 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 квітня 2014 року за фактом ДТП, в діях водія автомобіля марки «Chrysler 300» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п.2.3 (б), 12.3, 16.2 ПДР України, які перебувають у прямому зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме [PERSON] проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, під час виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості та виконуючи маневр повороту ліворуч, на вул. Шевченка, не надав дорогу пішоходу [PERSON], яка перетинала проїжджу частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2014 року закрито провадження в справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Виходячи із змісту положень ст. 58 ЦПК України належним є доказ, який містить інформацію, що має значення для справи. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Відповідно з правилами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно з положеннями п. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність що є джерелом підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] керував автотранспортним засобом, яким заподіяно шкоду [PERSON], на відповідній правовій основі з дозволу володільця транспорту. Враховуючи вищенаведені відомості про факти що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, і які мають значення для справи, колегія суддів вважає безпідставними твердження [PERSON] про те що в зазначеній дорожньо - транспортній пригоді 08.04.2014 року він керуючи автомобілем марки «Chrysler 300» д.н.з. [NUMBER] не здійснював наїзду на [PERSON], яка перетинала проїжджу частину дороги по регульованому пішохідному переходу, а остання сама впала перед автомобілем коли він застосував екстрене гальмування автомобіля. Таким чином внаслідок протиправних дій [PERSON], порушень ним правил дорожнього руху, було заподіяно ушкодження здоров»я [PERSON] Суд першої інстанції після оцінки фактичних обставин справи, та визначення їх правового характеру прийшов до обґрунтованого висновку, що [PERSON], який на відповідній правовій основі володів транспортним засобом та завдав при цьому шкоди здоров»ю [PERSON] відповідає перед нею за її завдання. Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду справи встановлено факт завдання позивачеві тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а тому з відповідача підлягають стягненню кошти на ліки, які підтверджуються чеками та призначеннями лікаря на суму 267 грн. 89 коп. та вартість пошкодженого зубного протезу в сумі 1700 грн., а всього на суму в розмірі 1967 грн. 89 коп. Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може апеляційний суд, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] належними та допустимими доказами не довела, що пошкодження зубного протезу сталося внаслідок ДТП, яке мало місце 08.04.2014 року і нею були витрачені кошти для його заміни, наданий нею Акт здавання-приймання послуги на підтвердження вартості пошкодженого зубного протезу (а.с.9), не може бути належним доказом, оскільки він датований 05 березня 2013 року і ним не підтверджується встановлення факту пошкодження протезу внаслідок дій відповідача. Тому необхідно виключити з майнової відповідальності [PERSON] за шкоду яку він повинен відшкодувати [PERSON] вартість зубного протеза в 1700 грн. Водночас колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром понесеної [PERSON] заподіяної шкоди внаслідок витрат її на ліки в сумі 267 грн.89 коп. Оскільки необхідність у таких витратах на лікування позивача внаслідок ушкодження її здоров»я визначена судом на підставі призначень лікарів та наданих позивачем чеків про вартість призначених їй ліків (а.с. 6-8, 105). Вимоги про відшкодування моральної шкоди вирішені судом відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України та з урахуванням роз»яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п.п.3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4»Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» Зокрема, розмір моральної шкоди суд визначив враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних) яких зазнав позивач, зокрема суд врахував: обставини вчинення відповідачем ДТП, що він вчинив наїзд на позивача коли остання рухалася по регульованому пішохідному переходу на зелене світло, стан здоров»я [PERSON] який був погіршено внаслідок дій відповідача, час та зусилля необхідні для відновлення її попереднього стану. Врахувавши глибину та тривалість страждань [PERSON] заподіяних [PERSON] внаслідок порушення її прав, конкретні обставини справи які мають суттєве значення, врахувавши вимоги розумності та справедливості, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано встановив розмір відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди в 5000 грн. з яким погоджується колегія суддів. Рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому рішення в даній частині необхідно залишити без змін. У зв»язку з наведеним, що виявлені апеляційним судом порушення не впливають на головний висновок суду першої інстанції про права та обов»язки сторін у справі, і мова йде тільки про зменшення розміру стягнення матеріальної шкоди із [PERSON] на користь [PERSON] з 1967 грн.89 коп. до 267 грн. 89 коп., рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Outcome: partial