Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

В червні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити формулювання причин звільнення її з роботи у фізичної особи-підприємця [PERSON] за прогул без поважних причин - п. 4 ст. 40 КЗпП на звільнення за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю ч. 3 ст. 38 КЗпП і дату звільнення з 30 квітня 2018 року на день вирішення справи в суді, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 14189 грн., вихідну допомогу в сумі 11, 169 грн., стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 25.01.2018 року між нею та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до якого, її прийнято на посаду керуючим магазином «Євро мода», який знаходиться по вул. Портова, 50 в м. Скадовську. При працевлаштуванні позивачкою через представника ФОП [PERSON], який знаходився в м. Мелітополь була надана трудова книжка, копія паспорту та коду. 29.03.2018 року представники ФОП [PERSON] провели інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей і після закінчення робочого часу повідомили [PERSON], що за вказівкою роботодавця вона звільнена. Товарно-матеріальні цінності, ключі від магазину були передані [PERSON], яка в подальшому стала керуючою магазином. Позивачці, яка прийшовшла до магазину за трудовою книжкою наступного дня, [PERSON] повідомила, що наказ про звільнення та трудова книжка у ФОП [PERSON], номер телефону останнього надати відмовилася. З метою зясування причин звільнення, позивачка зателефонувала за номером урядової гарячої лінії\~ і повідомила про порушення трудового законодавства. Перевірку дотримання ФОП [PERSON] законодавства про працю доручено Головному управлінню Держпраці\~ в Херсонській області. В ході проведення якої 18.04.2018 року від інспектора Держпраці стало відомо, що відповідно до табелю робочого часу наданого йому [PERSON] за квітень, позивачка рахується працюючою та відсутні відмітки про прогули. Наслідки перевірки на даний час останній невідомі. 18.04.2018 року позивачкою була написана заява на звільнення починаючи з 19.04.2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП, яку відправлено поштовим звязком на адресу відповідача. Наказом від 30.04.2018 року [PERSON] звільнено за прогул з 02.04.2018 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 06.06.2018 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. 19.06.2018 року від представника відповідача адвоката [PERSON] надійшов відзив на позов в якому він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог та стягнути з неї судові витрати посилаючись на те, що позивачка відповідно до умов укладеного трудового договору з 25.01.2018 року працювала на посаді керуючого магазином «Євро мода». З 02.04.2018р. позивачка не виходила на роботу, не надала працедавцю ніяких доказів поважності причин відсутності на робочому місці, тому і була звільнена за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 02.04.2018р. З метою перевірки причини невиходу позивачки на роботу відповідач засобами поштового звязку направив на її адресу рекомендованого листа з повідомленням про вручення з проханням повідомити причини відсутності на роботі. Також на вимогу відповідача за місцем проживання позивачки двічі відправлялася комісія з працівників магазину де працювала позивачка, щоб вияснити причини відсутності її на роботі. Але за місцем проживання позивачки ніхто їм двері не відчиняв, про що свідчать Акт від 13.04.2018р. та Акт від 26.04.2018р. Позивачка звернулася з відповідною скаргою до органів влади щодо порушення ФОП [PERSON] трудового законодавства щодо підстав її звільнення та виплати заробітної плати. Проведення перевірки доручено Головному управлінню Держпраці в Херсонській області. Перевірка проводилась з 24.04.2018р. і по 25.04.2018р. За результатами перевірки складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХС1483/507/АВ від 25.04.2018р. Відповідно до викладеного в даному акті від 25.04.2018р. за результатами перевірки не виявлено ніяких порушень про які вказувала позивачка в тому числі і в позовній заяві. (Акт№ХС1483/507/АВ). Щодо вимоги позивачки щодо сплати заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначив, що Позивачка навмисно не отримувала заробітну платню за березень 2018р. в сумі 1437,49грн. А щодо вимушеного прогулу, так цей прогул був не вимушений, а умисний прогул, за що вона і була звільнена, тому позивачка не може розраховувати на стягнення вказаних грошових сум. Також, 30.04.2018р. поштою на адресу позивачки було направлено наказ про її звільнення разом з копією відомості про нарахування заробітної плати. Разом з тим, було направлено і листа в якому пропонується позивачці зявитися до місця колишньої роботи (вул.Портова,37 в м.Скадовськ) та отримати розрахунок (зарплата за березень - 3750грн. та компенсація за невикористану відпустку -509грн.), а також надати трудову книжку для внесення в неї відомостей щодо роботи та звільнення, так як вона зберігалась у позивачки. Всі грошові кошти позивачка отримала. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, свідків, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 25.01.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір. Згідно актів від 13.04.2018 року та від 26.04.2018 року [PERSON] продавець непродовольчих товарів, [PERSON] завідуюча, [PERSON] - продавець непродовольчих товарів засвідчили, що за місцем проживання [PERSON] [INFO] двері ніхто не відчиняє, сусіди останньої також підтвердили вказаний факт. Встановити причини невиходу [PERSON] на роботу з 02.04.2018 року не вдалося за можливе. 13.04.2018 року ФОП [PERSON] було спрямовано на адресу проживання [PERSON] лист з проханням надати протягом 5 календарних днів пояснення причин відсутності на роботі. 13.04.2018 року ФОП [PERSON] також спрямовано запити Скадовського ВП Новокаховського ГУНП в Херсонській області та Скадовській районній лікарні з проханням повідомити чи знаходиться на лікуванні та чи перебуває у вказаних закладах [PERSON] На що 27.04.2018 року Скадовська центральна районна лікарня повідомила, що [PERSON] з 02.04.2018 року за медичною допомогою не зверталась та на стаціонарному лікуванні не перебувала. Згідно відомостей на виплату грошей № ВЗП-000027 за квітень 2018 року [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі 3528, 23 грн. та згідно відомості на виплату грошей № ВЗП-000017 за березень 2018 року [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі 1437, 49 грн., але не отримано нею. 18.04.2018 року [PERSON] написала заяву на звільнення на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП у звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Відповідно до наказу від 30.04.2018 року [PERSON] звільнено за прогули без поважних причин з 02.04.2018 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП. Згідно табеля робочого часу за квітень 2018 року, [PERSON] звільнена з 02.04.2018 року. 30.04.2018 року ФОП [PERSON] спрямовано на адресу [PERSON] наказ про звільнення та лист в якому запропоновано останній зявитись до колишнього місця роботи для отримання розрахунку та внесення даних про звільнення до трудової книжки. Проведеною перевіркою Головним управлінням держпраці у Херсонській області не виявлено порушень трудового законодавства ФОП [PERSON] відносно працівника [PERSON], що підтверджується Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ХС1483/507/АВ від 25.04.2018 року. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON] та [PERSON] пояснили, що бачили [PERSON] працюючу в магазині весною 2018 року, обставини її звільнення їм не відомі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює в магазині ФОП [PERSON], [PERSON] не виходила на роботу 2-3 тижні з початку квітня. [PERSON] попросив її та ще двох працівників магазину [PERSON] та [PERSON] вийти за місцем мешкання позивачки та повідомити останній щоб вона зявилась на роботу для дачі пояснень. Між тим [PERSON] дверей не відкрила, на телефонні дзвінки не відповідала, про що були складені відповідні Акти від 13.04.2018 року та від 26.04.2018 року. За змістом ст.38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч.3 ст.38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи. В заяві на звільнення позивачка вказує, що просить звільнити її у звязку з порушенням відповідачем законодавства про працю, а саме: не виплачено заробітну плату за березень 2018 року та аванс за квітень 2018 року, не надано жодного вихідного у лютому місяці. Проведеною перевіркою Головним управлінням держпраці у Херсонській області не виявлено порушень трудового законодавства ФОП [PERSON] відносно працівника [PERSON], що підтверджується Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ХС1483/507/АВ від 25.04.2018 року. Відповідно до вимог п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Разом з тим, позивачка без поважних причин на роботу не виходила з 02.04.2018 року і не приступила до виконання своїх трудових обовязків, що підтверджується відповідними актами, показами свідка [PERSON], доповідною та не спростовано її представником в ході розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог згідно ст. 81 ЦПК України, тому позовна заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати в сумі 2500 гривень\~ понесені відповідачем на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved