Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21 лютого 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Відділом ДРАЦС Білоцерківського МРУЮ у Київській області на підставі актового запису № 192. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом ДРАЦС Білоцерківського МРУЮ у Київській області на підставі актового запису № 1017. Сімейне життя з відповідачем не склалось. У їхніх стосунках зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. Вже на протязі одного року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За таких обставин, їхнє подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу стало неможливим, більш того, такі відносини суперечать її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який було укладено 21 лютого 2015 року і зареєстровано Відділом ДРАЦС Білоцерківського МРУЮ у Київській області на підставі актового запису № 192 (а.с. 1). Ухвалою судді від 05 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 10 годину 30 хвилин 11 березня 2020 року (а.с. 13-14). Ухвалою суду від 11 березня 2020 року постановлено закрити підготовче засідання та призначено вищевказану цивільну справу до розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 07 квітня 2020 року (а.с. 23). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, яка отримана 11.03.2020 року за вх. 9114, в якій остання просила суд справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судові витрати просить залишити за нею. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити « [PERSON] ». У разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 21). Аналогічну заяву від позивача [PERSON] судом отримано 31.03.2020 року за вх. № 12336 (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, з якого вбачається, що [PERSON] особисто отримав судову повістку 24 березня 2020 року про слухання справи, яке відбудеться в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду о 11 годині 00 хвилин 07 квітня 2020 року (а.с. 26). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, відповідач [PERSON] був завчасно повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи. Заяв та клопотань від відповідача [PERSON] на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 07.04.2020 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 21 лютого 2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21.02.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 192, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] , виданого 21 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 28). З матеріалів справи вбачається, що подружжя від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. У подружжя зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. На протязі одного року подружжя проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, сім`я фактично розпалася, у подружжя зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, на протязі одного року подружжя проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та позивач наполягала на розірвання шлюбу, оскільки збереження сім`ї суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Звертаючись до суду з заявою 11.03.2020 року за вх. № 9114 та з заявою від 31.03.2020 року за вх. № 12336 про розгляд справи за її відсутності, позивач просила судові витрати залишити за нею. Тому, суд вважає за можливим віднести понесені судові витрати у сумі 840,80 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 7) за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved