Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

В січні 2020 року позивач управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум допомоги, посилаючись на наступні обставини. Відповідач гр. [PERSON] з липня 2016 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (далі - управління) та є отримувачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ( надалі - допомога ). Механізм та умови надання допомоги визначаються Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. №505 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку визначено, що допомога надається внутрішньо переміщеним особам з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно пункту 3 Порядку допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї. Пунктом 5 Порядку встановлено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою. Згідно з пунктом 2 Порядку уповноваженими органами визначаються структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад. 03.02.2017 року гр. [PERSON] звернулась до управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (копія додається). На підставі поданої заяви рішенням від 09.03.2017 року управлінням відповідачці було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 03.02.2017 року по 02.08.2017 року в розмірі 2210,00 грн. на місяць (копія рішення додається). 03.08.2017 року гр. [PERSON] повторно звернулась до управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (копія додається). На підставі поданої заяви рішенням від 10.08.2017 року управлінням відповідачці було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 03.08.2017 року по 02.02.2018 року в розмірі 2210,00 грн. на місяць (копія рішення додається). Згідно з розпорядженням на перерахунок допомоги переміщеним особам на проживання від 16.02.2018 року у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму відповідачу проведено перерахунок допомоги з 20.01.2018 року по 02.02.2018 року та визначено її в розмірі 2442,00 грн. (копія додається). Особистим підписом в заявах відповідач підтвердила відсутність умов, за яких допомога не призначається і що її було поінформовано, що інформація подана у кожній заяві, а також документи, додані до неї, можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів. Так, щодо наявності у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції відповідач зазначила «ні». Порядком визначено ряд випадків коли допомога не призначається. Так, пунктом 6 Порядку встановлено, що допомога, зокрема, не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях. Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Пунктом 10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обгрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Пунктом 11 Порядку встановлено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. 07.02.2018 року під час перевірки особової справи отримувача допомоги гр. [PERSON] відділом нагляду та контролю управління було встановлено, що у власності одного з членів сім`ї відповідача є житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території, а саме: згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого чоловік відповідачки гр. [PERSON] з 08.06.2007 року має у власності 1/4 частину квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (копії свідоцтва про шлюб та інформаційної довідки додаються). Враховуючи викладене, управлінням встановлено, що протягом отримання відповідачкою допомоги існували обставини, за яких допомога не призначається, але про такі обставини відповідачем повідомлено не було. Тому просили суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, стягнути з гр. [PERSON] надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 17 944 грн. 24 коп. та стягнути з гр. [PERSON] на користь управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради судовий збір в сумі 1 921 грн. ( а. с. 1-6 ). Ухвалою судді від 05 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 11 березня 2020 року ( а. с. 30-31 ). У зв`язку з неявкою сторін у призначений судом час, розгляд справи було відкладено на 16 годину 00 хвилин 07.04.2020 року. В судове засідання позивач УПСЗН свого представника не направив, 13.03.2020 року за вх. № 9423 судом отримано клопотання за підписом начальника управління Велігорської Т. про прийняття заочного рішення по даній справі. Крім того, 31.03.2020 року за вх. № 12427 судом отримано клопотання за підписом начальника управління Велігорської Т., в якому просили розглядати справу без участі представника управління за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 40 ). Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 07.04.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з липня 2016 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (далі - управління) та є отримувачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ( надалі - допомога ). Те, що відповідач [PERSON] є переміщеною особою підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою. Фактичне місце проживання/перебування є: [ADDRESS] ( а. с. 21 ). Отже, 03.02.2017 року відповідач [PERSON] звернулась до управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ( а. с. 7 ). Рішенням від 09.03.2017 року управлінням відповідачу було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 03.02.2017 року по 02.08.2017 року в розмірі 2210,00 грн. на місяць ( а. с. 8 ). 03.08.2017 року відповідач [PERSON] повторно звернулась до управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ( а. с. 10 ). Рішенням від 10.08.2017 року управлінням відповідачу було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 03.08.2017 року по 02.02.2018 року в розмірі 2210,00 грн. на місяць ( а. с. 11 ). Згідно з розпорядженням на перерахунок допомоги переміщеним особам на проживання від 16.02.2018 року у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму відповідачу проведено перерахунок допомоги з 20.01.2018 року по 02.02.2018 року та визначено останній в розмірі 2442,00 грн. ( а. с. 12 ). Механізм та умови надання допомоги визначаються Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку визначено, що допомога надається внутрішньо переміщеним особам з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно пункту 3 Порядку допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї. Пунктом 5 Порядку встановлено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою. Згідно з пунктом 2 Порядку уповноваженими органами визначаються структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад. Отже, особистим підписом в заявах відповідач підтвердила відсутність умов, за яких допомога не призначається і що її було поінформовано, що інформація подана у кожній заяві, а також документи, додані до неї, можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів. Так, щодо наявності у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції відповідач зазначила «ні» ( а. с. 7, 10 ). Порядком визначено ряд випадків коли допомога не призначається. Так, пунктом 6 Порядку встановлено, що допомога, зокрема, не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях. Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Пунктом 10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Пунктом 11 Порядку встановлено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. 07.02.2018 року під час перевірки особової справи отримувача допомоги гр. [PERSON] відділом нагляду та контролю управління було встановлено, що у власності одного з членів сім`ї відповідача є житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території, а саме: згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого чоловік відповідачки гр. [PERSON] з 08.06.2007 року має у власності 1/4 частину квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 14-16 ). Отже, управлінням встановлено, що протягом отримання відповідачкою допомоги існували обставини, за яких допомога не призначається, але про такі обставини відповідачем повідомлено не було. Пунктом 12 Порядку визначено, що у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця. За виявленими обставинами начальнику управління було подано службову записку від 03.03.2018 року про необхідність проведення перерахунку допомоги у зв`язку з виявленням обставин, які не були враховані при визначенні права на отримання допомоги та розрахунку її розміру ( а. с. 17 ). 26.02.2019 року управлінням було сформовано розрахунок надміру виплачених сум допомоги ( а. с. 18 ). Отже, з доданих до позовної заяви документів підтверджується факт неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення допомоги з боку відповідача [PERSON] . Встановлено, що спеціалістами управління [PERSON] було направлено повідомлення про припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам від 20.03.2019 року № 2971 та повернення неправомірно отриманої щомісячної адресної допомоги в розмірі 17 944,24 гривень ( а. с. 19 ), факт направлення відповідачу вказаного повідомлення про припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам підтверджується наявною в матеріалах справи копією фіскального чеку публічного акціонерного товариства «Укрпошта» ( а. с. 20 ). Однак, зазначене повідомлення відповідачем не виконано та наданий час не повернуто неправомірно отриманої щомісячної адресної допомоги в розмірі 17 944,24 гривень. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача [PERSON] не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо суми стягнення. Отже, оскільки відповідач уникає від повернення надміру виплачених сум допомоги наданою позивачем та отриманих останньою, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення надміру виплачених сум допомоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у сумі 1 921 гривень, які документально підтверджені ( а. с. 23 ), то такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved