Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В січні 2016 року Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилалась на те, що в належній їй квартирі [ADDRESS], зареєстрований, але фактично не проживає її вітчим [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що в квартирі [ADDRESS], власником якої вона є на підставі договору дарування квартири від 27 листопада 2010 року, зареєстровані Позивач, її син [PERSON], рідна мати Позивача [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] Позивач зазначає, що шлюб між [PERSON] та Відповідачем 01.03.2016 року був розірваний і з того часу Відповідач фактично не проживає в спірній квартирі. У зв'язку з тим, що Відповідач в квартирі [ADDRESS], не проживає та не з'являвся більше п'яти років, але являється зареєстрованим, у Позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. На підставі викладеного, Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Позивачу на підставі договору дарування квартири від 27 листопада 2010 року (а.с. 5), крім того, право приватно власності Позивача на квартиру підтверджується витягом про державну реєстрацію прав [NUMBER] від 18 лютого 2011 року (а.с. 6). Згідно з довідкою форми №3 виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №902 за №19 від 11.01.2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). 01 березня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 01 березня 2007 року. Як встановлено з матеріалів справи, Відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS], більше п'яти років, що підтверджується відповідним актом від 11.01.2016 року (а.с. 9). Згідно з ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява про визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved