Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

В червня 2018 року заявник [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті. Заяву мотивує тим, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбу. Від вказаного шлюбу у них 28 жовтня 2003 року народилася донька [PERSON]. В 2009 року їх шлюб було розірвано, вона разом з донькою залишилася проживати в місті Фастів, а батько дитини [PERSON] переїхав проживати до [INFO]. 29 червня 2016 року [PERSON] помер в с. Дачне м. Судака АРК, що є тимчасово окупованою територією України. Заявник зазначає, що про смерть [PERSON] їй стало відомо лише, зареєструвати смерть батька неповнолітньої дитини у встановленому законом порядку вона не має можливості, оскільки свідоцтво про смерть видане на території Автономної Республіки Крим не є підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні, у звязку з цим відсутня можливість реалізувати спадкові права неповнолітньої дитини. Тому, змушена звернутися до суду з даною заявою, в якій просити суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 29 червня 2016 року та проживав по день смерті за адресою: с. Дачне м. Судака АРК, місце смерті Україна, Автономна Республіка Крим, с. Дачне м. Судака. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Заявник в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути заяву подану в інтересах неповнолітньої доньки без її участі, зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без присутності представника відділу, зазначив що заперечень проти позову не має. Суд, дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності та співставленні прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджено копією Свідоцтва про народження Серія І-БК № 244910 від 18 листопада 2003 року. (а.с.6). Між тим, шлюб між [PERSON] та [PERSON], було розірвано, що підтверджено Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія 1-ОК № 058194 від 20 травня 2009 року. (а.с.8). Так, [PERSON] після реєстрації шлюбу 05 листопада 2010 року з [PERSON], змінила прізвище на «Яценко», що підтверджено копією Свідоцтва про шлюб Серія 1-ОК № 105955 від 05 листопада 2010 року. (а.с. 7). Згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] І-АЯ № 563509 від 01 липня 2016 року, яке видане Судакским міським відділом записів акту громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON], помер 29 червня 2016 року в с. Дачне м. Судака Республіки Крим, Російської Федерації. (а.с.9). 05 червня 2018 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області у проведені державної реєстрації смерті [PERSON], 11 січня 1981 року, відмовлено у зв'язку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою. Зі змісту ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] і визначає датою його смерті 29 червня 2016 року та місцем смерті тимчасово окуповану території України, а саме с. Дачне м. Судака Автономної Республіки Крим. Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть, яке в подальшому необхідно для оформлення спадкових прав неповнолітньої доньки [PERSON]. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] поданої в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі викладеного і

Outcome: approved