Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

До Василівського районного суду звернулася [PERSON], в особі представника адвоката [PERSON], із позовом до[PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.В позовній заяві позивачка, в особі представника, вказує, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2012 року був виданий виконавчий лист 2/802/63/2012, згідно якого [PERSON] зобов'язаний виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 01 грудня 2011 року. В провадженні [PERSON] районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №31374145 від 22 лютого 2012 року про стягнення з Відповідача на користь Позивача вищевказаних аліментів. Однак, Відповідач не бажає щомісячно виконувати рішення суду щодо сплати коштів на утримання сина, ніде не працює і будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На теперішній час він взагалі виїхав за межі України, в тому числі і з метою ухилення від сплати аліментів. Внаслідок цього, станом на 19 грудня 2017 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 7964,21 гривень. Оскільки, Відповідач протягом певного періоду часу не сплачує аліменти, внаслідок чого виникла не мала заборгованість, виключно з вини Відповідача, Позивач, як одержувач аліментів на дитину, має право на стягнення неустойки (пені). Відповідач злісно ухиляється від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів вже протягом півроку, у зв'язку із чим Позивач змушена особисто нести всі необхідні витрати для забезпечення виховання, утримання та догляду дитини Позивача та Відповідача, проте її доходів не вистачає для покриття всіх необхідних витрат, пов'язаних із цим. За таких обставин, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу з 01 серпня 2017 року по 19 грудня 2017 року становить 5658,56 гривень. Враховуючи вищевикладене, позивачка, в особі представника, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 5658, 56 грн. та судові витрати. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11 січня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 березня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат [PERSON] не зявилися, надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву у якому зазначає, що за період з 2012 року по липень 2017 року в нього не було заборгованості по сплаті аліментів. В 2017 року він був звільнений з останнього місця роботи. З того часу постійних доходів не має, і був вимушений виїхати за межі країни на заробітки. В рахунок погашення заборгованості по аліментах сплатив: 28 листопада 2017 року 3000,00 грн., 28 грудня 2017 року - 1000,00 грн., 20 січня 2018 року - 1000,00 грн., 23 лютого 2018 року - 4950,00 грн. Всього разом, в рахунок погашення заборгованості по аліментах, яка склалася станом на 30.11.2017 року, ним сплачено - 9950,00 грн. Не погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем. В частині заявлених позивачкою вимог щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 5658 грн. 56 коп. визнає частково та просить зменшити розмір неустойки, який підлягає стягненню до 1507,94 грн. Крім того, просить відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 3384,80 грн. Представник третьої особи [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2012 року був виданий виконавчий лист 2/802/63/2012, згідно якого [PERSON] зобов'язаний виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 01 грудня 2011 року. Виконавчий лист № 2/802/64 від 17 лютого 2012 року, що видав Василівський районний суд Запорізької області, про стягнення з [PERSON], [INFO], який народився в м. Василівка Василівського району Запорізької області на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, почавши стягнення з 01 грудня 2011 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за яким боржником визначено [PERSON], надійшов у провадження державного виконавця 22 лютого 2012 року із внесенням до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за №31374145. 22 лютого 2012 року державним виконавцем прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження про що винесена відповідна постанова. Станом на 01 березня 2018 року виконавче провадження №31374145 від 22 лютого 2012 року з примусового виконання даного виконавчого документа не завершено та проводяться заходи по примусовому виконанню виконавчого документа, сплата відповідачем аліментів проводиться в частковому розмірі. Станом на 01 березня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 11184 гривні 12 копійок. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа по даній справі, яким платника аліментів зобов'язано здійснювати сплату аліментів в частині доходу (заробітної плати) платника. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів з вини боржника. Суд керується вимогами статей 13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Крім того, п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивач, як одержувач аліментів на дитину, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. За таких обставин, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу з 01 серпня 2017 року по 19 грудня 2017 року становить 5658,56 гривень. Суд критично оцінює заперечення Відповідача, що у період з листопада 2017 року по лютий 2018 року, він сплатив Позивачці аліментів, всього на суму 9950,00 грн. Доказів сплачених аліментів суду не надано. Навпаки, згідно розрахунку заборгованості, виконаного державним виконавцем, станом на 30 листопада 2017 року заборгованість зі сплати аліментів становила 7964.21 грн. (а.с.11), а станом на 29 лютого 2018 року заборгованість збільшилася до 11184.12 грн. (а.с.32). Відповідач не погоджується з розрахунком пені, наданим Позивачем. Разом з тим, власний розрахунок суду не надано. Позов визнає частково та погоджується на розмір неустойки, який підлягає стягненню - 1507,94 грн. Однак в самому тексті відзиву визнає суму пені за 2016-2018 роки у розмірі 5300,74 грн. Враховуючи вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у сумі 5658 грн. 56 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 640 грн. В іншій частині позову суд відмовляє. Згідно з частиною 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За вимогами п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До позовної заяви доданий орієнтовний розрахунок сум судових витрат, відповідно до якого позивачкою сплачено 324,80 грн. за укладання угоди про надання правничої допомоги, 340 грн. за адвокатський запит до суду, 680 грн. за складання позовної заяви, 2040 грн. участь адвоката у судових засіданнях, однак, позивачкою не надано суду жодних доказів про фактично понесені нею витрати на правову допомогу адвоката. Є лише квитанція про оплату судового збору. Тому, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: partial