Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 07.02.2018\~р. надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій Позивачі (з урахуванням уточнення позовних вимог) просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 03.09.2016\~р., а саме: на земельну ділянку, площею 3,73\~га, кадастровий номер 3221683200:04:003:0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та посвідчена державним атом на право приватної власності на землю серії Р\~1 №\~234999. На обґрунтування таких позовних вимог Позивачі зазначили, що 03.09.2016\~р. помер їх батько [PERSON] (спадкодавець). До складу спадщини померлого входить, зокрема, згадана земельна ділянка, площею 3,73\~га, з кадастровим номером 3221683200:04:003:0014. За життя [PERSON] 13.01.2015\~р. у с.\~Косівка Володарського району Київської області склав заповіт, яким заповів цю земельну ділянку своїм дітям Позивачам у справі. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, Відповідач (дружина спадкодавця, мати Позивачів) подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не відповідають вимогам законодавства. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 15.02.2018\~р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2018\~р. У підготовче судове засідання 20.03.2018\~р. Позивачі та їх представник [PERSON] (договір про надання послуг адвоката від 06.02.2018\~р., ордер серії КС №\~203358 від 06.02.2018\~р., а.с.\~28, 29) не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, до суду 13.03.2018\~р. від представника Позивачів надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та Позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.\~65). Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, до суду 02.03.2018\~р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.\~42-43). За загальним правилом частини першої статті\~223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті\~211 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті\~247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті\~200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею\~206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті\~206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (пункт\~1 частини другої статті\~16, частина перша статті\~328 Цивільного кодексу України, далі ЦК України). За положеннями статті\~328, частини другої статті\~373 ЦК України, частини другої статті\~78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт\~«г» частини першої статті\~81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті\~1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті\~1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття\~1218 ЦК України). Судом встановлено, що земельна ділянка,кадастровий номер 3221683200:04:003:0014, площею 3,73\~га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена державним атом на право приватної власності на землю серії Р\~1 №\~234999, виданим 27.03.2001\~р. Косівською сільською радою на підставі рішення цієї сільради від 28.02.2001\~р. №\~51, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170 (а.с.\~18-19),належала [PERSON], який помер 03.09.2016\~р., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №\~374332, виданого 05.09.2016\~р. Виконавчим комітетом Косівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис №\~12 (а.с.\~7, 49). Позивачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми померлого спадкодавця, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії V-УР №\~0425036, виданого 29.12.1964\~р. Косівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис №\~27 (а.с.\~11, 54) та серії І-АГ №\~391157, виданого 15.06.1969\~р. Косівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис №\~6 (а.с.\~15, 55). Позивачі прийняли спадщину після померлого [PERSON], що підтверджується копіями їх заяв про прийняття спадщини від 09.12.2016\~р. (а.с.\~47,48), надісланими нотаріусом на запит суду від 15.02.2018\~р. (а.с.\~37) разом з відповідною спадковою справою (а.с.\~44). З матеріалів справи, зокрема відповіді державного нотаріуса Позивачеві [PERSON] від 06.02.2018\~р. (а.с.\~27) та копії зазначеної спадкової справи, надісланої нотаріусом на запит суду (а.с.\~44-63), вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] 13.01.2015\~р. у с.\~Косівка Володарського району Київської області склав заповіт, яким заповів своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (Позивачі у справі) земельну ділянку, площею 3,73\~га, посвідчену згаданим вище державним актом серії Р\~1 №\~234999. Відповідач [PERSON], [INFO], є дружиною померлого, на спадщину не претендує, від належної їй обовязкової частки відмовилась, про що 15.12.2016\~р. подала відповідну заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини (а.с.\~50). За частинами першою, третьою статті\~1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом\~27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008\~р. №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті\~1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця. Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема відповіді державного нотаріуса Позивачеві [PERSON] від 06.02.2018\~р. (а.с.\~27) та копії спадкової справи, надісланої на запит суду (а.с.\~44-63), оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивачів виявилось неможливим через невідповідність правовстановлюючих документів на спадкове майно вимогам законодавства, а саме: в державному акті серії Р\~1 №\~234999, виданого на імя спадкодавця Косівською сільською радою Володарського району Київської області 27.03.2001\~р. змінене цільове направлення земельної ділянки (з ведення особистого підсобного господарства на товарне сільськогосподарське виробництво). Згідно пункту\~22 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004\~р. №\~20/5) нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства. Разом з тим, за відкритими даними Публічної кадастрової карти України, розміщеної на офіційному веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta), вбачається, що спірна земельна ділянкаплощею 3,73\~га, кадастровий номер 3221683200:04:003:0014, має цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (а.с.\~67). За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивачі правомірно звернулися до суду за захистом своїх прав та мають право на зазначене спадкове майно, а саме: наземельну ділянку,площею 3,73\~га, з кадастровим номером 3221683200:04:003:0014, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчену державним атом на право приватної власності на землю серії Р\~1 №\~234999, виданим 27.03.2001\~р. Косівською сільською радою, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170, що належала померлому 03.09.2016\~р. [PERSON] на праві приватної власності. Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивачів є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Разом з тим, судом не вирішується питання щодо стягнення з Відповідача на користь Позивачів сплаченого судового збору із застосуванням положенням частини першої статті\~142 ЦПК України, частини третьої статті\~7 Закону України «Про судовий збір» щодо повернення Позивачам з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у разі визнання позову Відповідачем до початку розгляду справи по суті, оскільки під час подання даного позову до суду Позивачами не було дотримано вимог частини сьомої статті\~6 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір повинен сплачуватися кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. На підставі наведеного та

Outcome: approved