Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в університеті в розмірі ј від всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в університеті в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно з договором про підготовку фахівця з вищою освітою до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 19.07.1997 року по 27.11.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка, в свою чергу, на даний час досягла повноліття, однак, продовжує навчатися у Київському Національному університеті культури і мистецтв на денній формі навчання на факультеті «хореографія». При цьому, оскільки [PERSON] не має самостійного заробітку, позивач щороку сплачує за навчання спільної з відповідачем дитини 30 000,00 грн. згідно з Договором про підготовку фахівця з вищою освітою за №28227 від 10.08.2018 року. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач є діючим офіцером Збройних Сил України та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, позивач просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в університеті в розмірі ј від всіх видів його заробітку щомісяця, з підстав, передбачених ст. 199 СК України. Крім того, посилаючись на положення ст. 185 СК України, позивач зазначає, що оскільки, в 2018 році вона понесла 44 822,78 грн. додаткових витрат, пов'язаних з утриманням дитини, з яких: 31 680,00 грн. - на навчання і підготовчі курси; 9 572,65 грн. - на ліки і медичні обстеження; 3 570,13 грн. - на одяг і інвентар для занять хореографією, що необхідно дитині для навчання, з відповідача на її користь також підлягають до стягнення додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в університеті в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно з договором про підготовку фахівця з вищою освітою. Ухвалою від 25.01.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 20.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким він позов визнає частково в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі ј від всіх видів його заробітку щомісяця. Разом з тим, в задоволенні решти позовних вимог відповідач просить відмовити, посилаючись на недопустимість подвійного стягнення у випадку задоволення обох позовних вимог. Ухвалою від 21.03.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј від всіх видів його заробітку щомісяця визнав, а в задоволенні решти позовних вимог - просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на недопустимість подвійного стягнення аліментів у випадку задоволення обох позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання третьої особи, згідно з яким вона просить розгляд справи проводити за її відсутністю. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в період з 19.07.1997 року по 27.11.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка, в свою чергу, на даний час досягла повноліття, однак, продовжує навчатися у Київському Національному університеті культури і мистецтв на денній формі навчання на факультеті «хореографія». При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Договору про підготовку фахівця з вищою освітою №28227 від 10.08.2018 року, укладеним між Київським національним університетом культури і мистецтв та [PERSON], остання взяла на себе зобов'язання щороку сплачувати за навчання спільної з відповідачем дитини 30 000,00 грн. за навчальний рік в період надання освітньої послуги з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. В свою чергу, як роз'яснено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного сімейного законодавства, встановлені обставини справи та те, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки від доходу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 14.01.2019 і до закінчення нею навчання - 30.06.2022, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. В свою чергу, щодо вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в університеті в розмірі Ѕ витрат на навчання, слід зазначити наступне. Як вбачається, позивач обґрунтовує вказані вимоги тим, що додаткові витрати, як вона просить стягнути з відповідача, необхідні дитині у зв'язку з її навчанням. Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Статтею 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Разом з тим, у своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз'яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку,сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів(статті 199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу,проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Таким чином, враховуючи вищевикладене, у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на користь [PERSON] додаткових витрат на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в університеті в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно з договором про підготовку фахівця з вищою освітою до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою, слід відмовити. Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Однак, щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Так, у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 4 500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Однак, всупереч вищенаведених положень ЦПК України, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів як на підтвердження надання правничих послуг, так і здійснення адвокатом робіт, необхідних для надання такої допомоги. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: partial