Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 07.09.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-01510-070912. Відповідно до кредитного договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті VisaКласичний, що міститься в додатку № 1 до договору. Позивач надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000, 00 гривень та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4 918, 51 гривень. Відповідач станом на 17.02.2014 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 4 394, 92 гривень, з яких: тіло кредиту - 481, 15 гривень, прострочене тіло кредиту - 3 281, 64 гривень, заборгованість за комісіями - 632, 13 гривень . Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 4 394, 92 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. В прохальній частині позовної заяви представником позивача зазначено про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач позов визнала частково, а саме в частині заборгованості по тілу кредиту. В задоволенні позовних вимог про стягнення комісії просила відмовити. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.09.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-01510-070912 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. (а.с. 6-11) Згідно п. 1.2. договору № 001-01510-070912 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07.09.2012 року, банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] в національній валюті - гривні, оформлює та надає в користування клієнту плітіжну картку, а також ПІН-код до картки. Згідно п. 1.3. вище зазначеного договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000, 00 гривень та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4 918, 51 гривень. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Перегляд та/або зміна ліміту кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов цього договору. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру кредитного ліміту та строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці. Згідно п. 3.6 договору № 001-01510-070912 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07.09.2012 року, клієнт зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковими складовими обов'язкового мінімального платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу обов'язкового мінімального платежу можуть включатись інші платежі. Відповідач була ознайомлена з умовами надання кредитної картки та з тарифами банку 07.09.2012 року. (а.с. 9) Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач станом на 17.02.2014 року має заборгованість перед позивачем за договором № 001-01510-070912 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07.09.2012 року в сумі 4 694, 92 гривень, з яких: тіло кредиту - 481, 15 гривень, прострочене тіло кредиту - 3 281, 64 гривень, заборгованість по комісії - 632, 13 гривень, пеня - 300, 00 гривень. (а.с. 5) В судовому засіданні відповідач визнала заборгованість перед позивачем в сумі 3 762, 79 гривень. Судом перевірено розрахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність умовам договором № 001-01510-070912 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07.09.2012 року, а саме в частині нарахування комісії в сумі 632, 13 гривень. Решта розрахунку відповідає умовам кредитного договору. Судом не встановлено, що умовами вище зазначеного договору передбачено право банку нараховувати комісію. Також, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів розміру комісії. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторонни вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільногозаконодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошовікошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичнихосіб, поданимв ідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що 07.09.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-01510-070912. Відповідач отримала кошти в кредит, зобов'язувалась повернути їх, сплатити проценти, на умовах визначених договором, але взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, що підтверджується доказами, наданими позивачем. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за кредитним договором № 001-01510-070912 від 07.09.2012 року відповідач не бажає, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на його користь згідно договору № 001-01510-070912 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07.09.2012 року загальної суми заборгованості в розмірі 3 762 (три тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 79 копійок, з яких: тіло кредиту - 481, 15 гривень, прострочене тіло кредиту - 3 281, 64 гривень. В задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» комісії в сумі 632, 13 гривень, слід відмовити, оскільки в цій частині вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 208, 57 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85, 62%). Решту судового збору в сумі 35, 03 гривень слід залишити за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: partial