Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] (Позивач, Поручитель) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Відповідач), третя особа: [PERSON], про визнання договору поруки від 28.03.2007р., укладеного між Шевченківським відділенням філії ВАТ КБ «Надра» Київське РУ та [PERSON], припиненим. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.2007р. між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» Київське РУ, був укладений кредитний договір № 98/П/99/2007-840, відповідно до якого Позичальнику було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 71 517 доларів США, із відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 12,49% відсотків річних та кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості 28.03.2017р. 28.03.2007р. між Позивачем та ВАТ КБ «Надра» Київське РУ був укладений договір поруки, за умовами якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі. Поручитель і Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. В п.5.3. Договору поруки зазначено, що дія цього Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе Зобов'язань по Кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору. Позивач вважає, що зобов'язання по Договору поруки та сам Договір поруки припинили свою дію ще в червні 2013 року, оскільки в лютому 2010 року, червні 2010 року, січні 2011 року, березні 2011 року, лютому 2012 року, травні 2012 року, серпні 2012 року, в період з січня 2013 року по липень 2013 року, в період з серпня 2013 по листопад 2013 року, в грудні 2014 року, в період з січня 2014 року по травень 2014 року, в період із травня 2014 року по листопад 2014 року Позичальник не здійснив черговий мінімальний платіж на користь Кредитора відповідного до умов Кредитного договору. Починаючи з лютого 2015 року Позичальник фактично повністю припинив розраховуватися із Кредитором по Кредитному Договору. Так, право вимоги по Кредитному договору виникло в Кредитора ще в червні 2013 року, таким чином останній не скористався своїм правом та в зв'язку з цим Договір поруки має бути припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву (а.с.37-39), в яких зазначив, що з урахуванням п.5.3. Договору поруки, оскільки станом на дату подачі позову Позичальник не виконав свої зобов'язання перед Кредитором, то недоцільно стверджувати про припинення договору поруки. Крім того, боржник [PERSON] (відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28 березня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). До того ж, з 2015 року справа про стягнення заборгованості розглядається в суді. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник Відповідача - Кошельник І.В. проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 98/П/99/2007-840, за умовами якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 71 517,60 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,49% відсотків річних (із розрахунку 360 днів у році), строком на 120 місяців - до 28.03.2017р. (а.с.11-14). Відповідно до п.п.3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 818,70 доларів США, який Позичальник вносить щомісячно до 20 числа поточного місяця. 01 квітня 2007 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 98/П/99/2007-840 від 28.03.2007р., згідно якої сторони погодили зокрема, що після вступу в силу цієї Додаткової угоди Позичальнику встановлюється відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 11,99% відсотків річних. Всі ніші умови щодо нарахування та сплати відсоткової ставки за користування кредитом залишаються незмінними (а.с.15). 25 листопада 2014 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень № 3 до Кредитного договору «іпотеки» № 98/П/99/2007-840 від 28.03.2007р., згідно якого сторони домовились доповнити розділ Кредитного договору «Відповідальність сторін» пунктом 8.5. (а.с.16). 28 березня 2007 року, з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між банком та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки (а.с.17), відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору № 98/П/99/2007-840 від 28.03.2007р. Відповідно до п.1.2. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Пунктом 2.1. Договору поруки передбачено, що Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання Зобов'язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо у встановлений Кредитним договором строк виконання Позичальник Зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати Зобов'язання Позичальника в повному обсязі (або в тій чи іншій його частині). Відповідно до Довідки вих. № 01.10-11389 від 12.06.2015р., виданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» І.О. Стрюковою, вбачається, що Позичальником не було здійснено щомісячного мінімального платежу в лютому 2010 року, червні 2010 року, січні 2011 року, березні 2011 року, лютому 2012 року, травні 2012 року, серпні 2012 року, в період з січня 2013 року по червень 2013 року, в період з серпня 2013 по жовтень 2013 року, в грудні 2014 року, в період з лютого 2014 року по квітень 2014 року, в період із червня 2014 року по жовтень 2014 року (а.с.18). Так, відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із положеннями ст.559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як встановлено в судовому засіданні, кредит був наданий банком позичальнику на строк з 28 березня 2007 року по 28 березня 2017 року включно. Згідно п.5.3. Договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Пунктом 4.2.4. Кредитного Договору визначено, що Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених цим Договором та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений у п.п.3.3.3. цього Договору, а також якщо не оформлено договір іпотеки, що визначений у п.2.1.3. цього Договору (незалежно від причин), у строк визначений у цьому Договорі. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року визначено, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. Пунктом 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» визначено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Разом з тим, в матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження того, що Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення з Позичальника суми Кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених цим Договором та можливих штрафних санкцій, в зв'язку з несвоєчасною сплатою останнім чергового щомісячного мінімального платежу, відтак Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що Банк змінив строк виконання основного зобов'язання, визначений Кредитним договором, та у визначений законодавством строк не звернувся до Поручителя з вимогою про виконання Зобов'язань по Кредитному договору, та таких не здобуто у судовому засіданні. Разом з тим, згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 22.09.2015р. у справі № 761/13499/15-ц вбачається, що в липні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості (а.с.40), чим фактично Банк змінив строк виконання основного зобов'язання та у відповідності до умов Кредитного договору та Договору поруки звернувся з відповідними вимогами як до Позичальника, так і до Поручителя. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про визнання поруки припиненою є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, з урахуванням Постанови Верховного Суду України № 6-190цс14 від 21.01.2015р., Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed