Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мультимедійна спілка» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 травня 2013 року по 19 жовтня 2013 року включно в сумі 2585,72 грн.; заробітну плату за 20 вересня 2013 року в сумі 22,38 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 вересня по 31 жовтня 2013 року включно в сумі 939,96 грн. та 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, які викладені в письмових запереченнях проти позову. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу №01-0807/10 від 08 липня 2010 року [PERSON] була прийнята на посаду юриста ТзОВ «Українська мультимедійна спілка» за сумісництвом з випробувальним терміном три місяці. Оскільки жодна з сторін не вимагала припинення трудових відносин після закінчення трьохмісячного строку, то такі трудові відносини вважаються як фактично триваючими. 12 жовтня 2011 року [PERSON], подала заяву директору про звільнення з посади юриста з 13 жовтня 2011 року. Згідно наказу №01-1210/11 від 12 жовтня 2011 року [PERSON] було звільнено з посади юриста з 13 жовтня 2011 року за згодою сторін. 02 грудня 2012 року директором товариства [PERSON] було усно повідомлено про те, що її звільнено з посади юриста. В січні 2013 року позивачка отримала лист від відповідача датований 13 жовтня 2012 року про розірвання трудового договору про надання юридичних послуг. Позивач не погодившись з діями відповідача за захистом своїх прав та інтересів звернулась в Рівненський міський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мультимедійна спілка». Рішенням Рівненського міського суду від 14 травня 2013 року по цивільній справі №569/3055/13-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мультимедійна спілка» про поновлення на роботі, стягнення розрахункових коштів при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №01/1210/11 від 12 жовтня 2011 року виданого ТОВ «Українська мультимедійна спілка» щодо звільнення [PERSON] з посади юриста з 13 жовтня 2011 року за згодою сторін; поновлено [PERSON] на посаді юриста ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за сумісництвом; стягнуто з ТОВ «Українська мультимедійна спілка» на користь [PERSON] заробітну плату з 08 листопада 2011 року по 02 грудня 2012 року в сумі 5692,92 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в 2010, 2011 та 2012 роках в сумі 979,39 грн., компенсацію за невикористану додаткову відпустку одинокій матері в 2010, 2011 та у 2012 році в сумі 500,00 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 грудня 2012 року по 15 лютого 2013 року включно в сумі 2857,92 грн., зобов'язано ТОВ «Українська мультимедійна спілка» сплатити відносно [PERSON] на обов'язкове державне соціальне страхування за весь період роботи на підприємстві; стягнуто з ТОВ «Українська мультимедійна спілка» на користь [PERSON] 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 липня 2013 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мультимедійна спілка» відхилено, рішення Рівненського міського суду від 14 травня 2013 року залишено без змін. З дослідженого в судовому засіданні наказу №15-08/13-К від 15 серпня 2013 року генерального директора ТОВ «Українська мультимедійна спілка» про поновлення [PERSON] на посаді юриста ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за рішенням суду, вбачається, що було наказано поновити [PERSON] на посаді юриста ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за сумісництвом; встановити для [PERSON] графік роботи щоденно з 9 год. 30 хв. до 13. год. 30 хв. крім суботи та неділі; нарахувати та виплатити [PERSON]: 5692,92 грн. заробітної плати за період з 08 листопада 2011 року до 02 грудня 2012 року, 979,39 грн. грошову компенсацію за невикористані щорічні оплачувані відпустки за 2010, 2011 та 2012 роки, 500,00 грн. грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку одинокій матері за 2010, 2011 та 2012 роки, 2857,92 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 грудня 2012 року до 15 лютого 2013 року включно, 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; сплатити відносно [PERSON] передбачені чинним законодавством платежі на обов'язкове державне соціальне страхування за весь період роботи в Товаристві. Копію наказу №15-08/13-К від 15 серпня 2013 року генерального директора ТОВ «Українська мультимедійна спілка» позивач отримала особисто лише 20 вересня 2013 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона копію наказу №15-08/13-К від 15 серпня 2013 року генерального директора ТОВ «Українська мультимедійна спілка» отримала особисто лише 20 вересня 2013 року, про що ствердила своїм підписом. Працювати з 15 серпня 2013 року вона не могла, оскільки не знала до 20 вересня 2013 року про те, що вона поновлена на роботі. Представник відповідача в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростувала показання свідка [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, оскільки відповідач ознайомив позивача з наказаом про поновлення на роботі лише 20 вересня 2013 року, тому позивач з вини відповідача не могла приступити до виконання своїх посадових обов'язків з 15 серпня 2013 року, отже суд вважає, що фактичне поновлення позивача на роботі відбулось 20 вересня 2013 року. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 грудня 2012 року по 19 вересня 2013 року. Однак, суд враховує, що відповідач за період з 03 грудня 2012 року по 13 травня 2013 року розрахувався з позивачем в сумі 2857,92 грн., тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 травня 2013 року по 19 вересня 2013 року згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростований представником відповідача та становить 2585,72 грн. З дослідженого в судовому засіданні наказу №20-09/13-К від 20 вересня 2013 року генерального директора ТОВ «Українська мультимедійна спілка» про звільнення [PERSON] з роботи вбачається, що було наказано звільнити [PERSON] з посади юриста ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за сумісництвом з 20 вересня 2013 року згідно поданої заяви; головному бухгалтеру здійснити повний розрахунок з [PERSON] згідно чинного законодавства. З даним наказом позивач по справи [PERSON] ознайомилась особисто 20 вересня 2013 року, про що ствердила своїм підписом. Отже, після поновлення на роботі, позивач працювала у відповідача лише один день - 20 вересня 2013 року. Однак за даний робочий день заробітна плата позивачу відповідачем не виплачувалась. Згідно наданого розрахунку позивачем, який не спростований представником відповідача, заробітна плата за один робочий день становить 22,38 грн. (заробітна плата за вересень 2013 року - 573,50 грн., в місяці 21 робочий день - 573,50 : 21 = 27,31 грн., ЄСВ 3,6% - 0,98 грн., ПДФО 15 % - 3,95 грн., отже 27,31 грн. - 0,98 грн. - 3,95 грн. = 22,38 грн.), тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.2 ст.116 КЗпП України в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З дослідженої в судовому засіданні відповіді на інформаційний запит від 28 жовтня 2013 року, виданої юристом ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за вих. №08-11/13 від 08 листопада 2013 року вбачається, що належні [PERSON] кошти за рішенням Рівненського міського суду від 14 травня 2013 року перераховані ТОВ «Українська мультимедійна спідка» 31 жовтня 2013 року на рахунок Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції у повному обсязі, а саме: 5692,92 грн. - заробітна плата з 08 листопада 2011 року до 02 грудня 2012 року; 1000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди; 2857,92 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 грудня 2012 року до 15 лютого 2013 року включно; 500,00 грн. - грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку одинокій матері в 2010, 1011 та у 2012 роках; 979,39 грн. - грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку в 2010, 2011, 2012 роках. З дослідженої в судовому засіданні довідки про період роботи, виданої юристом ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за вих. №08-11-02/13 від 08 листопада 2013 року вбачається, що [PERSON] згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2013 року наказом від 15 серпня 2013 року №15-08/13-К була поновлена на посаді юриста ТОВ «Українська мультимедійна спілка» за сумісництвом. Наказом від 20 вересня 2013 року №20-09/13-К [PERSON] була звільнена з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням згідно поданої заяви. У зв'язку з тим, що [PERSON] до дати звільнення 20 вересня 2013 року фактично до роботи не приступала, заробітна плата за період з 15 серпня 2013 року по 20 вересня 2013 року їй не нараховувалась. Враховуючи, що саме з вини відповідача належні позивачу кошти були виплачені лише 31 жовтня 2013 року, тому у відповідності до ст.116 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 20 вересня 2013 року по 31 жовтня 2013 року в сумі 939,96 грн., згідно з розрахунку, який наданий позивачем та не спростований представником відповідача. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях у зв'язку з порушенням її прав та інтересів, у зв'язку з тривалим не поновленням її на роботі та отримання повного розрахунку при звільненні, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Однак, розмір моральної шкоди, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на думку суду є завищеним, і тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі гривень). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що рішення прийнято на користь позивача, яка при подачі позовної заяви до суду звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved