Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

В січні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], Дніпровської міської ради, третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованого 16 червня 2014 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1014. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на 8/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], з яких 6/100 частин домоволодіння, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Амур-нижньодніпровської районної ради народних депутатів №158/1 від 22.03.1994 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 06.07.1994 року в реєстрову книгу №547 за реєстровим №128 та 2/100 частин домоволодіння що є спадщиною яку [PERSON] фактично прийняла після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та який в свою чергу також фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та був власником 2/100 частин домоволодіння [ADDRESS] Позивач звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної конторою з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], проте державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом на 6/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та на 2/100 частин домоволодіння відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на 02/100 частин домоволодіння за померлою не зареєстроване. Позивач зазначає, що наявність родинних стосунків між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено рішенням народного суду 2-ї дільниці Амур- Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 13 жовтня 1960 року, в якому зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] а [PERSON] є спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON]. Цим же рішенням встановлено, що [PERSON], який помер в [INFO] та [PERSON], який помер в [INFO] стали співвласниками 2/3 частин домоволодіння, що знаходить в [ADDRESS] та на підставі договору купівлі-продажу від 2 серпня 1937 року посвідчений Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 11787. Таким чином, [PERSON] після смерті свого батька, [PERSON], який помер [INFO], фактично прийняв спадщину як співвласник 2/3 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] наряду з іншими спадкоємцями, які отримали на належні їм частки свідоцтва про право власності. [PERSON] також після смерті свого батька в [INFO] прийняла спадщину фактично. Вона з моменту купівлі-продажу домоволодіння її дідом та батьком постійно володіла своєю та прийнятою її батьком часткою домоволодіння в порядку спадкування за законом фактично, та проживала в цьому домоволодінні до дня своєї смерті. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів № 158/1 від 22.03.1994 року був затверджений, акт, складений спеціалістами міжміського бюро технічної інвентаризації від 28.01.1994 року, обстеження домоволодіння [ADDRESS] та визначення ідеальних часток між співвласниками відповідно до фактичного користування домоволодінням. Відповідно до зазначеного акту [PERSON], який помер в [INFO], на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1937 року належить 24/960 частин домоволодіння на які приходиться в будинку А-1 частина приміщення 2-6, і частиною 2/7 , що на час складання акту становить 2/100 частин домоволодіння. Цим же актом підтверджено фактичне володіння [PERSON] зазначеною що вона фактично володіла та користувалася приміщеннями в будинку А-1 до складу яких входило і прим. 2-6, тобто 2/100 частин домоволодіння. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 2/100 частин домоволодіння [ADDRESS] після [PERSON], померлої [INFO] яка фактично прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON], який фактично прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнала та проти їх задоволення не заперечувала. Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрований 16 червня 2014 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1014. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на 8/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], та належали померлій за життя з яких 6/100 частин домоволодіння, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Амур-нижньодніпровської районної ради народних депутатів №158/1 від 22.03.1994 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 06.07.1994 року в реєстрову книгу №547 за реєстровим №128 та 2/100 частин домоволодіння що є спадщиною яку [PERSON] фактично прийняла після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та який в свою чергу також фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та був власником 2/100 частин домоволодіння [ADDRESS] Позивач звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної конторою з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]., проте державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом на 6/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та на 2/100 частин домоволодіння відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на 02/100 частин домоволодіння за померлою не зареєстроване. Судом встановлено, що наявність родинних стосунків між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується рішенням народного суду 2-ї дільниці Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 13 жовтня 1960 року, в якому зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON], а [PERSON] є спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON]. Цим же рішенням встановлено, що [PERSON], який помер в [INFO] та [PERSON], який помер в [INFO] стали співвласниками 2/3 частин домоволодіння, що знаходить в [ADDRESS] та на підставі договору купівлі-продажу від 2 серпня 1937 року посвідчений Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 11787. Таким чином, [PERSON] після смерті свого батька, [PERSON], який помер [INFO], фактично прийняв спадщину як співвласник 2/3 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] наряду з іншими спадкоємцями, які отримали на належні їм частки свідоцтва про право власності. [PERSON] також після смерті свого батька в [INFO] прийняла спадщину фактично. Вона з моменту купівлі-продажу домоволодіння її дідом та батьком постійно володіла своєю та прийнятою її батьком часткою домоволодіння в порядку спадкування за законом фактично, та проживала в цьому домоволодінні до дня своєї смерті. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів № 158/1 від 22.03.1994 року був затверджений, акт, складений спеціалістами міжміського бюро технічної інвентаризації від 28.01.1994 року, обстеження домоволодіння [ADDRESS] та визначення ідеальних часток між співвласниками відповідно до фактичного користування домоволодінням. Відповідно до зазначеного акту [PERSON], який помер в [INFO], на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1937 року належить 24/960 частин домоволодіння на які приходиться в будинку А-1 частина приміщення 2-6, і частиною 2/7 , що на час складання акту становить 2/100 частин домоволодіння. Цим же актом підтверджено фактичне володіння [PERSON] зазначеною що вона фактично володіла та користувалася приміщеннями в будинку А-1 до складу яких входило і прим. 2-6, тобто 2/100 частин домоволодіння. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 Цивільного Кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved