Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

В травні 2016 року позивач - [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася до Селидівського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа - Філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № 10004/098, про визнання права власності. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2012 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу позивач постійно проживала зі своїм чоловіком, вела спільне господарство, доглядала за ним, бо він мав тяжку хворобу. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із вкладу тобто пенсії, яку отримував [PERSON] під час життя в філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», яку він заповів своїй сестрі [PERSON] Просила суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину грошового вкладу у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», рахунок вкладу [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1000 грн. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року позов [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № 10004/098, про визнання права власності задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину грошового вкладу у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», рахунок вкладу [NUMBER] ([NUMBER]) з моменту укладення шлюбу з [PERSON], тобто з 27.12.2012 року. Солідарно стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 500 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодилася позивач - [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки під час ухвалення рішення застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини та не застосовано закон, який підлягає застосуванню. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на ? частину грошового вкладу у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», рахунок вкладу [NUMBER] ([NUMBER]); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1000 грн. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 4656 (а.с. 151). В судове засідання апеляційного суду представник Філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» № 10004/098 не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 4659 (а.с. 154). Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Із матеріалів справи вбачається, що 27.12.2012 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді вкладу в ТВБВ № 10004/092 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Згідно розпорядження по рахунку № [NUMBER], [PERSON] 18.06.2002 р. заповів свій вклад своїй сестрі - [PERSON]. Відповідно до копії ощадної книжки станом на 01.07.2015 р. залишок на рахунку № [NUMBER], що відкритий на ім'я [PERSON] склав 199576,73 грн. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 квітня 2016 року в задоволені позовних вимог [PERSON] про усунення від права на спадкування [PERSON], на спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] відмовлено. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача про визнання права власності, суд першої інстанції послався на статтю 1241 ЦК України, яка передбачає право на обов'язкову частку у спадщині. Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилалася на ст. ст. 60, 61, 63 СК України та ч. 3 статті 368 ЦК України; посилання на статтю 1241 ЦК України в позовній заяві не було і позивач не заявляла вимогу про право на обов'язкову частину у спадщині. Суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог позивача. Частиною 1 статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною 2 статті 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Із копії спадкової справи вбачається, що станом на 27.12.2012 року по рахунку № [NUMBER] ([NUMBER]) відкритому в ТВБВ № 10004/098 на ім'я [PERSON] залишок коштів складав 175963,05 грн., на вклад зроблено заповідальне розпорядження 18.06.2002 року на ім'я [PERSON] (а.с. 198). Відповідно до ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Частиною 3 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] шлюб був зареєстрований 27 грудня 2012 року, апеляційний суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на ? частину грошового вкладу у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», рахунок вкладу [NUMBER] ([NUMBER]) з моменту укладення шлюбу з [PERSON], тобто з 27.12.2012 року. Як вбачається із історії руху вкладу [PERSON] станом на 07.06.2016 року залишок вкладу склав 199576,73 грн. (а.с. 50). Тобто, позивач [PERSON] має право на ? частину вкладу, яка складає: 199576,73 грн. - 175963,05 грн. = 23613,68 грн. : 2 = 11806,84 грн. Судом першої інстанції солідарно стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 500 грн., що не відповідає вимогам діючого законодавства. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Крім того, пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року передбачено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовуються ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції Закону України від 26 вересня 2015 року) за подання до суду: позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 грн.), тобто 11806,84 х 1% = 118,07 грн., але не менше 551,20 грн. Згідно з ч. 1 статті 88 ЦПК України, з відповідачів з кожної на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати в розмірі 551,20 : 2 = 275,60 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial