Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 07.05.2011 року сторони зареєстрували шлюб, під час перебування в шлюбі у них народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На даний час, будь-які родинні зв`язки між сторонами втрачено, наразі позивач та відповідач проживають окремо, сімейного господарства не здійснюють, а тому позивач вимушений звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою від 20.05.2019 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Під час підготовчого засідання позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Разом з тим зазначав, що вони проживають окремо з травня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Просив позов задовольнити, шлюб укладений з відповідачем розірвати. Відповідач у свою чергу у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що подала суду письмову заяву. Строк на примирення просила не надавати, оскільки у цьому немає сенсу, так як вони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.05.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис за № 331, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5) Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З наданих пояснень позивача та відповідача вбачається, що з травня 2017 року подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберігати шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, а тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved