Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В червні 2013 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан фешн» (далі ТОВ «Юкрейніан фешн») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочинів недійсними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у січні та лютому 2013 року між ТОВ «Юкрейніан фешн» та [PERSON] було укладено чотири договори процентної позики, а саме: договір процентної позики № UF 2401 від 24.01.2013 року, договір процентної позики № UF 2501 від 25.01.2013 року, договір процентної позики № UF 2801 від 28.01.2013 року, договір процентної позики № UF 2002 від 20.02.2013 року. Зазначили, що всі чотири Договори процентної позики зі сторони ТОВ «Юкрейніан фешн» були підписані також [PERSON], який на момент укладення зазначених договорів був директором даного підприємства та на підставі Статуту товариства представляв його інтереси. Згідно положень п. 11.13 ст. 11 вищезазначеної редакції Статуту ТОВ «Юкрейніан фешн», директор Товариства має повноваження укладати угоди без погодження з Учасниками Товариства, але на суму, що не перевищує 50000,00 грн. Відповідно до положень п. 2.1. договору процентної позики № UF 2401 від 24.01.2013 року, сума позики становить 140000,00 грн. Відповідно до положень п. 2.1. договору процентної позики № UF 2501 від 25.01.2013 року, сума позики становить 149000,00 грн. Згідно положень п. 2.1. договору процентної позики № UF 2801 від 28.01.2013 року, сума позики становить 119500,00 грн., а згідно положень п. 2.1. договору процентної позики № UF 2002 від 20.02.2013 року, сума позики становить 53361,00 грн. Загальні збори Учасників ТОВ «Юкрейніан фешн» не приймали ніяких рішень, ні щодо укладення з [PERSON] жодного з Договорів процентної позики, ані уповноваження директора [PERSON] на підписання цих договорів від імені та в інтересах відповідача. Вважають, що за умов положень ч. 3 ст 238 ЦК України, [PERSON] не мав права вчиняти від імені ТОВ «Юкрейніан фешн», яку він представляв, правочин щодо себе особисто, оскільки під час укладення Договорів процентної позики він мав власні інтереси, що виражаються в отриманні ним процентів за вказаними договорами. На момент укладення всіх зазначених Договорів процентної позики, ТОВ «Юкрейніан фешн» в особі директора [PERSON] не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення вищезазначених правочинів та не виявляло бажання на їх укладення, що згідно положень ч. 2 та ч. 3 ст. 203 ЦК України являється загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочинів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, правочини, укладені ТОВ «Юкрейніан фешн» в особі директора [PERSON] з самим [PERSON] є недійсними, на підставі недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1,2 та 3 ст. 203 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, 24.01.2013 р. між позивачем ТОВ «Юкрейніан фешн» та відповідачем [PERSON] було укладено договір процентної позики № UF 2401, відповідно до умов якого відповідач зобов'язаний був надати позивачу, протягом трьох днів з моменту підписання договору, у позику грошові кошти в сумі 140000,00 грн. В свою чергу, позивач зобов'язаний був повернути відповідачу суму позики до 24.02.2013 року та сплатити 5 % від суми позики (а.с.6-8). Також, 25.01.2013р. між позивачем ТОВ «Юкрейніан фешн» та відповідачем [PERSON] було укладено договір процентної позики № UF 2501, відповідно до умов якого відповідач зобов'язаний був надати позивачу, протягом трьох днів з моменту підписання договору, у позику грошові кошти в сумі 149000,00 грн. В свою чергу, позивач зобов'язаний був повернути відповідачу суму позики до 25.02.2013 року та сплатити 5 % від суми позики (а.с.9-11). Також, 28.01.2013р між позивачем ТОВ «Юкрейніан фешн» та відповідачем [PERSON] було укладено договір процентної позики № UF 2801, відповідно до умов якого відповідач зобов'язаний був надати позивачу, протягом трьох днів з моменту підписання договору, у позику грошові кошти в сумі 119500,00 грн. В свою чергу, позивач зобов'язаний був повернути відповідачу суму позики до 28.02.2013 року та сплатити 5 % від суми позики (а.с. 12-14) Також 20.02.2013 р. між позивачем ТОВ «Юкрейніан фешн» та відповідачем [PERSON] було укладено договір процентної позики № UF 2002, відповідно до умов якого відповідач зобов'язаний був надати позивачу, протягом трьох днів з моменту підписання договору, у позику грошові кошти в сумі 53361,00 грн. В свою чергу, позивач зобов'язаний був повернути відповідачу суму позики до 20.03.2013 року та сплатити 5 % від суми позики (а.с. 15-17). Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з договорів процентної позики, всі чотири Договори зі сторони ТОВ «Юкрейніан фешн» були підписані також відповідачем [PERSON], який на момент укладення зазначених договорів був директором даного підприємства та на підставі Статуту товариства представляв його інтереси. Згідно ч. 3 ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно положень ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не мав права вчиняти від імені особи, а саме ТОВ «Юкрейніан фешн», яку він представляв, правочин щодо себе особисто, тобто також бути стороною цього правочину, оскільки під час укладення Договорів процентної позики мав власні інтереси, що виражаються в отриманні ним процентів за вказаними договорами. Згідно ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Судом встановлено, що на момент укладення Договорів процентної позики, відповідач [PERSON], будучи директором ТОВ «Юкрейніан фешн», діяв на підставі редакції Статуту ТОВ «Юкрейніан фешн», затвердженої Загальними зборами учасників ТОВ «Юкрейніан фешн», що підтверджується протоколом № 4 від 15.01.2013 року та зареєстрованої Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією. Згідно положень п. 11.13 ст. 11 Статуту ТОВ «Юкрейніан фешн», директор Товариства має повноваження укладати угоди без погодження з Учасниками Товариства, але на суму, що не перевищує 50000,00 грн. Разом з тим, відповідно до п. 2.1. договору процентної позики № UF 2401 від 24.01.2013 року, сума позики становить 140000,00 грн. Відповідно до п. 2.1. договору процентної позики № UF 2501 від 25.01.2013 року, сума позики становить 149000,00 грн. Згідно п. 2.1. договору процентної позики № UF 2801 від 28.01.2013 року, сума позики становить 119500,00 грн., а згідно п. 2.1. договору процентної позики № UF 2002 від 20.02.2013 року, сума позики становить 53361,00 грн. З наведеного випливає, що правочини були вчинені відповідачем всупереч положенням п. 11.13 ст 11 Статуту товариства. У судовому засіданні встановлено, що Загальні збори Учасників ТОВ «Юкрейніан фешн» не приймали жодних рішень, щодо укладення з [PERSON] Договорів процентної позики, а також не уповноважували директора [PERSON] на підписання цих договорів від імені та в інтересах відповідача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги щодо визнання недійсним Договорів ґрунтуються на підставах недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved