Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В червні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат в сумі 11511,32 грн., трьох процентів річних в сумі 15012,07 грн. та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтований наступним. 31 березня 2011 р. [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 15 квітня 2011 р. У встановлений строк [PERSON] борг не повернув. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 р. з [PERSON] стягнуто суму позики в розмірі 159344 грн. та судові витрати. Проте судове рішення до цього часу не виконане, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, зустрічей уникає. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних. Протиправними діями [PERSON] заподіяв [PERSON] моральну шкоду. Внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань [PERSON] не зміг вчасно повернути кредит, внаслідок чого на нього були накладені штрафні санкції, упав його кредитний рейтинг, через що він не може взяти інший кредит. На даний час справа стосовно його заборгованості розглядається в суді, і кредитори можуть накласти арешт на його майно. Зазначені обставини викликали у [PERSON] нервовий стрес, порушили його нормальні життєві зв'язки і викликали погіршення стану здоров'я, що призвело до встановлення йому в 2013 р. ІІ групи інвалідності. Позивач [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 р. встановлено, що 31 березня 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 20000 доларів США. [PERSON] зобов'язався повернути позику до 15 квітня 2011 р., проте своїх грошових зобов'язань у встановлений строк не виконав. Вказаним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено борг за договором позики в сумі 159344 грн., що є еквівалентом суми позики в національній валюті України станом на 15 квітня 2011 р., та судові витрати в сумі 1713,44 грн., а всього 161057,44 грн. (а.с. 11). Судом встановлено, що рішення суду не виконано (а.с. 12, 13). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 цього Кодексу. Беручи до уваги, що граничним строком повернення позики є 15 квітня 2011 р., станом на 25 травня 2014 р. [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання на 3 роки 43 дні, при цьому на 179 він прострочив виконання грошового зобов'язання в сумі 159344 грн., а на 957 днів - грошового зобов'язання в сумі 161057,44 (з урахуванням стягнутих за рішенням суду судових витрат). Беручи до уваги офіційні дані про величини індексів інфляції за вказаний період (а.с. 5-6), втрати позивача від інфляції становлять 11511,32 грн. (а.с. 8, 9). Три проценти річних від простроченої суми за 3 роки 43 дні прострочення становлять 15012,07 грн. (159344х179х3:365)+(161057,44х957х3):365) (а.с. 10). Таким чином вимоги [PERSON] про стягнення штрафних санкцій суд вважає доведеними і обґрунтованими та задовольняє їх. Підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. Так за змістом ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав, моральна шкода відшкодовується тільки у передбачених законом випадках. Такими випадками зокрема є посягання на життя та здоров'я; посягання на інші особисті немайнові блага та права; на майнові права особи тощо. Нормами глави 71 ЦК України, які регулюють відносини, що випливають з договору позики, стороні вказаних правовідносин не надано право вимагати відшкодування моральної шкоди, завданої простроченням повернення суми позики, а отже вимога [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на законі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач поніс витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, в сумі 500 грн. (а.с. 17), а позов задоволений на 35% (26523,39х100:76523,39), суд присуджує на користь [PERSON] з [PERSON] 175 грн. судових витрат (500:100х35). Оскільки позивач як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, присудженню з [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 265,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial