Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що, [PERSON]Ф [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1984 року з приводу Помірної розумової відсталості, нерізко вираженою імбецильністю. В клініці хвороби переважає недорозвинення інтелектуально-мнестичних функцій і емоційно-вольові порушення. З раннього дитинства відставала у психічному і фізичному розвитку. Програму загальноосвітньої школи не засвоювала, закінчила допоміжну школу-інтернат. Щорічно лікувалася в Лисичанської ОПЛ. Алкоголізирувалась, бродяжила, була сексуально розторможена. Притягувалася до кримінальної відповідальності. У червні 2009 року у стані алкогольного сп'яніння нанесла удар ножем в грудну клітку громадянина, від якого той помер. Проходила судово-психіатричну експертизу в Луганській ОКПНБ, де виставлений діагноз- помірна розумова відсталість, не різко виражена імбецильність, виражені порушення поведінки з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. Була визнана неосудною. Перебувала на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим режимом нагляду м. Дніпропетровськ з 09.06.09 за 11.06.15. Потім згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.15 р. змінена міра медичного характеру на примусове лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження. Була переведена в Дніпропетровську КПБ з звичайним режимом спостереження, де перебувала з 11.06.15. за 10.02.16. Потім згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.15. примусові заходи у відділенні з звичайним режимом спостереження були продовжені, 10.02.16 для подальшого примусового лікування переведена в СОПЛ, де перебувала з 10.02.16 до 27.09.16. При виписці призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку (рішення Сватівського райсуду від 02.09.16). Представник заявника лікар прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній. Прокурор прибув у судове засідання та підтримав заяву медичного закладу, яку просив задовольнити. Законний представник прибув у судове засідання, зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує. Хворий не прибув у судове засідання, був представлений законним представником. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕК №401006, виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 04.03.1997\~ року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: Україна, м. Лисичанськ, вул. М.Тореза, буд. 40. Рішенням Сватівського міського суду Луганської області від 02.09.2016 року, було замінено застосування примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом в умовах стаціонару на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку . З висновку лікарів-психіатрів від 13.03.2016 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO], з 1984 року перебуває на обліку з діагнозом: Помірна розумова відсталість, не різко виражена імбецильність. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 10.02.16 року по 27.09.16 року.\~ Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги, без його усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі Помірної розумової відсталості, не різко вираженою імбецильності, виражене порушення поведінки з вираженою емоційно-волевою поведінкою, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Дослідивши вказаний висновок, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як і зібрані по справі докази. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується\~Законом України ''Про психіатричну допомогу'', який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обовязки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обовязки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Статтею 2\~ Закону України ''Про психіатричну допомогу''\~ унормовано, що законодавство України про психіатричну допомогу базується на\~Конституції України\~і складається з Основ законодавства України про охорону здоровя, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього\~Закону\~поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 12 Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу'' \~амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року\~продовження застосування примусових заходів медичного характеру, в тому числі й надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку можливе на строк, який не перевищує 6-ти місяців. Частиною 5\~ст. 12\~\~Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу'' \~передбачено, що у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи\~\~заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 12\~\~Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу''\~ особа, якій надається\~ амбулаторна\~ психіатрична\~ допомога\~ в\~ примусовому\~ порядку,\~ повинна\~ оглядатися\~ лікарем-психіатром\~ не\~ рідше одного разу на місяць,\~ а комісією лікарів-психіатрів\~ -\~ не\~ рідше\~\~ одного\~ разу\~ на\~ 6\~ місяців\~ для\~ вирішення\~ питання\~ про\~ продовження чи припинення надання їй такої допомоги. Відповідно до вимог\~ ст. 19 Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу''\~продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру\~\~здійснюється\~\~ судом за заявою\~\~лікаря-психіатра, який\~\~надає\~\~особі\~\~таку\~\~психіатричну допомогу на\~\~підставі\~\~висновку комісії лікарів-психіатрів. Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що\~ факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами\~ які вказують на необхідність продовження\~ хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає\~ за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні\~ про продовження надання хворому\~ амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити. Відповідно до ч.2\~ст.282 ЦПК України\~рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved