Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 17.05.2016 року, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 22312,50 грн., судовий збір в сумі 640 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 17 травня 2016 року між ними був укладений договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 12750 грн. зі строком повернення до 17.05.2017 року. Укладення договору позики та отримання коштів підтверджується розпискою від 17 травня 2016 року. Грошові кошти у розмірі 12750 грн. були передані відповідачу у момент підписання розписки. Позивач звернувся до відповідачки з вимогою про повернення позики, але до цього часу позичальник не повернула позики. Однак, станом на сьогоднішній день позичені кошти йому не повернуті, відповідач не бажає добровільно їх повернути. Оскільки його права є порушеними, він був змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У судовому засіданні було встановлено, що 17 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 12750,00 грн., які він зобовязався повернути Позикодавцю рівновеликими частками до 17.05.2017 року (а.с.3). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 12750,00 грн., що підтверджується борговою розпискою, яку написав власноручно відповідач (а.с.4). Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем була надана розписка. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так, у договорі позики зазначено, що позика має бути повернута у строк не пізніше 17.05.2017 року. Проте, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав та у встановлений договором строк не повернув позивачу позику. В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, суд прийшов до висновку, що отримані відповідачем кошти необхідно стягнути в примусовому порядку. При цьому, пунктами 3.1.-4 договору позики передбачена відповідальність відповідача за неналежне виконання покладених на нього обовязків, зокрема, у разі прострочення щомісячного внеску суми, Позичальник виплачує Кредитору штраф в розмірі 10 % від позиченої суми. При порушені Позичальником зобовязань по поверненню щомісячних сум передбачених п. 3 даного Договору, Позичальник сплачує відсотки за користування у розмірі 5% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості з моменту порушення до повного виконання зобовязань по договору. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються Позичальником окремо понад зазначену в п. 3 суму щомісячного платежу разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Вищевказані умови укладеного між сторонами договору позики узгоджуються з положеннями частин 1-2 ст. 549 ЦК України, згідно яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В силу ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Тому, відповідач має сплатити позивачу, окрім суми неповернутої позики, також штрафні санкції, які склали: 1275,00 грн. (п.3.1. договору) та 8287,50 грн. (п.4 договору). За таких обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 17.05.2016 року, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 22312 грн. 50 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). Також, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат повязаних з розглядом судової справи. Згідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 20.06.2017 року було укладено Договір про надання юридичних послуг з адвокатом [PERSON] (а.с.9), на виконання якого позивачем було перерахована в рахунок виконання договору 500 грн., що підтверджується квитанцією № 19 від 20.06.2017 року (а.с.7) та актом прийому-видачі наданих юридичних послуг від 21.06.2017 року (а.с.10), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved