Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 23.10.2020р. надійшов зазначений позов КС «УКРАЇНСЬКА ПРОВІДНА» до [PERSON] про стягнення боргу, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 29.08.2018 р. № 318 КВ у загальному розмірі 9 533,05 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Кузьменко О.І. (довіреність від 02.01.2020 р. № 01-М-2020, а.с. 16) у позовній заяві зазначила, що 29.08.2018 р. Позивачем було надано кредит Відповідачеві в сумі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків відповідно до умов договору; кошти Відповідач отримала названого дня у касі Кредитодавця (Позивача). За умовами цього кредитного договору Позичальник (Відповідач) зобов`язувалась здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитом рівними долями за графіком розрахунків 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.09.2018 р. по 555,60 грн.; кредит надавався на 12 місяців до 29.08.2019 р. Термін дії договору закінчився, але Відповідач не виконала умови договору, не сплатила кредит та проценти за його користування, останній платіж було проведено 11.02.2019 р. у сумі 1 000,00 грн. Кредитним комітетом та правлінням кредитної спілки (Позивачем) приймались заходи щодо досудового врегулювання спору, а саме: спілкування з Позичальником особисто та по телефону. Наведені міри не призвели до виконання Відповідачем своїх зобов`язань, тому в останньої виникла заборгованість, яка за станом на дату подачі позову становить 9 533,05 грн, що складається з такого (а.с. 1-2): - 4 731,51 грн. - залишок основної суми; - 4 801,54 грн. - несплачені проценти. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України та усунення Позивачем недоліків на виконання ухвали суду від 02.11.2020 р. (а.с. 22-23) ухвалою суду від 27.11.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 12.01.2021 р. (а.с. 31-33), відкладено на 02.02.2021 р. через неявку учасників справи. У судове засідання 02.02.2021 р. представник Позивача Бєлова З.М. (довіреність від 31.12.2020 р. № 07-В-2021, а.с. 42) не з`явилася, до суду 02.02.2021 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 47). Відповідач у судове засідання 02.02.2021 р. повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлена, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 46), про причини неявки суд не повідомляла, відзиву із запереченнями проти позову не подавала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 29.08.2018 р. сторонами було укладено договір про споживчий кредит № 318 КВ, оригінал якого додано представником Позивача (а.с. 25) до матеріалів справи (а.с. 37-40). За умовами зазначеного Договору Позивач надав Відповідачеві споживчий кредит у сумі 5 000,00 грн. з метою придбання побутової техніки (пункти 1.1, 1.2 Договору); кредит надавався строком на 12 місяців (пункт 2.1), до закінчення названого строку Відповідач мала повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (пункт 2.4). Кредит надано на умовах періодичної сплати процентів і основної суми кредиту «рівними долями», за яким передбачено незмінну (однакову) суму платежу протягом всього строку дії договору, погашення кредиту і процентів мало здійснюватися за графіком платежів (пункти 2.8, 3.5). При цьому плата за користування кредитом (проценти) встановлена фіксованою - 58 % річних на залишок заборгованості (пункт 3.1). Графік платежів затверджено додатком № 1 до зазначеного договору і також доданий до матеріалів справи (а.с. 40). Згідно з цим графіком Відповідач мала здійснювати платежі на погашення кредитної заборгованості 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.09.2018 р., у розмірі по 555,60 грн. Кредитні кошти було видано Відповідачеві 29.08.2018 р. у розмірі 5 000,00 грн., що підтверджено копією видаткового касового ордеру (а.с. 6). Як вбачається з доданої до позовної заяви копії карточки позики № 318 КВ за станом на 30.10.2020 р. Відповідач здійснила лише два платежі на погашення кредитних зобов`язань, а саме: 29.12.2018 р. - у розмірі 500,00 грн.; та 11.02.2019 р. - у розмірі 1 000,00 грн. (а.с. 7). Тому з наведеної карточки позики вбачається наявність заборгованості Відповідача за «тілом» кредита, що становить 4 731,51 грн., та за процентами - 4 801,54 грн. (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що Відповідач, отримавши від Позивача кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн., не виконала умови договору та взяті на себе зобов`язання з повернення кредита, у зв`язку з цим у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 9 533,05 грн. Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови договору про споживчий кредит від 29.08.2018 р. № 318КВ, укладеного нею з Позивачем, не виконала взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає наданому Відповідачеві розміру кредиту та визначеним цим договором умовам кредитування, що підтверджено належними і допустимими доказами, тому суд вбачає наявними передбачені законом підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний (неробочий) день. Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 530, 626, 629, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved