Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. 27.01.2017 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , за реєстровим №11-32, та на Ѕ частку квартири [ADDRESS] за реєстровим №11-3. 13.02.2017 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] , про що було укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко І.Є. за реєстровим №86. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] в листопаді 2017 року заявив позов до [PERSON] та [PERSON] , за яким просив визнати недійсними наведені вище свідоцтва про право на спадщину та договір дарування (в частині права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ), а також визнати за ним право власності на 1/6 часку квартири [ADDRESS] , та на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] не мав права на спадкування, оскільки заповіт [PERSON] на його користь втратив чинність, а тому спадщина мала бути розподілена за законом на спадкоємців першої черги, які є сторонами у справі. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 09.11.2017р. На забезпечення позову ухвалою суду від 09.11.2017р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку з чим ухвалою суду від 22.10.2018 року провадження у справі зупинене, до вступу правонаступників померлого. Спадщину після [PERSON] прийняв [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом (див. спадкову справу). Тому, ухвалою суду від 13.06.2019 року провадження у справі поновлене зі стадії підготовчого провадження. Позивач подавав заяву про зміну вимог позову, проте в наступному відмовився від неї, просив розглянути позов за первісних вимог. 30.11.2020 року підготовче провадження закінчене, справа призначена до розгляду по суті, про що судом постановлена ухвала, що занесена до протоколу судового засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, останній надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. Відповідач та його представник просили в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю, остання надала пояснення, що зводяться до викладеного у відзиві та інших заявах. Завідувач П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. надіслала заяву про розгляд справи без участі представника контори, позиції щодо спору не навела. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Так, зі спадкової справи, що заведена в П`ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі до майна [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що спірні свідоцтва про спадщину видані нотаріусом на підставі заповіту від 23.04.1999 року, що посвідчений державним нотаріусом Вісімнадцятої київської державної нотаріальної контори Коновал З.Ф. за реєстровим №2-1757, відповідно до якого [PERSON] на випадок смерті розпорядилась, що все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй та на що вона за законом буде мати право, передати [PERSON] . Дійсно у Спадковому реєстрі даний заповіт має статус чинного. Проте, поза увагою нотаріуса залишилось те, що [PERSON] в наступному неодноразово складала нові заповіти, якими розпоряджалась належним їй майном, як в цілому так і щодо визначеного майна, на користь інших осіб. Зокрема заповітом від 13.11.2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Громовою О.П. за реєстровим №5457, [PERSON] розпорядилась всім своїм майном на користь [PERSON] . Статтею 1254 ЦК України, разом з іншим встановлено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт . Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. За таких обставин та вимог закону, суд погоджується з позивачем, що заповіт [PERSON] 23.04.1999 року був скасований новими заповітами, а запис у Спадковому реєстрі про чинність цього заповіту є помилковим. Той факт, що заповіт на користь позивача було скасовано за заявою заповідача, не слугує підставою для відновлення попередніх заповітів З огляду на витяг зі Спадкового реєстру вбачається, що на час відкриття спадщини був чинним лише заповіт посвідчений 12.07.2012 року приватним нотаріусом КМНО Толстіковою О.М. за реєстровим №3715, відповідно до якого [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] . Проте дана установа правом на спадщину, з огляду на спадкову справу, не скористалась. Тому, спадщина після [PERSON] мала б бути розподілена між спадкоємцями в порядку спадкування за законом, а саме між дітьми спадкодавця [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які своєчасно подали відповідні заяви про прийняття спадщини. [PERSON] до кола спадкоємців, з огляду на матеріали спадкової справи, не входив. Отже, спірні свідоцтва про право на спадщину видані особі, яка не має права на спадкування, а відтак вони підлягають визнанню недійсними відповідно і на підставі ст. 1301 ЦК України. Згідно зі ст. 203 ч. 1 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правом вчиняти до майна будь-які дії, які не суперечать закону, згідно зі статтею 319 ч.2 ЦК України, наділений тільки власник цього майна. Оскільки, [PERSON] , в порядку визначеному законом, не набув право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , то він не міг і розпорядитись цим майном, а відтак суд вважає за необхідне визнати недійсним спірний договір дарування від 13.02.2017 року, в частині дарування Ѕ частки квартири, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, як такий, що суперечить вимогам цивільного законодавства. Доводи відповідача про те, що позивач не має права на спадкування суперечать доказам у справі. Інші доводи відповідача на свій захист є надуманими. Наведеними рішеннями, суд фактично повернув сторони у стан, що передував порушенню прав, а відтак позивач має можливість оформити спадщину в загальному порядку, тобто через нотаріуса. Отже, вимоги позову в частині визнання права власності на спадкове майно заявлені позивачем зайво і задоволенню не підлягають. Судові витрати, за вказаних рішень, мають бути розподілені між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову не надходило. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial