Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 15.06.1991 позивач з відповідачем уклали шлюбу П'ятихатському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 71. Сімейне життя у позивача з відповідачем не склалось. Внаслідок різних характерів та побутових проблем між ними поступово зникли взаєморозуміння та почуття один до одного. В сім'ї створилась несприятлива психологічна атмосфера, сумісне проживання стало недоцільним, до того ж їхні діти вже стали дорослими та самостійними людьми, тому позивач з відповідачем за взаємним рішенням припинили сімейні відносини та кілька років тому відповідач переїхала до своєї матері. Позивач також зазначає, що за тривалий період окремого проживання примирення між позивачем та відповідачем не відбулося і вже неможливе, оскільки останні віддалилися один від одного. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 14.05.2018 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 14.05.2018, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Зазначив, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилась, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, була повідомлена належнимчином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з'явилась в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, думку позивача та положення ч. 4 ст. 223 і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 26.04.2018 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15.06.1991, актовий запис № 71. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. (а.с. 4) Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи ненадання відповідачем по справі відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.06.1991, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, спільного бюджету не мають. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 704, 80 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією від 03.05.2018 року. (а.с. 1) Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано. Доказів понесення відповідачем судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved