Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

В січні 2021 року АТ «КРЕДОБАНК» (далі - Банк) звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, 18.01.2019 року між Банком та [PERSON] укладено кревний договір № CL-160042, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати у власність [PERSON] грошові кошти (далі - кредит), а [PERSON] зобов`язалась використати кредит на цілі, вказані у договору, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі 60000грн., на строк до 17.01.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 52,99% річних. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 09.11.2020 в розмірі, 97\~826, 03 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 57642,81 грн., за відсотками 37205,61 грн., за пенею по простроченому тілу кредиту 2977,61 грн. На час укладення кредитного договору [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , у зв`язку зчим Банк просить стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно з [PERSON] , [PERSON] . Крім цього Банк просить стягнути понесені судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2102,00грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9782,60грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, у випадку неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без її участі не надсилали. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, 18.01.2019 року між Банком та [PERSON] укладено кревний договір № CL-160042, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати у власність [PERSON] грошові кошти (далі - кредит), а [PERSON] зобов`язалась використати кредит на цілі, вказані у договору, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених договором. Відповідно до 2.1 кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 60000,00грн. до 17.01.2024 року на поточні потреби позичальника. Для видачі та обслуговування кредиту банком відкрито позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] в відділенні по вул.. Проскурівського підпілля, 81/1 ПАТ «КРЕДОБАНК», у м. Хмельницький, зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника підтверджується меморіальним ордером № 3081307 від 18.01.2019р. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за користування кредитом [PERSON] сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. Пунктом 6.1, 6.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Банк у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку щомісячних платежів. Всього позичальник зобов`язався здійснити 60 щомісячних платежів по 2894 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення договору. Згідно п. 6.8 кредитного договору, банк у випадку, передбаченому п. 3.3 кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших платежів, про що письмово повідомляє позичальника. 16.11.2020 банк звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте 10.12.2020 досудова вимога повернулась без вручення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-160042 від 18.01.2019 станом на 09.11.2020 заборгованість [PERSON] перед Банком становить : заборгованість за тілом кредиту 57642,81 грн., заборгованість за відсотками 37205,61 грн. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення , розрахованої від кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі, розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконано грошового зобов`язання. Згідно надано банком розрахунку пеня про простроченій заборгованості позичальника за період з 09.11.2019 по 09.11.2020 складає 2977,61грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ч. 1 ст.\~626, ч. 1 ст.\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із подружжя то судом враховано наступне. Відповідно до вимог ч.ч.1-3 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.ч.1,2 ,4 статі 65 СК країни, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. З умов договору кредиту № CL-160042 від 18.01.2019 року, укладеного між банком та [PERSON] , паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви № СL-160042 [PERSON] вбачається, що це споживчий кредит на суму 60000,00 грн., так як взятий на поточні потреби споживача (ремонт та облаштування житла). Шляхом підписання анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Доводи позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № СL-160042 від 18.01.2019 року були використані в інтересах сім`ї, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, (п. 47-52) зазначено, що положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. (стаття 31 Цивільного кодексу України). Крім цього, у пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин позов\~\~підлягає задоволенню частково та з [PERSON] слід стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором від 18.01.2019 № CL-160042 станом на 09.11.2020 в розмірі, 97\~826, 03 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 57642,81 грн., за відсотками 37205,61 грн., за пенею по простроченому тілу кредиту 2977,61 грн. В частині солідарно стягнення з відповідача [PERSON] відмовити. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц. Банк просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9782,60грн., на підтвердження понесених судових витрат банк надав витяг із договору б/н про надання правової допомоги від 11.02.2019 року. Разом з тим, банком не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в договорі також не визначено розмір витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме, 1051,00 коп. (2102,00:2). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial