Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

В червні 2021 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] до [PERSON] з вказаним позовом, в якому просила позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач з вересня 2013 року проживає за кордоном. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.08.2021 року. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена про місце та час розгляду справи належним чином, подала до суду відзив на позов, визнала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні також не заперечував щодо позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 26.02.2013 року. Відповідачка також зареєстрована у спірній квартирі, однак з вересня 2013 року постійно проживає за кордоном, повертатися в Україну наміру не має, власних речей у спірній квартирі не залишилося. Вказані обставини підтверджуються видом на проживання у Королівстві Нідерланди з 21.05.2012 року (переклад), документом про реєстрацію у [PERSON] станом на 24.05.2019 року (переклад), рішенням Посольства України у Королівстві Нідерланди про оформлення документів на постійне проживання за кордоном від 28.05.2021 року. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). В ст. 47 Конституції України проголошено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців. У разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. З аналізу вище вказаних норм вбачається, що захист прав позивача щодо реалізації її прав на спірну квартиру може бути здійснено шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, з представлених матеріалів встановлено, що відповідач з 2013 року не проживає у спірній квартирі та нею не користується. Вказані обставини також підтверджуються відзивом на позов та поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення права відповідача на користування житловим приміщенням шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не проживає у даному будинку понад встановлені законом строки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved