Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

В червні 2020р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просила суд: встановити факт її постійного проживання з 12 травня 2014р. по теперішній час. Свою заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що у зв`язку з бойовими діями АТО, вона, разом із своїм чоловіком та дітьми, була вимушена переселитися, і вони всією родиною переїхали до м. Києва, отримавши, відповідно до норм чинного законодавства України, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З 12 травня 2014р. заявниця та її сім`я були зареєстровані і нині проживають за адресою: [ADDRESS] . При поданні документів та заяви про призначення пенсії, в установленому законом порядку до заінтересованої особи, відповідно до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», їй було повідомлено, що в неї відсутні документ, який би підтверджував факт її проживання (реєстрації) саме у м. Києві за адресою її проживання: [ADDRESS] . Разом з тим, довідку про місце проживання переселеної особи відповідний Центр адміністративних послуг не видає, а довідку, яку отримала заявниці в ОСББ, не є документом, що підтверджує факт її проживання (реєстрації) за вищезазначеною адресою. Таким чином заявниця не може реалізувати своє право на нарахування їй пенсії, відповідною установою Пенсійного фонду України у м. Києві. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020р. відкрито провадження по справі. 16 січня 2021р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи. В судовому засіданні представник заявниці подану заяву підтримав, та просив суд її задовольнити. Заінтересована особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, поважності причин неявки не повідомила. Свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду, що довгий час орендував квартиру в будинку [ADDRESS] , знає особисто заявницю та її родину, приблизно з 2015р., оскільки товаришує з сином заявниці. В судовому засіданні свідок підтвердив, що заявниця разом з родиною постійно проживає у квартирі №76 в тому ж будинку останні шість років, оскільки він неодноразово відвідував зазначену квартиру. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] народилася у м. Донецьку, і проживала там постійно з сім`єю до 14 травня 2014р. Через тимчасову окупацію м. Донецька [PERSON] була змушена залишити своє попереднє постійне місце проживання у [ADDRESS] , та вимушено переміститися у м. Київ, де нею, була придбана квартира [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 26 грудня 2012р. Згідно, з свідоцтвом про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування [PERSON] № [NUMBER] , яке видане Пенсійним фондом України 13 травня 2004р. підтверджується, що [PERSON] народилася у м. Донецьку, є застрахованою особою. Згідно з паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку, 13 лютого 1998р., заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою з ОСББ № 61 за місцем проживання [PERSON] , вона дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . З копії довідки від 23 вересня 2015р. № 3010008905 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення анти терористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення встановлено, що [PERSON] постійно проживала: [ADDRESS] , і перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] на дату 12 травня 2014р. Звертаючись до суду з вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця зазначала, що встановлення цього факту необхідне їй для призначення їй пенсії, у встановленому законом порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995р., що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, реалізація права на призначення заявниці пенсії заінтересованою особою залежить від встановлення судом факту постійного проживання останньої в м. Києві. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню, а саме слід встановити факт постійного проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] з 12 травня 2014р. по 01 липня 2021р.

Outcome: partial