Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 26.02.2018 р. надійшла позовна заява [PERSON] до Рудосільської сільської ради Володарського району київської області про визнання права власності на належне йому спадкове майно за заповітом, а саме: на земельну ділянку площею 4,28 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлій [INFO]. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. На обґрунтування таких позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що [INFO]. померла [PERSON], [INFO], яка до дня своєї смерті проживала по [ADDRESS]., після її смерті відкрилася спадщина, до якої увійшли зазначена земельна ділянка, а також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30.10.2015 р., за яким спадкоємцем її майна є [PERSON] (Позивач). Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. [PERSON] звернувся до нотаріуса у встановлений законодавством строк, однак оформити шляхом отримання свідоцтва про право на частину спадщини (спірну земельну ділянку) не вдалося через втрату державного акту на право власності на цю земельну ділянку. Водночас Позивач 13.01.2018 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений вище спадковий житловий будинок. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 28.02.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.03.2018 р. У підготовче судове засідання 28.03.2018 р. Позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце проведення засідання належним чином повідомлені, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями (а.с. 53, 54). До суду 28.03.2018 р. представник Позивача [PERSON] (довіреність від 28.12.2017 р., а.с. 17) подав заяву з проханням розгляд справи здійснювати без участі Позивача та його представника, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити у повному обсязі (а.с. 56). Представник Відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 55), до суду 23.03.2018 р. подано заяву про розгляд справи без участі представника Відповідача, позовні вимоги визнають у повному обсязі (а.с. 52). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення підготовчого судового засідання, визначені частиною другою статті 198 ЦПК України, відсутні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання відповідачем позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). За положеннями статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Судом встановлено, що земельна ділянка,кадастровий номер [NUMBER], площею 4,28 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена державним атом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 26.12.2003 р. Володарським районним відділом земельних ресурсів за розпорядженням Володарської районної державної адміністрації Київської області від 09.12.2003 р. № 456, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 313 (а.с. 15-16),та належала [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05.07.2017 р. Виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 7 (а.с. 6, 27). Належність спірної земельної ділянки названій спадкодавцеві підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2013 р. (а.с. 11). За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30.10.2015 р. секретарем виконавчого комітету Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, яким заповіла [PERSON] (Позивачеві) належний їй житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право. Наведена обставина підтверджується копією вказаного заповіту (а.с. 7, 31), відповіді приватного нотаріуса Бабак\~В.С. Позивачеві [PERSON] від 10.01.2018 р. № 10 (а.с. 13) та копії відповідної спадкової справи, надісланої нотаріусом на запит суду (а.с. 21, 26-51). Як вбачається з копії зазначеної спадкової справи (а.с. 26-51), Позивач прийняв спадщину після померлої [PERSON], що підтверджується копіями його заяв про прийняття спадщини від 10.10.2017 р., від 13.01.2018 р., від 05.03.2018 р. (а.с. 27, 38, 48), а також відповідними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 9, 41, 45, 50), що містяться в матеріалах справи та надісланими нотаріусом на запит суду від 28.02.2018 р. (а.с. 21) разом з відповідною спадковою справою (а.с. 26-51). Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема відповіді приватного нотаріуса Позивачеві Бабак\~В.С. від 10.01.2018 р. (а.с. 13) та копії спадкової справи, надісланої на запит суду (а.с. 27-51), оформити спадщину, в частині спірної земельної ділянки шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивача виявилось неможливим через відсутність у нього відповідного державного акту на право власності на цю земельну ділянку (пункт 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. № 20/5, з подальшими змінами). У зв'язку з цим нотаріусом Бабак\~В.С. було відмовлено Позивачеві у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину із роз'ясненням про можливість вирішення питання в судовому порядку (а.с. 13, 36). Копію оголошення в газеті «Голос Володарщини» від 17.10.2017 р. № 79 (11418) про недійсність втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданий Володарською райдержадміністрацією 26.12.2003 р. на ім'я [PERSON], додано до позовної заяви (а.с. 12). За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, а саме: наземельну ділянку,площею 4,28 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Руде Село Володарського району Київської області, посвідчену державним атом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 16), що належала померлій [INFO]. спадкодавиці [PERSON] на праві приватної власності. Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивачів є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідача (органу місцевого самоврядування) на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося, розрахунків цих витрат суду не надано. На підставі наведеного та

Outcome: approved