Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В червні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 29 квітня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка порушила умови договору та своєчасно не сплатила кредит та проценти за нього, в звязку з чим станом на 30 квітня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 35081,91 грн, з яких: 3468,26 грн заборгованість за кредитом; 29166,89 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина) та 1646,76 грн штраф (процентна складова). Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.\~\~ Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 квітня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останньої до запропонованих банком Умов та правил. Сторони визначили, що заява клієнта, Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши позивачеві анкету-заяву клієнта, [PERSON] приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах - Умовах та правилах, Тарифах. Зазначені документи містять усі істотні умови кредитного договору, і відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Отже, АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Після укладення договору [PERSON] одержала на картковий рахунок кредитний ліміт, однак платежі на погашення кредиту своєчасно не вносила. Згідно з п. 2.1.1.12.2 Умов та правил у разі непогашення боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом відповідачка зобовязалася сплачувати Банку проценти в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Отже, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 квітня 2010 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2018 року, а саме: заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом. У разі виникнення прострочених зобовязань за договором на суму від 100 грн. [PERSON] зобовязалася сплачувати банку пеню відповідно до встановлених тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил). Також у випадку порушення відповідачкою строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань більш ніж на 30 днів остання зобовязалася сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил). При вирішенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідачки пені та штрафу суд враховує наступне. Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 і відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин позов АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафу не може бути задоволений, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути лише заборгованість за пенею та комісією у розмірі 300,00 грн. Всього з [PERSON] на корить АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 квітня 2010 року в загальній сумі 32935,15 грн, з яких: 3468,26 грн заборгованість за кредитом; 29166,89 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн заборгованість за пенею та комісією. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 35081,91 грн, а задоволено на суму 32935,15 грн, тобто на 93,88 % (32935,15 х 100 : 35081,91), тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1654,17 грн. судового збору.

Outcome: approved