Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, 6.24, кв.38 знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 26.03.2018. Психічно хворий з 2000 року. Багаторазово лікувався у психіатричних лікарнях з деліріозними та галлюцинаторно-маячними психозами на фоні органічного ураження головного мозку. Є інвалідом 2 групи. Згідно Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.10.2006 р. визнаний недієздатним, опікуном призначена мати хворого, [PERSON]. Остання госпіталізація з 15.02.2016 р. по 29.03.2016 р. з діагнозом: «Хронічний шизофреноподібний органічний розлад, галюцинаторний синдром». Теперішня госпіталізація повязана з погіршення психічного стану: не спить, галюцинує, сам з собою розмовляє, щось шепоче, весь час проводить у ліжку, відмовляється від прийому ліків, проходити переогляд МСЕК, за собою не слідкує. Доставлений опікуном, госпіталізований за її заявою, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. Дав згоду на госпіталізацію. 27.03.2018 оглянутий комісією лікарів-психіатрів за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. За психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник опікун [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував відносно задоволення даної заяви. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.03.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. За психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 1969 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останнього погіршився, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, також є підстави вважати, що він може скоїти суїцид, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved