Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 4500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, до досягнення донькою 23 років на період навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є матір'ю [PERSON], а відповідач [PERSON] батьком. Їхня дочка є студенткою першого курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної форми навчання юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 01 вересня 2017 року в зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги на оплату гуртожитку, продуктів харчування, транспортні витрати. Відповідач є працездатним, має можливість сплачувати аліменти, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував у відзиві на позовну заву зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими так як у нього, немає постійного місця проживання, його заробіток носить мінливий характер, здійснює догляд за донькою та батьками цивільної дружини. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.й ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень даних в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається на першому курсі юридичного факультету Київського національного університету іменні Тараса Шевченка з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час фактично перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 199 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, може працювати. З врахуванням матеріального становища сторін, обставин справи, наявності на утриманні відповідача іншої неповнолітньої дитини, на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності,

Outcome: partial