Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.12.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11266752000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 79 000, 00 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути кредит не пізніше 08.12.2017 і сплачувати проценти за його користування. З метою забезпечення своєчасного погашення кредиту між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору. [PERSON] не здійснює платежів для погашення заборгованості. Вимоги банку про погашення заборгованості залишені без задоволення. Станом на 26.09.2016 заборгованість по кредитному договору становить 63 360, 27 доларів США, з яких: 43 405, 81 дол.США - кредитна заборгованість; 19 954, 46 дол.США - заборгованість по процентах. Також на підставі п. 8.1 кредитного договору позивачем нараховано пеню за несвоєчасне проведення розрахунків, яка становить 356 513, 15 гривень, з яких: 207 378, 69 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту; 149 134, 46 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 в розмірі 63 360, 27 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 356 513, 15 гривень. Також позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках судовий збір в сумі 30 049, 29 гривень. Ухвалою суду від 07.10.2016 вищевказана заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 19.06.2017 у справі призначена почеркознавча експертиза, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 20.09.2017 провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 10.11.2017 матеріали цивільної справи направлено до експертної установи для організації проведення експертизи, призначеної ухвалою суду та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 29.12.2017 судом отримано висновок експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.12.2017 № 6684/6685/17-21. Ухвалою суду від 09.01.2018 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 02.05.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 24.05.2018 у зв`язку із зміною складу суду, суддею Борисюк І.Е. справу прийнято до свого провадження та призначено повторно підготовче засідання. Також запропоновано відповідачам надати відзиви і докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання документів у строк встановлений судом без поважних причин. На адресу суду від відповідачів вищевказані документи не надходили. 24.07.2018 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.09.2018 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 127/4326/18 про визнання договору поруки недійсним. 21.02.2019 провадження у справі поновлено. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві, і просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки в судове засідання не повідомлено. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.12.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11266752000, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит для особистих потреб в іноземній валюті в сумі 79 000, 00 доларів США, що еквівалентно на дату укладення договору 398 950, 00 гривень. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору до 08.12.2017. Позичальник зобов`язався повертати суму кредиту та проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 200, 00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. За використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13,4 % річних. (т. 1 а.с. 5-15) Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007, позивачем в день підписання цього договору було видано [PERSON] кредит в сумі 79 000, 00 доларів США, що еквівалентно 398 950, 00 гривень. (а.с. 37) В ході розгляду справ, судом встановлено, що позивачем правомірно надано кредит в іноземній валюті. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з розрахунком наданим позивачем заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 станом на 26.09.2016 становить: 43 405, 81 доларів США - заборгованість за кредитом; 19 954, 46 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 207 378, 69 гривень - пеня за прострочення сплат кредиту; 149 134, 46 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. (т. 1 а.с. 24-36) Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність умовам вимогам чинного законодавства України, а саме: в частині нарахування неустойки. Решта розрахунку відповідає як умовам кредитного договору, так й вимогам чинного законодавства України. Таким чином, позивачем правомірно нараховано проценти за користування кредитом в сумі 19 954, 46 доларів США. Судом встановлено, що позивач у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору звернувся до відповідачів із вимогами від 17.05.2016 про погашення кредиту. (т. 1 а.с. 18-23) Однак, вищевказані вимоги позивача залишені відповідачами без належного реагування. Як встановлено в ході розгляду справи, протягом тривалого часу належних розрахунків відповідач [PERSON] не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов`язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Пунктом 8.1. договору про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 передбачено нарахування пені за порушення зобов`язання позичальником в частині несплати чергового платежу, яка нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем нараховано пеню на заборгованість в іноземній валюті з визначенням її еквівалента станом на день здійснення такого розрахунку, тобто станом на 26.09.2016. Однак, враховуючи вимогу позивачу про стягнення пені в національній валюті - гривні, таке нарахування неустойки не відповідає вимогам чинного законодавства України. Розмір пені має обчислювася від суми простроченого платежу з урахуванням зміни курсу долара США до національної валюти - гривні та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. Отже, здійснивши перерахунок пені за період з 27.09.2015 по 26.09.2016 (включно) судом встановлено наступний її розмір: 1)За прострочення сплати кредиту: -З 27.09.2015 до 12.10.2015: 15 047, 01 дол.США (сума простроченого тіла кредиту станом на 27.09.2015) х 21, 464 грн. (1 дол.США станом на дату виникнення прострочення = 21, 464 грн.) = 322 969, 02 гривень х 44 (подвійна облікова ставка НБУ)/100/365 х 16 (кількість днів прострочення) = 6 229, 32 гривень; -З 13.10.2015 до 12.11.2015: 15 930, 34 дол.США х 21, 817 грн. = 347 552, 22 грн. х 44/100/365 х 31 = 12 987, 98 гривень; -З 13.11.2015 до 12.12.2015: 16 823, 53 дол.США х 22, 917 грн. = 385 544, 83 грн. х 44/100/365 х 30 = 13 942, 99 гривень; -З 13.12.2015 до 11.01.2016: 17 726, 69 дол.США х 23, 368 грн. = 414 237, 29 грн. х 44/100/365 х 30 = 14 980, 63 гривень; -З 12.01.2016 до 11.02.2016: 18 639, 94 дол.США х 23, 504 грн. = 438 113, 14 грн. х 44/100/365 х 31 = 16 372, 23 гривень; -З 12.02.2016 до 13.03.2016: 19 563, 39 дол.США х 26, 083 грн. = 510 271, 90 грн. х 44/100/365 х 31 = 19 068, 79 гривень; -З 14.03.2016 до 11.04.2016: 20 497, 15 дол.США х 26, 019 грн. = 533 315, 34 грн. х 44/100/365 х 29 = 18 644, 12 гривень; -З 12.04.2016 до 21.04.2016: 21 441, 34 дол.США х 25, 570 грн. = 548 255, 06 грн. х 44/100/365 х 10 = 6 609, 10 гривень; -З 22.04.2016 до 12.05.2016: 21 441, 34 дол.США х 25, 373 грн. = 544 031, 11 грн. х 38/100/365 х 21 = 11 894, 16 гривень; -З 13.05.2016 до 26.05.2016: 22 396, 07 дол.США х 25, 312 грн. = 566 889, 32 грн. х 38/100/365 х 14 = 8 262, 60 гривень; -З 27.05.2016 до 11.06.2016: 22 396, 07 дол.США х 25, 099 грн. = 562 118, 96 грн. х 36/100/365 х 16 = 8 870, 70 гривень; -З 12.06.2016 до 23.06.2016: 23 361, 46 дол.США х 25, 002 грн. = 584 083, 22 грн. х 36/100/365 х 12 = 6 912, 98 гривень; -З 24.06.2016 до 14.07.2016: 23 361, 46 дол.США х 24, 882 грн. = 581 279, 84 грн. х 33/100/365 х 21 = 11 036, 35 гривень; -З 15.07.2016 до 28.07.2016: 24 337, 63 дол.США х 24, 798 грн. = 603 524, 54 грн. х 33/100/365 х 14 = 7 639, 13 гривень; -З 29.07.2016 до 11.08.2016: 24 337, 63 дол.США х 24, 798 грн. = 603 524, 54 грн. х 31/100/365 х 14 = 7 176, 15 гривень; -З 12.08.2016 до 11.09.2016: 25 324, 70 дол.США х 24, 850 грн. = 629 318, 79 грн. х 31/100/365 х 31 = 16 569, 18 гривень; -З 12.09.2016 до 15.09.2016: 26 322, 79 дол.США х 26, 674 грн. = 702 134, 10 грн. х 31/100/365 х 4 = 2 385, 33 гривень; -З 16.09.2016 до 26.09.2016: 26 322, 79 дол.США х 26, 206 грн. = 689 815, 03 грн. х 30/100/365 х 11 = 6 236, 68 гривень, що разом становить 195 818, 42 гривень; 2)За прострочення сплати процентів за користування кредитом: - З 27.09.2015 до 12.10.2015: 10 673, 91 дол.США (сума прострочених відсотків станом на 27.09.2015) х 21, 464 грн. (1 дол.США станом на дату виникнення прострочення = 21, 464 грн.) = 229 104, 80 гривень х 44 (подвійна облікова ставка НБУ)/100/365 х 16 (кількість днів прострочення) = 4 418, 89 гривень; -З 13.10.2015 до 12.11.2015: 11 326, 31 дол.США х 21, 817 грн. = 247 106, 10 грн. х 44/100/365 х 31 = 9 234, 32 гривень; -З 13.11.2015 до 12.12.2015: 11 988, 57 дол.США х 22, 917 грн. = 274 742, 05 грн. х 44/100/365 х 30 = 9 935, 87 гривень; -З 13.12.2015 до 11.01.2016: 12 660, 14 дол.США х 23, 368 грн. = 295 842, 15 грн. х 44/100/365 х 30 = 10 698, 95 гривень; -З 12.01.2016 до 11.02.2016: 13 342, 45 дол.США х 23, 504 грн. = 313 600, 94 грн. х 44/100/365 х 31 = 11 719, 22 гривень; -З 12.02.2016 до 13.03.2016: 14 034, 96 дол.США х 26, 083 грн. = 366 073, 86 грн. х 44/100/365 х 31 = 13 680, 13 гривень; -З 14.03.2016 до 11.04.2016: 14 737, 77 дол.США х 26, 019 грн. = 383 462, 03 грн. х 44/100/365 х 29 = 13 405, 41 гривень; -З 12.04.2016 до 21.04.2016: 15 451, 00 дол.США х 25, 570 грн. = 395 082, 07 грн. х 44/100/365 х 10 = 4 762, 63 гривень; -З 22.04.2016 до 12.05.2016: 15 451, 00 дол.США х 25, 373 грн. = 392 038, 22 грн. х 38/100/365 х 21 = 8 571, 14 гривень; -З 13.05.2016 до 26.05.2016: 16 174, 77 дол.США х 25, 312 грн. = 409 415, 77 грн. х 38/100/365 х 14 = 5 967, 37 гривень; -З 27.05.2016 до 11.06.2016: 16 174, 77 дол.США х 25, 099 грн. = 405 970, 55 грн. х 36/100/365 х 16 = 6 406, 55 гривень; -З 12.06.2016 до 23.06.2016: 16 909, 21 дол.США х 25, 002 грн. = 422 764, 06 грн. х 36/100/365 х 12 = 5 003, 67 гривень; -З 24.06.2016 до 14.07.2016: 16 909, 21 дол.США х 24, 882 грн. = 420 734, 96грн. х 33/100/365 х 21 = 7 988, 20 гривень; -З 15.07.2016 до 28.07.2016: 17 654, 42 дол.США х 24, 798 грн. = 437 794, 30 грн. х 33/100/365 х 14 = 5 541, 40 гривень; -З 29.07.2016 до 11.08.2016: 17 654, 42 дол.США х 24, 798 грн. = 437 794, 30 грн. х 31/100/365 х 14 = 5 205, 55 гривень; -З 12.08.2016 до 11.09.2016: 18 409, 07 дол.США х 24, 850 грн. = 457 465, 38 грн. х 31/100/365 х 31 = 12 044, 50 гривень; -З 12.09.2016 до 15.09.2016: 19 176, 20 дол.США х 26, 674 грн. = 511 505, 95 грн. х 31/100/365 х 4 = 1 737, 72 гривень; -З 16.09.2016 до 26.09.2016: 19 176, 20 дол.США х 26, 206 грн. = 502 531, 49 грн. х 30/100/365 х 11 = 4 543, 43 гривень, що разом становить 140 864, 95 гривень. Таким чином, за період з 27.09.2015 по 26.09.2016 (включно) пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 становить 336 683, 37 гривень, а не 356 513, 15 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. 11.12.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 164827, відповідно до умов якого остання зобов`язалась відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань за вищевказаним договором. (т. 1 а.с. 16-17) [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16.12.2007. (т. 1 а.с. 109) Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та технічної експертизи № 6684/6685/17-21 від 22.12.2017, підпис від імені поручителя [PERSON] на договорі поруки № 164827 від 11.12.2007 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (т. 1 а.с. 223-227) Дослідивши вищевказаний висновок, суд вважає його обґрунтованим і такими, що не викликає сумнівів у його правильності. Судом прийнято до уваги, що висновок експерта є однозначним, чітким та повним. Однак, згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2018, яке набуло законної сили 14.02.2019 згідно постанови Вінницького апеляційного суду, договір поруки № 164827 від 11.12.2007, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , визнано недійсним. (т. 2 а.с. 107-110) Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Отже, враховуючи вищевказане, позивачем не доведено належними і допустимими доказами обов`язок [PERSON] відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, нести солідарну відповідальність. При цьому, будучи обізнаним про наявність судового рішення про визнання договору поруки недійсним, представник позивача не скористався своїми процесуальними можливостями і підтримав позовні вимоги в повному обсязі, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 24.05.2019 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Договір про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 є домовленість сторін цього договору, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід`ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб`єктивні права і конкретні юридичні обов`язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб`єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно [PERSON] не провів розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Згідно із ст. 99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема в ч. 3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. Таким чином, якщо кредит видано в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Судове рішення не може змінювати змісту договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті. При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість за договором № 11266752000 від 11.12.2007 підлягає стягненню саме в іноземній валюті. В той же час, пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, тому стягнення пені має бути здійснене в національній валюті України. В задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 з [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, оскільки наявність солідарного обов`язку на підставі договору поруки № 164827 від 11.12.2007, який визнаний судовим рішенням недійсним, відсутня. Відповідно вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] є необґрунтованими і недоведеними належними й допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 11266752000 від 11.12.2007 в сумі 63 360, 27 доларів США та пені в сумі 336 683, 37 гривень. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 19 829, 78 гривень слід відмовити, оскільки в цій частині вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними й допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено сплату позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 30 049, 29, що підтверджується платіжними дорученнями від 26.09.2016. (т. 1 а.с. 1) Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 29 751, 80 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99, 01 %). Решту судового збору в сумі 297, 49 гривень слід залишити за позивачем. Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, в редакції чинній на час оплати судової експертизи, та п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на проведення експертизи. Судом встановлено, що 10.11.2017 відповідач [PERSON] сплатила за проведення експертизи по даній справі 1 980, 00 гривень, що підтверджується квитанцією. (т. 1 а.с. 217) Враховуючи те, що судом повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , а витрати на проведення експертизи документально підтверджені та пов`язані з розглядом даної справи, враховуючи положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, такі витрати підлягають стягненню з позивача на користь [PERSON] в сумі 1 980, 00 гривень. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. Враховуючи наведене та

Outcome: partial