Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якій зазначили, що 06.04.2000 року позивачі придбали у відповідача 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 44 від 06.04.2000 року уклали на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» та зареєстрували право власності на придбане майно в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2001 року за № 9087, записаний в реєстровій книзі за № 90. Нотаріально договір сторони не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцям майно, а покупці прийняли його та сплатили за нього певну грошову суму, обумовлену в договорі. На початку 2018 року позивачі з метою переоформлення будинку звернулись до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON], але нотаріус повідомив, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає вимогам діючого законодавства. Зокрема договір купівлі продажу частини будинку не був посвідчений нотаріально, його було укладено з порушенням правил біржових торгів, а саме: предметом продажу є частина будинку; покупцями є декілька осіб в тому числі неповнолітня особа. Таким чином виявилось, що у позивачів відсутній належний правовстановлюючий документ на ? частку вказаного будинку, що обмежує їхнє право на вільне використання будинку. За таких обставин позивачі змушені звертатися до суду за захистом своїх прав. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин, позивачі просить суд визнати даний договір дійсним. Ухвалою суду від 11.06.2018 року позовні заява була залишена без руху. 14.06.2018 року позивачами недоліки усунуто, та ухвалою суду від 15.06.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду направили заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від останньої до суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а позивачі не може з'явитися до суду, суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 06.04.2000 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали у [PERSON] 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 44 від 06.04.2000 року уклали на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» (а.с.4) Право власності зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2001 року за № 9087, записаний в реєстровій книзі за № 90 (а.с.5). Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцям майно, а покупці прийняли його та сплатили за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майно щодо об'єкта нерухомого майна відомості щодо житлового будинку [ADDRESS] станом на 12.06.2018 року відсутні ( а.с .38) . З довідки КП «Вознесенського МБТІ» №779 від 18.04.2077 року вбачається, що ? частина житлового будинку [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 44 від 06.04.2000 року, посвідчений Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею «Номінал» (а.с.39). Технічний паспорт від 30.05.2018 року на житловий будинок [ADDRESS] містить інформацію щодо власників - [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с.6-11). Позивачі бажають розпорядитися зазначеним майном, однак договір є недійсним, що створює їм перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Оскільки нерухоме майно було придбано у квітні 2000 року, то відповідно підлягає застосуванню законодавство, що діяло на час коли виникли ці правовідносини. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачів підлягає захисту, а позов задоволенню. Позивачі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не претендують на відшкодування судового збору.

Outcome: approved