Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовом про визнання недійсним заповіту, визнання недійсною заяви про скасування заповіту Позов мотивовано тим, що позивачі та [PERSON] були двоюрідними сестрами. В 2012 році [PERSON] одружилася з [PERSON] . Дітей від шлюбу вони не мали. Проживали вони в квартирі [PERSON] , а квартири, які належали [PERSON] ще до шлюбу, здавали в найом і за ці гроші жили. Наприкінці весни, на початку літа 2016 року [PERSON] захворіла, почувала себе дуже погано, почала проходити обстеження і в неї було діагностовано саркому м`яких тканин під-пахвинної ділянки зліва. Всі аналізи, обстеження, лікування [PERSON] оплачували позивачі та їх батьки, оскільки між ними були дуже близькі родинні стосунки. 11.06.2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т.А., реєстр. № 135, згідно якому все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, заповіла в рівних частках своїм сестрам позивачам у справі. Про даний заповіт знала тільки сама [PERSON] та її подруга [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0410 га, кадастровий № [NUMBER] та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса для прийняття спадщини, позивачі дізнались, що 19.12.2016р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, Курановою О.О. було посвідчено інший заповіт, згідно якому [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] чоловіку, [PERSON] , а домоволодіння в [ADDRESS] , [ADDRESS] » - своїй тітці [PERSON] . Крім того, 10.01.2017р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. було посвідчено заяву про скасування заповіту від 11.06.2016р., реєстр. № 12. Спадкова справа за заявою [PERSON] була заведена 28.02.2017р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, Курановою О.О. Позивачі вважають, що заповіт від 19.12.2016р. та заява від 10.01.2017р. про скасування заповіту від 11.06.2016р є недійсними, оскільки складені під впливом психологічного тиску з боку [PERSON] . Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представники проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами . Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Для визнання правочину недійсним необхідно встановити наступні обставини: 1) факт застосування до потерпілої сторони правочину фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі (пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В процесі розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що не заперечувалося сторонами. 11.06.2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т.А., реєстр. № 135, згідно якому все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, заповіла в рівних частках позивачам у справі. 19.12.2016 року [PERSON] склала другий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., реєстр. № 2432, згідно якому квартира [ADDRESS] вона заповідає [PERSON] , а земельну ділянку площею 0,0410 га (кадастровий № [NUMBER] ) та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] [PERSON] 10.01.2017р. [PERSON] склала заяву на ім`я приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової О.А. згідно якій відмовилась від посвідченого нею заповіту та просила скасувати заповіт, складений нею 11.06.2016р. Справжність підпису у даній заяві посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.А., реєстр. № 12. Наприкінці весни, на початку літа 2016 року [PERSON] захворіла, на саркому м`яких тканин під-пахвинної ділянки зліва. Дана обставина визнається сторонами, а тому згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. [INFO] . [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2017 року , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 02.02.2017 року.(а.с.8) В судовому засіданні допитувались свідки. Зокрема, свідок [PERSON] повідомила, що була подругою [PERSON] . З жовтня 2016 р. по день смерті вона на прохання відповідача [PERSON] та її чоловіка доглядала [PERSON] , робила їй уколи, готувала їжу, допомагала купати тощо. Після курсу хіміотерапії [PERSON] не могла самостійно себе обходити., більший часу проводила у ліжку, їй важко було підводитись, дійти до туалету могла лише зі сторонньою допомогою і [PERSON] їй допомагала. Про складення заповіту на користь позивачів від 11.06.2016р. [PERSON] повідомила [PERSON] , але попросила нікому про це не розповідати. Проте, [PERSON] розповіла про заповіт від 11.06.2016р. своєму співмешканцю [PERSON] , який, в свою чергу, в грудні 2016 року розповів про це відповідачу [PERSON] . Коли [PERSON] дізнався про існування заповіту від 11.06.2016р., він почав постійно вимагати від [PERSON] , щоб вона змінила заповіт на його користь, докоряв тим, що вона залишить його ні з чим, погрожував вигнати її з квартири, відмовлявся роботи необхідні їй перев`язки. [PERSON] часто телефонувала [PERSON] серед ночі скаржилася, що [PERSON] своїми сварками не дає їй спати, вимагаючи зміни заповіту. Крім того, [PERSON] неодноразово була свідком того, як [PERSON] влаштовував [PERSON] сварки з приводу заповіту. Після складення [PERSON] заповіту від 19.12.2016р. та заяви від 10.01.2017р. про скасування заповіту від 11.06.2016р. тиск на неї з боку [PERSON] припинився. Стан [PERSON] на той час був вкрай важкий, вона була виснажена і фізично, і морально, а тому вимушено погодилася на вимоги [PERSON] . При цьому вона повідомляла [PERSON] , що неодмінно перепише заповіт як тільки видужає, оскільки вона була впевнена, що неодмінно видужає. Свідок [PERSON] , сімейний лікар [PERSON] , пояснив, що постійно спостерігав онкохвору [PERSON] з початку осені 2016 року. Відвідував її за місцем проживання щотижня 1-2 рази на тиждень. З початку [PERSON] була контактна, адекватна, могла спілкуватись з ним, відповідати на запитання, висловлювати скарги. У зв`язку з важким захворюванням, стан її здоров`я прогресивно погіршувався: посилювались болі, рана не загоювалась, наростали симптоми інтоксикації, з`явилась одишка, нестабільність артеріального тиску, в очах страждання. Права рука [PERSON] була в стані сильного набряку, в тому числі і пальці рук, якими вона майже не рухала, все кровоточило, розкладалося,були гнійні виділення. Набряк постійний, так як це було первинне вогнище пухлини. Якщо набряк і тимчасово зменшувався, то зовсім на короткий час. Їй були призначені сильні аналгетичні засоби. Стан [PERSON] [PERSON] характеризує як вкрай тяжкий, в неї була депресія, пригніченість, мучили сильні болі. Допитаний в якості свідка нотаріус [PERSON] пояснив, що його було викликано до [PERSON] для посвідчення заповіту, однак остання не виявила бажання будь-що підписувати. По її очах було видно, що вона важко хвора, повідомила, що у неї рак. Голова у неї була замотана, рука і плече сильно набряклі, розміром як його п`ять чи шість рук, очі підпухлі, вигляд мала страшний. Тому у нього виник сумнів, він не захотів брати на себе відповідальність з огляду на те, що [PERSON] сказала, що не має бажання нічого робити. Крім того, вона не могла втримати в руці ручку. Свідок [PERSON] пояснив, що від його цивільної дружини [PERSON] йому стало відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на свою тітку, але просила нікому не говорити, так як про це просила [PERSON] . Але коли [PERSON] вже хворіла, на початку грудня 2016 року він розповів про це [PERSON] , який дивно відреагував на сказане, була довга пауза, а потім він сказав, що ні, так не буде. Пославшись на свого сина, який був юристом, повідомив, що підключить нотаріусів, адвокатів, але так не буде. Також сказав, що під час спілкування з [PERSON] , остання йому повідомила, що не хоче складати заповіт на [PERSON] по причині, що на дачі все було зроблено її руками, квартира належала її бабці і вона не хоче, щоб [PERSON] водив туди жінок. [PERSON] йому розповідала, що [PERSON] постійно тисне на [PERSON] . Повідомив, що [PERSON] звертався до нього з проханням поговорити з [PERSON] , щоб вона не свідчила. Проте [PERSON] йому сказала, що розповість все як є і вигадувати нічого не буде. Коли він з [PERSON] та [PERSON] возили [PERSON] в лікарню, вона розповіла йому, що [PERSON] пресує її. Вважає, що це [PERSON] робив для того, щоб вона переписала заповіт і відмовилась від першого заповіту. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює приватним нотаріусом. До [PERSON] її запросив і привіз [PERSON] . Із [PERSON] вона спілкувалась в окремій кімнаті, де крім неї та Забудської нікого не було. Про [PERSON] у неї склалося враження, як про культурну, освідчену людину. Стан її був хворобливий, але не пригнічений. Відчувався дискомфорт при підписанні заповіту, але притримуючи здоровою рукою хвору руку, яка була припухла, вона самостійно підписала заповіт. Свідок впевнена, що волевиявлення [PERSON] було вільним. [PERSON] говорила їй, що складення нового заповіту потрібно для продовження її лікування. Допитаний в якості свідка, відповідач [PERSON] суду пояснив, що на [PERSON] при підписанні нею заповіту від 19.12.2016 року та заяви про скасування заповіту від 19.12.2016 року ніхто ніякого тиску не чинив. [PERSON] суду повідомив, що [PERSON] виявила бажання переписати заповіт, так не могла дати відповідь, як так вийшло, що перший заповіт вона склала на своїх родичів; не знає і не розуміє, як так сталося і що на неї найшло. Пообіцяла, що складе новий заповіт на [PERSON] , який випадково дізнався про перший заповіт. Для цього вона зателефонувала [PERSON] і попросила допомоги у складенні нового заповіту знайти нотаріуса. Так як нотаріус так і не прийшов, то вона попросила [PERSON] знайти їй нотаріуса. Щодо стану здоров`я, то він повідомив, що [PERSON] здебільша лежала, пересувалась лише тільки по квартирі: до туалету, на кухню. Коли до [PERSON] приїхали родичі: [PERSON] та [PERSON] , то вони на сімейній раді вирішили, що квартиру вона заповість [PERSON] , а земельну ділянку і будинок в с [ADDRESS] району [PERSON] . Стверджує, що ніякого тиску на [PERSON] не чинив. Повідомив, що прослухавши перед допитом технічний запис судового процесу, зробив висновок про неправдивість показів [PERSON] , яка була заявлена свідком з його сторони, а у судовому засіданні дала зовсім інші покази на користь позивачів та [PERSON] пояснивши, що коли вони з ним відвозили [PERSON] до лікарні, то остання не могла говорити, задихалася. Відповідач [PERSON] позов визнала і пояснила, що покійна [PERSON] була її племінницею. Дітей вона не мала, тривалий час проживала зі співмешканцем [PERSON] без реєстрації шлюбу. Після смерті її матері, [PERSON] успадкувала дві квартири та багато іншого цінного майна. Саме після цього вони, за іниціативою [PERSON] , зареєстрували шлюб. За півроку до того, як у [PERSON] було виявлене онкологічне захворювання останньої, IV стадії, вона прийшла і повідомила, що вирішила переписати всю спадщину на її дітей, позивачів по справі. Вони пішли до нотаріуса і [PERSON] склала такий заповіт. Свій примірник заповіту вона передала [PERSON] пояснивши, що не хоче, щоб [PERSON] про це дізнався. У вересні 2016 року , коли [PERSON] пройшла обстеження, лікарі попередили, що жити їй залишилось 1,5 місяці. [PERSON] постійно опікувалася [PERSON] , відвідувала її по вихідним, приносила продукти, купувала ліки. Проводилось складне лікування, яке [PERSON] переносила дуже важко. Стан здоров`я її погіршувався. Після другого курсу хіміотерапії, який не було завершено, [PERSON] нічого не розуміла, і тільки з часом відійшла. Хвороба відобразилась і на її психічному стані: [PERSON] стала дуже нервова, впадала у депресію, відмовлялася від їжі, її дратувала майже все. В цей час вона потребувала спокою і гарного догляду. [PERSON] не мала можливості особисто доглядати [PERSON] , оскільки постійно проживала у Києві. Але вона домовилась з подругою [PERSON] - [PERSON] , що остання буде здійснювати догляд за нею. [PERSON] постійно телефонувала [PERSON] , а також [PERSON] Цікавилась станом здоров`я тощо. В одній із розмов [PERSON] повідомила [PERSON] , що її співмешканець, [PERSON] під час чергового спільного розпиття спиртних напоїв, розуміючи, що [PERSON] жити залишилося зовсім мало, розповів [PERSON] , що [PERSON] склала заповіт на користь дітей тітки [PERSON] - позивачів у справі. Після цього ставлення [PERSON] до [PERSON] різко змінилось. [PERSON] почав влаштовувати їй сварки з приводу заповіту, докоряв їй тим, що [PERSON] залишить його без нічого, не давав їй спати вночі, вимагав, щоб вона все майно залишила йому. Про дані обставини [PERSON] особисто повідомляла [PERSON] . В грудні 2016 року [PERSON] в черговий раз приїхала до [PERSON] , побачила, що її стан вкрай незадовільний, вона постійно плакала і скаржилася на поведінку [PERSON] , який шляхом залякування, що не буде за нею доглядати, і погроз її взагалі вигнати із своєї квартири, вимагав скласти заповіт на нього. Для цього він двічі вже викликав нотаріусів, але вона відмовилась будь-що змінювати. Тоді [PERSON] запропонувала, що забере її до себе, але [PERSON] відмовилась, так як була дуже слабка. Крім того, вона не хотіла залишати своє майно: дорогі меблі, посуд тощо в квартирі [PERSON] , в якій вони проживали. 16 грудня 2016 року [PERSON] прийшла до [PERSON] і побачила, що [PERSON] , перебуваючи у нетверезому стані, заявив, що буде переписувати заповіт на свою користь. При цьому поводився агресивно, говорив, що такі родичі йому не потрібні. 17 грудня 2016 року [PERSON] по телефону повідомила [PERSON] , що [PERSON] приводив вже двох нотаріусів чоловіків. Однак вона відмовила їм у зміні заповіту. [PERSON] продовжував вчиняти скандали. 19 грудня 2016 року [PERSON] зателефонувала [PERSON] і поскаржилася, що [PERSON] , [PERSON] та нотаріус стали у неї над головою і вимагають підписати новий заповіт. Сказала, що вона цього не витримає. Під час цієї розмови у неї вирвали телефон. [PERSON] намагалася їй передзвонити, але більше телефон не відповідав. В наступний її приїзд до [PERSON] сам [PERSON] дав їй почитати новий заповіт. Через тиждень після складення оспорюваного заповіту під час телефонної розмови [PERSON] повідомила [PERSON] , що [PERSON] вимагає анулювати попередній заповіт на користь дітей [PERSON] і що на цьому наполягає його син, [PERSON] . При цьому [PERSON] говорила їй, що коли вона одужає, то знову перепише заповіт на користь позивачів. Перший заповіт на користь позивачів був складений за ініціативою [PERSON] Повторно допитана свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] спочатку доглядав [PERSON] під час її хвороби, але коли дізнався про існування заповіту на користь споживачів відмовився її доглядати. \~ \~ \~ \~З цього часу [PERSON] агресивно ставився до [PERSON] , кричав, особливо по ночах, погрожував, що, якщо вона не перепише заповіт, - вижене її. [PERSON] хотіла забрати [PERSON] до себе, але остання відмовлялася. [PERSON] деколи була особисто присутня при сварках, які вчиняв [PERSON] [PERSON] з приводу заповіту, а деколи про це їй розповідала сама [PERSON] [PERSON] підтвердила, що [PERSON] психологічно тиснув на [PERSON] , примушуючи її скласти заповіт на його ім`я та скасувати попередній заповіт. В день посвідчення заповіту нотаріуса [PERSON] привів син [PERSON] - [PERSON] . Нотаріус [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] пройшли в кімнату, де знаходилася [PERSON] і весь час перебували там всі разом. В цей час [PERSON] , чула із кімнати [PERSON] різні голоси, а потім [PERSON] зірвалася на крик і кричала досить мене діставати. Потім всі разом вийшли з кімнати, [PERSON] пішов з квартири разом з нотаріусом [PERSON] , а [PERSON] залишився вдома. Після уходу нотаріуса [PERSON] сказала [PERSON] , що [PERSON] дуже багато хоче. [PERSON] забрав у [PERSON] телефон і казав [PERSON] , щоб вона розповідала йому про всі розмови [PERSON] . Після цього [PERSON] на деякий час заспокоївся, а потім сказав, що [PERSON] сказав, що треба анулювати попередній заповіт. [PERSON] дуже цьому опиралася, але [PERSON] казав, що [PERSON] сказав, що так треба. Після скасування [PERSON] заповіту від 11.06.2016р., [PERSON] заспокоївся. [PERSON] говорила [PERSON] , що все рівно в подальшому перепише заповіт. [PERSON] пояснила суду, що вважає, що з боку [PERSON] мав місце психологічний тиск на [PERSON] з метою складення нею заповіту на його користь та скасування заповіту на користь позивачів. Повторно допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив раніше дані пояснення, заперечував, що здійснював на [PERSON] психічний тиск. Пояснював складені нею заповіт від 19.12.2016 року та заяву про скасування заповіту від 11.06.2016 року особистим волевиявленням [PERSON] та тим, що їй було соромно за складення першого заповіту не на його, [PERSON] , користь. Повторно допитана свідок [PERSON] також підтвердила раніше дані нею покази, наполягала на тому, що порядок посвідчення заповіту не може бути порушений нотаріусом, а тому при посвідченні заповіту спілкування відбувалось тільки між нею і [PERSON] без присутності інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, представників відповідача Зайцева Ю.Р., відповідача [PERSON] , а також показання свідків в судовому засіданні, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в заявах по суті та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги про визнання недійсним заповіту від 19.12.2016р. та заяви від 10.01.2017р. про відмову від заповіту від 11.06.2016р. та його скасування суд вважає обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами. Суд дійшов до переконання , що підтверджений показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , психічний тиск на [PERSON] з метою складення нею заповіту на його користь та відмову та скасування нею заповіту від 11.06.2016р., в сукупності з показаннями свідка [PERSON] про депресивний та пригнічений стан [PERSON] в грудні 2016 року та січні 2017 року, свідчить про те, що оспорюванні правочини були вчинені [PERSON] проти її справжньої воли. Водночас судом не приймаються до уваги докази, надані представниками відповідача [PERSON] , з огляду на наступне. Так, показання [PERSON] та [PERSON] , допитаних як свідків, суд сприймає критично, з огляду на те, що вони є особисто зацікавленими особами у даній справі. Крім того, [PERSON] повідомив, що перед допитом його як свідка від прослухував технічний запис судових засідань та обізнаний з показаннями допитаних раніше свідків. Показання свідка [PERSON] суд також сприймає критично, оскільки вона також є зацікавленою особою, так як предметом спору у даній справі є посвідчені нею, як нотаріусом, правочини. Досліджені в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 127/15996/17, зокрема, технічний запис судового засідання від 11.12.2017р., в якому було допитано як свідка [PERSON] не спростовують показань, наданий нею у даній справі, оскільки вони стосуються різних обставин. З огляду на те, що обставини, на які посилалися позивачі, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані представниками відповідача [PERSON] належними та допустимими доказами, визнані відповідачем [PERSON] , виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про недійсність заповіту [PERSON] від 19.12.2016р. та заяви [PERSON] від 10.01.2017р. про скасування заповіту від 11.06.22016р. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вище встановлених обставин, суд вважає позов [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними заповіту [PERSON] від 19.12.2016р. та заяви [PERSON] від 10.01.2017р. про скасування заповіту від 11.06.22016р таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved