Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

В травні 2018 року відкрите провадження у справі за позовом комунального підприємства «Білоцерківтепломережа» про стягнення із [PERSON], [PERSON] заборгованості за опалення та підігрів води в розмірі 23 591,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно особового рахунку № 1679-3 наявна заборгованість за опалення та підігрів води, за період з 01.09.2015 року до 01.03.2018 року, яку [PERSON], [PERSON] в добровільному порядку погашати відмовляються. Відповідач [PERSON] просила звільнити її від сплати боргу, покласти його сплату на мати [PERSON], вирішити питання щодо частини квартири та майна. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що в квартирі вона не проживає, безперешкодного доступу не має. В ній мешкає [PERSON], разом із своєю матірю. Остання її частку викупляти відмовляється. Її звернення до комунального підприємства «Білоцерківтепломережа» про звільнення від сплати боргу результату не дали, договір про надання житлово-комунальних послуг нею не підписувався. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, про що повідомив її представник в поясненнях щодо позову. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що комунальне підприємство «Білоцерківтепломережа» заявило позов про стягнення боргу солідарно, що не відповідає закону та не мало права уточнювати позовні вимоги, оскільки звернулося із заявою із пропуском строку встановленого законом. Розгляд справи відбувався в судових засідання. 17.07.2018 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника позивача. 16.08.2018 року у справі оголошена перерва. 26.11.2018 року розгляд справи відкладений, через неявку відповідача [PERSON] та її представника. 14.01.2019 року судове засідання відбувалось за відсутності відповідача [PERSON] та її представника, які про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Із пояснень представника позивача, відповідача [PERSON], письмових пояснень представника відповідача, письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині квартири № 84, що знаходиться в будинку № 40 по бул. [PERSON] в м. Біла Церква. В квартирі зареєстрованими значаться [PERSON] та її мати [PERSON]. Комунальне підприємство «Білоцерківтепломережа» надсилала за місцем проживання [PERSON], [PERSON] попередження, з вимогою сплатити борг за опалення та підігрів води. На даний час борг не сплачений. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. До витрат повязаних з утриманням майна належать витрати повязані з оплатою житлово-комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Суд зазначає, що забезпечення квартир опаленням та гарячою водою є одним із видів житлово-комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Сторони не заперечували, що позивач надає послуги з опалення та підігріву води споживачам-власника/співвласникам жилих приміщень у будинку № 40 по бул. 1-го Травня. Отже, посилання [PERSON] на те, що між нею та позивачем відсутні договірні відносини не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту надання позивачем цих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. В матеріалах справи немає доказів звернень відповідачів з приводу ненадання або надання не в повному обсязі позивачем послуг з опалення та підігріву води. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд зазначає, що надані [PERSON] заяви, не містять відміток про їх отримання, про такі заяви представнику позивача нічого не відомо, будь-яких документів за результатом їх розгляду їй не надавалось. Отже, вони не можуть підтверджувати звільнення [PERSON] від сплати комунальних послуг за опалення. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний\~ оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Водночас, позивач просить стягнути борг солідарно. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Вказане положення закону не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки між сторонами немає письмового договору, яким встановлюється солідарний обовязок відповідачів по сплаті послуг з опалення та підігріву води, положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачають солідарної відповідальності споживачів комунальних послуг та предмет зобовязання борг за несплату житлово-комунальних послуг не є неподільним. Згідно розрахункового листа абонента борг за опалення квартири № 84, що знаходиться в будинку № 40 по бул. [PERSON] в м. Біла Церква становить 23 358,95 грн., за підігрів води 242,76 грн. Даний розрахунок відповідачами не спростований. Суд зазначає, що послуги з опалення, які надає позивач споживаються незалежно від того чи проживає особа у квартирі чи ні, оскільки полягають у забезпеченні в приміщенні комфортної температури, яка дозволяє зберегти приміщення в придатному для проживання стані, в свою чергу гарячою водою можуть користуватись лише особи, які постійно проживають у квартирі. Таким чином, за викладених обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, а саме з відповідачів слід стягнути заборгованість за опалення відповідно до частки (1/2) квартири, яка належить їм на праві власності, тобто по 11 674,47 грн. з кожного. В свою чергу, борг за підігрів води слід стягнути із [PERSON], оскільки [PERSON] в квартирі не проживає і гарячою водою не користувалася. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до частини задоволених вимог: з [PERSON] слід стягнути 871,93 грн., з [PERSON] - 890,07 грн.

Outcome: partial