Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

В травні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги з січня 2012 року, мотивуючи тим, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі підприємства, обслуговується ним на підставі акту прийому-передачі житлового фонду та дебіторської і кредиторської заборгованості по комунальним послугам, що виникла на протязі експлуатації та обслуговування житла Виробничо-технічною базою (ВТБ) ВАТ «Північукргеологія». Мешканцям квартир надає комунальні послуги із гарячого/холодного водопостачання та водовідведення, опалення та послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території. Проте, власник квартири [ADDRESS] свої обов'язки не виконує надані позивачем житлово-комунальні послуги не оплачує. За таких умов з відповідача підлягає стягненню борг у розмірі 8114, 90 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 078, 06 грн., трьох відсотків річних 434,73 грн., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 1280,12 грн. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому. Надав суду заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу з 8114, 90 грн. до 3 325,79 грн. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Треті особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Суд установив, що житловий будинок по [ADDRESS] перебуває на балансі ТОВ «ЖКГ «Геолог» і обслуговується ним на підставі акту прийому-передачі житлового фонду та дебіторської і кредиторської заборгованості по комунальним послугам, що виникла на протязі експлуатації та обслуговування житла Виробничо-технічною базою (ВТБ) ВАТ «Північукргеологія». Позивач як обслуговуюча організація надає мешканцям квартир житлово-комунальні послуги із гарячого/холодного водопостачання та водовідведення, опалення та послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території. Відповідач, проживає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем всіх комунальних послуг, але не оплачуює їх. Станом на 14.05.2015 р. загальна заборгованість за особовим рахунком відповідача по оплаті за житлово-комунальні послуги складає суму 3 325 грн. 79 коп., що утворилась за період з січня 2012 по травень 2015 р. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, обов'язком споживача є оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Житлово-комунальне господарство «Геолог» в частині стягнення суми 3 325 грн. 79 коп., знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Згідно Закону України «Про внесення зміни до статті 2 Закону України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» встановлено, що нарахування та стягнення пені (штрафних санкцій) за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги здійснюються на суму заборгованості, яка утворилася з 01.01.2011 року. Крім існуючої заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період прострочення відповідачу були нараховані три проценти річних, інфляційні втрати та пеня за весь час прострочення виконання зобов'язання. Згідно наданого розрахунку станом на 14 травень 2015 року за період прострочення з січня 2012 року по жовтень 2013 року відповідачу нараховано три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 434 грн. 73 коп., сума нарахованої пені становить 1 280 грн. 12 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 078, 06 грн. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від построчено суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Однак, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат на три проценти річних не підлягають задоволенню, оскільки положення ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, на дані правовідносини не поширюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial