Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.09.2012 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 350 грн. на дитину, щомісячно, починаючи з 26.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку. Проте, стверджує позивачка, відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього утворилася прострочена заборгованість по їх сплаті, яка станом на 01.08.2018 року склала 25550 грн., а тому, позивачка, у відповідності до ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7777,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивача не з`явилася проте подала на адресу суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментах за період з 26.07.2012 року по 01.04.2019 року яка становить 32566,66 грн. та неустойку (пеню) в сумі 9980,97 грн., а також судові витрати в розмірі 4033,00 грн. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . \~ Згідно із ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.09.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 350 грн. на дитину, щомісячно, починаючи з 26.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку. На виконання рішення 25.09.2012 року Деражнянським районним судом видано виконавчий лист № 2-2205/495/12. Однак, як з`ясовано судом, відповідач аліментів на утримання дитини не сплачує, що підтверджується довідками про нарахування та сплату аліментів за весь період становить 24150 грн. Разом з тим, станом на березень 2019 року заборгованість по аліментах становить 32\~566,66 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком. Судом приймається до уваги такі довідки про розмір заборгованості, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. У відповідності до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як встановлено судом, відповідач, будучи зобов`язаним судовим рішенням сплачувати аліменти на користь позивачки, такі зобов`язання не виконував та допустив заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, жодних доказів, які б свідчили про те, що така заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, відповідач не надав. Враховуючи наведене,\~ суд\~вважає позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~заборгованості по\~сплаті аліментів\~доведеними та\~підлягаючими задоволенню\~у розмірі\~32566,66\~грн. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги наведене, а також аналізуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у допущенні заборгованості по сплаті аліментів. Згідно наданого позивачкою розрахунку, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за весь період становить 9980,97 грн. Суд приймає до уваги такий розрахунок, оскільки сумнівів у його правильності та достовірності немає, неустойка обрахована позивачкою відповідно до ст. 196 СК України, згідно з якою пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, стороною відповідача не надано. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 9980,97 грн. обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення судових витрат слід зазначити, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Так, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 19.04.2019 року [PERSON] сплатила на користь адвоката Довгаля Петра Степановича 4000 грн. в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг, що підтверджується також розрахунком вартості виконаних робіт по наданню правової допомоги у цивільній справі №673/1361/18, а також підлягає стягненню 33 грн., які витрачені на оплату послуг поштового відправлення запитів адвоката. За таких обставин суд вважає, що вказані платіжні документи є належним доказом на підтвердження здійснення [PERSON] фактичних витрат на правничу допомогу в сумі 4033 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача. При подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути належний до сплати судовий збір за ставками, визначеними\~ст.4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1409,60 грн. (дві вимоги майнового характеру по 704,80 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved