Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В судове засідання позивач не з'явився, його представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги заявлені позивачем у позовній заяві підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістив. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що 08.02.2012 року позивач [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 8000 гривень та уклали Розписку, відповідно до якої відповідач зобов'язується повернути кошти до 01.01.2014 року. ( а.с.9). 22.08.2013 року [PERSON] надав відповідачу [PERSON] ще одну позику в розмірі 21600 гривень та уклали Розписку, відповідно до якої відповідач зобов'язується повернути кошти до 03.01.2014 року. ( а.с.10). Таким чином по борговим розпискам від 08.02.2012 року та від 22.08.2013 року загальна сума боргу в гривнях складає 29600 гривень. Відповідач добровільно кошти не повернув в зазначений термін, не реагує та уникає будь яких контактів з позивачем. Час прострочення виконання грошового зобов'язання за розпискою від 08.02.2012 року складає за період з 01 січня 2014 року по 15 травня 2014 року - 134 дня: 8000*3%*134 / 365 днів* 100 = 88,11 грн. З 03.01.2014 року по 15 травня 2014 року - 132 дня, розмір 3% річних за розпискою від 22.08.2013 року : 21600*3%*132/365*100 = 234 грн.35 коп. Тому, всього відповідач повинен сплатити позивачу 29922 грн.46 коп. = 29600 грн. + 88 грн.11 коп. + 234 грн. 35 коп. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за розписками від 08.02.2012 року та від 22.08.2013 року., грошові кошти визначені умовами розписок відповідачу передав, а відповідач порушив свої зобов'язання за вищезазначеними розписками, оскільки після спливу строку повернення позики, грошові кошти позивачу не повернув. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення грошових коштів по розписці від 08.02.2012 року сплинув 01.01.2014 року, по розписці від 22.08.2013 року сплинув 03.01.2014 року . Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті; сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу за розпискою від 08.02.2012 року в розмірі 8000 гривень та за розпискою від 22.08.2013 року в розмірі 21600 гривень ( а.с. 9-10) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних на неповернуту суму боргу, в розмірі 322 гривень 46 копійок Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за розписками від 08.02.2012 року та від 22.08.2013 року, при цьому допустив прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. ст. 82, 88 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація ;виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження витрат надано договір про надання юридичних послуг № 01-07/04-2014 року укладений між позивачем та ФОП [PERSON] та квитанцією прибуткового касового ордеру б/н від 07 квітня 2014 року. Проте, з вказаних документів не можливо встановити, яка саме правова допомога надавалася, за якою справою, час надання цих послуг. З урахуванням наведеного, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2500грн. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є законними і обґрунтованими, тому відповідач повинен сплатити позивачу суму основного боргу за розписками - 29600 грн., сума відсотків по боргу за час прострочення 3% річних від простроченої суми, яка складає за весь час прострочення грошового зобов'язання - 322 грн.46 коп., а також судові витрати, понесенні позивачем при зверненні до суду. За таких обставин та

Outcome: partial