Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

В травні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 25-27) до відповідача [PERSON] , третя особа: ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 21188,17 грн.; судовий збір у розмірі 768,4 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 серпня 2016р. на перехресті бул. Т. Шевченка - вул. Пушкінській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016р. по справі № 761/32773/16-п, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано відповідача. При цьому, згідно рахунку ФОП [PERSON] № 28/12/01 від 28 грудня 2016р. та за результатами виконаних робіт, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 100074,0 грн. При цьому третьою особою на виконання договору серії АЗ/1018 №005/035/16 0000051 добровільного страхування наземних транспортних засобів (АВТОКАСКО) від 16 серпня 2016р. було сплачено 78885,83 грн. на користь ФОП [PERSON] . За вказаних обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця у вартості відновлювального ремонту та сплаченої суми страхового відшкодування, проте відповідач в досудовому порядку відмовляється відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися, поважності причин неявки суду не повідомили, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 06 серпня 2016р. на перехресті бул. Т. Шевченка - вул. Пушкінській в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] , що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016р. по справі № 761/32773/16-п. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що на час ДТП, між позивачем та третьою особою було укладено 16 серпня 2016р. договір серії АЗ/1018 №005/035/16 0000051 добровільного страхування наземних транспортних засобів (АВТОКАСКО). Також відповідач на час ДТП мав діючі поліси обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/2055021, АЕ/8309886. Судом встановлено, що позивач звернувся до третьої особи з заявою про виплату страхового відшкодування, і третьою особою на виконання вищезазначеного договору страхування було сплачено частину вартість відновлювального ремонту у розмірі 78885,83 грн. на користь ФОП [PERSON] , при цьому вартість проведеного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача склала 100074,0 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у справі №6-691цс15 від 02 грудня 2015р., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21188,17 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Outcome: approved