Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

В травні 2019р. позивач ТОВ «ФІНФОРС» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-3) до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 13062,0 грн.; судовий збір у розмірі 1921,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 серпня 2018р. між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем був укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 350164-А (далі по тексту - кредитний договір), за умовами якого відповідачу був наданий споживчий кредит у розмірі 7000,0 грн. для власних потреб терміном до 11 вересня 2018 року з фіксованою процентною ставкою 1, 33 % в день. Додатковою угодою № 1 від 14 вересня 2018р. до кредитного договору термін погашення кредиту був продовжений до 26 вересня 2018р. Підписавши даний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН». Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом. 23 серпня 2018р. при реєстрації відповідачем на сайті ТОВ «СС ЛОУН» для відповідача був згенерований цифровий підпис. У подальшому всі документи ними, як сторонами договору, в тому числі і кредитний договір, були підписані відповідачем виключно цифровим підписом. Тому саме підписання документів цифровим підписом і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, кредит не повернув. 27 грудня 2018р. між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем був укладений договір факторингу № 40071779-8, за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» передало, а позивач отримав в розпорядження право грошової вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафів, пені та інші платежі. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору, у разі неповернення кредиту та відсотків до дня терміну платежу, позивач має право нараховувати пеню з дня наступного за днем терміну платежу в розмірі 3 % від суми кредиту. Згідно з п. 5.4 кредитного договору нарахування пені можливо лише протягом 60 днів. Оскільки в досудовому порядку, відповідач відмовляється повернути суму заборгованості, яка складається з суми тіла кредиту - 7000,0 грн.; процентів за користування кредитом - 1862,0 грн.; пені - 4200,0 грн., позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23 липня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 64, 65), в якому сторона відповідача проти позову заперечила, з тих підстав, що стороною позивача не доведено факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем на виконання цього договору грошових коштів. Сам факт надання позивачем договору факторингу не свідчить про наявність права у позивача на звернення до суду з вказаним позовом до відповідача. 06 серпня 2019р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 71-73), в якій поповича заперечував проти відзиву на позов, зазначивши, що рішення про отримання кредиту було прийнято відповідачем особисто, оскільки вчинено ряд дій в процедурі отримання кредиту, та в подальшому отримання кредиту особисто. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у відзиві на позов, відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов, просив суд залишити позов без задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 23 серпня 2018р. між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу був наданий споживчий кредит у розмірі 7000,0 грн. для власних потреб терміном до 11 вересня 2018 року з фіксованою процентною ставкою 1, 33 % в день. Додатковою угодою № 1 від 14 вересня 2018р. до кредитного договору термін погашення кредиту був продовжений до 26 вересня 2018р. 27 грудня 2018р. між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем був укладений договір факторингу № 40071779-8, за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» передало, а позивач отримав в розпорядження право грошової вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафів, пені та інші платежі. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору у разі неповернення кредиту та відсотків до дня терміну платежу, позивач має право нараховувати пеню з дня наступного за днем терміну платежу в розмірі 3 % від суми кредиту. Згідно з п. 5.4 кредитного договору нарахування пені можливо лише протягом 60 днів. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Підписавши даний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН». Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом. 23 серпня 2018р. при реєстрації на сайті ТОВ «СС ЛОУН» для відповідача був згенерований цифровий підпис. Надалі у правовідносинах сторони підписували всі документи, в тому числі і кредитний договір, виключно цифровим підписом. Тому саме підписання документів цифровим підписом, і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту. Правила надання споживчих кредитів є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно розрахунком заборгованості, яка складається з суми тіла кредиту - 7000,0 грн.; процентів за користування кредитом - 1862,0 грн. (відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору за період користування кредитом з 23 серпня по 11 вересня 2018р.); пені - 4200,0 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Доводи сторони відповідача про неукладеність кредитного договору, і його безгрошовість не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,0 грн.

Outcome: approved