Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідач заборгував йому 20000 гривень, про що видав 31 травня 2013 року власноруч написану розписку, пообіцявши повернути борг до 03 червня 2013 року. Однак в указаний строк відповідач боргу не повернув, мотивуючи скрутним матеріальним становищем та відсутністю коштів. В зв»язку з викладеним позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 20000 гривень 00 копійок боргу з урахуванням індексу інфляції 17763 гривень 00 копійок, 3 % річних від простроченої суми - 1200 гривень, а також судові витрати. В судове засідання позивач не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з»явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів ( суму позики)… Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей… Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України. ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 31 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 20000 гривень. Цей факт підтверджується наданою розпискою, власноруч написаною відповідачем, в якій зазначено, що відповідач поверне борг до 03 червня 2013 року. Однак в указаний строк борг повернуто не було. Станом на момент розгляду справи в суді грошове зобов»язання відповідачем не виконано, тому суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги. Підлягає стягненню з відповідача сума боргу за договором позики 20000 гривень, сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 20000 гривень х 124,9% ( 2014 рік) х 143,3 % ( 2015 рік) х 105,5 % ( 2016 рік січень травень) = 37765 гривень. Підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення 3% річних, виходячи з наступного: за 2013 рік прострочення 3 % річних = 20000 грн.:100% х 3% = 600 гривень; 600 гривень х 2 = 1200 гривень. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню , згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 ЦК України,

Outcome: approved