Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила суд встановити юридичний факт, що національність [PERSON], яка народилась 26 березня 1931 року в м. Городок Городоцького району Хмельницької області полька та зобовязати Відділ ДРАЦС Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області, внести зміни до актового запису про народження [PERSON], вказавши в графі «національність» матері [PERSON], національність «полька» та вказавши національність [PERSON] «полька». Заява мотивована тим, що [PERSON] народилася 26 березня 1931 року в м. Городок Городоцького району Хмельницької області. Покійна мати заявника - [PERSON] (дівоче прізвище Цимбринська) Е.І., була уродженою полькою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій цієї національності.| Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про подружжя № 9 від 26 травня 1930 року виданим ПодільськоОлексинецькою сільською радою Городоцького району Проскурівської округи про шлюб матері з батьком [PERSON], Свідоцтвом про народження покійного брата заявника - [PERSON] ТЮ № 293375 виданим 24 липня 1948 року ВДРАЦСу м. Теплик Теплицького району Вінницької області, в якому мати заявника - [PERSON] позначена як полячка, Свідоцтвом про народження сестри заявника - [PERSON] ГД № 453015 виданим 02 липня 1956 року Цибулівською сільрадою Монастирищенського району Черкаської області в якому мати заявника - [PERSON] також позначена полькою, Свідоцтвом про смерть матері заявника - [PERSON] від 03 березня 2000 року серії І-ФМ № 098105, а також рішенням Вінницького міського суду від 23 квітня 2013 року по цивільній справі № 127/8452/13-ц, згідно якого матір заявника - [PERSON] є по національності полька. 16 листопада 2011 року Городоцьким ВДРАЦСу Городоцького управління юстиції Хмельницької області, заявнику було видане повторне свідоцтво про народження, серії І-БВ № 184070, в якому, не зважаючи на вище вказане судове рішення, не було зазначено ані національності заявника, ані національності її батьків. Також на даний час в жодному іншому документі, в тому числі і паспорті громадянина України, які видавались заявнику, не вказано її національності, даних про їх існування в заявника немає, єдиними документами, які підтверджую народження заявника матірю [PERSON] полькою по національності, є вищезазначені в позові. Заявник качур Г.І. з малого віку по теперішній час виховувалася відповідно до польських традицій, сповідає римо-католицьку віру, святкує польські свята та вважає себе полькою. Заявник відносить себе до польської національності, її мати була полькою і на даний час бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», а також заради відновлення наявних можливих родинних звязків у Польщі у майбутньому. З огляду на зазначене вище, заявник [PERSON] звернулась до суду з даною заявою. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] [PERSON] уточнив вимоги заяви та просив суд встановити юридичний факт, що національність [PERSON], яка народилась 26 березня 1931 року в м. Городок Городоцького району Хмельницької області полька, вимогу заяви щодо зобовязання Відділу ДРАЦС Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області, внести зміни до актового запису про народження [PERSON], вказавши в графі «національність» матері [PERSON], національність «полька» та вказавши національність [PERSON] «полька» просив виключити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від начальника Городоцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд заяви проводити за відсутності представника Городоцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, що заявник [PERSON] народилась 26 березня 1931 року у с. Городок Городоцького району Хмельницької області, що підтверджується копією паспорта серії АВ № 313658, виданим 09 січня 2002 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії І-БВ № 184070, видане 15 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області, батьками заявника зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2013 року, заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме національність батьків, задоволено. Встановлено факт, що батьки [PERSON], які зазначені в свідоцтві про народження серії І-БВ №184070 виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області 15 серпня 2012 року, актовий запис № 4 від 16 листопада 2011 року - в графі - батько [PERSON] є по національності українець, а в графі - матір [PERSON] є по національності полька (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт, про встановлення якого просить заявник [PERSON] також підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серії ТЮ № 293375, видане 24 липня 1948 року (а.с. 5) та свідоцтвом про народження серії ГД № 453015, видане 02 липня 1956 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом. Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявність в справі доказів, що національність заявника [PERSON] полька, достатніми для задоволення вимог заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved