Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, в якому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 896-р від 06.12.2004 року «Про передачу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу Державного акту на право власності на землю»; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №189257, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01051200316, дата видачі власнику 02.02.2005 року, виданий [PERSON]; скасувати реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,450 га, що розташована за адресою: Чумаківської сільської ради [PERSON] районну Дніпропетровської області, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010512000316; відновити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належить їй, [PERSON], що розташована в межах населеного пункту на території: с. Чумаки, вул. Косіора, 44 Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; внести зміни до державного реєстру земель відносно площі та меж земельної ділянки, що розташована в межах населеного пункту на території: с. Чумаки, вул. Косіора, 44 Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; судові витрати покласти на відповідача; стягнути з [PERSON] районної державної адміністрації витрати на правову допомогу у розмірі 3410 грн. 40 коп. В обґрунтування позову позивачка вказала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,2100 га, що розташована в межах населеного пункту на території: с. Чумаки по вул. Косіора, 44 Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн № 013191 виданим 21 січня 1997 року. Так, в зазначеному державному акті та договорі купівлі-продажу, на підставі якого вона отримала державний акт, визначено адресу розташування її земельної ділянки як: територія села Чумаки вулиця Косіора, 26 Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, але відповідно до Рішення Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області «Про присвоєння поштової адреси житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, присадибній земельній ділянці» № 74 від 13 серпня 2014 року, було вирішено присвоїти наступну поштову адресу як: вулиця Косіора будинок 44 село Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 31 березня 2014 року їй стало відомо, що в цей же день приблизно о 10:00 год. невстановлені особи самовільно, здійснили розмітку її земельної ділянки. В результаті даної розмітки частина її земельної ділянки відійшли у приватну власність [PERSON] З нею, як землевласником сусідньої земельної ділянки, ніхто меж земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю), що належить [PERSON], не погоджував. У приватній розмові з [PERSON] останній повідомив, що має державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 189257 виданий 02 лютого 2005 року, який він отримав на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 896-р від 06.12.2004 року про передачу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу Державного акту на право власності на землю. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 189257 від 02.02.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки № 228 площею 3,450 га у межах згідно з планом. Дана земельна ділянка розташована на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та її цільове призначення є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На її звернення, 27 червня 2014 року було отримано лист від Голови [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] № 4/24-930 від 27 червня 2014 року, в якому було зазначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства, скасовуються в судовому порядку. 10 вересня 2014 року вона звернулась з заявою до Директора ТОВ «Унзембуд» про підготовку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою с. Чумаки, вул. Косіора, 44, Чумаківська сільська рада, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Внаслідок чого, було встановлено, що відбулося накладення меж однієї земельної ділянки на межі іншої земельної ділянки, а саме межі земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) № 228, що належить на праві власності [PERSON] з кадастровим номером 1221488000:03:099:0001 накладаються на межі її земельної ділянки, що розташована за адресою вул. Косіора, 44, с. Чумаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, в площі на 29,6651%. Розпорядження [PERSON] районної державної і адміністрації «Про передачу у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу Державного акту на право власності на землю» прийнято без винесення зовнішніх меж в натурі (на місцевості), яке відбулося лише 31 березня 2014 року, що спричинило порушення її права власності, шляхом накладення меж і земельної ділянки, що належить [PERSON] на її земельну ділянку одна на одну внаслідок чого розмір її земельної ділянки зменшився, тому вона звернулася до суду з позовом для захисту своїх майнових прав. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, вказав, що дійсно є накладна суміжних земельних ділянок. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації у судове засідання не зявився. Представник третьої особи [PERSON] регіональної філії «Центр держаного земельного кадастру» надав суду лист про розгляд справи без їх участі (а.с.78-79). Представник третьої особи Управління Держземагентства у [PERSON] районі Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без їх участі, та прийняти відповідне рішення на розсуд суду (а.с.81-82). Представник третьої особи Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції надав суду лист про розгляд справи без їх участі, та прийняти рішення у відповідності з діючим законодавством (а.с.80). Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно дослідивши докази по справі, прийшов до наступного. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2100 га, що розташована на території с. Чумаки вул. Косіора, 26 Чумаківської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 013191 (а.с.18), зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 28, виданого позивачці 21 січня 1997 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 26 листопада 1996 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого у реєстрі за № 1-3534, бланк ААВ 302702 (а.с.19). Відповідно до Рішення Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області «Про присвоєння поштової адреси житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, присадибній земельній ділянці» № 74 від 13 серпня 2014 року, було розглянуто заяву [PERSON] про присвоєння поштової адреси житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, присадибній земельній ділянці, розташованих по вул. Косіора, 26 в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та вирішено присвоїти наступну поштову адресу як: вулиця Косіора будинок 44, село Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.20). У Державному акті серії ДП Дн № 013191 визначено розміри належної позивачці земельної ділянки, відповідно: довжина її складає 85,0 м., ширина 24,7 м., загальна площа 0,2100 га, та визначено план її зовнішніх меж, відповідно до яких: від А до Б землі Чумаківської сільської ради, від Б до В землі [PERSON], від В до Г землі Держплемзаводу «Чумаки», від Г до А землі [PERSON] 31 березня 2014 року від [PERSON] позивачці стало відомо, що в цей же день близько о 10-00 год. невстановлені особи самовільно, здійснили розмітку їх земельних ділянок, та пояснили, що вони здійснюються встановлення меж земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю), яка на праві власності належить [PERSON]. З землевласниками сусідніх земельних ділянок, ніхто меж ділянок у розмірі земельної частки (паю), що належить [PERSON], не погоджував. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3,450 га, що розташована в Чумаківській сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 189257 (а.с.27), що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державний акті на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01051200316 виданий 02 лютого 2005 року на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 896-р від 06 грудня 2004 року про передачу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу Державного акту на право власності на землю [PERSON] (а.с.28). В державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 189257 від 02 лютого 2005 року визначено розміри земельної ділянки, де довжина від точки А до точки Д становить 331,5 м., довжина від точки Б до точки В становить 337,8 м., ширина від точки А становить 34,3 м., ширина від точки Б становить 68,7 м., ширина від точки В до точки Г становить 26,1 м., ширина від точки Г до точки Д становить 76,9 м. А також, в даному державному акті визначено план зовнішніх меж земельної ділянки № 228, відповідно до яких: А - землі служби автодоріг у Дніпропетровській області, Б - землі [PERSON], В - землі [PERSON], Г - пай № 248, Д - землі сільської ради. Та кадастровий номер земельної ділянки № 228 є 1221488000:03:099:0001. Звернувшись з заявою до Голови [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] про скасування чи прийняття заходів направлених на скасування в частині розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 896-р від 06.12.2004 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 189257 від 02 лютого 2005 року, отримала розяснення, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства, скасовуються в судовому порядку. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була розроблена ТОВ «Унзембуд» на підставі заяви позивачки, було підтверджено розміри та площа земельної ділянки, що розташована за адресою с. Чумаки, вул. Косіора, 44, Чумаківська сільська рада, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, де довжина складає 85,06 м., ширина 24,70 м., загальна площа 0,2100 га та встановлено її зовнішні межі, відповідно до яких: від А до Б землі Чумаківської сільської ради, від Б до В землі [PERSON], від В до Г землі Чумаківської сільської ради, від Г до А землі [PERSON] (а.с.32-50). Однак, 02 грудня 2014 року [PERSON] від державного кадастрового реєстратора отримала рішення №РВ-1200162612014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина, перетин ділянок з ділянкою 1221488000:03:099:0001, площа співпадає на 29,6651% (а.с.56-57). Таким чином, відбулося накладення меж однієї земельної ділянки на межі іншої земельної ділянки, а саме межі земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) № 228, що належить на праві власності [PERSON] з кадастровим номером 1221488000:03:099:0001 накладаються на межі земельної ділянки, що належить на праві власності [PERSON], що розташована за адресою вул. Косіора, 44, с. Чумаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, в площі на 29,6651%. Право власності [PERSON] на земельну ділянку припинене всупереч нормам ст. 140 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Районною державною адміністрацією Дніпропетровського району Дніпропетровської області при видачі розпорядження про передачу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акту на право власності на землю [PERSON] № 228 площею 3,450 га не було враховано меж суміжної земельної ділянки, а також дане розпорядження прийнято без винесення зовнішніх меж в натурі (на місцевості), яке відбулося лише 31 березня 2014 року. Вищевказана земельна ділянка №228 площею 3,450 га, що належить [PERSON] знаходиться за межами населеного пункту с. Чумаки, в свою чергу зазначена земельна ділянка [PERSON] розташована за адресою вул. Косіора буд. 44 в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, тобто знаходиться в межах населеного пункту села Чумаки. У зв'язку із чим належна [PERSON] частина земельної ділянки, в якій відбувається співпадання з земельною ділянкою позивачки в площі на 29,6651%, знаходиться в межах населеного пункту с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. А тому, [PERSON] районною державною адміністрацією при видачі розпорядження «Про передачу у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу Державного акту на право власності на землю» від 06 грудня 2004 року було грубо порушено перехідні положенні Земельного кодексу України (в редакції 2004 року), зокрема п. 12, щодо розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Рішення про передачу вказаної земельної ділянки повинно було прийматися відповідною сільською радою, тобто [PERSON] районна державна адміністрація вийшла за межі своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У даному випадку позивачка посилається на порушення її земельного права - передачі належної їй частки землі відповідачу у власність.\~\~ Згідно ч. 2 статті 328 ЦК України\~\~встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, відповідно до статті 153 ЗК України\~\~власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Стаття 152 ЗК України надає власнику земельної ділянки або землекористувачу право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому, такий захист здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.2, 3 ст. 152 ЗК України). Аналогічне роз'яснення містить й п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з подальшими змінами. Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями в межах міста (тобто функції власника землі) здійснюють відповідні міські ради. За теоретичним визначенням позов це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги позивач та \~особа, яка повинна відповідати за позовом відповідач (ст.26 ЦПК України). Право на звернення до суду із вимогою про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та виданих на їх підставі державних актів на право власності на землю (ст.152 ЗК України, ст.386\~ЦК України) мають власники земельних ділянок і землекористувачі, права яких безпосередньо порушено. Поновлення таких прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється, зокрема судом. Якщо з урахуванням обставин у справі встановлено, що права позивача безпосередньо такими актами не зачіпаються, то це є \~підставою для ухвалення судом \~рішення про відмову в задоволенні позову. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка не здійснювала відчуження частин своєї земельної ділянки в межах площі перетину із суміжною земельною ділянкою, та її право власності щодо цих частин земельної ділянки не припинялося у будь-який інший спосіб. А згідно вимог ст. 125 ЗК України право власності виникло у [PERSON] з 1997 року - з моменту державної реєстрації Державного акту на землю. Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] оформив своє право власності на земельну ділянку та отримав державний акт значно пізніше ніж [PERSON], а саме через 8 років. При цьому відповідач, в порушення вимог ст. 198 ЗК України та «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», не погоджував межі наданої йому земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. За статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства, зберігати геодезичні знаки. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, вищевказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що порушене право власності на земельну ділянку [PERSON], що посвідчене Державним актом ДП Дн № 013191, підлягає відновленню шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 896-р від 06 грудня 2004 року «Про передачу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу Державного акту на право власності на землю [PERSON]В.» та визнання недійсним Державного акту ЯА № 189257, який був виданий на підставі вищевказаного розпорядження на імя [PERSON] Тому, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації, та про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належить [PERSON], що розташована в межах населеного пункту на території: с. Чумаки, вул. Косіора, 44 Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та позовних вимог про внесення змін до державного реєстру земель відносно площі та меж земельної ділянки, що розташована в межах населеного пункту на території: с. Чумаки, вул. Косіора, 44 Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, то вони задоволенню не підлягають на підставі наступного. Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Нормами\~ст. 152 ЗК України, ст. 386\~ ЦК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім цього, статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п.4.1 Інструкції). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.\~\~ Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У пункті 4 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді цивільних справ» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що згідно зі ст. 158 Земельного кодексу України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Тобто встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду. Зокрема, пунктами 4.1-4.5 цієї Інструкції визначено, що відновлення меж земельної в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, зникли, перемістились або стали невиразними. Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу III цієї Інструкції. Виконавцем робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) може бути юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Замовником зазначених робіт може виступати орган державної влади, орган самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи зі (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Фінансування робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом. Згідно п. 2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 Земельного кодексу України: технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками; технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, у тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок (частини перша та друга статті 56 Закону України «Про землеустрій») або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина третя статті 56 Закону України «Про землеустрій») - при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи об'єднанні земельних ділянок перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно пунктів 2.8, 3.16 Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку; матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до дії із землеустрою після виконання робіт зі встановлення меж земельної ділянки в і на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. При цьому витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. У разі неможливості виявлення меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки, фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється за розміром частина спірної ділянки. У разі, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Тобто, діючим законодавством детально встановлений порядок встановлення (відновлення) фактичних меж земельних ділянок. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, витрати на правову допомогу необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON] районної державної адміністрації на користь [PERSON] у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, за участь помічника адвоката [PERSON] у судових засіданнях у розмірі 211 грн. 12 коп., тобто з кожного по 105 грн. 56 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 487 грн. 20 коп. Враховуючи, вищевикладене на підставі ст. 12, 40, 91, 106, 125, 126, 152, 155, 158, 198 ЗК України, статті 328, 386 ЦК України, п. 4 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 10, 11, 32, 60, 79, 84, 88, 114, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial