Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про звернення стягнення, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № HECFGK00001717 від 03.11.2006р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 29000,00 доларів США, строком до 03.11.2026 р. і зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 12 % річних. Однак, в порушення умов договору [PERSON] зобовязання не виконував, тому станом на 09.04.2014р. має заборгованість в розмірі 20263,23 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, банк і відповідач [PERSON] 03.11.2006 року уклали договір іпотеки, за яким останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 47,90 кв.м., житловою 29,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вказане майно належить відповідачу на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, а обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 146450,00грн. Однак, умови вищевказаних договорів належним чином не виконуються. На підставі викладеного, Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HECFGK00001717 від 03.11.2006р., в розмірі 20263,23 долар США, що за курсом 11,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.04.2014 року складає 240524,54 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 47,90 кв.м., житловою площею 29,10 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету Іпотеки (на підставі договору іпотеки № HECFGK00001717 від 03.11.2006р.) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Херсонська обл., м.Херсон, [ADDRESS]; стягнути з Відповідача судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні 11.11.2014р. представника позивача, за довіреністю [PERSON], надав заяву про зміну предмету позову зі звернення стягнення на стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним позовом позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 20263,23 доларів США, що за курсом 11,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.04.2014 р. складає 240524,54 грн. за кредитним договором № HECFGK00001717 від 03.11.2006 р.; стягнути з відповідача судові витрати. Вказану заяву було прийнято судом до розгляду, оскільки, як розяснює п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009р. «Про застосування цивільно-процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Представник позивача, за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник, за договором [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову. При цьому, представник відповідача пояснила, що оскільки [PERSON] вимогу про повернення коштів взагалі не отримував, банк взагалі не мав права звертатись до суду. Також зазначила, що оскільки з моменту укладення договору по теперішній час змінився курс долара, а також відсоткова ставка, а тому [PERSON] не міг виконати зобовязання в повному обсязі, при цьому він не відмовляється від виконання взятого на себе зобовязання за кредитним договором. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, суд встановив, що відповідно до умов кредитного договору №HECFGK00001717, укладеного 03.11.2006 року позивач зобовязався надати [PERSON] кредит в сумі 29000,00 доларів США, на наступні цілі: придбання житла, а також 5220,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 03.11.2026р., що підтверджується п.1.1. вищевказаного договору. Крім того, відповідно до п. 1.1 згаданого Договору, погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 380,69 доларів США для погашення заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 09.04.2014р. виникла заборгованість в розмірі 20263,23 долари США, що в еквіваленті складає 240524,54 грн., яка складається з: 17790,73 доларів США заборгованості за кредитом; 2019,23 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 240,65 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 212,62 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що вбачається із відповідного розрахунку заборгованості. Також, з наданих позивачем доказів, вбачається, що на адресу відповідача 02.03.2014р. за вих.№30.1.0/2-016 було направлено лист-вимогу ПАТ КБ «Приват Банк» про добровільне повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги. Відповідно реєстру поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням за № 3520, вказана вимога була надіслана відповідачу рекомендованою поштою на адресу: [ADDRESS], однак повернута поштовим повідомленням за закінченням строку її зберігання. Тобто, стороною позивача дотримана процедура, передбачена п.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», направлена вимога про виконання порушеного зобов'язання. А тому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про порушення процедури звернення до суду. На час розгляду справи вимога Банку не виконана. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так відповідно до статей 526,533,536,610,611,1054-1055 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу умов договору. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Щодо заперечень представника відповідача, із посиланням на п.2.3.3 кредитного договору, стосовно неможливості звернення банку до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості без одночасної вимоги про розірвання кредитного договору слід зазначити, що за змістом п. 9. Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2012 р. № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Щодо пояснень представника відповідача про порушення банком норм законодавства України, визначивши валютою кредитування долар США, суд вважає їх такими, що не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. Згідно дозволу № 22-2, виданого ЗАТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованому НБУ 19.03.1992р. за № 92, який має банківську ліцензію за № 22, видану НБУ 04.12.2001р., заступником голови НБУ 29.07.2003р. надано дозвіл ЗАТ КБ «ПриватБанк» на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатками до цього дозволу; вказаним додатком визначено перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ КБ «ПриватБанк», до якого входять й операції з валютними цінностями. Відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ «Про національний банк України» - Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Згідно ст.2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» - банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Зі змісту ст.47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» випливає, що на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається. Таким чином, позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» є такими, що ґрунтуються на законі та відповідають умовам кредитного договору, договору іпотеки, укладеними між сторонами. Щодо заперечень представника відповідача проти позовної заяви, суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки на момент укладання кредитного договору сторонами було досягнуто усіх істотних його умов, про що свідчить підпис позичальника на кожній сторінці договору. Також слід зазначити, що відповідач, вирішуючи питання про одержання кредиту в іноземній валюті, діяв на власний ризик і достовірно знав про можливу нестабільність національної валюти гривні по відношенню до долара США, крім того курси іноземних валют, в тому числі долара США не є фіксованими, що є загальновідомим фактом. Також слід зазначити, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» на час видачі кредиту діяв на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями, що давало підстави видавати кредити в іноземній валюті. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що умови договору не суперечать діючому цивільному законодавству. Відносини між сторонами містять принцип справедливості, розумності й добросовісності. Укладений договір не суперечить вимогам Цивільного кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. [PERSON] на момент укладання договору мав повний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що умови кредитного договору та додаткової угоди до нього, позивачем виконані в повному обсязі та належним чином, в той час як [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором та додатковою угодою не виконує належним чином, чим порушує його умови, а тому заявлені позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved