Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача по кредитним договорам № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р., № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. солідарно заборгованість у розмірі 25848,41 доларів США та 1207638,65 грн., а також судовий збір в сумі 3654,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 29.11.2006 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № CNL-0AI/008/2006 на суму кредиту 50000,00 доларів США. На підставі договору поруки № SR-0АІ/008/2006-2 від 02.04.2013 р. між банком та [PERSON] та договору поруки № SR-ОАІ/008/2006-1 від 02.04.2013 р. між Банком та [PERSON], співвідповідачі стали поручителями за належне виконання відповідачкою як позичальником своїх зобовязань за даним кредитним договором перед банком. Крім того, 26.08.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-М00/106/2008 на суму кредиту 30000,00 доларів США. На підставі договору поруки № SR-М00/106/2008-2 від 02.04.2013 р. між банком та [PERSON], а також договору поруки № SR-0АІ/008/2006-1 від 02.04.2013 р. між банком та [PERSON], співвідповідачі стали поручителями за належне виконання відповідачкою як позичальником своїх зобовязань за даним кредитним договором перед банком. Умови кредитних договорів належно виконані позичальником не були, внаслідок чого станом на 15.04.2015 р. виникла заборгованість за кредитним договором № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. в сумі 8924,54 доларів США, за кредитним договором № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. в сумі 16923,87 доларів США. Заборгованість по відсотках по обох договорах відсутня; наявна пеня за несвоєчасне виконаного зобов'язання за кредитним договором № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. в сумі 711432,43 грн., за кредитним договором № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. в сумі 496206,22 грн. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 24 лютого 2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р., № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р., укладеними між АТ «ОТП Банк» та [PERSON], а також за договорами забезпечення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Додатково пояснив, що при укладенні додаткового договору № 4 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. була допущена описка, а саме в номері кредитного договору замість літер «СN» вказано літеру «М». В обґрунтування заявлених вимог про дострокове стягнення усієї суми кредиту посилається на ст. ст. 1049, 1050 ЦК України. Щодо заяви представника відповідачів про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені покладається на думку суду. Представник відповідача [PERSON] та співвідповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив і просить в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що коли в кредитних договорах № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. та № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. шляхом внесення змін до них вводилася плаваюча процентна ставка, її чіткий розмір не було зазначено, тому при обрахунку заборгованості слід виходити з тієї фіксованої процентної ставки, що була вказана в даних кредитних договорах, а отже, розрахунок банку помилковий і розміру заборгованості ним належно не підтверджено. Звертає увагу також на помилки в найменуванні додаткових договорів та в указаних банком реквізитах рахунку, на який позичальнику слід сплачувати кошти. Крім того, просить застосувати до вимог про стягнення пені наслідки спливу строку позовної давності. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за його відсутності в судовому засіданні. Судовий експерт, розяснюючи наданий нею у даній справі висновок від 7.02.2017 року, в судовому засіданні пояснила, що при обрахунку заборгованості за плаваючою процентною ставкою (зі складовою Fidr, Uird) нею було використано наявні в матеріалах справи графіки платежів з підписом позичальника із зазначеним у них загальним розміром відсотків. Розбіжність в кінцевих сумах боргу за тілом кредиту, вказаних банком та експертом, виникла з тієї причини, що в матеріалах справи наявні оригінали двох квитанцій про сплату [PERSON] за одним номером і однією датою (№ 23 від 29.11.2009 року, а.с. 32, 33) на різні суми (630 доларів США та 882 долари США), одна з котрих (на суму 882 долари США) банком в наданому розрахунку не була врахована. Заслухавши представників сторін, судового експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що 29.11.2006 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № CNL-0AI/008/2006 на суму кредиту 50000,00 доларів США зі сплатою процентів за фіксованою процентною ставкою 13,99% річних. Було визначено розмір щомісячного платежу 694,45 доларів США, дату остаточного повернення кредиту 28.11.2012 року (а.с. 11 14 т. 1). 26.08.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006, яким викладено графік платежів в новій редакції, визначено порядок сплати ануїтетних платежів, право банку вимагати дострокового повернення кредиту, умови збільшення/зменшення процентної ставки за користування кредитними коштами (а.с. 33 34 т. 1). 26.11.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006, яким на період з 26.02.2010 року до повного виконання боргових зобовязань встановлено фіксовану процентну ставку 14% річних, а також доповнено кредитний договір графіком платежів, визначено порядок сплати ануїтетних платежів, право банку вимагати дострокового повернення кредиту, право позичальника достроково повернути кредит, умови збільшення/зменшення процентної ставки за користування кредитними коштами, обовязок позичальника надавати банку підтвердження підтвердження свого фінансового стану, умови укладення договорів страхування (а.с. 35 37 т. 1). 26.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006 (в його назві помилково вказано назву кредитного договору «МL-0AI/008/2006»), яким на період з 29.06.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлено фіксовану процентну ставку 14,01% річних (а.с. 38 39 т. 1, а.с. 87 т. 2). 27.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006, яким на період з 27.12.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку: фіксований відсоток 7,51% річних + FIDR. Крім того, викладено нову дату остаточного повернення кредиту (п. 2.5) 26.11.2014 року (а.с. 40 43 т. 1). 2.04.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 6 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006, яким на період з 2.04.2013 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлено процентну ставку 0% (а.с. 99 101 т. 2). Того ж дня на підставі договору поруки № SR-0АІ/008/2006-2 від 02.04.2013 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 44 45 т. 1), та договору поруки № SR-ОАІ/008/2006-1 від 02.04.2013 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 46 47 т. 1), співвідповідачі стали поручителями за належне виконання відповідачкою як позичальником своїх зобовязань за даним кредитним договором перед банком. Крім того, 26.08.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-М00/106/2008 на суму кредиту 30000,00 доларів США зі сплатою процентів за фіксованою процентною ставкою 15,99% річних. Було визначено дату остаточного повернення кредиту 26.08.2013 року (а.с. 15 18 т. 1). 20.02.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким викладено графік платежів в новій редакції, визначено порядок повернення кредиту та сплати процентів шляхом внесення платежів, що зменшуються, право банку вимагати дострокового повернення кредиту, умови збільшення/зменшення процентної ставки за користування кредитними коштами (а.с. 21 т. 1). 26.08.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким встановлено на період з 26.08.2009 року по 26.10.2009 року фіксовану процентну ставку в розмірі 15,99% річних, а на період з 26.10.2009 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором 16,00% річних; графік платежів викладено в новій редакції, погоджено умови сплатити ануїтетних платежів (а.с. 22 23 т. 1). 26.11.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким графік платежів викладено в новій редакції, погоджено умови сплатити ануїтетних платежів (а.с. 24 25 т. 1). 26.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким встановлено на період з 29.06.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором 16,01% річних; графік платежів викладено в новій редакції, погоджено умови сплатити ануїтетних платежів (а.с. 26 27 т. 1). 27.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким на період з 27.12.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку: фіксований відсоток 9,51% річних + FIDR. Крім того, викладено нову дату остаточного повернення кредиту (п. 2.5) 24.08.2018 року (а.с. 28 32 т. 1). 30.07.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 6 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким на період з 30.07.2012 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлено процентну ставку: фіксований процент 8,29% річних + UIRD, в звязку з чим графік платежів викладено в новій редакції (а.с. 102 106 т. 2). 2.04.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 7 до кредитного договору № МL-М00/106/2008, яким на період з 2.04.2013 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлено процентну ставку 0% річних, в звязку з чим графік платежів викладено в новій редакції (а.с. 107 110 т. 2). Того ж дня на підставі договору поруки № SR-М00/106/2008-2 від 02.04.2013 р., укладеного між банком та [PERSON] (а.с. 50 51 т. 1), а також договору поруки № SR-0АІ/008/2006-1 від 02.04.2013 р., укладеного між банком та [PERSON] (48 49 т. 1), співвідповідачі стали поручителями за належне виконання відповідачкою як позичальником своїх зобовязань за даним кредитним договором перед банком. Згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 24 лютого 2012 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р., № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р., укладеними між АТ «ОТП Банк» та [PERSON], а також за договорами забезпечення. Того ж дня, 24 лютого 2012 року між тими ж сторонами було укладено договір комісії, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як комітент уповноважило ПАТ «ОТП Банк» як комісіонера діяти від свого імені, але в інтересах комітента щодо вчинення правочинів, зазначених у ст. 3.2, в тому числі вносити зміни та/чи доповнення до кредитних договорів, договорів застави, поруки та інших повязаних з ними договорів. Повноваження були надані в тому числі відносно кредитних договорів № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. та № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 24.02.2017 року, додатком № 1 до нього, договором комісії від 24.02.2012 року, додатком № 1 до нього, копії котрих наявні у справі (а.с. 52 68 т. 1), а також не оспорюються відповідачами. Умови вище вказаних кредитних договорів належно виконані позичальником не були, внаслідок чого станом на 15.04.2015 р., згідно наявного у справі висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 7.02.2017 року № 5487/16-26, виникла наступна заборгованість: -за кредитним договором № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. в сумі 7635,88 доларів США та 413231,76 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту строкова 3145,01 доларів США, заборгованість по тілу кредиту прострочена 4490,87 доларів США, заборгованість по пені 413231,76 грн.; -за кредитним договором № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. в сумі 16923,87 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту строкова 14222,31 доларів США, заборгованість по тілу кредиту прострочена 2701,56 доларів США, заборгованість по пені 360638,69 грн. При цьому заборгованість визначена з урахуванням використаного позивачем права (ч. 2 ст. 1050 ЦК України) на дострокове стягнення суми кредиту, що залишилася. Як розяснено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14«Про судове рішення у цивільній справі», при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Еквівалент 7635,88 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення суду 2695,9467 грн. за 100 доларів США становить 205859,25 грн.; еквівалент 16923,87 доларів США - 456258,51 грн. Станом на 6.11.2015 року (дата уточненого розрахунку заборгованості за кредитними договорами, а.с. 111 124 т. 1) заборгованість за тілом кредиту не зменшилася, заборгованість за пенею зросла, однак банком не було збільшено позовних вимог. Суд не бере до уваги заперечень представника відповідачів щодо того, що заборгованість за кредитними договорами має обчислюватися, виходячи виключно з фіксованої процентної ставки, вказаної в вище наведених додаткових договорах, оскільки Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-511цс15 висловлено правову позицію про те, що у разі зміни договору, як зазначено в частині третій статті 653 ЦК України, зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору. Таким чином, положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + FIDR, не можна вважати несправедливими. Аналогічно положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + UIRD, оскільки їх узгоджено сторонами, кредитний договір недійсним не визнавався, несправедливою така умова не є, мають бути застосовані у відповідності до погоджених сторонами в вище вказаному додатковому договорі № 6 умов. Отже, визначені судовим експертом суми заборгованості за тілом кредиту за обома кредитним договорами підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Щодо заяви представника відповідачів про пропуск банком позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені суд бере до уваги наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В силу ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п. 2.1.8.3 додаткового договору № 6 до кредитного договору № CNL-0AI/008/2006 від 2.04.2013 року та з п. 2.1.8.3 додаткового договору № 7 до кредитного договору № МL-М00/106/2008 від 2.04.2013 року, за обома кредитними договорами сторони погодили застосування до будь-яких вимог кредитора до позичальника позовної давності тривалістю пять років. Як вбачається з наявного в матеріалах справи конверта (а.с. 74 т.1, зворот), позивач подав позовну заяву до суду поштою 16.06.2015 року, тобто вимоги про стягнення пені могли бути заявлені позивачем, обраховуючи з 16.06.2010 року, тоді як заявлені за період з 15.04.2014 року по 15.04.2015 року за обома кредитним договорами (а.с. 8, 10 т. 1). Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені заявлені в межах визначеного сторонами строку позовної давності. Разом з тим, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Оскільки обрахований експертом розмір неустойки за кредитним договором № CNL-0AI/008/2006 (413231,76 грн. станом на 15.04.2015 року) значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту по даному кредитному договору (7635,88 доларів США, еквівалент - 205859,25 грн.), суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки за даним договором, що підлягає до стягнення, до розміру гривневого еквівалента суми заборгованості за тілом кредиту. При цьому суд враховує, що за даним кредитним договором банк стягує всю заборгованість як прострочену. Таким чином, за кредитним договором № CNL-0AI/008/2006 неустойка, яку слід стягнути на користь позивача, становитиме 205859,25 грн. Крім того, оскільки обрахований експертом розмір неустойки за кредитним договором № МL-М00/106/2008 (360638,69 грн. станом на 15.04.2015 року) значно перевищує розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту по даному кредитному договору (2701,56 доларів США, еквівалент - 72832,62 грн.), суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки за даним договором, що підлягає до стягнення, до розміру гривневого еквівалента суми заборгованості за простроченим тілом кредиту. При цьому суд враховує, що за даним кредитним договором банк стягує частину заборгованості як прострочену, решту тіла кредиту достроково в силу ст. 1050 ЦК України. Таким чином, за кредитним договором № МL-М00/106/2008 неустойка, яку слід стягнути на користь позивача, становитиме 72832,62 грн. Отже, загальна сума стягнення з відповідачів на користь позивача за кредитними договорами становитиме: -за кредитним договором № CNL-0AI/008/2006 від 29.11.2006 р. в сумі 7635,88 доларів США (еквівалент в національній валюті - 205859,25 грн.) та 205859,25 грн. пені, -за кредитним договором № МL-М00/106/2008 від 26.08.2008 р. в сумі 16923,87 доларів США (еквівалент в національній валюті - 456258,51 грн.) та 72832,62 грн. пені, а всього - 24559,75 доларів США (еквівалент в національній валюті 662117,76 грн.) тіла кредиту та 278691,87 грн. пені. Суд враховує, що Верховним Судом України у вище згаданій постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-511цс15 висловлено також правову позицію про те, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобовязання, виникає кілька самостійних зобовязань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не повязані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. З огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України немає. Судові витрати у справі складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 3654,00 грн. та сплаченої співвідповідачем [PERSON] вартості проведення експертизи в сумі 9268,00 грн. Зазначені судові витрати слід присудити сторонам, що їх понесли, пропорційно до частини задоволених позовних вимог, та частини позовних вимог, у задоволенні котрих відмовлено, що обраховується наступним чином: 1)3654,00 грн. (сплачений позивачем судовий збір) х 940809,63 грн. (еквівалент загальної суми присуджених коштів) : 1800253,54 грн. (еквівалент загальної суми заявлених до стягнення коштів) = 1909,57 грн. (судовий збір до стягнення з відповідачів на користь позивача); 2)1909,57 грн. : 3 = 636,52 грн. (сума судового збору, що підлягає до стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача); 3)940809,63 грн. (еквівалент загальної суми присуджених коштів) : 1800253,54 грн. (еквівалент загальної суми заявлених до стягнення коштів) = 0,52 (частка задоволених позовних вимог); 4)1 - 0,52 = 0,48 (частка позовних вимог, в задоволенні котрих відмовлено); 5)9268,00 грн. (сплачена [PERSON] вартість експертизи) х 0,48 (частка позовних вимог, в задоволенні котрих відмовлено) = 4448,64 грн. (сума витрат на оплату експертизи, що підлягає до стягнення з позивача на користь [PERSON]Ц.). На підставі викладеного та

Outcome: partial