Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній з 2002 року є психічно хворим, багаторазово проходив лікування у психіатричних стаціонарах з діагнозом: «Параноїдна шизофренія», захворювання має безперервний тип перебігу. В клінічній картині спостерігається кататоно-параноїдна, галюцинаторна симптоматика. Схильний дисимілювати хворобливі переживання. Є інвалідом ІІ групи. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 17.03.2016 року визнаний недієздатним, опікуном призначена мати- Антонян [PERSON]. В останні роки зловживає алкоголем, у стані сп'яніння поводить себе неадекватно, проявляє агресію до матері, б'є її, душить, погрожує, б'є скло в державних закладах, кидається на оточуючих. Остання госпіталізація відбувалася в період часу з 10.03.2017 року по 17.05.2017 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, ускладнена зловживанням алкоголю, безперервний тип перебігу, дефект змішаного типу». Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017 року застосовувалась примусова госпіталізація. Зі слів опікуна, [PERSON] алкоголізується, агресивний, неадекватний, кидається на людей з ножем, побив вікна в будівлі сільської ради, б'є матір, погрожує вбити, зарізати. Доставлений працівниками поліції, за рапортом сержанта поліції [PERSON] та направленням лікаря Веселівської ЦРЛ з різаними ранами правої кисті, у супроводі опікуна, у стані алкогольного сп'яніння та психомоторного збудження. 31.10.2017 року госпіталізований за заявою матері-опікуна у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. Дав згоду на госпіталізацію. 01.11.2017 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновками якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, ускладненої зловживанням алкоголю, з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 01.11.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.11.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, ускладненої зловживанням алкоголю, з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих (а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] з 2002 року є психічно хворим, багаторазово проходив лікування у психіатричних стаціонарах з діагнозом: «Параноїдна шизофренія», захворювання має безперервний тип перебігу, в клінічній картині спостерігається кататоно-параноїдна, галюцинаторна симптоматика, схильний дисимілювати хворобливі переживання, є інвалідом ІІ групи, недієздатний, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved