Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Громадянин Сірійської Арабської Республіки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до громадянки України [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 вересня 2015 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2417. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надіслав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час проведення судового засідання, повторно в суд не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, відзив на позовну не подала. З урахуванням положень ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За приписами ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадянин Сирійської Арабської Республіки [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 23 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№2417.\~Після одруження\~дружина дошлюбне\~прізвище не\~змінювала,\~що підтверджується\~даними свідоцтва\~про шлюб\~ [NUMBER] ,\~виданого повторно\~Малиновським районним\~у місті\~Одесі відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Одеській\~області 08\~листопада 2019 року. В судовому засіданні встановлено, що сторони на час розгляду судової справи разом не проживають, сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, фактично припинили шлюбні відносини у січні 2019 року, та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Згідно положень ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. На підставі\~ст.112\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved