Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В травні 2013 року [PERSON] звертаючись до суду з позовом просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]; стягнути з нього аліменти на утримання їх дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно; поділити житловий будинок [ADDRESS], виділивши позивачу у власність 60/100 частини даного будинку, а також поділити нежитлову будівлю (магазин) [ADDRESS], виділивши їй 60/100 частини зазначеної будівлі. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз»єднані з позовними вимогами [PERSON] про поділ спільного майна. (а.с.2) В ході судового розгляду позивачем [PERSON] подано заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 50% коштів, отриманих ним від реалізація транспортних засобів, що належали йому на праві власності в період з 17.07.2009 року і по даний час, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 50% коштів, отриманих ним від продажу автомобіля «DACIA SOLENZA» державний номер знак [NUMBER] та автомобіля ЗАЗ 110307 державний номерний знак [NUMBER] ( а.с.75-76). Позовні вимоги про поділ майна, позивач [PERSON], мотивувала тим, що вказане вище майно є об»єктом спільної сумісної власності подружжя так як було набуте в період їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] скориставшись своїми процесуальними правами, передбаченими ст.31 ЦПК України, позовні вимоги зменшила і уточнила, просила визнати за нею право власності на 60/100 частини житлового будинку [ADDRESS], про що подала заяву на а.с.146. При обґрунтуванні позовних вимог позивач та її представник посилалися на обставини, викладені в позовній заяві та просили уточнені позовні вимоги задовольнити. Додатково позивач пояснила, що оскільки будинок не придатний був для проживання вона з дитиною почала в ньому проживати з квітня 2010 року. А до цього часу в будинку проводилися внутрішні ремонтні роботи, а саме стеля, стіни, здійснювалося перепланування будинку, було зроблено санвузол, опалення, проведено водопостачання. Всі ці роботи та затрати на будівельні матеріали були здійсненні за час їх шлюбу з відповідачем. Враховуючи інтереси дитини позивач просить відступити від засади рівності часток подружжя. Також пояснила, що проживали разом з відповідачем та вели спільне господарство до травня 2012 року, а фактично шлюбні відносини були припинені повністю з травня 2013 року. Відповідач [PERSON] та його представник в задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на письмові заперечення (а.с.41-42). Відповідач додатково пояснив, що будинок був побудований до шлюбу з позивачем. Всі ремонті роботи були проведенні також до 2009 року. До весни 2010 року дійсно вони проживали у матері позивачки, але не тому що неможливо було проживати в будинку, а тому що народилася дитина, якій потрібен був нагляд лікаря, що в селі вони забезпечити не могли. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріли справи, оглянувши матеріали архівної справи №748/1238/13-ц (провадження №2/748/488/13), суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 липня 2009 року. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). 05 лютого 2007 року [PERSON] на підставі рішення Левковицької сільської ради від 01 лютого 2006 року видано Державний акт серії ЧН №148147 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташовану в с. Льгів по вул. Колхозна ( а.с.69). На цій земельній ділянці житловий будинок [ADDRESS] був побудований відповідачем до 2009 року, а введений в експлуатацію 18 серпня 2010 року (а.с.46-48). Право власності на даний житловий будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 13.10.2010 року, виданого Виконавчим комітетом Левковицької сільської ради (а.с.30,49,50). Згідно з технічною документацією, дійсна вартість даного житлового будинку становить 417352 грн (а.с.95-98). Дані обставини підтверджуються довідкою виданою 17.05.2013 року за №283 виконкомом Левковицької сільської ради, актом від 17.05.2013 року складеним комісією в складі сільського голови, секретаря, землевпорядника Левковицької сільської ради (а.с.44,45), відповідно до яких спірний будинок був побудований в період з 2000 р. по 2006 рік. Доводи відповідача, що для будівництва використовувалися матеріали з будинку, що знаходився в с. Мньов і належав на праві власності його батькам підтверджуються довідкою Мньовської сільської ради від 25.07.2013 року за № 791 (а.с.94), відповідно до якої дерев»яний будинок, що належав сім»ї [PERSON] та [PERSON] був розібраний і перевезений з с. Мньов в с. Льгов у період 1999-2000рр., а що спірний будинок також дерев»яний свідчить технічна документація на будинок (а.с.98). Факт будівництва даного будинку до шлюбу сторін, тобто до 2009 року, також не заперечувалося в судовому засіданні і позивачем. Щодо здійснення газифікації спірного будинку до 2009 року свідчить наявність у відповідача технічної документації на газопостачання, яка виконана у 2003 році, витяг з якої знаходиться на а.с.55, Абонентська книжка (оглянута судом) в якій мається підпис відповідача про проведення з ним 19.12.2005 року інструктажу по правилам користування газовими приладами, копія розрахункової книжки по оплаті за природний газ за період з квітня 2006 року по вересень 2009 року (а.с.56-59). Відповідно до Висновку №С-295 судової будівельно-технічної експертизи від 27 січня 2014 року, перепланувань у житловому будинку [ADDRESS] експертом не виявлено. Рік забудови даного будинку експерт не визначив, але вказав що будівництво не є нове. Також експертом зазначено, що через відсутність проектної та кошторисної документації на житловий будинок, виявити переобладнання, визначити ремонтно-будівельні роботи та час їх проведення не можливо. Строк експлуатації окремих елементів будівель, споруд та елементів інженерних комунікацій в даному будинку різний, але не менше п»яти років, тобто до 2009 року. (а.с.133-137). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного дослідженого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок у їх сукупності, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований відповідачем [PERSON] до шлюбу з [PERSON], тобто до 2009 року, і знаходиться на земельній ділянці, що належить йому на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Згідно з вимогами ч.1 ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що за час їх шлюбу в спірному будинку був проведений водопровід, зроблено опалення та внутрішні оздоблювальні роботи, на що були затрачені їх спільні грошові кошти. Будь-яких доказів на підтвердження проведення таких робіт в спірному будинку чи купівлі будівельних матеріалів в період шлюбу сторін, позивачем і її представником не надано і про їх наявність суду не повідомлено. До того ж, позивачем і її представником не було спростовано Висновок експерта №С-295 від 27 січня 2014 року, яким встановлено, що строк експлуатації окремих елементів будівель, споруд та елементів інженерних комунікацій в спірному будинку, до 2009 року. Відповідно до приписів ч.1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки, позивачем в суді не доведено, що внаслідок спільних з відповідачем трудових чи грошових затрат або своїх затрат вартість спірного будинку за час їх шлюбу істотно збільшилася, тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на 60/100 частини житлового будинку [ADDRESS], задоволенню не підлягають. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 2274 грн 71 коп та на користь відповідача [PERSON] 3024 грн витрат за проведення експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved