Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

державне підприємство Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального будівництва на селі звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором(угодою). В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між підприємством та [PERSON] 16.07.2008 р. було укладено Кредитну угоду № 857 про надання кредиту на будівництво господарських споруд та реконструкцію житлового будинку. Відповідно до п. 1.1. Угоди позивач надав, а відповідач прийняв довгостроковий прямий, зворотній адресний кредит на будівництво господарських споруд та реконструкцію житлового будинку за адресою: [ADDRESS], Хмельницької області в сумі 50000 грн. терміном на сім років під 3 відсотки річних в гривнях за користування кредитом, крім цього відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит на протязі семи років грошовими коштами згідно із розрахунком погашення кредиту до повного виконання зобов'язання за кредитною угодою на рахунок Фонду в банку - агенті, з яким Фонд уклав угоду про обслуговування кредиту. Згідно п.2.1. Угоди, позивач свої обов'язки виконав своєчасно, відповідачу надано 50000,00 грн., а останнім отримано кошти в повному обсязі. Відповідач зобов'язався щоквартально до 15 числа місяця що настає за звітнім кварталом, самостійно вносити за користування кредитом плату у розмірі 3% ( п. 2.9. кредитної угоди), погашати кредит щорічно до 30 листопада поточного року рівними частинами, грошовими коштами згідно строкового зобов'язання (п. 2.12. кредитної угоди). Виконання кредитної угоди забезпечується, згідно договору поруки ВКР № 019147 від 16.07.2008 р. [PERSON] та [PERSON] Кошти були отримані відповідно до кредитної угоди в інтересах сім'ї, за згодою чоловіка [PERSON], а отже він за твердженням позивача є солідарним відповідачем по даній справі. Відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором не виконали, заборгованість станом на 20.01.2015 р. становить 73815,24 грн. Позивачем неодноразово направлялись відповідачам претензії які залишились без задоволення. Позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість по кредитним коштам - 50000,00 грн., заборгованість з сплати 3 % за користування кредитом в розмірі 6481,94 грн., пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу в розмірі 14465,82 грн., а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2356,89 грн., а всього 73815.24 грн.; стягнути судовий збір з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися судовими повістками, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути без їх участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.07.2008 р. між державним підприємством Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитну угоду № 857 будівництва господарської споруди та реконструкція житлового будинку згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачці довгостроковий прямий, зворотний адресний кредит на будівництво господарської споруди та реконструкція житлового будинку площею 51,8 кв.м за адресою: с.Гуменці по вул. Кармелюка, 22, Кам'янець - Подільського району, Хмельницької області, в сумі 50000 грн. терміном на сім років(до 30.11.2015 р.), а відповідачка як позичальник зобов'язалася повернути кредит грошовими коштами згідно розрахунку погашення кредиту(Додаток № 1) до повного виконання зобов'язання за кредитною угодою на рахунок фонду в банку-агенті з яким фонд уклав угоду про обслуговування кредиту(п.1.1 угоди). За користування кредитом встановлена плата 3% річних в гривнях(а.1.2 угоди). П.2.12 угоди встановлено, що погашення кредиту повинно проводитись позичальником щорічно до 30 листопада поточного року рівними частинами, грошовими коштами згідно строкового зобов'язання(Додаток № 1). Погашення позики в останній рік повинного бути проведено до закінчення терміну кінцевого погашення кредиту. П.4.3 договору встановлено, що за прострочення платежу нараховується пеня з розрахунку подвійної річної облікової ставки НБУ, що діє на день виникнення боргу, а також 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочення, яка нараховується від суми несвоєчасно здійсненого платежу. П.6.1 угоди передбачено, що кредитна угода вступає в силу з моменту її підписання і діє до дати підписання сторонами акту про погашення зобов'язань по кредиту, якщо її не буде розірвано достроково в порядку передбаченому угодою. Ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав перерахувавши кошти платіжними дорученнями № 451 від 19.12.2008 р. в сумі 25000 грн., № 560 від 23.06.3009 р. в сумі 11400 грн., № 601 від 14.08.2009 р. в сумі 13600 грн. на поточний рахунок [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідачка [PERSON] не виконує свої зобов'язання по угоді щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Її заборгованість станом на 20.01.2015 р. становить: борг за кредитними коштами - 50 000,00 грн., заборгованість з сплати 3 % за користування кредитом в розмірі 6481,94 грн.. Крім цього позивач згідно п. 4.3 кредитної угоди нараховано відповідачці пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу в розмірі 14465,82 грн., а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2356,89 грн. Загальний розмір заборгованості відповідачки становить 73815,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості який приєднаний позивачем до матеріалів справи(а.с.7-8). Зобов'язання відповідачки по кредитному договору забезпечені договором поруки від 16.07.2008 р. укладеним між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] як поручителями(а.с.15). Згідно вказаного договору поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідачами за виконання [PERSON] всіх її зобов'язань, що виникли з кредитної угоди від 16.07.2008 р. П.3 зазначеної угоди передбачено, що поручителі солідарно відповідають перед кредитом в тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі за сплату позички, відсотків за користування, сплату пені за несвоєчасне повернення кредиту. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, підлягає стягненню в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача 73815,24 грн. заборгованості за кредитним договором, в т.ч.: борг за кредитом - 50 000,00 грн., заборгованість з сплати 3 % за користування кредитом в розмірі 6481,94 грн., пеня - 14465,82 грн., а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2356,89 грн. Що ж стосується позовних вимог про солідарне стягнення кредитного боргу з відповідача [PERSON], то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. В силу положення ст. 511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи, а лише у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Із змісту кредитної угоди вбачається, що даний правочин укладено між кредитно-господарською організацією Державне підприємство - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, як позикодавцем з однієї сторони та [PERSON]В, як позичальником з іншої сторони. При цьому, окремих правочинів щодо забезпечення виконання зобов'язання між Державним підприємством та відповідачем [PERSON] не укладалось, а позивач обмежився лише його заявою, із змісту якої не вбачається, що [PERSON] надав згоду на участь своїм майном та грошовими доходами у виконанні зобов'язань саме за кредитною угодою від 16 липня 2008 року № 857 і на суму коштів, яка обумовлена цією саме угодою. Водночас, наслідком недодержання сторонами передбаченої ст. 546 ЦК України письмової форми забезпечення виконання зобов'язання, в силу положень ч. 2 ст. 547 ЦК України, є нікчемність такого правочину. Таким чином, у [PERSON] не виникло обов'язку відповідати за виконанням зобов'язань позичальника за кредитною угодою, а доказів на застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, за якою договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, позивачем в судовому засіданні не наведено. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved