Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 02.09.2020 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 05.02.2019 р. № б/н у загальному розмірі 25 007,99 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Гребенюк О.С. (довіреність від 11.08.2020 р. № 367-К-Н-О, а.с. 66) у позовній заяві зазначив, що за укладеним договором від 05.02.2019 р. № б/н [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який надалі був збільшений до 20 000,00 грн. (а.с. 2), підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 13.08.2020 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 25 007,99 грн., що складається з такого (а.с. 1-4): - 19 725,01 грн. - заборгованості за простроченим «тілом» кредиту; - 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками. - 5 282,98 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. - 0,00 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); - 0,00 грн. - нарахованої пені; - 0,00 грн. - нарахованої комісії. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 22.09.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнано обов`язковою явку представника Позивача для дачі особистих пояснень по суті справи та для участі в огляді веб-сайті Позивача (згідно з поданим клопотанням, а.с. 67), встановлено строк Відповідачеві для подання відзиву, призначено судове засідання на 03.11.2020 р. (а.с. 78-80), відкладене на 28.12.2020 р., 27.01.2021 р. та на 17.02.2021 р. через неявку учасників справи і відсутність підтвердження повідомлення їх про судове засідання, оскільки поштова кореспонденція судом не відправлялася у зв`язку з відсутністю фінансування (а.с. 100, 107). У судове засідання 17.02.2021 р. представник(и) Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено довідками (інформацією) про доставку електронних листів (а.с. 108-110) згідно з долученим до позовної заяви клопотанням про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 70), а також даними за результатами відстеження вручення рекомендованої кореспонденції за трек-номером на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта» (а.с. 111, 112). До позовної заяви додано клопотання представника Позивача про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 69). У зв`язку з невиконанням Позивачем вимог згаданої ухвали суду від 22.09.2020 р. щодо обов`язкової явки представника Позивача для дачі особистих пояснень по суті справи та для участі в огляді веб-сайті Позивача такий огляд веб-сайту Позивача судом не проводиться. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на її зареєстровану адресу місця проживання (а.с. 74), які поверталися з відмітками «інші причини» (а.с. 84-85) та «за значеною адресою не проживає» (а.с. 90). Також Відповідач повідомлялася про судові засідання також шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 76-77, 82-83, 91-92, 94-95, 114-115); про причини неявки суд не повідомлявся, відзиву із запереченнями проти позву до суду не подавалося. За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених вище положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). За чинним законодавством України саме за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207). З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві та в окремому клопотанні (а.с. 4, 69), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 05.02.2019 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, Банк) та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримала платіжну карту із встановленим кредитним лімітом, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї анкети-заяви Відповідача (а.с. 6). При цьому особу Позивача - [PERSON] , [INFO] , встановлено згідно з її паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області 08.10.2008 р. (а.с. 7-8). Крім того, під час оформлення договірних відносин з Банком (Позивачем) 05.02.2019 р. Відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема, процентною ставкою, порядком повернення кредитних коштів, наслідками прострочення виконання та/або невиконання умов договору тощо, що підтверджено її підписом у відповідній довідці із зазначеною інформацією, копія якої додана до позовної заяви (а.с. 11-12). Згідно з доданою до позову довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Відповідача, розмір встановленого йому кредитного ліміту неодноразово змінювався: в останнє - 08.04.2020 р. до 0,00 грн., раніше 05.08.2019 р. - до 20 000,00 грн., що згідно з названою довідкою про зміну умов кредитування є максимальним за весь час користування ним кредитними коштами (а.с. 9), а також відповідає зазначеному як максимальний розмір кредитного ліміта безпосередньо у позовній заяві (а.с. 2). Також Позивачем до позовної заяв додано довідку з інформацією про номери видних Відповідачеві карток, дату їх відкриття та термін дії, остання - 05.08.2019 р. зі строком дії до травня 2023 року (а.с. 10). Як вбачається з долученого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за станом на 13.08.2020 р. (а.с. 15-16), а також виписки по рахунку Відповідача (а.с. 13-14), Відповідач користувалася кредитними коштами Позивача з відповідного карткового рахунку, здійснюючи оплату товарів, послуг, знімала з картки готівкові кошти тощо, періодично поповнюючи цей рахунок, в останнє 07.12.2019 р. на суму 2 000,00 грн. (а.с. 13). При цьому суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах від 16.09.2020 р. у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 р. у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 р. у справі№ 278/2177/15-ц). Як наводилося вище, через неявку представника Позивача у судове засідання огляд веб-сайту Позивача згідно з поданим клопотанням (а.с. 67) не проводився. Отже, судом встановлено, що Позивач на виконання умов укладеного з Відповідачем договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві можливість користуватися коштами на картковому рахунку, проте останньою не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів і сплати складових кредитного договору. Тому за станом на 13.08.2020 р. Відповідач має перед Позивачем заборгованість за «тілом» кредиту в розмірі 19 725,01 грн., що відповідає наданому їй максимальному розміру кредитного ліміту (20 000,00 грн.), а загальна заборгованість становить 25 007,99 грн., що складається з наведеної суми заборгованості за простроченим «тілом» кредиту, а також прострочених відсотків у розмірі 5 282,98 грн., правильність нарахування яких не викликає у суду сумніву з огляду на умови кредитування (43,2 %річних), наведені в згаданій інформаційній довідці Позивача, в якій міститься підпис Відповідача (а.с. 11-12). Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови кредитного договору від 05.02.2019 р. № б/н, укладеного нею з Позивачем, та не виконала у повному обсязі взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з цим суд вважає, що з Відповідача з огляду на заявлені позовні вимоги та надані докази слід стягнути на користь Позивача заборгованість за простроченим «тілом» кредиту та простроченими відсотками за користування кредитом у заявленому до стягнення розмірі, що доведений Позивачем належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на Відповідача (частина перша, пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України). Відповідно до статей 3, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 625, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved