Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 75\~000,00 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 2\~256,00 грн. та 5\~570,58 грн. індексу інфляції. Позов мотивований тим, що 09 листопада 2011 року на виконання укладеного договору позики позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 50\~000,00 гривень, про що [PERSON] власноручно була складена розписка про отримання коштів. За умовами вказаної розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 31 грудня 2011 року. Після закінчення зазначеного строку відповідач борг не повернув. У звязку з цим 28.11.2014 року [PERSON] власноручно була складена розписка, згідно з якою він зобовязувався у строк до 01.06.2015 року повернути [PERSON] 75\~000,00 грн. В порушення умов вказаних вище розписок відповідач зобовязання перед позивачем не виконав, на усні прохання позивача кошти не повернув. У звязку з чим станом на 01.06.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 82\~826,58 грн., яка складається з наступного : -75\~000,00 грн. основна сума боргу; -2\~256,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу; -5\~570,58 грн. індекс інфляції. Ці обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, тому враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення у пресі, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. При судовому розгляді по справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 листопада 2011 року на виконання укладеного договору позики позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 50\~000,00 гривень, про що [PERSON] власноручно була складена розписка про отримання коштів.За умовами вказаної розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позику в строк до 31 грудня 2011 року. Однак після закінчення зазначеного строку відповідач борг не повернув. У звязку з цим 28.11.2014 року [PERSON] власноручно була складена розписка, згідно з якою він зобовязувався у строк до 01.06.2015 року повернути [PERSON] 75\~000,00 грн. В порушення умов вказаних вище розписок відповідач зобовязання не виконав на усні прохання позивача кошти не повернув. У звязку з чим, станом на 01.06.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 82\~826,58 грн., яка складається з наступного : -75\~000,00 грн. основна сума боргу; -2\~256,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу; -5\~570,58 грн. індекс інфляції. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобовязання з повернення грошових коштів за договором позики. Питаня судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved