Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В січні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 26-31) до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд: стягнути з відповідача на його користь за прострочку виконання зобов`язань по виплаті процентів за вкладами за період з 11 серпня 2015р. по день подання позову 15 січня 2018р. 30692,41 грн. Судом до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача було притягнуто Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Кашуту Д.Є.; ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» були укладені 30 жовтня 2013р. договір банківського вкладу № 240212 (вклад «постійний вкладник») (далі по тексту - договір 1), 10 січня 2014р. додатковий договір № 1 до цього договору, а також 13 січня 2014р. договір банківського вкладу № 273166 (вклад «лояльний») від 13 січня 2014р. (далі по тексту - договір 2), за якими позивач вніс на депозитні рахунки суми вкладів у розмірі 3700,0 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 10,5 % річних та 4000,0 євро зі сплатою відсотків у розмірі 10,0 % річних. За договором 1 дата повернення вкладу - 04 листопада 2014р., за договором 2 - 18 квітня 2015р. На думку позивача, при виплаті відповідачем позивачу гарантованої суми, відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідачем не було враховано, що час затримки за договором 1 склав з 04 листопада 2014р. по 10 серпня 2015р., і за договором 2 з 18 січня по 10 серпня 2015р., а тому за ці періоди відповідач зобов`язаний сплатити відсотки у розмірі визначеному зазначеними договорами, а також в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України 3,0 % річних по день подання позову до суду, тобто до 15 січня 2018р., загальна сума, що підлягає сплаті становить 30692,41 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється сплатити зазначену суму позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 30 серпня 2018р. відповідачем було подано до суду відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідач не є стороною за договорами 1, 2, а в своїй діяльності керується положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема ст. ст. 26, 36. На виконання вимог Закону, відповідачу було сплачено 182102,82 грн. Також відповідачем було подано клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Кашуту Д.Є. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи, у його відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. В судовому засіданні 06 березня 2019р. представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов, просила суд залишити позов без задоволення. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив. Треті особи, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки суду не повідомили, пояснення на позов не подавались. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 жовтня 2013р., 13 січня 2014р. між позивачем та третьою особою ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» були укладені: - договір 1, відповідно до якого позивачем було внесено на депозитний рахунок вклад у розмірі 3700,0 дол. США, зі сплатою відсотків у розмірі 10,5 % річних і повернення суми вкладу - 04 листопада 2014р.; - договір 2, за яким позивач вніс на депозитний рахунок вклад у розмірі 4000,0 євро зі сплатою відсотків у розмірі 11,0 % річних і повернення суми вкладу - 18 квітня 2015р. В подальшому, на підставі постанови Правління НБУ від 23 червня 2015р. № 408 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 23 червня 2015р. № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення банку з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. 10, 11 серпня 2018р. позивачу було виплачено грошові кошти у сумі 182102,82 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що було порушено терміни відшкодування йому коштів за вкладами, а тому відповідач повинен сплатити йому відсотки за вкладами, та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16) ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах у справі за № 6-1123 цс16 від 13 червня 2016р., № 6-2001цс15 від 20 січня 2015р. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном. Фонд є економічно самостійною установою. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки Фонд гарантування є особою публічного права (ст. 3 Закону), то в силу приписів ст. 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). Як вбачається з матеріалів справи, позивачу були відшкодовані кошти за вкладами у відповідності до вимог чинного законодавства. Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем. Враховуючи, що позивач не звертався до банку із заявою про дострокове повернення вкладів, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не вступав з позивачем в жодні договірні відносини та під час тимчасової адміністрації не передбачено можливість нарахування відсотків, як і не передбачена грошова відповідальність, в порядку ст. 625 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, враховуючи правові висновки наведені в постановах Верховного Суду України від 20 січня 2015р. у справі № 6-2001цс15, від 13 червня 2016р. у справі № 6-1123цс16, від 12 квітня 2017р. у справі № 6-350цс17, а також у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018р. у справі № 761/20791/15-ц, від 15 травня 2018р. у справі № 761/31569/16-ц, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed