Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що в квітні 1996 року придбала вищевказану квартиру. На даний час вона не може розпорядитися майном на власний розсуд, оскільки державними та іншими органами біржові угоди вже не визнаються дійсними угодами за фактом втрати чинності ЗУ «Про товарну біржу». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 027.06.2019 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов в задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись судом повторно на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомили, відзив суду не надали. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 25 січня 1996 року [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 26.12.1995 р., зареєстрованого БТІ 16 січня 1996 р. за р. №16150. Договір №3519 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №3519 від 25.01.1996 р.,зареєстрованого МБТІ 03.04.1996 р. за р. №16150 У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved