Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Директор КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Паталах Ф.В. звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Психічним розладом страждає з 2012 року, коли вперше лікувалася стаціонарно у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. У клінічній картині маніоформна симптоматика. Виписана 01.02.2012. В подальшому лікування не приймала, дільничного лікаря-психіатра не відвідувала. В 2017 році була знята з обліку. Згідно заяви матері [PERSON] : погіршення психічного стану з 15.06.2020, коли стала збудженою, поводила себе неадекватно, під час поїздки з матір`ю на прийом до дільничного психіатра, почала вибивати лобове скло у машині, на світлофорі вибігла з машини, то поверталася, то знов тікала з дому, дома била посуд, спалила фотографії, зарядки до телефону, влягалася роздягнена на підлогу, кричала, «мамочка, спаси меня!.. дай я тебя поцелую», а коли мати нахилилася до неї, стала агресивною,. вкусила її за грудь. У зв`язку з чим мати викликала бригаду швидкої медичної допомоги. 16.06.2020 о 23.40 доставлена в приймальне відділенні КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, оглянута черговим лікарем-психіатром приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Госпіталізована у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 17.06.2020 о 09.00 оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що пацієнтка страждає тяжким психічним розладом у формі шизоаффективного розладу, змішаного типу, афективно-маячний синдром з агресивними діями на адресу рідних (матері). Враховуючи реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку до оточуючих. Згідно зі ст.14, ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні пояснень не надала. Законний представник [PERSON] наполягала на задоволенні клопотання. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.06.2020 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої пацієнтка страждає тяжким психічним розладом у формі шизоаффективного розладу, змішаного типу, афективно-маячний синдром з агресивними діями на адресу рідних (матері). Враховуючи реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку до оточуючих. Згідно зі ст.14, ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. За психічним станом представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved