Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав в борг 6000,00 доларів США. В забезпечення умов договору позики, 13.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави будинку в місті Києві по [ADDRESS]. Як зазначав позивач, на час звернення до суду із позовом позика повернута не була та укладені договори свою дію не припинили. 02.12.2016 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 13.09.2000 року та 29.03.2017 року було укладено договір відступлення прав за договором іпотеки (застави) від 13.09.2000 року. Позивач зазначав, що відповідно до статті 10 Закону України «Про іпотеку» відповідач, як іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки. Разом із тим, позивачем були вжиті заходи щодо збереження заставного майна, а саме укладено договір підряду щодо видалення дерев та кущів, за яким було видалено 38 дерев та 13 кущів. Вартість робіт склала 25000,00 грн. Посилаючись на викладене, а також вимоги ст. 12 Закону України «Про іпотеку» позивач просив суд стягнути з відповідача 25000,00 грн. Ухвалою суду від 20.07.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.10.2017 року. 20.10.2017 року відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи. 19.01.2018 року від відповідача надійшло клопотання про виклик свідків, яке судом було задоволено. Також 19.01.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що відповідачем станом на 28.07.2017 року було повернуто позику в повному обсязі. Окрім того зазначав, що станом на день укладення договору позики, а ні договором, а ні законом не було передбачено обов'язку заставодавця вжиття заходів щодо збереження заставного майна. Окрім того, докази фактичного понесення витрат позивачем відсутні. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження та в судовому засіданні 19.01.2018 року, з урахуванням думок сторін, судом було проведено підготовче судове засідання з метою виконання завдань, передбачених ст. 197 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.01.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 05.06.2018 року об 10:00 год. 05.02.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначав про те, що виконавче провадження про стягнення боргу з відповідача на даний час не закінчене, а отже борг не повернутий. Окрім того вважав укладений між сторонами договір застави договором іпотеки, на який розповсюджуються положення Закону України «Про іпотеку». Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд про його задоволення. Представник відповідача позов не визнала та заперечувала проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позову заяву. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON], який є сусідом відповідача пояснив суду, що не бачив на ділянці біля будинку по [ADDRESS] сухостійних або аварійних дерев та було знищено багато фруктових дерев із саду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав в борг 6000,00 доларів США (а.с. 6). 13.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави житлового будинку в місті Києві по [ADDRESS] (а.с. 7). 02.12.2016 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 13.09.2000 року, за умовами якого [PERSON] отримав права та обов'язки позикодавця за договором позики, а також право вимоги до [PERSON] (а.с. 10) 29.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення прав за договором іпотеки від 13.09.2000 року (а.с. 11). 05.04.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Фасад-сервіс-буд» було укладено договір підряду № 13.03 за умовами якого, позивач доручив підряднику виконати роботи по видаленню сухостійних, аварійних дерев, кущів, з подальшою порізкою, дробленням гілок, та вивозом залишків деревини в обсязі 38 дерев та 13 кущів, загальною вартістю 25000,00 грн. (а.с. 13). Згідно з актом виконаних робіт від 13.04.2017 року виконавцем ТОВ «Фасад-сервіс-буд» були проведені роботи по видаленню сухостійних, аварійних дерев, кущів, з подальшою порізкою, дробленням гілок, та вивозом залишків деревини в обсязі 38 дерев та 13 кущів (а.с. 14). Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно із ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про іпотеку» якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов'язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. Проведення іпотекодержателем зазначеної перевірки не повинно призупиняти користування предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення або іншим чином порушувати права іпотекодавця чи іншої особи, в тимчасовому користуванні якої знаходиться предмет іпотеки. Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов'язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв'язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки. Разом із тим, в ході судового розгляду позивачем не було доведено, що відповідачем було порушено обов'язки щодо збереження предмета іпотеки, яким в даному випадку, відповідно до умов договору, є житловий будинок. Окрім того, закон передбачає право іпотекодержателя на відшкодування витрат, понесених у зв'язку з вжиттям заходів щодо збереження предмета іпотеки. Проте, позивачем не надано доказів фактичного понесення вказаних ним витрат в сумі 25000,00 грн., а також доказів того, що в даному випадку було необхідно вжити заходи щодо збереження предмету іпотеки саме шляхом видалення сухостійних, аварійних дерев, кущів, з подальшою порізкою, дробленням гілок, та вивозом залишків деревини. Закон також вимагає від іпотекодержателя повідомляти іпотекодавця про необхідність перевірки стану збереження предмету іпотеки. Проте, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення перевірки стану предмету застави позивачем, а також повідомлення відповідача про необхідність здійснення таких дій. При цьому, позивачем було на власний розсуд здійснено видалення дерев на земельній ділянці без належного підтвердження щодо необхідності вчинення таких дій саме задля збереження заставного майна. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed