Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [PERSON], вул. Північно-Кільцева, 17-54, знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 20.12.2017. Психічно хвора з 1984 року. Багаторазово лікувалась у психіатричних стаціонарах із галюцинаторною, афективно-маячною симптоматикою. Захворювання має безперервний перебіг. Сформований грубий процесуальний дефект. Є інвалідом 2 групи. Згідно Рішення Комунарського районного суду [PERSON] від 17.05.2005, визнана недієздатною. Згідно Розпорядження голови Комунарської районної адміністрації від 22.06.2005 №1114р, опікуном хворої призначена її матір, [PERSON]. Згідно Рішень Комунарського районного суду [PERSON] від 05.08.2016, 26.10.2016, 18.04.2017, 13.07.2017, застосовувалась примусова госпіталізація. Останнє стаціонарне лікування з 12.07.2017 по 29.08.2017 з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, афективно-маячний синдром. Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану: не спить, збуджена, кричить у відкриті вікна, лається, кличе на допомогу, вночі бігає по під'їзду, заявляє, що її хочуть вбити, порушує громадський порядок, намагалася душити кішку, називала себерізними іменами. Сусіди викликали наряд поліції, після чого була передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги (лікар Деркач). Доставлена у стані психомоторного збудження. Госпіталізована згідно рапорту лейтенанта поліції [PERSON], за заявою сестри та матері-опікуна, як страждаюча на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. Згоду на госпіталізацію не дала. 20.12.2017 оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.12.2017, [PERSON] [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. За психічним станом представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved