Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

В травні 2018 року заявниця [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], яка померла [INFO], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є право на земельну частку пай, розміром 3,17 в умовних кадастрових гектарах у землі, що знаходиться на території Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області. Фактично в управління спадковим майном померлої [PERSON] вступила [PERSON], проте вона померла [INFO], не оформивши своїх спадкових прав. Заявниця є дочкою померлої [PERSON] та прийняла спадщину після її смерті, проте в оформленні її спадкових прав на вказану земельну частку (пай) їй було відмовлено через недоведеність факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], тому заявниця просила задовольнити її заяву. В судове засідання заявниця та її представник не з»явивлися, проте подали до суду письмове клопотання в якому просять розгляд справи проводити у їхній відсутності підтримуючи заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Вовковинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Радовецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. До складу її спадщини увійшло право на земельну частку пай, розміром 3,17 в умовних кадастрових гектарах у землі, що знаходиться на території Радовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та перебувала у колективній власності спілки селян ім. Коцюбинського, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) [NUMBER]. Як з'ясовано судом, [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON],що підтверджується заповітом від 02.03.1974 року. Однак [PERSON] не оформила свої спадкові права померла [INFO],що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Радовецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Заявниця [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] та прийняла спадщину після її смерті, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 22.07.2011 року, виданим державним нотаріусом Другої Хмельницької нотаріальної контори, відповідно до яких вона успадкувала належне померлій [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Радовецьке» с. Радівці Деражнянського району Хмельницької області та земельну ділянку площею 1,19 га яка розташована на території Радовецької сільської ради Деражнянського району. В березні 2018 року заявниця звернуся до державного нотаріуса із заявою про оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], яка померла [INFO] - матері [PERSON], яка померла [INFO], проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса № 523/02-14 від 30.03.2018 року їй у цьому було відмовлено через недоведеність факту прийняття спадщини її матір»ю [PERSON] після смерті [PERSON]. Наведена обставина стала підставою для звернення заявниці із вказаною заявою до суду. Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених вимог, суд керується пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, згідно з якими положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], цивільні відносини щодо спадкування належного [PERSON] майна регулюються ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] фактично в управління її спадковим майном вступила [PERSON], проте остання померла, не оформивши своїх спадкових прав. Той факт, що померла [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном підтверджується довідкою виданою Вовоковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області №111 від 26.03.2018 року. Із архівної довідки виданої 30.03.2018 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Суд приймає до уваги, що метою встановлення даного юридичного факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, а також те, що заявниця позбавлена можливості встановити такі юридичні факти в позасудовому порядку. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявниці, є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved