Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2006 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття. 18 березня 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. У звязку з цим, матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частини його заробітку, оскільки на його утриманні знаходяться ще двоє дітей та дружина. Малолітні діти часто хворіють, що спричиняє додаткові витрати на обстеження у лікарів та лікування. Обґрунтовуючи позовні вимоги зміною сімейного та матеріального стану, [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2006 року, на утримання дитини [PERSON], [INFO], з ? частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до ? частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, яким позов не визнала та вказала, що вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Свої заперечення проти позову обґрунтувала наступним. З моменту припинення шлюбу з позивачем неповнолітній син [PERSON] знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги та ухиляється від сплати присуджених аліментів. Матеріальний стан дитини не є належним та не дає підстав для зменшення розміру аліментів. Окрім неповнолітнього сина [PERSON], на утриманні відповідача знаходяться також малолітня дочка [PERSON], [INFO], та матір, яка є пенсіонером [PERSON], яка також потребує матеріальної допомоги від [PERSON] Відповідач також не погоджується з доводами [PERSON] про погіршення його матеріального стану у зв'язку із народженням у другому шлюбі двох дітей. У відзиві відповідач вказала, що у позивача є постійний дохід, також позивач має додатковий дохід, оскільки по місцю проживання надає послуги з ремонту транспортних засобів, проте без офіційної реєстрації в якості суб'єкта підприємницької діяльності. З цих підстав відповідач заперечує наявність обставин щодо погіршення матеріального стану позивача. Відтак, вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.30) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.31). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.32). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2006 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). В подальшому, [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище на «Яцюта» (а.с.36). Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів [PERSON] вказав на те, що через зміну свого сімейного та матеріального стану він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз зазначеного положення закону вказує на те, що зобов'язання по утриманню дитини мають тривалий характер, проте згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів має значення, серед іншого, зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.77 та ст.80 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 18 березня 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.7). Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] (а.с.8), та син [PERSON], [INFO] (а.с.9). В розумінні положень ст.192 СК України, викладені вище обставини свідчать про зміну сімейного стану позивача та є підставою для зміни розміру аліментів. Судом також встановлено, що зазначені обставини не існували тоді, коли відбувався розгляд справи та ухвалювалось рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 17 травня 2006 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь відповідача на утримання [PERSON], [INFO]. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що зміна сімейного стану позивача також впливає на зміну матеріального стану платника аліментів, з огляду на наступне. Відтак, позивач має утримувати, окрім неповнолітнього сина [PERSON], ще і малолітніх дітей від шлюбу з [PERSON], що тягне за собою додаткові витрати. Суд критично відноситься до доводів відповідача, якими остання обґрунтовує свої заперечення проти позову, з огляду на наступне. Відповідач зазначає про те, що матеріальний стан неповнолітнього [PERSON] є таким, що виключає можливість забезпечення належного рівня його утримання за умови зменшення розміру аліментів. Дані обставини відповідач обґрунтовує тим, що з моменту припинення шлюбу з позивачем вона самостійно утримує та виховує їх спільного сина, позивач допомоги, в тому числі матеріальної, не надає. Проте, як підтверджується матеріалами справи, зазначені обставини враховувалися Бориспільським міськрайонним судом Київської області в рішенні від 17 травня 2006 року про стягнення аліментів з [PERSON] Наявність заборгованості з аліментів тягне за собою відповідальність за прострочення сплати аліментів, проте не може бути підставою для відмови в перегляді раніше присудженого розміру аліментів. В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову, одержувач аліментів зазначає про наявність на її утриманні малолітньої дочки від другого шлюбу [PERSON], [INFO] (а.с.37), та її непрацездатної матері [PERSON] (а.с.39). Проте, з огляду на положення ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів врахуванню підлягають, серед іншого, обставини наявності інших дітей, непрацездатних батьків у платника аліментів, а не одержувача. З огляду на це, судом дані доводи відповідача до уваги не приймаються. Крім того, судом встановлено, що малолітня дочка відповідача [PERSON] народилася від шлюбу з [PERSON], який також несе тягар утримання своєї малолітньої дочки. За таких обставин, доводи відповідача про одноосібне утримання своїх двох дітей є необґрунтованими. Також відповідачем не надано доказів того, що її непрацездатна матір потребує утримання від відповідача та дійсно перебуває на її утриманні. За таких умов, суд знаходить підстави для перегляду розміру аліментів. Щодо заявленого позивачем в позовній заяві розміру аліментів суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до змісту ст.182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Положеннями ст.192 СК України визначені підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що у платника аліментів змінилися як сімейний, так і майновий стан. При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження інших обставин, які були достатньою підставою для зменшення аліментів до того розміру, про який просить позивач у позові. Так, позивачем не надано доказів на підтвердження додаткових витрат на лікування дитини через хворобу. Відповідачем на підтвердження обставин відсутності погіршення матеріального стану позивача надається інформаційна довідка МВС про наявність у власності позивача транспортного засобу марки «Одисей», 2012 року випуску, дата реєстрації 03 травня 2012 року (а.с.42). При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо вартості даного транспортного засобу та часу його придбання. Відтак, інформація щодо рухомого майна позивача, за відсутності даних про вартість транспортного засобу та часу його придбання, не є достатнім доказом на підтвердження поліпшення матеріального стану позивача. Відповідач не надала суду доказів вжиття заходів щодо отримання вказаної інформації або причин неможливості самостійного отримання цього доказу. З цих же причин суд не приймає до уваги доводи відповідача про отримання позивачем додаткового доходу від надання послуг по ремонту транспортних засобів. Враховуючи заробітну плату [PERSON], а також суму податків та зборів, які підлягають вирахуванню з його заробітної плати, та стягнення аліментів на утримання сина у розмірі ? частки від його заробітку щомісячно, грошові кошти, за останні квітень та травень 2018 року, що залишаються на забезпечення власної життєдіяльності позивача та його сімї становлять суму орієнтовно 3361 гривень 72 копійки та 3377 гривень 97 копійок (а.с.10,11). Тоді як виплата аліментів за квітень та травень 2018 року склала відповідно 3370 гривень 10 копійок та 3386 гривень 39 копійок. З огляду на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку з липня у розмірі 1841 гривень. Тому грошові кошти, які залишаються у розпорядженні відповідача для забезпечення власних умов проживання та життєдіяльності його сімї, становлять суму, яка є рівнозначною розміру аліментів, які він сплачує на утримання неповнолітнього сина. Таким чином, умови утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], а також [PERSON], 28 травня 2015 року, та [PERSON], [INFO], є нерівними. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню. Так, розмір аліментів має бути зменшено до ? частини всіх видів доходів (заробітку) [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною повноліття дитиною. На переконання суду, такий розмір аліментів є достатнім, не суперечить нормам матеріального права, а також буде забезпечувати справедливий баланс між захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладено на позивача, та захистом прав останнього. Разом із тим, згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із чим, при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, згідно з вимогами ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. Предявлений ним позов задоволено частково. Тому, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial