Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив 15.10.2019 року, до Ізмаїльської міської ради, [PERSON] , ТОВ «Гвоздика», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, здійснення поділу та виділу в натурі в окремий об`єкт нерухомості 2/25 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , які належать йому та складаються з частини нежитлової будівлі літ. «Б» в складі наступних приміщень: №1 зал площею 18,0 кв.м., 2 кабінет площею 6,3 кв.м., 3 кухня площею 2,8 кв.м., 4 санвузол площею 1,0 кв.м., 5 санвузол площею 1,0 кв.м., 6 кімната відпочинку площею 7,3 кв.м., 7 - коридор площею 10,6 кв.м., 8 джакузі площею 8,6 кв.м., 9 сауна площею 5,0 кв.м., 10 манікюрний зал площею 17,0 кв.м., 11 приймальня площею 14,9 кв.м., 12 кімната відпочинку площею 5,4 кв.м., 13 приміщення площею 11,3 кв.м., 14 котельня площею 2,1 кв.м., загальною площею 111,3 кв.м. Також позивач просить суд визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка складається з частини нежитлової будівлі літ. «Б» в складі наступних приміщень: №1 зал площею 18,0 кв.м., 2 кабінет площею 6,3 кв.м., 3 кухня площею 2,8 кв.м., 4 санвузол площею 1,0 кв.м., 5 санвузол площею 1,0 кв.м., 6 кімната відпочинку площею 7,3 кв.м., 7 - коридор площею 10,6 кв.м., 8 джакузі площею 8,6 кв.м., 9 сауна площею 5,0 кв.м., 10 манікюрний зал площею 17,0 кв.м., 11 приймальня площею 14,9 кв.м., 12 кімната відпочинку площею 5,4 кв.м., 13 приміщення площею 11,3 кв.м., 14 котельня площею 2,1 кв.м., загальною площею 111,3 кв.м., розташовану на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0156 га, з виходом на [ADDRESS] , відповідно до висновку №69/67-2019 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 24.07.2019 року судовим експертом Цурканом В.І., графічне відображення, малюнок №1) при цьому конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст.79-1 Земельного кодексу України. Крім того, позивач просить суд припинити між ним та іншими співвласниками право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий об`єкт нерухомості нежитлова будівля, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка складається з частини нежитлової будівлі літ. «Б» в складі наступних приміщень: №1 зал площею 18,0 кв.м., 2 кабінет площею 6,3 кв.м., 3 кухня площею 2,8 кв.м., 4 санвузол площею 1,0 кв.м., 5 санвузол площею 1,0 кв.м., 6 кімната відпочинку площею 7,3 кв.м., 7 - коридор площею 10,6 кв.м., 8 джакузі площею 8,6 кв.м., 9 сауна площею 5,0 кв.м., 10 манікюрний зал площею 17,0 кв.м., 11 приймальня площею 14,9 кв.м., 12 кімната відпочинку площею 5,4 кв.м., 13 приміщення площею 11,3 кв.м., 14 котельня площею 2,1 кв.м., загальною площею 111,3 кв.м., присвоївши окремий реєстровий номер. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 2/25 частин вказаного об`єкту нерухомого майна, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна №5330 від 31.03.2000 року, посвідченого Одеською товарною біржею. Позивач користується та володіє 2/25 частинами нежитлової будівлі, які є окремим приміщенням, що має індивідуальний вхід (вихід) на вуличну територію земельної ділянки. Вищевказана частина нежитлової будівлі має окремий облік енергозабезпечення та водопостачання і газопостачання. Однак, в реєстрі прав власності на нерухоме майно, належна позивачу частина нежитлової будівлі зареєстрована як частка, що перешкоджає у вільному здійсненні права власності в зв`язку з тим, що при розпорядженні власністю позивачу необхідно враховувати думки інших співвласників. Належна позивачу частина нежитлової будівлі знаходиться у спільній частковій власності, реально не розділена і не виділена. Земельна ділянка, на якій розташована частка нежитлової будівлі, не приватизована, однак між співвласниками склався порядок користування земельною ділянкою. Між співвласниками нежитлової будівлі не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі нежитлової будівлі, тому позивач звернувся до суду за захистом свого майного права. На замовлення позивача судовим експертом Цуркан В.І. було проведено будівельно-технічну експертизу та надано суду висновок №69/67-2019 року від 24.07.2019 року (а.с.11-12). В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, надав суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. Представник Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що просить розглядати справу у її відсутність, розгляд справи залишає на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.27) в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином, надали суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, просять розглядати справу у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] , представник ТОВ «Гвоздика», [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст.364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 2 ст.367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору №5330 купівлі-продажу нерухомого майна від 31.03.2000 року, посвідченого Одеською товарною біржею (а.с.9-10), укладено між Виробничою фірмою «Гамма» в особі [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] є власником 2/25 частин об`єкту нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] . Всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, а саме, відповідно до п.5 договору житловий будинок проданий за 5472,00 грн., які отримані продавцем до підписання даного договору, та належить новому власнику [PERSON] . На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Договір купівлі продажу нерухомого майна від 31.03.2000 року посвідчений Одеською товарною біржею, реєстровий №5330, право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить реєстраційний напис. Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в [ADDRESS] . Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188457119 від 12.11.2019 року, власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані Ізмаїльська міська рада (1/25 частин), [PERSON] (3/25 частин), ТОВ «Гвоздика» (7/50 частин), [PERSON] (13/50 частин), [PERSON] (2/25 частин), [PERSON] (4/25 частин), [PERSON] (5/25 частин). Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. \~ Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року. \~ Згідно ст.ст.128,224,227 ЦК УРСР\~(1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до роз`яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) \~житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною. На час\~укладення зазначеного\~договору діяла\~ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~згідно якої\~не вимагалось\~подальше нотаріальне\~посвідчення угоди,\~укладеної на біржі. Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею». Відповідно до\~п.49\~Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~18.06.1994\~року і\~чинної на\~момент укладення\~договору між\~сторонами (31.03.2000\~року),\~-\~договір купівлі\~- продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на домоволодіння, що відчужується. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація за [PERSON] права власності на 2/25 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] здійснена відповідно до діючого на той час законодавства. З огляду на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6,7,12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту\~ст.115\~ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до\~ст.119\~ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Згідно висновку експерта №69/67-2019 від 24.07.2019 року за результатами експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження, проведеного судовим експертом Цуркан В.І. (а.с.29-42) належні [PERSON] 2/25 частки розташованого по [ADDRESS] у складі нежитлової будівлі літ. «Б» - склад з приміщеннями, позначеними в плані: №№1 зал площею 18,0 кв.м., 2 кабінет площею 6,3 кв.м., 3 кухня площею 2,8 кв.м., 4 санвузол площею 1,0 кв.м., 5 санвузол площею 1,0 кв.м., 6 кімната відпочинку площею 7,3 кв.м., 7 - коридор площею 10,6 кв.м., 8 джакузі площею 8,6 кв.м., 9 сауна площею 5,0 кв.м., 10 манікюрний зал площею 17,0 кв.м., 11 приймальня площею 14,9 кв.м., 12 кімната відпочинку площею 5,4 кв.м., 13 приміщення площею 11,3 кв.м., 14 котельня площею 2,1 кв.м., загальною площею 111,3 кв.м., технічно можливо виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під окремим реєстраційними номером та наданням окремої поштової адреси, з реєстрацією земельної ділянки орієнтовною площею 0,0156 га, з виходом на [ADDRESS] , межі якої визначаються лінією зовнішнього периметру літ. «Б». Значення площі земельної ділянки може бути уточнене при формуванні земельної ділянки у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України. Враховуючи те, що поділ нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є технічно можливим, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] і провести поділ нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , відповідно до висновку №69/67-2019 від 27.04.2019 року по будівельно-технічній та земельно-технічній експертизі, проведеної судовим експертом Цуркан В.І. з виділом належної [PERSON] частки об`єкту нерухомого майна, припиненням права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Outcome: approved