Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В січні 2017 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], стягнути аліменти на утримання дитини та встановити опіку над малолітньою дитиною. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що її дочка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач є матір'ю-одиначкою, відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані зі слів матері відповідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідачка вихованням дитини не займається, веде антигромадський спосіб життя, вживає наркотичні засоби, ніде не працює, ніякого доходу не має, матеріально дитину не утримує, на обліку у Криворізькому міському центрі зайнятості не перебуває та не отримує допомогу по безробіттю. Відповідач часто залишала дитину одну без нагляду, не кормила її, не піклувалась про неї, у зв'язку з чим позивач неодноразово зверталася до поліції з відповідними заявами. Малолітня дитина проживає разом з позивачем, за весь час окремого проживання будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача з дочкою та участі у її вихованні вона не чинила. Позивач та її представник - адвокат Калашникова І.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач через канцелярію суду направила письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу до суду не прибув, направив письмову заяву в якій просив позов розглянути у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, відповідач [PERSON] є матір'ю - одиначкою малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження та актового запису про народження дитини від 12 серпня 2014 року № 573 зробленого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно частини 1 статті 135 СК України (а.с. 13-14). З педагогічної характеристики судом встановлено, що дівчинка охайна, фізично сформована, в контакт вступає одразу, на зауваження реагує адекватно, виховується у неповній сім'ї. Мати зовсім не піклується про доньку. Вихованням та навчанням дитини займається бабуся (а.с.15). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Так, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. З Висновку виконкому Покровської районної у місті ради від 06 березня 2017 року вбачається, що виконком Покровської районної у місті ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки вона не виконує батьківські обв'язки, не піклується про фізичний стан та духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, вживає наркотичні речовини, вихованням та утриманням своєї доньки не займається, разом з дитиною не проживає. Згідно інформації Покровського ВП КВП ГУНВ в Дніпропетровській області, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], за місцем мешкання характеризується негативно, вихованням своєї доньки не займається, не працює. Крім того, [PERSON] не перебуває на обліках у Криворізькому північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради, пенсію та соціальну допомогу не отримує. Згідно інформації Покровського відділення поліції у відношення [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 1 ст.184 КУпАП. Згідно з інформацією КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», амбулаторію з малолітньою [PERSON] відвідує бабуся, призначення лікаря виконує. Малолітня [PERSON] є вихованкою Комунального комбінованого дошкільного навчального закладу № 224. Згідно з характеристикою, наданою ККДНЗ № 224, [PERSON] виховується в неповній сім'ї, мати зовсім не піклується про доньку, вихованням та навчанням дитини займається бабуся. Сім'ю [PERSON] не має можливості поставити в криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах та взяти під соціальний супровід через відсутність зв'язку з матір'ю (згідно з інформацією КМЦСССДМ від 16.11.2016 № 1537/3), тому важають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх малолітньої дитини. Досліджений судом висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON], суд вважає обґрунтованим, юридично доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен окремо вказали суду, що вони є сусідами [PERSON], цю сім'ю знають багато років. Остання усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не приділяє дитині належної уваги, не дбає про неї, станом її здоров'я не цікавиться, повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків. За час проживання дитини з матір'ю, дівчинка була дуже худа, хворобливо, стан їх житлових умов був незадовільний. У квартирі було брудно, часто збиралися компанії для вживання алкогольних напоїв, дитина мала поганий зовнішній вигляд. На даний час дівчинка мешкає з бабусею, яка її утримує та доглядає. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Статтею 166 Сімейного кодексу України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Щодо вимог позивача про призначення його опікуном над малолітнім, суд зазначає наступне. У відповідності до Наказу від 26.05.1999 № 34/166/131/88 «Про затвердження Правил опіки та піклування» опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Згідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради про можливість [PERSON] виконувати обов'язки піклувальника (опікуна) від 27.04.2017 року, служба вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини встановлення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO] та призначення опікуном [PERSON] Судом також було досліджено акт, складений керуючою компанією «ДОМ.КОМ» про те, що [PERSON] дійсно мешкає з бабусею за адресою: [ADDRESS]. (а.с.16). За місцем мешкання позивач характеризується задовільно (а.с. 19), до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимостей не має, у розшуку не перебуває, матеріально забезпечена, працює у ФОП [PERSON] та займає посаду продавець продовольчих товарів, за своїм станом здоров'я може виконувати обов'язки піклувальника (опікуна). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27.04.2017 року за адресою: [ADDRESS], складеного службою у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради - санітарний стан житла задовільний. Для проживання дитини умови створено. Отже, суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому приходить висновку про доцільність встановлення опіки та призначення опікуном позивача. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у судове засідання надано достатньо доказів які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання малолітньої дитини, її свідоме нехтування своїми обов'язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, її навчанні тощо, тому враховуючи, що позивачем надано достатньо доказів, на підтвердження подальшого небажання відповідачем виконувати свої батьківські обов'язки, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, позивачем при звернення з позовом до суду було сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За вимоги немайнового характеру щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved