Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 12 червня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 10 000 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних від суми залишку заборгованості (в разі невчасного повернення кредиту або його частин - 60 % річних від простроченої суми), а також щорічну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 500 грн. Наслідками порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів є обов'язок останньої сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Однак відповідачка умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконувала в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 20 березня 2012 року з неї на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 15 березня 2012 року в розмірі 9 350 грн., в тому числі 3 638,85 грн. заборгованості за кредитом, 4 789,73 грн. заборгованості по процентам, 921,43 грн. в якості штрафів. Проте [PERSON] судове рішення не виконала, продовжує порушувати виконання умов договору в зв'язку з чим станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість по процентам - 7 572,63 грн., заборгованість по сплаті комісії - 500 грн.. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, а саме за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 12 червня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 10 000 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2,5% на місяць (30 % річних) від суми залишку заборгованості (в разі невчасного повернення кредиту - 5% на місяць ( 60 % річних) від простроченої суми), а також щорічну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 500 грн.. Наслідками порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів є обов'язок останнього сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконувала в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 20 березня 2012 року з неї на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 15 березня 2012 року в розмірі 9 350 грн., в тому числі 3 638,85 грн. заборгованості за кредитом, 4 789,73 грн. заборгованості по процентам, 921,43 грн. заборгованості по штрафам. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір. Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобов'язання до дня його фактичного виконання. В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачкою судового рішення щодо стягнення з неї заборгованості. Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно продовжував нараховувати [PERSON] проценти та комісію за період з 15 березня 2012 року по 30 листопада 2014 року. Станом на 30 листопада 2014 року заборгованість по процентам становить 7 572,63 грн., по сплаті комісії - 500 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved