Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 26 червня 2014 року внаслідок дій [PERSON], сталась дорожньо-транспортна пригода. В результаті вказаної ДТП автомобілю його автомобілю „Hyundai i 10, реєстраційний номер [NUMBER], були заподіяні пошкодження, а йому, як власнику, матеріальна та моральна шкода від пошкодження його майна. Вина відповідача була встановлена постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2014. Відповідальність заподіювача шкоди була застрахована в НАСК «Оранта», яка виплатила позивачу в межах ліміту 49592,52 грн. із 90864,17 гривень оціненого страховиком збитку. Вирішити в добровільному порядку питання про відшкодування решти матеріальної шкоди не вдалось, а тому позивач звернувся до суду з даними позовом та після уточнення (зменшення) позовних вимог під час розгляду справи просив стягнути з [PERSON] 31850,76 гривень матеріальної шкоди, з яких 30672,64 залишок від заподіяного збитку як власнику пошкодженого автомобіля, 1100 грн. витрати на виготовлення звіту про оцінку та 78,12 грн. на повідомлення відповідача про огляд оцінювачем пошкодженого автомобіля, а також моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 20000 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 2192,40\~грн. Судовий збір на користь держави просив стягнути з відповідача, так як, він будучи інвалідом ІІ групи, звільнений від його сплати. В судовому засідання позивач та його представник [PERSON], яка діє за договором про надання правової допомоги від 06.01.2015 року, підтримали зменшені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON], який діє за довіреністю від 13.03.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за №1222, в судове засідання, після відновлення провадження в даній справі, в звязку з надходженням висновку автотоварознавчої експертизи, повторно не зявились, будучи повідомленими про час та місце судового розгляду належним чином. Представник відповідача [PERSON] під час розгляду справи задоволенню позову заперечував, не погоджуючись з розміром позовних вимог. У звязку з неявкою без поважних причин в судове засідання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], за згодою позивача [PERSON] і його представника [PERSON] відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 26 червня 2014 року, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на 81 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ, що знаходиться в територіальних адміністративних межах Переяслав-Хмельницького району, допустив зіткнення з належним позивачу [PERSON] автомобілем [NUMBER], під керуванням останнього. Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2014 у справі № 711/7935/14-п, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що внаслідок порушенням вимог п.п 12.1, 12.3, 14.2, 13.3 Правил дорожнього руду [PERSON] допустив зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Відповідно до звіту № 644 від 24.11.2014, який був складений ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», матеріальний збиток, завданий власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], складає 90864,17 гривень станом на дату проведення оцінки - 24.11.2015. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в НАСК «Оранта», яка виплатила позивачу 49592,52 гривень в межах ліміту за полісом. Відповідно до звіту № 703 від 09.12.2015, станом на 09.12.2015, ринкова вартість автомобіля «Hyundai i 10» реєстраційний номер АІ3965CВ у непошкодженому стані становить 150467,56 грн., а вартість цього ж автомобіля у пошкодженому стані після ДТП становить 70202,40 грн. Вказані звіти подав позивач в якості доказів розміру заподіяних збитків. Крім того, за клопотанням відповідача був витребуваний звіт про оцінку №\~АІ3965СВ-07.08/5 від 07.08.2014, виготовлений за замовленням НАСК «Оранта», згідно якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля „Hyundai i 10, реєстраційний номер [NUMBER], складає 91292,52 гривень. З усіх вказаних звітів вбачається, що розмір відновлювального ремонту автомобіля, що належав позивачу, перевищує розмір його ринкової вартості, а тому розмір заподіяного збитку дорівнює розміру ринкової вартості автомобіля станом на час розгляду справи. В судовому засідання позивач заявив, що вирішив залишити пошкоджений автомобіль собі. У звязку із викладеними обставинами розмір заподіяного йому збитку визначається у розмірі різниці між вартістю автомобіля у непошкодженому стані та вартістю автомобіля у пошкодженому стані. Не погоджуючись із розміром матеріальної шкоди, що визначена позивачем, представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи. З висновку експерта №125/16 від 09.05.2016 року вбачається, що на момент проведення судової автотоварознавчої експертизи та огляду експертом автомобіля позивача, даний автомобіль був частково відновлений позивачем. Даний факт став підставою для неможливості надати відповіді на поставлені перед експертом питання. Після дослідження судом вказаного висновку позивач та його представник пояснили, що за отримані від НАСК «Оранта» кошти позивач придбав деякі необхідні для ремонту автомобіля деталі та провів деякі відновлювальні роботи, так як із-за зростання цін він би не зміг їх придбати та провести в майбутньому за ці ж самі кошти, оскільки шкода йому не відшкодована вже більше двох років. На даний час автомобіль повністю не відновлений, користуватись ним за цільовим призначенням неможливо, а тому автомобіль на момент розгляду справи позивачем не використовувався, що підтверджується даними проведеного експертом огляду у порівнянні з даними проведеного огляду після ДТП за показниками одометра. Також позивач послався на те, що йому, як потерпілому, після проведення огляду пошкодженого автомобіля та фіксації отриманих пошкоджень у відповідних протоколах огляду, дозволяється проводити відновлювальний ремонт за рахунок частково отриманого відшкодування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. На кожну сторону покладається обовязок належним чином виконувати процесуальні обовязки, особливо, які стосуються доказування, в тому числі щодо проведення експертизи. Суд не може замінювати будь-яку зі сторін, а розяснює процесуальні права та обовязки та наслідки їх невиконання. Тому в разі належного виконання процесуальних обовязків щодо доказування перед судом обставин, на які посилається кожна сторона, в даному випадку відповідачем чи його представником, то такий вид експертизи було б можливо провести за матеріалами справи, у випадку заявленого стороною необхідного клопотання. Однак сторона відповідача не скористалась такими своїми правами та не вчинили необхідних для цього процесуальних дій. Розяснити наслідки невиконання процесуальних обовязків та сприяти у їх здійсненні стороні відповідача, суд не мав можливості із-за неявки без поважних причин відповідача та представника відповідача в судове засідання. За таких обставин докази щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, що подані позивачем, не було спростовані відповідачем іншими належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Згідно з п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 30.1., 30.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У п.15 постанови № 4 від 01.03.2013 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ розяснив, що порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Визначаючи розмір матеріального збитку заподіяного позивачу, суд виходив з показників вартості пошкодженого автомобіля до та після ДТП, що викладені у звіті №703 від 09.12.2015, який є самим наближеним по даті виготовлення до моменту розгляду судом справи. Таким чином, розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого майна - автомобіля марки «Hyundai i 10», становить 80265,16 грн. (150467,56 70202,40), тобто різницю між вартістю транспортного засобу до та вартістю транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Страхова компанія НАСК «Оранта» відшкодувала позивачу 49592,52 гривень. Відповідно решта заподіяного збитку становить 30672,64 грн. (80\~265,16 - 49592,52). Рахунком-фактурою № СФ-0001385 від 19.11.2014, квитанцією АТ «УкрСиббанк» від 20.11.2014 , квитанцією № 3 підтверджується, що позивач поніс витрати у розмірі 1100 гривень за виготовлення звіту про оцінку № 703 від 09.12.2015 для визначення розміру заподіяного йому збитку та витрати у розмірі 78,12 гривень - на повідомлення відповідача про огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем. Суд враховує вказані витрати, як такі, що позивач мусив понести для забезпечення відновлення його порушеного права із-за відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати решту заподіяно шкоди. Тому загальна сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, становить 31850,76 гривень (30672,64 + 1100 + 78,12). Відповідно до ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України шкода відшкодовується в повному обсязі, що передбачає право особи на відшкодування також моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження її майна. Частиною 3 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначені розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок винних дій відповідача, судом були враховані ті обставини, що автомобілю позивача завдані механічні пошкодження, в результаті яких останній не може користуватись своїм майно, використовувати його корисні властивості у власних потребах, що обмежує його обсяг прав та законних інтересів, що був до вчинення вищевказаних винних дій відповідачем. Також суд враховує той факт, що автомобіль позивача настільки пошкоджений, що згідно з дослідженими доказами, вважається фізично знищеним, а тому позивач мусить або подати новий автомобіль, або понести значні витрати на його відновлення. Позивач обрав останнє. Вказані негативні для позивача обставини внесли в його звичне життя негативних змін, що повязанні з витрачанням зусиль та часу для відновлення попереднього, до порушення відповідачем, становища, а також необхідністю переживати душевні страждання як від самого факту ДТП, так і від пошкодження належного йому майна. Також судом враховується тривалість таких душевних страждань від моменту заподіяння шкоди до її повного відшкодування. Свідок [PERSON], яка була пасажиром автомобіля позивача на момент ДТП, показала суду, що автомобіль під керуванням [PERSON], виїхавши на смугу руху автомобіля позивача, мав, на її погляд, можливість уникнути зіткнення, але не зробив цього. Від вказаних подій вона та позивач дуже сильно злякались за своє життя, споглядаючи те, як автомобіль відповідача несе на їх автомобіль. Позивач дійсно тривалий час намагався вирішити з відповідачем спірні питання щодо відшкодування шкоди, але результатів це не дало, із-за відмови відповідача відшкодовувати залишок завданої шкоди. У звязку з цими подіями душевний стан позивача значно погіршився у порівнянні з його станом до ДТП. Він став більш знервованим, дуже важко переживав вказані обставини та байдужість відповідача. На той час вона була з ним поруч, намагалась його підтримати та допомогти. Отже, враховуючи викладені обставини, суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди в розмірі 12000,00 гривень, який є достатнім, справедливим та розумним. З досліджених доказів вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу, яку йому надавала адвокат, [PERSON], на підставі договору про надання правової допомоги та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від\~20.12.2011\~№\~4191-VI, визначається граничний розмір судових витрат на правову допомогу, який розраховується за годину роботи адвоката в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, а саме: 487,20 (1218 грн. х 40%). Відповідно граничний розмір витрат становить 2192,40 грн. (4,5 год. х 487,20 грн./год.) Відповідно до завіреної квитанції позивачем сплачено за послуги адвоката [PERSON] 2600 (дві тисячі пятсот) гривень. Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 2192,40 гривень. В силу вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року, як інвалід ІІ групи, звільнений від сплати судового збору за подання позову, тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави щодо позову про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 551,20 гривень, а щодо моральної шкоди 1378,00 гривень, а всього на загальну суму 1929,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial