Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вище вказаною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що його мати [PERSON] з 1999 року перебуває на обліку в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, де періодично проходить стаціонарне лікування у зв`язку хронічним психічним захворюванням - рекурентний депресивний розлад, помірний поточний епізод з соматичними симптомами. Внаслідок свого захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не усвідомлює наслідків своєї поведінки та не здатна орієнтуватись в простих життєвих ситуаціях і з часом її стан лише погіршується. Вказував на те, що він здійснює постійних догляд за матір`ю, піклується про неї та забезпечує усім необхідним, оскільки самостійно піклуватись про себе [PERSON] не в змозі через наявне у неї психічне захворювання. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Вказував на те, що кожного року психічний стан його матері погіршується, вона не може усвідомлювати свої дії, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях, а тому визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки буде в першу чергу відповідати саме її інтересам, оскільки в такому випадку він зможе опікуватись не лише її побутовими потребами та зможе захистити від зловживань її станом з боку сторонніх осіб. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно періодично проходить лікування в психіатричній лікарні, оскільки у неї депресія, яка має довготривалий характер. Пояснила, що син [PERSON] про неї піклується та вона бажає щоб він був її офіційним опікуном. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в її тексті, а також з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи. Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви, зважаючи на висновок експертизи та встановлені в судовому засіданні обставини, вважала наявними підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримала висновок судово-психіатричного експерта № 269 від 27.03.2019 року та пояснила, що наявне у [PERSON] захворювання - рекурентний депресивний розлад, важкий поточний епізод з психотичними симптомами відноситься до категорії таких захворювань внаслідок яких особа не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та за наслідками проведеної експертами бесіди з [PERSON] та дослідження медичної документації експерти прийшли до обґрунтованого висновку про наявність у [PERSON] психічних розладів при яких остання не може керувати своїми діями та усвідомлювати їх наслідки, а тому підлягає визнанню недієздатною. Судова колегія, заслухавши пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, особи щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною, експерта, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наслідками розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , яка з 1999 року неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, що підтверджується довідкою ЧОПЛ №3931 від 12.07.2018 року, а також медичною документацією, яка витребувана судом з метою проведення судово-психіатричної експертизи (медичні картки стаціонарного та амбулаторного хворого). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 269 від 27.03.2019 року, на даний час [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі рекурентного депресивного розладу, важкий поточний епізод з психотичними симптомами та за своїм психічним станом, в силу наявного у неї психічного захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Наведені в експертизі висновки також підтвердженні поясненнями судового експерта в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28.03.1972 року в резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Після набрання рішенням законної сили суд повинен надіслати копію його органові опіки та піклування для призначення опікуна або піклувальника. Разом з тим, ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Так, у зв`язку з тим, що [PERSON] підлягає визнанню недієздатною над нею слід встановити опіку, проте, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє відповідне подання органу опіки та піклування, вирішення питання про призначення опікуна слід здійснювати в іншому судовому провадженні. Згідно ч. 5, 6 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved