overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову вказав, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі 07.08.2004р. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, оскільки в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та любові між ними, сторони мають протилежні погляди на життя та не сумісні характери, збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року. В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07.08.2004 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 123 від 07 серпня 2004 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, мають різні погляди на життя, разом не проживають, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Дитину - [PERSON] [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якого відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. Враховуючи інтереси малолітньої дитини її необхідно залишити проижвати з матір'ю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом у зв»язку з тим, що з відповідачем було укладено кредитний договір №981/980-ФО від 05 червня 2013 року, ним були отримані кошти в сумі 7950,00 гривень на умовах, визначених цим договором. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався умов погашення кредитного договору, за неналежне виконання зобов,язань передбачених кредитним договором позичальник сплачує пеню за пропуск платежів і на момент подачі позовної заяви заборгованість за кредитом по договору становить 4031,09 грн., просить стягнути дану заборгованість. Позивач в судове засідання не з'явився, проте згідно позовної заяви просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте попередньо надав довідку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» № 17.1/9112 про те, що заборгованість по кредитному договору №981/980-ФО від 05.06.2013 року укладеному з ПАТ «Міський комерційний банк» відсутня та надав квитанції про сплату даної заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що в позовних вимогах необхідно відмовити. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти \\кредит\\ позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 05 червня 2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір і ним були отримані кошти в сумі 7950,00 гривень. За умовами договору відповідач зобов»язувався повернути отримані кошти із сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався умов кредитного договору і на момент подачі позовної заяви заборгованість склала 4031 гривень 09 копійок. Відповідач повністю сплатив заборгованість, про що свідчать квитанції про сплату, тому в позовних вимогах позивача необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

В травні 2015року позивач звернувся до суду з позовною заявою, вказавши, що 28.10.2014 року померла його матір [PERSON], яка залишила у спадщину своє майно. Єдиним її спадкоємцем є позивач, але він вчасно не оформив спадщини нотаріально, оскільки ним пропущено строк на нотаріальне оформлення спадкових прав в зв'язку з проживанням в Донецькій області і неможливістю своєчасного виїзду з зони АТО. Позивач просить визначити йому додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що в разі визнання судом причин пропуску строку поважними відповідач не заперечуватиме проти визначення додаткового строку на прийняття спадщини позивачеві. Заслухавши позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що після смерті 28.10.2014 року [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачем було пропущено строк прийняття спадщини та нотаріального оформлення права на неї з тієї причини, що його постійне місце проживання м. Торез Донецької області, куди через десять днів після смерті матері він з сімєю повернувся з м. Хмельницький, маючи намір в межах шестимісячного строку прийняти спадщину. Однак своєчасно виїхати він не зміг, оскільки, перебуваючи в зоні АТО, мав труднощі з виїздом, тривалий час не міг її залишити, внаслідок чого пропустив строк на прийняття спадщини після смерті матері. Приїхавши до м. Хмельницький, він одразу розпочав процедуру оформлення спадкових прав. Суд вважає причини пропуску терміну прийняття спадщини, наведені позивачем та підтверджені його паспортом, заявою позивача до Другої Хмельницької держнотконтори про прийняття спадщини від 26.05.2015 року, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], котрі пояснили, що відповідач дійсно після смерті матері виїхав в Донецьку область, перебував в зоні проведення АТО і, маючи істотні труднощі з виїздом, повернувся у м. Хмельницький лише в кінці травня 2015 року, - поважними. Позов ні вимоги також підтверджуються копією свідоцтва про смерть, копією технічного паспорта, копією листа Другої Хмельницької держнотконтори від 26.05.2015 року, матеріалами спадкової справи та витягом зі Спадкового реєстру, копії котрих наявні в матеріалах справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 16 серпня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені з осені 2014 року. Примирення та збереження сімї вважає не можливим, спору про розподіл майна між ними не має, а тому просила суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання надіслала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу та просила справу розглянути за її відсутності, у звязку із перебуванням на навчанні за межами України, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК України, про що складений акт від 03.07. 2015 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з осені 2014 року, сімя фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-я особа Деснянський районний відділ ДМС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником (наймачем) квартири [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрований відповідач. [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з моменту реєстрації. Тому просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування спірною квартирою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі з метою працевлаштування у Києві та з моменту реєстрації - 20.03.2014 року у квартирі не проживає, особистих речей не має. Відповідач до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача та проживає у будинку [ADDRESS] з 1983 року. Відповідача жодного разу не бачила, його речей у квартирі немає, поліція її не допитувала стосовно вселення його у спірну квартиру. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником (наймачем) квартири [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру № 3153 Серії Б від 30 листопада 1982 року (а.с.4). Факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] у кВ. [ADDRESS] підтверджується листом Дніпровського РВ ДМС України від 24 березня 2015 року, а також карткою реєстрації (а.с.5,6). Актами від 11 вересня 2014 року, 27 березня 2015 року, складеними сусідами, підтверджується, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 20 березня 2014 року, (а.с.7,8). Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Таким чином, відповідач відсутній у спірній квартирі з 20 березня 2014 року, що на момент винесення рішення становить більше двох років. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову вказує, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.10.1974 року в Корнинському селищному б/РАЦС Подільського району Житомирської області, актовий запис № 48. Від шлюбу мають двох дорослих дітей. Сімейне життя не склалося. Постійні сварки, призвели до припинення їхніх сімейно-шлюбних відносин. Протягом останніх двох років вони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. В зв'язку з чим позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 05 жовтня 1974 року в в Корнинському селищному б/РАЦС Подільського району Житомирської області. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Майновий спір між сторонами відсутній. Визнання відповідачем позову не порушує нічиїх прав. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 25.12.1998 року в відділі реєстрації актів громадського стану Мінського району, актовий запис № 1814. [INFO] від спільного шлюбу народилася донька - [PERSON]. Вказує, що в них різні погляди на життя, різні характери, між ними існує повна психологічна несумісність, яка і призвела до припинення сімейно-шлюбних стосунків, до конфліктів в сім'ї. Фактично сім'я розпалася з грудня 2014 року, з цього часу вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, господарство ведуть окремо один від одного, мають окремі бюджети. Почуття любові та поваги між ними втрачено. Зазначає, що він є інвалідом ІІІ групи та йому необхідно мати моральний та побутовий покій, якого він не має в цьому шлюбі. Шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним. Спір стосовно поділу майна відсутній. Дитина залишається на його утриманні та проживає разом з ним. На підставі вищевикладеного просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 25 грудня 1998 року в відділі реєстрації актів громадського стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 1814 - розірвати. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Визнання відповідачем позову не порушує нічиїх прав. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 06.08.1983 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб у виконавчому комітеті Стебницької міської ради Львівської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони мають різні погляди на життя, вони поступово втратили взаємні почуття любові та поваги. З листопада 1998 року сторони не підтримують подружні стосунки, мають окремі бюджети, проживають також окремо. Спору про розподіл майна у них немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та примирення між ними неможливе та недоцільне. На підставі викладено позивач просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 06.08.1983 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 90. Як зазначив позивач вони не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Посилався на те, що 28 грудня 2012 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., шляхом перерахування на платіжну картку. Відповідач зобов*язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв*язку із порушеннями зобов*язань відповідач станом на 26.01.2015 року має заборгованість в сумі 14951,27 грн., яка складається з наступного: 8953,71 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 1207,24 грн. - прострочені проценти, 1166,88 грн. - штрафні проценти, 323,44 грн. - строкові проценти, 300,00 грн. - комісія за несвоєчасну оплату більше 7 днів, 3000,00 грн. - комісія за несвоєчасну оплату більше 30 днів. Просить стягнути з відповідача на свою користь 14951,27 грн. заборгованості по кредитному договору, а також понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та пояснив, що станом на 02.07.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 6249,29 грн., яка складається з наступного: 5312,03 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 929,88 грн. - прострочені проценти, 7,38 грн. - строкові проценти. Просить стягнути з відповідача на користь банку 6249,29 грн.. заборгованості за кредитним договором та 243,60 грн. судових витрат. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 6249,29 грн. та судових витрат в сумі 243,60 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 28.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. Позичальник належним чином покладені на нього обов'язки не виконує, на попередження не реагує. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків передбачений кредитним договору [PERSON] не виконав та станом на 02.07.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 6249,29 грн. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимог закону та не дотримався умов договору, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором від 28 грудня 2012 року в розмірі 6249,29 грн. та стягнути судові витрати понесені позивачем при подачі позову в сумі 243,60 грн., що є документально підтвердженими.

Outcome: approved