overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

В червні 2016 року з позовом до суду звернулася [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною. Позивач в судове засіданні не зявилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. Суд вважає, що аліменти можуть бути визначеними в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

В червні 2016 року з позовом до суду звернулася П»ятова Т.О. в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання аліменти 500 грн. щомісяця починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала заяву про уточнення позовних вимог згідно якої, просить стягнути з [PERSON] на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, до досягнення дитиною трирічного віку, а також надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком малолітнього [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати його до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання П»ятової [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON], трьох років, тобто до 06.09.2017 року. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В червні 2016 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж ( далі КПТМ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за відсутності договору відповідачу надавались послуги з централізованого опалення належного їй на праві власності житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачка за надані послуги розраховується не в повному обсязі просить суд стягнути з [PERSON] 2762, 22 гривень заборгованості з оплати послуг централізованого опалення в період з лютого 2013 року по 01.02.2016 року та судовий збір. Надали суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS], під'єднана до системи централізованого опалення ( а.с.6). На порушення п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями, відповідач який фактично споживав послуги позивача з централізованого опалення, вчасно та в повному розмірі за них не сплачував у передбаченому діючим законодавством порядку, тому відповідач відповідно до наданого позивачем розрахунку із урахуванням часткової сплати відповідачем, заборгував позивачу станом на лютий 2016 року 2 762,22 грн. ( а.с.5). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, положення якого носять юридично обов'язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В червні 2016 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж ( далі КПТМ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за відсутності договору відповідачу надавались послуги з централізованого опалення належного їй на праві власності житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачка за надані послуги розраховується не в повному обсязі просить суд стягнути з [PERSON] - 4 111,57 гривень заборгованості з оплати послуг централізованого опалення в період з липня 2010 року по 01.03.2016 року та судовий збір. Надали суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS], під'єднана до системи централізованого опалення ( а.с.10). На порушення п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями, відповідач який фактично споживав послуги позивача з централізованого опалення, вчасно та в повному розмірі за них не сплачував у передбаченому діючим законодавством порядку, тому відповідач відповідно до наданого позивачем розрахунку із урахуванням часткової сплати відповідачем, заборгував позивачу станом на 01 березня 2016 року 4 111,57 грн. ( а.с.5). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, положення якого носять юридично обов'язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В червні 2016 року ПАТ «Хмельницькобленерго» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення правил користування електричною енергією, в обгрунтування якого вказало, що відповідач є споживачем електричної енергії, порушує Правила користування електричною енергією для населення, затверджених ПКМУ від 26.07.1999 року № 1357 шляхом безоблікового споживання електричної енергії, зокрема споживання електричної енергії без приладу обліку, у зв'язку з чим позивачу завдано збитки в сумі 5872,98грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що акт про порушення ПКЕЕН від 28.11.2015 року скасовано Держінспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Хмельницькій області, а отже відповідач не завдавав збитків, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] споживачем електричної енергії ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Хмельницького МРЕМ, що підтверджується наявністю особового рахунку [NUMBER]. Відповідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно із статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за № 575/97-ВР зі змінами та доповненнями, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно - правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН). За результатами проведеної працівниками ПАТ «Хмельницькобленерго» перевірки складено акт про порушення № А 003293 від 28.11.2015 року, на підставі якого нараховано збитки в сумі 5872,98грн. Акт про порушення ПКЕЕН № А 003293 від 28.11.2015 року скасовано Держінспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Хмельницькій області, що підтверджується листом від 25.04.2016р. № 29-16/17-138. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ «Хмельницькобленерго» задоволенню не підлягають, оскільки акт про порушення скасовано, а отже збитки позивачеві не завдано.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 17 жовтня 2003 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 04. Від подружнього життя в них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачкою вони разом не проживають три роки, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є зрада відповідачки. Фактично їх сімя розпалася, існує формально, тому [PERSON] прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, дітей просить залишити проживати з матірю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позов вона визнає і не має заперечнь щодо його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 жовтня 2003 року, який вони зареєстрували в Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 04. Від подружнього життя в них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають три роки, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу, як зазначив позивач в позовній заяві, є подружня зрада відповідачки. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 07 серпня 2009р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 782. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя та несумісності характерів, в результаті чого між ними втрачені почуття любові. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивача і відповідачки надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі, відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2009р. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишаються незмінними - «[PERSON]» та «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки вже майже два роки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 20 квітня 2012 виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис № 80. Позивач в судове засідання не зявився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 2012 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис № 80. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2011 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області,актовий запис 307. Позивач в судове засідання не з»явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 24 вересня 2011 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області,актовий запис 307, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія І-ОК № 194660 виданим 24 лютого 2016 р. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved