Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

До Бобровицького районного суду звернувся [PERSON] із заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем, [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла, його бабуся, [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована на день смерті в [ADDRESS] . Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та зазначає, що на момент смерті спадкодавця адреса його місця реєстрації фактично відрізнялася від адреси фактичного місця його проживання, у зв`язку з цим на даний час не може отримати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . В підтвердження факту проживання зі спадкодавцем, заявник зазначає, що спадкодавець постійно проживала зі своїм сином, тобто батьком заявника, [PERSON] , оскільки вони були вдвох пенсійного віку, та враховуючи те, що хворіли, заявник постійно піклувався про них, а саме: привозив їжу, допомагав по господарству. [PERSON] помер [INFO] , бабуся залишилася сама, а тому він був вимушений після похорону батька переїхати та постійно проживати з нею. У березні 2004 року [PERSON] вирішила поїхати до своєї сестри, але перебуваючи в поважному віці, не витримала переїзд та [INFO] померла в Краснодарському краї, Російської Федерації. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив її задовольнити, пояснивши, що він разом зі своєю бабусею [PERSON] не проживав, а лише приїжджав на вихідні і допомагав по господарству. Сам він проживав у Сумській області. Заявник зазначає, що останні роки [PERSON] переїхала до Росії та проживала разом зі своєю дочкою, де [INFO] вона і померла. 21.04.2021 року заявник надав заяву, в якій просить в подальшому справу розглядати без його участі, у заяві зазначив, що він дійсно на день смерті [PERSON] в [ADDRESS] , разом з [PERSON] не проживав, оскільки вона тривалий час проживала в Росії у своєї доньки, де і померла. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що з самого народження заявника, проживав разом зі своєю бабусею - [PERSON] . У подальшому, вони постійно не проживали разом, а лише підтримували зв`язок. Останні 3 роки [PERSON] переїхала та проживала до своєї смерті в Росії з дочкою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що в [ADDRESS] проживав батько заявника [PERSON] , разом з ним проживала його матір [PERSON] . За довго до смерті [PERSON] забрала до Росії її дочка, де вона і померла. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в Краснодарському краї, Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до довідки виданої виконкомом Рубанської сільської ради від 10.09.2020 №03-21/447 зазначено, що [PERSON] була зареєстрована і до дня смерті за адресою6 [ADDRESS] - одна (а.с.5). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьком є [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1216, 1218 ЦК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Суд відхиляє доводи заявника зазначені ним в заяві до суду про проживання заявника із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки ця обставина спростовується поясненнями самого заявника, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Суд не вбачає підстав для незастосування вимог ст. 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed