Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

В червні 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позову посилався на те, що 18 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50007416, в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами у відношенні Кредиту. Згідно вказаного вище кредитного договору позивач надав відповідачці суму кредиту в розмірі 431405 грн. 59 коп. еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 52998 дол. США 23 центів та суму Додаткового кредиту у розмірі 186519 грн. 55 коп. еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 22913 дол. США 95 центів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3 Загальних умов, є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.02.2018 року для купівлі автомобіля марки Audi, модель А6, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER], обємом двигуна 2995 куб.см. та оплати страхових платежів. Крім того, Кредитний договір та Загальні умови містять положення про поруку, відповідно до яких відповідач [PERSON] своїм підписом поручився перед позивачем за виконання відповідачкою [PERSON] обовязків за кредитним договором і як Поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобовязань Позичальника. Окрім того, відповідно до п. 1.6 Загальних умов зобовязання [PERSON] перед «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50007416 від 28.02.2013 року забезпечено Договором застави № 50007416 від 28.02.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1707, згідно з умовами якого [PERSON] надала в заставу автомобіль марки Audi, модель А6, 2012 року випуску, кузов № [NUMBER], обємом двигуна 2995 куб.см., державний номер АН 5055 IC, що належить їй на праві власності. До 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає відповідачу відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Позивачем відповідно до пункту 1.4.2 Загальних умов виставлено відповідачу [PERSON] відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за березень 2014 жовтень 2015 року, які залишилися несплаченими [PERSON], внаслідок чого виникла заборгованість. Пунктом 10.4 Загальних умов передбачено, що додатковий кредит надається компанією позичальнику шляхом перерахування Компанією на користь страхової компанії, зазначеної у Кредитному договорі або іншому документі, грошових коштів за страхові премії відповідно до Договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами. Відповідно до Кредитного договору між ПАТ «[PERSON] компанія «УКРАЇНСЬКА [PERSON]» як страховиком та [PERSON] як страхувальником укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-РМ2-13-00093 від 19.02.2013 року. Вигодонабувачем за договором страхування виступає ТОВ «Порше Мобіліті». На виконання умов Кредитного договору та Договору страхування позивач сплачував страхові платежі Страховику в повному обсязі. Умовами пункту 10.13. Загальних умов кредитування до Кредитного договору № 50007416 від 18.02.2013 року визначено, що повернення Додаткового кредиту здійснюється Позичальником в повному обсязі в строки, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Пунктом 3.2 Загальних умов Сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення Кредиту та Додаткового кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування Кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, а [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого загальна заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором № 50007416 від 18.02.2013 року складається з: 1) простроченої заборгованості в сумі 703 336 грн. 72 коп. за кредитом та в розмірі 69 073 грн. 05 коп. за додатковим кредитом, з яких: 1) 510166 грн. 79 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; 66411 грн. 11 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за Додатковим кредитом; 19539 грн. 35 коп. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 525 грн. 83 коп. - сума 3% річних за час прострочення за Додатковим кредитом; 173630 грн. 58 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом; 2 136 грн. 11 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом; 2) заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 757065 грн. 32 коп., з яких: 705646 грн. 06 коп. - сума заборгованості за кредитом та додатковим кредитом; 39235 грн. 85 коп. - сума заборгованості за процентами; 12183 грн. 41 коп. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом та Додатковим кредитом. Крім того за неналежне виконання відповідачами обовязків нараховані штрафні санкції, а також позивачем були понесені витрати за Договором про надання юридично-консультаційних послуг. Позивач вважає, що загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем за Кредитним договором станом на 23.05.2016 року становить 1546286 грн. 19 коп. Просив суд першої інстанції в рахунок часткового погашення боргу [PERSON] та [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007416 від 18.02.2013 року, розмір якої станом на 23.05.2016 року складає 1 546 286 грн. 19 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Audi, модель A6, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER], обємом двигуна 2 995 куб. см., державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 63 442 грн. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50007416 від 18.02.2013 року; вирішити питання про розподіл судових витрат. Крім того, в січні 2017 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», [PERSON] про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору застави. Просила суд визнати недійсним Кредитний договір № 500074161, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 18 лютого 2013 року. Визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 50007416, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 28 лютого 2013 року за № 1707, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 500074161 від 18 лютого 2013 року нею передано в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» автомобіль марки - Audi, модель - A6, тип транспортного засобу легковий седан, номер шасі (кузова, рами) WAUZZZ4G6DN055972, рік випуску 2012, колір чорний, реєстраційний номер - АН 5055 ІС, заставною вартістю 634419,96 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору застави задоволені. Визнано недійсним кредитний договір № 50007416, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] 18 лютого 2013 року. Визнано недійсним договір застави транспортного засобу № 50007416, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 28 лютого 2013 року за № 1707, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 50007416 від 18 лютого 2013 року [PERSON] передано в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» автомобіль марки АUDI, модель А6, тип транспортного засобу легковий седан, номер шасі (кузова, рами) WAUZZZ4G6DN055972, рік випуску - 2012, колір чорний, реєстраційний номер АН 5055 ІС, заставною вартістю 634 419,96 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» суму, яка складає різницю між отриманою сумою основного кредиту та внесеними нею в рахунок погашення кредиту платежами, та становить 282 268,05 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати з надання юридичної допомоги в розмірі 15000,00 грн. Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовані обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити в повному обсязі. В рахунок часткового погашення боргу [PERSON] та [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007416 від 18.02.2013 року, розмір якої станом на 23.05.2016 року складає 1 546 286 грн. 19 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Audi, модель A6, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER], обємом двигуна 2 995 куб. см., державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 63 442 грн. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50007416 від 18.02.2013 року. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним Кредитного договору № 50007416 від 18.02.2013 та Договору застави № 50007416 від 28.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1707, згідно з умовами якого Відповідач 1 надав в заставу автомобіль марки Audi, модель A6, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER], обємом двигуна 2 995 куб. см., державний номер [NUMBER] відмовити в повному обсязі. Вирішити питання про розподіл судових витрат. В судове засідання апеляційного суду 18.07.2017 року представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (том № 3, а.с. 113), надала до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи, оскільки в судове засідання апеляційного суду вона не може зявитися за станом здоровя. При цьому до вказаної заяви ніякої довідки не надано. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 3037 (том № 3, а.с. 117), а також розпискою. В судове засідання апеляційного суду 18.07.2017 року відповідач [PERSON] не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (том № 3, а.с. 113). Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи, що в судових засіданнях апеляційного суду, які відбувалися 22.06., 06.07. 2017 року були присутні представник відповідача [PERSON] [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується журналом судового засідання (том № 3, а.с. 87, 112); давали пояснення по справі і заперечення проти первісного позову; з метою дотримання строків розгляду справи, які передбачені статтею 157 ЦПК України і знаходження судді Канурної О.Д. з 24 липня 2017 року у щорічній відпустці, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів за первісним позовом і представника відповідача [PERSON] - [PERSON], які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Частиною 1 статті 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Згідно з частиною 3 вищевказаної статті, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, таким вимогам, рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, фінансових, платіжних документів на підтвердження його доводів, що він видав відповідачеві [PERSON] шляхом перераховування страхових премій за договором страхування на користь страхової компанії рівними місячними платежами суми додаткового кредиту 186519,55 грн. Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 1.2 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50007416 від 18.02.2013 року, Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Компанії Кредит та Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та Додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зробив висновок про те, що в судовому засіданні не доведено факту надання позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» додаткового кредиту [PERSON] в розмірі 185519,55 грн. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що закріплення в умовах договору та встановлення в графіку погашення еквіваленту суми в іноземній валюті, а саме: 1508,50 доларів США та відсутність визначення курсу в щомісячних платежах є порушення норм чинного законодавства, порушення принципу добросовісності при укладенні договору, унеможливлює розрахування суми заборгованості позичальника у національній валюті гривні за основною та додатковою сумою кредиту і нарахованими відсотками як на час укладення кредитного договору так і на теперішній час, є несправедливими, з наступних підстав: Згідно з пунктом 1.1 Загальних умов кредитування, Компанія зобовязується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеному у Кредитному договорі, в українських гривнях. В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Відповідно до пункту 1.3 Вказаних вище умов, сторони погоджуються, що кошти у повернення Кредиту та Додаткового кредиту Позичальником відображають справедливу вартість Кредиту та Додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі. Як вбачається із п.п. 1.3.1 Вказаних вище Загальних умов, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною Кредитного договору. Перед укладенням вказаного вище кредитного договору позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» надав споживачам повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а відповідачі засвідчили особистими підписами про те, що вони ознайомилися з правилами надання фінансових послуг (кредитів) і були попереджені про те, що вони несуть валютні ризики на час виконання зобовязань за цим договором. Частиною 1 статті 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Як вбачається із частини 1 статті 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При укладенні Кредитного договору сторонами додержано вимог Закону відносно правочину, передбачених як ЦК України, так і Законом України «Про захист прав споживачів». Висновок суду першої інстанції про те, що сплив шести місяців від дня настання строку погашення [PERSON] чергового платежу за основним зобовязанням припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя, є безпідставним, оскільки частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання ним свого обовязку. Частиною 1 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з пунктом 2 Умов поруки Загальних умов кредитування, зобовязання Поручителя включають окрім іншого, платежі за Кредитом та/або Додатковим кредитом відповідно до Графіка погашення кредиту та умов Кредитного договору, проценти, штрафні санкції та відшкодування збитків, якщо такі будуть завдані Позичальником. Відповідно до пункту 10 вказаних вище Умов поруки, Поручитель погоджується зі збільшенням процентної ставки за рішенням Компанії впродовж строку дії Кредитного договору відповідно до умов Кредитного договору. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] і відповідачу [PERSON] 05.10.2015 року були направлені вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (том № 1, а.с. 35-38). Зазначеною вимогою позивач повідомив відповідачів, що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитним правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому сама по собі умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою про подію, яка має неминуче настати. Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Договору поруки « 2259-043/08Р від 07.05.2008 року, даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 07 травня 2018 року. Суд першої інстанції не звернув уваги на вказаний вище пункт, де термін дії договору визначений календарною датою. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними кредитного договору та договору застави суд вважає законними, обґрунтованими, доведеними та такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи з наступних підстав. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 9.5 Загальних умов кредитування передбачено, що підписанням Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII, а також що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжного доручення № 50008709 від 25 травня 2016 року позивачем по первісному позову сплачено 24145 грн. 92 коп. (том № 1, а.с. 11). За подання апеляційної скарги ТОВ «Порше Мобіліті» сплачено 26560,51 грн. (том № 3, а.с. 48). Згідно з ухвалою апеляційного суду від 24 року 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» доплачено 704 грн. судового збору. Тому з відповідачів [PERSON] і [PERSON] підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати по сплаті судового збору в рівних частках в розмірі по 25705 (двадцять пять тис. сімсот пять) грн. 21 коп. з кожного. Крім того, за надання правової допомоги ТОВ «Порше Мобіліті» понесені витрати в розмірі 16200 грн. (том № 1, а.с. 85-91, 184-190), які підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи вказане вище, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» слід задовольнити, рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті». В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору застави, слід відмовити.

Outcome: approved