Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Державний навчальний заклад «Запорізьке мишинобудівне вище професійне училище (надалі - ДНЗ «Запорізьке МВПУ») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. В позові зазначено, що ДНЗ «Запорізьке ЗМВПУ» підпорядкований міністерсту освіти і науки України та є державним профісійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, що здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних наукоємких професій та спеціальностей або робітників, діяльність яких, пов'язана зі складною організацією праці, як правило з числа випускників загальноосвітних навчальних закладів. Гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] є власністю держави, перебуває на балансі позивача, призначений для проживання учнів навчального закладу. Відповідачі зареєстровані та проживають у зазначеному гуртожитку у кімнаті [NUMBER]. У зв'язку з тим, що відповідачі не перебувають в трудових відносинах з позивачем, не являються його учнями і не мають спеціального ордеру на заселення жілої площі у гуртожитку, просили виселити їх з кімнати [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, викладених у позові, наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що її колишній чоловік працював в училищі № 27 і йому для проживання була надана кімната [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS]. У 1991 році у них народилася дочка [PERSON] З чоловіком шлюб припинений. На теперішній час іншого житла вони з дочкою не мають. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що на момент її народження батьки проживали в кімнаті [NUMBER] гуртожитку, тому при отриманні паспорта вона була зареєстрована за цією адресою. На теперішній час вона проживає в гуртожитку разом з матір'ю, іншого житла не мають. Заслухавши пояснення сторін, доводи представника відповідачки [PERSON], з'ясувавши всі обставини справи, суд знаходить позов такими, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS], належить до державної власності та перебуває на балансі позивача, що підтверджується інвентарною карткою. Відповідачі зареєстровані та проживають у гуртожитку, що підтверджується довідкою (а.с. 6). Вказані особи не є учнями навчального закладу, якому належить гуртожиток. Згідно ст. ст. 127-129 ЖК України, п.п. 1, 2, 9, 10, 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УССР від 03.06.1986 року, діючого на цей час, право на вселення в гуртожитки мають робітники, службовці, студенти, учні в період роботи або навчання. Приміщення гуртожитків є тимчасовим житлом. Надання жилої площі в гуртожитку провадиться на підставі виданого адміністрацією підприємства, організації, установи ордера. Судом встановлено та заперечувалось відповідачами, що такого ордеру на поселення у відповідачів не було. Відповідно до ст. 116 ЖК України та п. 44 Примірного положення про гуртожитки, надання особі жилої площі без спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, і за відсутності правочиного рішення щодо її надання є порушенням встановленого законом порядку і повинно визнаватися незаконним, а така особа підлягає виселенню без надання іншого жилого примщення. Тривалість користування зайнятим приміщенням не створює правових наслідків у вигляді визнання за особою права користування цим жилим приміщенням, оскільки право користування останнім виникає у зв'язку в виділенням його за спеціальним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації і видачею на нього ордеру у встановленому законом порядку. Гуртожиток належить позивачеві, відповідачі не працюють і не навчаються у навчальному закладі. Ордер на вселення у встановленому порядку не видавався, ця обставина визнана відповідачами, у зв'язку з чим не потребує доказуванню відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, на підставі чого суд приходить до висновку, що відповідачі вселились в гуртожиток самоправно. В силу ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У відповідності з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідачами не надано суду доказів, що спростовують його висновок про самоправне зайняття жилого приміщення. Враховуючи викладене, у зв'язку з встановленими судом обставинами, суд приходить до висновку, що відповідачі без правових підстав проживають в кімнаті [NUMBER] гуртожитку, оскільки спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вседення в жиле приміщення, їм не видавався, а тому позовні вимоги позивача є законними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені ним і документально підтверджені судові витрати. .

Outcome: approved