Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В травні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб зі сплатою 20,04% річних на строк до 30 вересня 2015 року. 30 вересня 2008 року між ним ([PERSON].) та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір поруки, згідно якого предметом договору є надання поруки перед банком-кредитором за кредитним договором; в цей же день між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки. Вважає, що зазначені договори поруки та іпотеки повинні бути визнані припиненими, оскільки, як йому стало відомо, з 1 лютого 2009 року відповідачем без погодження з ним були внесені істотні зміни в кредитний договір від 30 вересня 2008 року, а саме: була змінена процентна ставка за користування кредитом, збільшена на 3,6%, після чого вона стала на рівні 23,40%. Таким чином розмір грошових зобов'язань позичальника [PERSON] збільшився перед ПАТ КБ «ПриватБанк», отже і його грошові зобов'язання та обсяг відповідальності збільшились без його згоди. На підставі ч.1 ст. 559 ЦК України просив визнати договір поруки та договір іпотеки від 30 вересня 2008 року припиненим з 1 лютого 2009 року. Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 2 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: визнано припиненою з 1 лютого 2009 року поруку за договором поруки, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]; в іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи; апелянт вважає, що оскільки договір поруки укладено з метою забезпечення основного зобов'язання, то при розгляді справи суд першої інстанції повинен був врахувати наявність можливості зміни відсоткової ставки за основним зобов'язанням, і оскільки поручитель був ознайомлений з його умовами, знав про можливість зміни відсоткової ставки за основним зобов'язанням, погодив цю можливість, то підстав для визнання припиненим договору поруки немає; апелянт також вважає помилковим висновок суду про те, що збільшення відсоткової ставки є збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки розмір відповідальності поручителя можна визначити тільки при пред'явленні до нього відповідних вимог кредитором; апелянт також вважає, що поручитель обрав невірний спосіб захисту порушеного права. У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Позивач і його представник у судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином: представник позивача - повісткою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач - повісткою та телефонограмою, яка зареєстрована у журналі №2 телефонограм за №4024 від 14 січня 2014 року. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданого відповідачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року на 27 січня 2009 року розмір процентної ставки відповідав договірній - 20,04%, з 1 лютого 2009 року розмір процентної ставки поточної був збільшений до 23,4% річних; при цьому жодної додаткової угоди щодо збільшення процентної ставки між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено не було; доказів наявності згоди позивача, як поручителя, на збільшення процентної ставки за користування кредитом, а отже і збільшення обсягу відповідальності, відповідачем суду не надано. Проте з такими висновками погодитись неможливо виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 30 вересня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №GODBGA0000000049, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 30 вересня 2008 року по 30 вересня 2015 року у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 147100 грн. зі сплатою 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 7.2 зазначеного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. 30 вересня 2008 року між банком та позивачем по справі [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п. 2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно пункту 3 договору поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. Пунктом 4 передбачено, що у випадках невиконання боржником зобов'язань перед кредитором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 13 договору зміни і доповнення до договору вносяться тільки за згодою сторін письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. 30 вересня 2008 року між банком та позивачем [PERSON] був також укладений договір іпотеки, відповідно до п. 1 якого предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 35.3 цього договору в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед іпотекодержателем. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 16 березня 2009 року становить 14351 грн. 72 коп. Процентна ставка поточна з 1 лютого 2009 року була збільшена з 20,04 % до 23,4%. З доданих відповідачем документів вбачається, що про підвищення процентної ставки за кредитним договором [PERSON] був повідомлений листом банка від 31 грудня 2009 року, який був надісланий йому 8 січня 2009 року, про що свідчить реєстр №37 ір (а.с. 103-105). З матеріалів справи також вбачається, що у квітні 2010 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» зверталось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 1 липня 2010 року, яке набрало законної сили 19 липня 2010 року, позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково: звернуто стягнення на будинок площею 137,70 кв.м, розташований в [ADDRESS] шляхом продажу. При розгляді даної справи ЗАТ КБ «ПриватБанк» надавався розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому зазначена поточна процентна ставка з 30 вересня 2008 року по 1 лютого 2009 року 20,04%, а з 1 лютого 2009 року - 23,400000% (а.с.114). Враховуючи те, що [PERSON] приймав участь у розгляді справи, апеляційний суд вважає, що [PERSON] було відомо про підвищення процентної ставки ще у 2009 році. Рішення Дебальцевського міського суду від 1 липня 2010 року ним не було оскаржено і таким чином вважається, що він погодився з підвищеним розміром процентної ставки і відповідно із збільшенням розміру його відповідальності. За таких обставин висновок суду про те, що позивач [PERSON] не був поінформований про зміну розміру процентної ставки і не надав на це згоду є помилковим. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed