Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в м. Вінниця помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно . Ще за життя [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] заповів [PERSON] .. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Раківською сільською радою народних депутатів 12 квітня 1988 року. Однак, під час оформлення документів для прийняття спадщини було встановлено, що у даному свідоцтві про право особистої власності ім`я діда помилково було зазначено як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлений можливості встановити факт належності правовстановлюючого документа, він змушений звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт належності покійному дідові свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 12 квітня 1988 року Раківською сільською радою народних депутатів. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Томашпільської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення заяви. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковомудержавному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження оосби в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільонго стану факту смерті; 9) смерті оосби, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстви вважати її загиблою від певного нещасного виадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] в м. Вінниця, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 12 квітня 1988 року Раківською сільською радою народних депутатів. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на прийняття спадщини. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] в м. Вінниця помер [PERSON] (а.с.7). Згідно копії заповіта від 9 січня 2008 року [PERSON] заповів житловий будинок з по господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] своїй онуці [PERSON] (заявниці по справі) (а.с.6). Однак, як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, житловий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки № 421/3 від 28 травня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області Сауляк О. М. про те, що її дід [PERSON] та [PERSON] , який народився [INFO] та помер [INFO] є однією і тією ж особою, який постійно проживав в селі Ракова Томашпільського району Вінницької області (а.с. 14). Згідно довідки № 423/3 від 28 травня 2009 року виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Сауляк О.М. , про те, що її дід [PERSON] , який помер [INFO] дійсно проживав по [ADDRESS] (а.с. 15). Як вбачається з довідки № 422/3 від 28 травня 2019 року виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області Сауляк О.М. , жительці [ADDRESS] про те, що відповідно до рішення 5 сесії Раківської сільської ради 7 скликання від 17.02.2016 року № 33 «Про перейменування вулиць, розташованих на території Раківської сільської ради» вулицю Радянська було перейменовано на Центральна (а.с.10). Отже, викладені у заяві твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки, судом встановлено та доведено, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, виданого 12 квітня 1988 року Раківською сільською радою народних депутатів належить [PERSON] , який помер [INFO] в м. Вінниця , даний факт підтвердився у судовому засіданні довідками Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області та іншими матеріалами справи, факт належності правовостановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved