Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із відповідачем по справі та мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач в позовній заяві, що в зв`язку з тим, що син є повнолітньою особою та навчається на денній формі Уманського національного університету садівництва за спеціальністю садово-паркове господарство, є студентом денної форми навчання з присвоєнням ступеню магістр, та потребує в зв`язку з навчанням матеріальної допомоги з боку батька, то в даній ситуації позивач претендує на стягнення з відповідача по справі аліментів на її користь, на утримання повнолітньої дитини, оскільки син знаходиться на її утриманні, з повною сплатою нею всіх витрат, пов`язаних із оплатою вартості безпосередньо самого навчання та відповідною сплатою грошових коштів, пов`язаних із життєдіяльністю сина, в тому числі і придбання предметів одягу, оплатою сум за надання кольсунтаційно - освітніх послуг, та сум за проживання дитини під час навчання. Син [PERSON] не має самостійного доходу чи прибутку, та відповідно, можливості самостійно з власних джерел, приватно, особисто,фінансувати своє навчання. На думку позивача, відповідач [PERSON] спроможний матеріально допомогти сину в зв`язку з навчанням останнього. Відповідач виплачував аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до [INFO] . Так як син продовжив навчання в даному вищому учбовому закладі для присвоєння ступеню магістр, то [PERSON] , згідно діючого законодавства, зобов`язаний продовжити надавати сину матеріальну підтримку, але в добровільному порядку відповідач припинив надсилати грошові кошти. Позивач вказує, що володіє інформацією про те, що відповідач [PERSON] отримує прибутки від роботи на ПП «Укрхліб-2» в м.Ананьєві Одеської області, та має відповідно заробіток, має змогу надавати дитині підтримку матеріального характеру до закінчення сином навчання. Також в позовній заяві позивач вказує, що так як у неї не має остаточної інформації стосовно отримуваної відповідачем зарплатні, то вона претендує на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а точніше на стягнення щомісячно у вигляді аліментів по 1500 гривень. Позивач вважає вказану суму реальною до сплати відповідачем. Крім того, позивач зазначає, що позов до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав нею подавався в 2017 році, а саме аліменти на утримання повнолітнього сина були стягнуті Ананьївським районним судом Одеської області до 30 червня 2019 року. 30 січня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. В установлений судом термін відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. З урахуванням ч.8 ст.178 ЦПК України \~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання, що призначене на 11 березня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення була сповіщена належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься заява позивачки від 13 січня 2020 року про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.17). Відповідач [PERSON] у судове засідання, яке призначене на 11 березня 2020 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином. Проте, відповідач надав 11 березня 2020 року через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає частково та зазначив, що згоден на сплату аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 900 гривень 00 копійок щомісяця, по день закінчення сином навчання (а.с.30). При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивача та заяву відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ананьїв Перша дільниця, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Третя дільниця, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10 липня 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4-5). Відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Ананьїв Одеської області, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 31 січня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області та відповіддю Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області на запит (а.с.6,23). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 1998 року Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, у відомостях про батьків [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2014 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Велика Боярка Ананьївського району Одеської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). З довідки про склад сім`ї виданої 09 січня 2020 року Ананьївською Другою сільською радою Одеської області вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З довідки №24-13/18 виданої 04 вересня 2019 року Уманським національним університетом садівництва вбачається, що повнолітній син позивача та відповідача [PERSON] є студентом 1 курсу, факультету лісового садово-паркового господарства Уманського національного університету садівництва (I-V рівень акредитації), денної форми навчання та навчається на платній основі з відшкодуванням вартості навчання, стипендія не нараховується, термін навчання з 1 вересня 2019 року по 31 грудня 2020 року (а.с.11). Також з копії договору №292/л/д/19 від 22 серпня 2019 року про надання освітніх послуг, укладеного між [PERSON] та Уманським національним університетом садівництва вбачається, що [PERSON] навчається на платній формі навчання та термін дії цього договору до 31 грудня 2020 року (а.с.12). З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що повнолітнім [PERSON] була здійснена оплату за навчання та оплата за надання кольсунтаційно - освітніх послуг (а.с.15). Як вбачається з копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2018 року, що відповідачеві [PERSON] було присуджено аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання, тобто до 30 червня 2019 року (а.с.13-14). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції про захист прав дитини батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частини 8 статті 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з досягненням сином повноліття відповідач припинив виплачувати аліменти. З урахуванням викладеного, задовольняючи позовні вимоги частково, суд зазначає, що позивачем на надано жодних доказів, щодо того, що відповідач по справі офіційно працевлаштований та отримує офіційний дохід, однак беручи до уваги заяву відповідача та докази наявні в матеріалах справи, суд вважає необхідним та достатнім призначити стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень 00 копійок, щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 січня 2020 року до закінчення сином навчання, тобто по [INFO] 2020 року або до досягненням сином 23 річного віку в залежності від того, яка з цих обставин стане першою. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13 січня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial