Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Новобузького району, згідно з яким просив визнати за ним, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 6,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав,\~що зазначена земельна ділянка належала його батьку [PERSON],\~який помер 18.04.2014 року. Після його смерті прийняти у спадок вищевказане нерухоме майно в органах нотаріату він до цього часу не зміг, оскільки спадкодавцем за життя було втраченого оригінал державного акту, що посвідчував його право власності на вказану земельну ділянку. Посилаючись на те, що інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, а відновити втрачений документ у звязку з смертю його власника неможливо, просив ухвалити судове рішення про визнання за ним в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право власності на вищезазначену земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Новобузького району Миколаївської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника сільради, зазначивши в заяві про визнання позовних вимог позивача. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Новобузького РУЮ в Миколаївській області, в судове засідання явку свого представника не забезпечила, проте також направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника відповідної служби, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходе наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту про право приватної власності на землю, серії ІV-МК № 030732 від 25.01.2001 року, громадянину [PERSON], належала земельна ділянка, площею 6,92 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області. 18 квітня 2014 року у віці 47 року в с. Майорівка, Новобузького району, Миколаївської області [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ФП №199819, видане 24.04.2014 року виконкомом [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про народження (копії) серії ІV-ФП №280153, виданого 03.06.1989 року, позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 57104553, [PERSON] 13.02.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Новобузького РНО з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції 2005 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Однак, за життя спадкодавець втратив оригінал вищезгаданого державного акту, що відповідно перешкоджало позивачу [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку про що свідчить відповідна відмова нотаріуса від 26.02.2015 року. Зважаючи на те, що власник земельної ділянки, [PERSON], помер, а в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, спадкоємці за законом не мають можливості згідно з чинним законодавством, взамін втраченого державного акту на право власності на землю, отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу або провести державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, суд вважає, що спадкові права [PERSON] підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як свідчить Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.03.2015 року за № 549, виданий відділом Держземагенства в Новобузькому районі, спадкодавець [PERSON] дійсно являється власником спірної земельної ділянки на підставі державного акту, серії ІV-МК № 030732, виданого йому 25.01.2001 року, тому з огляду на викладене, зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадкованим спадкоємцями. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], в силу положень ч. 1 ст. 1261 та ч. 1 ст. 1268 ЦК України має право на успадкування належної останньому земельної ділянки площею 6,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області. За таких умов, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно по праву спадкування, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved