overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 24 вересня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 477. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з липня 2015 року, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права . При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області 18 квітня 2013 року, актовий запис за № 30. Від шлюбу мають неповнолітню дитину -дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено в силу відсутності спільних поглядів на життя, небажання підтримувати шлюбні стосунки. Враховуючи вказані обставини вважає за доцільне розірвати шлюбні відносини із відповідачем. Позивач в ході судового розгляду позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених у заяві. Відповідач визнав позовні вимоги, в подальшому до суду не з?явився, однак повідомлявся належним чином судом про слухання даної справи, про причини неявки не повідомляв. За таких обставин, суд вважає за можливе завершувати розгляд вказаного спору за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Так, судом встановлено, що 18.04.2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.с.4) Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони припинили шлюбні стосунки із березня 2015 року з підстав відсутності спільних інтересів та небажання продовжувати шлюбні відносини, про що останні підтвердили суду. Таким чином, суд не вбачає підстав для збереження сім'ї. При цьому, враховує, що сторони не досягли примирення протягом строку визначеного судом, а також тривалий час не проживають як подружжя, тому шлюб необхідно розірвати. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551грн.20коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. На теперішній час шлюбні відносини між ними припиненні, та позивач звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про розірвання шлюбу. В свою чергу, відповідач ухиляється від утримання малолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги зменшила і остаточно просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 600 грн., справу розглядати у її відсутність. Відповідач та його представник також надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, зменшені позовні вимоги визнали повністю, просили розглядати справу за їх відсутностю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.4). Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів в досудовому порядку між ними не було досягнуто. Відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, працює, інших утриманців немає. Враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 грн. звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 1500.00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду і до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припиненні, син проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач надає в неналежному розмірі матеріальну допомогу. Що ставить позивача в скрутне становища. Разом із цим він має нормальний стан здоровя, тому має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву про уточнення позовних вимог, та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 600 грн. Судове засідання провести у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте його представник [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у відсутність відповідача та її, уточнені позовні вимоги визнають. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно з ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.4). Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів в досудовому порядку між ними не було досягнуто. Відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, працює, інших утриманців немає. Тому суд, враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 600 грн. до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO], трьох років. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася з цим позовом до суду, в обґрунтування якого вказала, що відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає, хоча має можливість це робити, оскільки має постійне місце роботи та заробіток. Просила з цих підстав стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня поступлення заяви до суду і до виповнення сином повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позов. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень, від сплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, через що виникають спостійні суперечки, подальше збереження шлюбу є неможливим, в подальшому позивач подала заяву про слухання справи за її вісдутності, просить шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день та час слухання справи в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 серпня 2006 року, який зареєстрований в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 1475. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з січня 2014 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач вказала що спору щодо спільного майна не має, неповнолітня дитина залишається проживати разом із матір'ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть з серпня 2015 року, у звязку з чим подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позов визнає, просить шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 жовтня 2008 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 225. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Ганну [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2015 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач позов визнає, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач та відповідач вказали, що спору щодо спільного майна на даний час не має. Неповнолітні діти залишаються проживати разом з матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Дніпровський районний відділ Державної міграційної служби в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрований відповідач. [PERSON] у вказаній квартирі не проживає більше ніж півроку, шлюб між сторонами розірваний. Тому просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування спірною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. Відповідач до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.4). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Довідкою Форма № 3 підтверджується, що на даний час в квартирі зареєстровано чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Актами від 23.11.2015 року, 29.01.2016 року, 25 квітня 2016 року, складеними сусідами, вбачається, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає, особистих рече не має (а.с.9-11). Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили пояснення позивача та зазначили, що відповідач тривалий час не проживає в квартирі, давно його не бачили. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В травні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що їм на праві спільної часткової власності, в рівних частках кожному належить квартира [ADDRESS], яку вони придбали у відповідача, [PERSON] разом з ними в квартирі прописаний їх малолітній син [PERSON] та колишній власник квартири, відповідач по справі [PERSON] Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації, участі у витратах на утримання квартири не бере, просить суд визнати його втратившими право на користування зазначеною вище квартирою. Позивачі надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують у разі повторної неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 03.11.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області, [PERSON], позивачам належить на праві спільної часткової власності, у рівних частках кожному по 1/2 частині кожному, квартира [ADDRESS] ( а.с.10-13). Із копії домової книги та довідки ПП «Ізюмжитлосервіс» вбачається, що в зазначеній квартирі прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с.14-17). [PERSON], відповідач по справі не проживає за адресою [INFO] з жовтня 2015 року, що підтверджується актом від 13 квітня 2016 року ( А.С.18). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону До членів сімї власника будинку (квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи Відповідач по справі не є членом сімї власників квартира (позивачів), домовленості про порядок користування житловим приміщенням з позивачами не укладав, а тому позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved