Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останнійє інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2013 року [PERSON] був визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2015 року опікуном призначено дружину [PERSON]. Із анамнезу відомо, що [PERSON] спостерігається у лікаря-психіатра з 2000 року у звязку з важким психічним розладом. У клінічній картині захворювання спостерігалися різкі перепади настрою, наносив собі само ушкодження, висловив маячні ідеї переслідування. Останніми роками в клінічній картині домінують явища дефекту (емоційно-вольвого, психопатоподібного), бродяжить, харчується із сміттєвих баків, голодує, не стежить за своїм зовнішнім виглядом, знайомиться на вулиці і приводить в будинок асоціальних осіб, легко попадає під їх вплив. Остання виписка з психіатричного стаціонару 14.09.2016 року. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймав нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Теперішнє погіршення психічного стану спостерігається впродовж місяця, порушився сон, сам з собою розмовляє, не готує собі їжу, не миється, не виконує елементарні санітарно-гігієнічні заходи, зносить до будинку сміття та харчові відходи, в квартирі їдкий запах від зіпсованих продуктів, антисанітарні умови. Харчується із сміттєвих баків, пє з викинутих пляшок залишки рідини, зливає в одну ємкість залишки знайденого алкоголю. Йде з дому на декілька діб, бродить по місту, стукає у двері сусідів. В жовтні 2016 року опікун [PERSON] виїхала за межі країни. На теперішній час [PERSON] проживає з сином опікуна [PERSON]. 01.12.2016 року [PERSON] був доставлений у приймальне відділення комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Оглянутий черговим лікарем, який кваліфікував стан як загострення хронічного психічного розладу. Пацієнт госпіталізований у примусовому порядку. 02.12.2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду [PERSON] знаходився у свідомості, в стані крайньої санітарно-гігієнічної занедбаності, був виснажений, орієнтований в місці, поточну дату назвати не може. Настрій підвищений. Дивиться в підлогу, весь час неадекватно хіхікає або голосно сміється. Починає розгойдуватися на стільці. Уважно дивиться в очі лікареві, погляд немигаючий. Не заперечує, що бродяжить, харчується із сміттєвих баків, зливає знайдені залишки алкоголю, збирає залишки харчових продуктів і цим харчується. Критика до хвороби відсутня. Психічний стан [PERSON] можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної з вираженим змішаним типом дефекту (емоційно-вольовим, психопатоподібним). Приймаючи до уваги погіршення психічного стану та неспроможність задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив про незадовільний психічний стан [PERSON] Особа, відносно якої розглядається заява [PERSON] думку у судовому засіданні не висловив. Прокурор заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, свідка, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.12.2016 року [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної з вираженим змішаним типом дефекту (емоційно-вольовим, психопатоподібним). У звязку з неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра [PERSON], зокрема, про те, що [PERSON] нездатним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved