Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], Степанівської сільської ради Теплицького району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме ? частки житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] яка належала [PERSON], померлому [INFO] у м. Вінниця. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина померлого [PERSON], отримавши у Першій Вінницькій держконторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай 2,65 га(спадкова справа № 10/2005). З часу смерті чоловіка [PERSON] повідомила його, що вона не має будь-якого інтересу до ? частки житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] З 16.07.2004 позивач відкрито, безперервно володіє вказною ? часткою житлового будинку з господарськими спорудами, проводить поточні ремонти, використовує помешкання для зберігання речей, меблів, с/г продукції. Просить визнати право власності за набувальною давністю, на ? частки житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Берегового с. Степанівка Теплицького району Вінницької області. Від позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача, [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON], визнають. Від відповідача, Степанівської сільської ради, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги [PERSON], визнають. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: в судовому засіданні встановлено, що відкритість та безперервність користування будинком, підтверджується актом обстеження від 26.12.2016(а.с. 14) та реєстрацією місця проживання у паспорті, де вказана адресу: [ADDRESS] Відповідно до п.п. 3, 4 п. 11 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Позивач звернувся до суду 16.01.2017 року, отже на момент розгляду справи строк давнісного володіння становить 13 років. Зазначені правовідносини регулюються частиною 1 статті 344 ЦК України, де передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України - право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved