Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», який в подальшому був уточений, та просить суд ухвалити рішення, в яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованності за кредитним договором у розмірі 11 409 773,55 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») та [PERSON], був укладений Кредитний договір № ML700/991/2007, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 86 427,46 доларів США (вісімдесят шість тисячт чотириста двадцять сім доларів сорок шість центів), строком до 14 грудня 2037 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML700/991/2007. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договом, що був укладений між ним та Банком. Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач 1 зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в умовах Кредитного договору. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору . Однак, в порушення умов Кредитного договору та норм права, Відповідач 1 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором. Згідно з п. 1.4. Частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка 4,49%+FIDR. У відповідності до п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник (Відповідач 1) зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. У зв'язку з вищевикладеним, станом на 19 березня 2015 року, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором, складає: за тілом кредиту 86 117,95 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 2 001 566,29 грн., по процентам за користування кредитом - 19 453,81 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 452 148,38 грн., заборгованість по пені складає 8 956 058,88 грн., а всього 11 409 773,55 грн. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник - Відповідач) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Таким чином, відповідно до умов Кредитних договорів Позивачем були надані Відповідачу 2 грошові кошти, чим Позивач (Банк) виконав свої зобов'язання перед Відповідачем 2 (Позичальником), а взяті Відповідачем 2 на себе договірні зобов'язання перед Позивачем не виконано. Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитними договорами свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Згідно підпункту 1.9.1. Кредитних договорів банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цим договором. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності його представника, позов підтримав в повному обсязі, просив ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї не явки суду не повідомив, письмових заперечень на позов не надав. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено 13 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») та [PERSON], був укладений Кредитний договір № ML700/991/2007, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 86 427,46 дол. США, строком до 14 грудня 2037 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML700/991/2007 року.Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором. Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач 1 зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в умовах Кредитного договору. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та норм права, Відповідач 1 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором. Згідно з п. 1.4. Частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка 4,49%+FIDR. У відповідності до п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник (Відповідач 1) зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. У зв'язку з вищевикладеним, станом на 19 березня 2015 року, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором, складає: за тілом кредиту 86 117,95 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 2 001 566,29 грн., по процентам за користування кредитом - 19 453,81 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 452 148,38 грн., заборгованість по пені складає 8 956 058,88 грн., а всього 11 409 773,55 грн. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник - Відповідач) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Таким чином, відповідно до умов Кредитних договорів Позивачем були надані Відповідачу 2 грошові кошти, чим Позивач (Банк) виконав свої зобов'язання перед Відповідачем 2 (Позичальником), а взяті Відповідачем 2 на себе договірні зобов'язання перед Позивачем не виконано. Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитними договорами свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Згідно підпункту 1.9.1. Кредитних договорів банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цим договором. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved