Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: визначити йому такі способи участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]: зустрічі батька з сином наодинці вдома у позивача у квартирі [ADDRESS] кожні загальні вихідні з 19 години суботи до 21 години неділі - починаючи з дня ухвалення такого рішення до повноліття сина [PERSON], яке виповнюється [INFO] року; зустрічі з сином наодинці у нього вдома, в квартирі [ADDRESS], безперервно протягом тижня один раз на кожні два місяці з його попередженням відповідачку про це не менш ніж за тиждень - починаючи з дня ухвалення такого рішення до повноліття сина [PERSON]; зустрічі з ним наодинці у нього вдома, в квартирі [ADDRESS] з можливістю спільного відпочинку у відповідних санаторно-курортних чи аналогічних закладах на період другої половини усіх його майбутніх шкільних канікул - з 01 по 04 листопада, з 09 по 14 січня, з 26 по 30 березня, а також з 15 липня по 29 серпня (в тому числі й під час його дошкільного віку) щорічно до повноліття сина [PERSON] (у разі зміщення періоду таких шкільних канікул період його спілкування з дитиною зміщується пропорційно такого коригування); зустрічі з сином наодинці вдома у позивача у квартирі [ADDRESS] кожні вівторок і четвер - з 9 години до 21 години - починаючи з дня ухвалення такого рішення до повноліття сина [PERSON], яке виповнюється 12 травня 2031 року; щорічно проживання один тиждень безперервно, починаючи з 10:00 години ранку 3 січня, та закінчуючи 20:00 години вечора 7 січня безпосередньо з батьком без обмежень переміщення та без присутності і втручання матері; щорічно проживання один літній місяць безперервно, починаючи з 10:00 години ранку 20 липня, та закінчуючи 20:00 години вечора 20 серпня безпосередньо з батьком без обмежень переміщення та без присутності і втручання матері, з можливістю виїзду на морські курорти, санаторії та туристичні бази без супроводження, присутності та втручання матері; необмежену присутність позивача поряд з сином, [PERSON], у часи відвідування дитиною закладів навчання та розвитку (школи, дошкільних навчальних закладів, спортивних секцій та гуртків); обов'язкову участь позивача в ухваленні рішень щодо відвідування дитиною закладів навчання та розвитку (школи, дошкільних навчальних закладів, спортивних секцій та гуртків); та стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний рішенням суду. В шлюбі у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. В даний час, позивач та відповідачка мешкають окремо. Їхня спільна дитина мешкає разом з матір'ю. На неодноразові прохання надати йому можливість бачитись з дитиною відповідачка відмовляє. Так, за місцем проживання він характеризується позитивно. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування батька із дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачем спілкуванню позивача із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечать інтересам дитини. В червні 2016 року він звернувся з письмовою заявою до органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, де просив визначити спосіб його участі як батька у вихованні сина та у спілкуванні з ним, але відповідачка заявила категоричне заперечення проти добровільної згоди на його участь у вихованні сина та у спілкуванні з ним. Так, за минулий після рішення органу опіки та піклування строк відповідачка жодного разу не надала йому можливості поспілкуватися з сином без будь-яких на те причин, хоча він неодноразово про це просив, в тому числі й за допомогою органів поліції. Ухвалою суду третю особу по даній справі було уточнено на Управління-службу у справах дітей виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради та залучено орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив закінчити розгляд справи без його участі та зазначив, що підтримує свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просив закінчити розгляд справи без його участі та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Раніше, в судовому засіданні, також заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. Представник органа опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради Волошенюк Г.С. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Представники Управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим повторно 17.05.2016 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 490 від 25.05.2013 року (а.с.5). Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року по цивільній справі № 204/3733/2014-ц, яке набрало законної сили 15 липня 2014 року (а.с.6-7). Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю. З батька дитини, позивача у даній справі, були стягнуті аліменти на утримання дитини рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2016 року по цивільній справі № 204/3924/2016-ц, яке набрало законної сили 13 грудня 2016 року (а.с.53). Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На теперішній час між батьками дитини виник спір стосовно участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною. Тому, рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 24.06.2016 року за № 98 «Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]» позивачу був наданий дозвіл на періодичні побачення з його малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], згідно з графіком: кожні вівторок, четвер та неділя тижня з 10:00 до 20:00 години. А також, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] повинні заздалегідь домовлятись про дні побачень, їх зміни, про виїзди за територію міста, а також виховуванні дитини у дусі поваги один до одного (а.с.8). Проте, позивач вказав, що відповідачка все одно чинить йому перешкоди в його участі у вихованні та вільному спілкуванні з його дитиною, не дивлячись на рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 24.06.2016 року за № 98, хоча він є хорошим та дбайливим батьком і бажає приймати участь у вихованні та житті своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, на підтвердження обставин, зазначених позивачем в його уточненій позовній заяві, позивач посилається на звернення до органів поліції. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тобто, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що йому дійсно чиняться перешкоди з боку матері у спілкуванні з дитиною та її вихованні, оскільки ним не підтверджено, що відповідачка не давала йому змоги бачитися та спілкуватися з дитиною. При цьому, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, оздоровленні. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так згідно положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батько дитини добре характеризується, надає матеріальну допомогу дитини, що не спростовано відповідачкою. У відповідності до ст. 159 Сімейного Кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З матеріалів справи вбачається, що відсутні обставини для обмеження спілкування батька з його малолітньою дитиною. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо залишення дитини на тривалий час з ночівлями за місцем його мешкання з огляду на наступне. Так, згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання позивача, а саме: [ADDRESS], складеного (акт) 24.10.2017 року, комісія у складі головних спеціалістів управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Волошенюк Г.С. та [PERSON] з'ясувала, що за даною адресою проживають 2 особи: [PERSON], [INFO], зі слів не працює, середньомісячний дохід відмовився назвати; [PERSON], [INFO], власниця житла, сестра, де працює сестра також [PERSON] відмовився назвати, дохід невідомий. Зі слів за вказаною адресою зареєстрований, але мешкає окремо: [PERSON], [INFO], син [PERSON] Загальна площа квартири близько 40 кв.м, житлова близько 30 кв.м. Житло розміщене на третьому поверсі, п'ятиповерхового будинку. Квартира складається з 2 окремих кімнат, коридору, кухні, сумісного санвузла (є душова кабіна), балкону. Квартира знаходиться у належному санітарному стані, у кімнатах зроблено сучасний ремонт, чисто та затишно. Всі комунікації функціонують. У одній із кімнат з меблів: є великий диван, журнальний столик, плазмовий телевізор, з кімнати є вихід на балкон. В іншій кімнаті є шафа - купе, ліжко (а.с.57). При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, судом встановлено, що квартира, в якій проживає позивач, йому не належить, а належить іншій особі, зі слів його сестрі. Документів на вказану квартиру ним не надано. Він лише займає в цій квартирі кімнату. Власного місця в цій квартирі дитина не має. Тому, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про залишення йому дитини на тривалий час з ночівлями за місцем його мешкання - в квартирі [ADDRESS]. Крім того, щодо графіку побачень з дитиною та встановлення порядку спілкування батька з сином, які просить встановити позивач буде суперечити режиму дня дитини, інтересам дитини та самого позивача, який не довів суду належними доказами, що він зможе у такому графіку проводити приділяти увагу дитині. При цьому, сама дитина є ще занадто малою і їй всього чотири роки. В свою чергу, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, згідно висновку органа опіки та піклування від 17.10.2017 року за вих. № 1052, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне встановити наступний графік побачень [PERSON] з [PERSON], [INFO], без присутності матері, а саме: кожної середи з 17:30 до 20:30 години та кожної неділі з 10:00 до 20:00 години. Суд погоджується з висновком органа опіки та вважає його таким, що повністю відповідає інтересам, як позивача, так й інтересам, що найголовніше, самої малолітньої дитини. Такий графік запропонований з урахуванням віку дитини, прихильності до кожного з батьків та розпорядку її дня. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши усі докази по справі та урахувавши інтереси малолітньої дитини, враховуючи її вік, суд дійшов висновку задовольнити частково позовні вимоги позивача та визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: [PERSON], [INFO]: встановити графік побачень [PERSON] з [PERSON], [INFO], без присутності матері, кожної середи з 17:30 до 20:30 години та кожної неділі з 10:00 до 20:00 години. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, оскільки позивачу частково задоволені його позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). Що стосується вимог позивача про його необмежену присутність поряд з сином, [PERSON], у часи відвідування дитиною закладів навчання та розвитку (школи, дошкільних навчальних закладів, спортивних секцій та гуртків) та обов'язкової участі в ухваленні рішень щодо відвідування дитиною закладів навчання та розвитку (школи, дошкільних навчальних закладів, спортивних секцій та гуртків), то ці вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Позивачем не доведено суду належними доказами, що йому створюються перешкоди у цьому, а як батько дитини, який не позбавлений батьківських прав та не обмежений відповідним рішенням суду у спілкуванні з дитиною, він має право і так бути присутнім з сином у часи відвідування дитиною закладів навчання та розвитку, якщо це не суперечить внутрішньому розпорядку таких закладів. На підставі викладеного і

Outcome: partial