Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А.К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, який 29 червня 2018 року 14 годиі 00 хвилин був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Звенигородської районної лікарні [PERSON] з ознаками тяжкого психічного розладу. 29 червня 2018 року був оглянутий черговим лікарем психіатром [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ Губар Н.П. в судовому засіданні зазначила, що хворий поступив на лікування до їхнього закладу вперше в 2014 році в Звенигородську ЦРЛ, госпіталізувався тричі, є дієздатною особою, на обліку у лікаря психіатра перебуває з 2014 року, група інвалідності по психічним захворюванням не встановлена, однак має розлади психічні, відтак може становити небезпеку для оточуючих. [PERSON] в судовому засіданні надавав суду пояснення не логічні та не послідовні, зазначив, що в примусовому порядку направлений на госпіталізацію по зговору лікарів Звенигородської ЦРЛ та ЧООПЛ, наполягав на тому, що він є здоровою людиною. Прокурор заяву про госпіталізацію просив задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, [PERSON], вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON], є дієздатною особою, на обліку у лікаря психіатра Звенигородської ЦРЛ перебуває з 2014 року, група інвалідності по психічним захворюванням не встановлена. Для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 29 червня 2018 року згідно направлення лікаря - психіатра Звенигородської районної лікарні з ознаками тяжкого психічного розладу. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 30 червня 2018 року, а саме заступника головного лікаря В.І. Шевчук, завідуючого відділенням Губар Н.П., лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «шизофренії, параноїдної з безперевним перебігом, афективно-маячним синдромом. Стан загострення» та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с.3). З врахуванням наданих в судовому засіданні пояснень представника заявника підтверджених належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема висновком ЛКК Черкаської обласної психіатричної лікарні від 30 червня 2018 року, суд приходить до беззаперечного висновку про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він може становити небезпеку для себе і оточуючих, відтак його госпіталізація до психіатричного закладу є доцільною. Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved