Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В червні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили постановити рішення, яким визнати на ними, [PERSON] та [PERSON], в рівних частках право власності на садовий (дачний) будинок загальною площею 47,4 кв.м., що розташований на території Дніпропетровської області Дніпропетровського району Кіровської селищної ради в Садівничому товаристві «Придніпровець», на земельній ділянці № 21, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09 жовтня 2011 року. Адвокат позивачів за договорами про надання правової допомоги [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.47). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2011 року помер батько позивачів [PERSON], про що свідчить актовий запис № 6989 від 14 жовтня 2011 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №419704 виданому Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14 жовтня 2011 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0515 га в межах та згідно з планом для ведення садівництва, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район Кіровська селищна рада Садівниче товариство «Придніпровець» ділянка № 21 та садовий (дачний) будинок за тією адресою. Заповітів [PERSON] не складав. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від своєї частини в спадщині на користь дітей, позивачів по справі, [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємці першої черги після померлого 09 жовтня 2011 року [PERSON], його діти [PERSON] та [PERSON], відповідно до чинного законодавства звернулися до державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтв (а.с.21,22). Так, 05 грудня 2014 року позивачі отримали спільне Свідоцтво про право на спадщину за законом за кожним по 1/2 частці у спадщині, що складається з земельної ділянки площею 0,0515 га в межах та згідно з планом для ведення садівництва, розташованої на території: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, Садівниче товариство «Придніпровець», ділянка № 21, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП №074181, виданого виконавчим комітетом Кіровської селищної Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області 23 лютого 1998 року згідно його рішенню № 4 від 25 січня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2381, кадастровий номер 1221455400:01:012:1264 (а.с.15). Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на садовий (дачний) будинок позивачам було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: садового (дачного) будинку розташованого на території: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, Садівниче товариство «Придніпровець», № 21, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 травня 2016 року (а.с.14). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на дачний будинок, виданого на підставі рішення Виконкому Кіровської селищної ради від 21.09.1994 року № 33, зареєстрованого в Новомосковському бюро технічної інвентаризації 14.10.1994 року, записаного в реєстрову книгу за № 5-1, [PERSON] належав дачний будинок літ. А загальною площею 47,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. Г гараж, 1-4 споруди, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, Садівниче товариство «Придніпровець», № 21, на земельній ділянці площею 0,0515 га, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» № 360 від 10.11.2014 року (а.с.20). Встановлено, що спадковий садовий (дачний) будинок був побудований ще в 1990 році, але правовстановлюючі документи на будинок спадкодавцем не оформлялись. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року. Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва садового (дачного) будинку (згідно Технічного паспорту 1990 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право [PERSON] та [PERSON], однак спадкоємці не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки їх батьком за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий садовий (дачний) будинок. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 09 жовтня 2011 року [PERSON] належав садовий (дачний) будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, Садівниче товариство «Придніпровець», № 21, на земельній ділянці площею 0,0515 га. За життя спадкодавець [PERSON] не зареєстрував належне йому право власності на майно, у звязку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачі вступили в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцями за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав на садовий (дачний) будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом, за кожним по 1/2 частині садового (дачного) будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, Садівниче товариство «Придніпровець», № 21. На підставі викладеного,

Outcome: approved