Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В травні 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визначення порядку користування квартирою, посилаючись на наступні обставини, що він являється власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину, а відповідач є власником 2/3 частини тієї ж квартири, відповідно до договору довічного утримання. У спірній квартирі є зареєстрованими та мешкають 7 чоловік, які є членами однієї родини відповідача. Станом на теперішній час відповідач разом з третіми особами по справі захватили у користування всю квартиру, чим позбавили його можливості користуватися своєю власністю та реалізувати свої права власника у вигляді користування своєю частиною власності, неодноразові спроби поновити порушене право не мали позитивного результату. Іншого способу захистити право, окрім як звернення до суду, він вичерпав. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному об'ємі, просив суд задовольнити позов. Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи сповіщенні через оголошення в СМІ, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2010 року (реєстровий № 2-3637) власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до договору довічного утримання від 12.11.2010 року (реєстровий № 2-1661) власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видані у вказаних частках свідоцтва складається з: трикімнатної квартири [ADDRESS], та має загальну площу 63,3 м2, житлову площу 44,1 м2. Судом встановлено, що сторонами здійснено реєстрацію права власності на спадкове майно в комунальному підприємстві ДОР «Криворізьке БТІ», про що свідчать копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Як встановлено судом, відповідач являючись співвласником здійснює перешкоди у користуванні спільною власністю іншому співвласнику, якими являється позивач. Вимогами чинного цивільного законодавства визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Окрім того, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У судовому засіданні сторонами не надано письмової згоди щодо порядку користування спільною власністю. Одночасно кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Сторонами цивільного спору не надано суду жодних доказів, підтверджуючих факт досягнення згоди щодо порядку користування спільною власністю. За даних підстав, суд розцінює дії відповідача як порушення прав позивача щодо користування власністю. В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Окрім того, за технічним паспортом на квартиру нерухоме майно складається з трьох кімнат, які мають наступні площі: 12,8 м2 , 18,2 м2 та 13,1 м2. Вирішуючи вимоги про визначення порядку користування власністю суд знаходить обгрутованими вимоги щодо виділення у користування кімнати, площею 12,8 м2, оскільки співвласники мають право на надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved