Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позвом до відповідачів, в якому просив суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 31 травня 2012 року серії ВРЛ № 728329, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за номером 78. Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що зазначена квартира придбана ним у шлюбі з [PERSON], є об*єктом спільної сумісної власності, а він своєї згоди на відчуження квартири не надавав. В липні 2015 року [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету і підстав позову та просив суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, вчиненого між відповідачами відповідно до договору дарування, скасувавши рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON], індексний номер 18735431 від 20 січня 2015 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна 553552612101. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за його позовом до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя. Під час розгляду цієї справи, а саме 09 вересня 2014 року, відповідачем був наданий договір дарування квартири [ADDRESS] від 31 травня 2012 року, з якого вбачається, що [PERSON] подарувала дану квартиру [PERSON] Зазначена квартира є об*єктом спільної сумісної власності. З договору дарування квартири від 31 травня 2012 року серії ВРЛ № 728329 вбачається, що він посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], і зареєстрований в реєстрі за номером 78. Проте, під час попереднього судового засідання, яке відбулось 03.06.2015 року, приватним нотаріусом , [PERSON], надані докази, які сідчать про те, що договір дарування квартири 31 травня 2012 року між відповідачами в її присутності не укладався і нею не посвідчувався. Зміст цього договору надрукований на бланку нотаріальних документів серії ВРЛ № 728329 використаний не приватним нотаріусом [PERSON], а приватним нотаріусом [PERSON] у м. Дружківка Донецької області. Таким чином, договір дарування квартири приватним нотаріусом [PERSON] не посвідчувався, як не посвідчувався він і приватним нотаріусом [PERSON] Тому, посилаючись на вимоги частини 2 статті 719 ЦК України, згідно якої договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також вимоги статтей 220 ч.1, 215 ч.2, 216 ч.1 ЦК України, позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та зазначила, що 31.05.2012 року їй зателефонував син, [PERSON], після чого вони зустрілись з ним біля центрального універмагу. Коли вони зайшли в приміщення, їй дали підписати документи, а саме, договір дарування квартири [ADDRESS], яка належала їй і позивачеві. Вона розписалась у документах і у журналі. [PERSON]під час підписання нею документів у нотаріуса не було. Але зі слів сина їй відомо, що [PERSON] приїздив раніше для підписання документів. Просила відмовити у задоволені позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] та [PERSON], [PERSON] позовні вимоги також не визнала та зазначила, що зі слів відповідачів їй відомо, що у лютому 2012 року [PERSON] та [PERSON] вирішили розподілити своє майно між дітьми. Також зі слів відповідачів їй відомо, що позивач був присутнім у нотаріуса і давав згоду на відчуження спірної квартири. Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON]Є позовні вимоги підтримала та зазначила, що відповідно до Порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Мінстрів України від 05.08.2009 року № 812, облік бланків ведеться приватними нотаріусами в особистих книгах обліку надходження бланків та обліку зіпсованих та анульованих бланків. За результатами перевірки надходження та витрачання спеціальних бланків нотаріальних документів нею встановлено, що бланк ВРЛ № 728329 нею не отримувався і ніколи не використовувався. Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних дій даний бланк був використаний 25.07.2011 року приватним нотаріусом [PERSON] в м. Дружківка Донецької області. Крім того, приватний нотаріус [PERSON] зазначила, що зразок печатки, який міститься на договорі дарування ВРЛ № 728329 від 31.05.2012 року використовувався нею до 2008 року. Після того вона здала її у дозвільну систему УМВС України в Дніпропетровській області - 18.12.2009 року, де вона була знищена. Таким чином, приватний нотаріус зазначила, що бланк, на якому викладений текст договору дарування, печатка та підпис їй не належать, а зі змісту договору дарування можно зробити висновок, що його складала особа далека від знання закону. Просила суд задовольнити вимоги позивача. Представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з*явився ( а.с.72). Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], представника відповідача, третю особу-приватного нотаріуса [PERSON], дослідивши письмові докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбних відносинах і відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України є об*єктом права спільної сумісної власності. Зазначене підтведжується письмовими доказами у справі на а.с. 7-10, не заперечується відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Зі змісту договору дарування квартири [ADDRESS] від 31 травня 2012 року, надрукованому на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВРЛ № 728329 вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] зазначену квартиру ( а.с. 5). Проте судом встановлено, що даний договір приватним нотаріусом [PERSON] не посвідчувався, як не посвідчувався цей договір і приватним нотаріусом [PERSON], серія і номер бланку якого використані для друкування змісту договору дарування від 31 травня 2012 року. Зазначене підтверджується копією інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, яка містить інформацію, що спеціальний бланк нотаріальних документів серії ВРЛ № 728329 отриманий приватним нотаріусом [PERSON] 16.06.2011 року та використаний ним 25.07.2011 року для посвідчення довіреності в м. Дружківка Донецької області ( а.с. 40). Крім того, оглядом в судовому засіданні реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON]Є . встановлено, що 31 травня 2012 року договір дарування квартири між [PERSON] та [PERSON] не посвідчувався. З дослідженної в судовому засіданні виписки з особистої книги обліку надходження бланків приватного нотаріуса [PERSON] видно, яку кількість бланків, їх серії і номер отримала приватний нотаріус [PERSON] в період з 13.02.2012 року по 18.05.2012 року. Спеціального нотаріального бланку серії ВРЛ № 728329 [PERSON] отримано не було ( а.с.120). Також судом встановлено, що печатку, зразок якої міститься на договорі дарування від 31.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] 18.12.2009 року здана в дозвільну систему УМВС в Дніпропетровскій області для знищення ( а.с. 121-124). Крім того, як зазначила в судомову засіданні приватний нотаріус [PERSON] підпис на договорі дарування не її. Всі ці встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави вважати, що договір дарування квартири [ADDRESS] від 31 травня 2012 року між [PERSON]М та [PERSON], зміст якого викладений на спеціальному нотаріальному бланку ВРЛ № 728329, у встановленому законом порядку не укладався. Відповідно до частини 2 статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною першою статті 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору таких договір є нікчемним. Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов*язані з його недійсністю. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року з відповідними змінами Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обгрутнування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що нікчемність правочину, укладеного між [PERSON]М та [PERSON]В 31.05.2012 року в судовому засіданні доведена належними доказами. Приймаючи до уваги, що на підставі нікчемного правочину державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об*єкту нерухомого майна 553552612101, наслідком його недійсності є скасування зазначеного рішення. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненю судовий збір у розмірі по 121, 80 грн. з кожного; на користь держави з відповідачів слід стягнути по 121. 80 грн з кожного.

Outcome: approved