Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

До Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просив стягнути з страхової компанії «АСКА» на його користь суму страхової виплати у розмірі 20 192,64 гривень; понесені ним витрати на евакуацію авто у розмірі 760 гривень; завдану йому моральну шкоду у сумі 5000 гривень; моральну шкоду, спричинену йому завданням тілесних пошкоджень у розмірі 15 000 гривень та 4000 гривень в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 жовтня 2012 року о 15 годині 20 хвилин у м. Макіївка на перехресті вул. 250-річчя Донбасу та вул. Панченко сталося ДТП внаслідок якої з вини водія автомобіля ВАЗ 2106 н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER], який належить на праві власності СЧП «Агро-Схід» та яким керував [PERSON], що використовувався останнім на підстав договору оренди №6 від 01.09.2012 року. Вина водія [PERSON] у даному ДТП встановлена постановою Гірницького районного суду м. Макіївки від 10.12.2012 року. Внаслідок ДТП яка сталася був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER] та водію [PERSON] були спричинені легкі тілесні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у СК «АСКА» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АВ/0012624 від 28.10.2011 року. Сума заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля становить 20 192,64 гривень, що встановлено авто товарознавчим висновком, зробленого СПД [PERSON] на замовлення СК «АСКА». Також позивачем понесені витрати з оплати евакуації автомобіля у сумі 760 гривень. Він неодноразово звертався до страхової компанії про здійснення відповідних страхових виплат, проте не дивлячись на обіцянки страховик таких виплат у встановлені ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» не здійснив. Вказаними неправомірними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що останній не отримавши відповідні страхові виплати вимушений був шукати гроші на оплату вартості пошкодженого майна його власнику, звернутися за правовою допомогою за захистом своїх прав, що порушило його звичний хід життя, та яку він оцінює у 5000 гривень. Крім того, внаслідок ДТП йому була завдана шкода здоров'ю - спричинені легкі тілесні ушкодження, у зв'язку з чим він вимушений був проходити лікування. Спричинення легких тілесних ушкоджень, та перенесений ним фізичний біль, необхідність перебувати у лікарському закладі та проходити відповідне лікування спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 15 000 гривень. Крім того ним було сплачено 4000 гривень за послуги адвоката, за надання правової допомоги у даній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ПрАТ «УАСК АСКА» Єфімова Ю.Ю., яка діє на підставі довіреності, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що [PERSON] не має права на отримання страхового відшкодування, та витрат на евакуацію автомобіля, та відповідно і відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з нездійсненням на його користь таких виплат, оскільки останній не є власником та користувачем пошкодженого автомобіля в розумінні положень п.1.3 та 1.6 ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів». При цьому не можуть бути прийняті до уваги надані позивачем договір оренди транспортного засобу та довіреності ПСП «Агро-Схід», оскільки вони складені з порушеннями вимог цивільного законодавства (не посвідчені нотаріально). Також зазначила, що позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода внаслідок ДТП та її розмір. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Заяв про перенесення розгляду справи суду не надав. За таких обставин, а також зважаючи на те, що після надання пояснень у справі представник відповідача, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомила, судом прийнято рішення про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Гірницького районного суду м. Макіївки від 10.12.2012 року [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно вказаної постанови [PERSON] був визнаний винним у тому, що він 24 жовтня 2012 року о 13 годині 20 хвилин на нерегульованому перехресті проспекту 250 років Донбасу та вул. Панченко м. Макіївки, керуючи належним йому автомобілем ВАЗ 21063 н.з. [NUMBER], в порушення вимог п.10.1 Правил Дорожнього руху України, перед початком руху і зміною напрямку руху, повертаючи на перехресті ліворуч, при зеленому сигналі основного світлофору, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та рухаючись на перехресті доріг, не дав дорогу автомобілю ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався на вказаному перехресті у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв зіткнення з цим автомобілем, у зв'язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана постанова Гірницького районного суду м. Макіївки набула законної сили 21.12.2012 року. Крім того, встановлено, що постановою інспектора сектору з оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, які зникли з місця ДТП ОДАІ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 26.10.2012 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи за фактом травмування гр.. [PERSON] на підставі п.2 ст.6 КПК України. Згідно мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, за результатами розгляду повідомлення МЛ №4 м. Макіївки про факт звернення [PERSON] за медичною допомогою, було встановлено, що 24.10.2012 року о 15 год.20 хвилин у Гірницькому районі м. Макіївка по пр. 250 років Донбасу на автомобілі ВАЗ 2106 н.з. [NUMBER] який на перехресті з вул. Панченко, у порушення вимог п.п. 10.1, 16.6 ПДР України перед поворотом ліворуч не надав дорогу автомобілю ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON], внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, від чого водію [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у виді забитої рани м'яких тканин лоба зліва, забий з гематомою нижньої треті лівого плеча. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, приймаючи до уваги те, що у порушенні кримінальної справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] органом досудового слідства було відмовлено, а також те, що обставини вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій [PERSON] вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], спричинивши пошкодження транспортного засобу та заподіявши шкоду його здоров'ю, були встановлені вказаними постановою органу досудового розслідування, та постановою Гірницького районного суду м. Макіївки від 10.12.2012 року, суд вважає, що при розгляді даної цивільної справи вказані постанови як органу досудового розслідування, так і суду є обов'язковими з питань, чи мало місце пошкодження автомобіля ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER], заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень внаслідок вказаного ДТП, при обставинах на які посилається позивач у справі. Також судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] приватним акціонерним товариством «УАСК АСКА», відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АВ/0012624 від 28.10.2011 року. Даний договір укладався у відповідності із положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч. 1 вказаної статті є діяльність, зокрема пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» , шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Пунктом 22.1 ст.22 вказаного Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Пунктом 1.6 ст.1 Закону визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; З матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER], належить на праві власності ПСП «Агро-Схід», що підтверджено наданою копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За таких обставин саме ПСП «Агро-Схід», як власник вказаного транспортного засобу, відповідно до вищевказаних приписів цивільного кодексу та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право ставити питання стосовно відшкодування завданого йому шкоди внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER]. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача та представника позивача, про те, що між ПСП «Агро-Схід» та [PERSON] був укладений договорі оренди та відповідно до нього, а також наданої довіреності від імені ПСП «Агро-Схід» на ім'я останнього, саме він має право на отримання страхових виплат у зв'язку з пошкодженням автомобіля виходячи з наступного. Так, відповідно до положень ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу. Приписами ст. 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В обґрунтування своєї позиції позивачем представлений суду договір оренди автомобіля №6 від 01.09.2012 року укладений між ПСП «Агро-Схід» та [PERSON], як приватною особою, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у оренду транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2107 н.з. [NUMBER]. Пунктом 2.2. вказаного договору визначено, що орендар зобов'язаний утримувати автомобіль у технічно справному стані, своєчасно вносити орендну плату, а також представляти інтереси орендодавця в органах Державтоінспекції, стразових компаніях та інших установах, пов'язаних з експлуатацією автомобілю, подавати заяви та отримувати необхідні документи, отримувати страхові виплати. Разом з цим вказаний договір оренди не посвідчений нотаріально, що відповідно до приписів ч.2 ст.799 ЦК України є обов'язковим, у зв'язку з чим він не може бути прийнятий судом, є належний доказ обґрунтованості позицій позивача. Не приймає до уваги суд й посилання позивача та його представника як на доказ обґрунтованості позовних вимог наявність нотаріально посвідченої довіреності від ПСП «Агро-Схід», якою останнє уповноважило [PERSON] представляти інтереси підприємства в усіх державних, громадських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, а також вести від імені підприємства усі справи в усіх судових установах, оскільки вказана довіреність була видана [PERSON] 18.09.2013 року тобто вже після подання даного позову. При цьому суд звертає свою увагу на те, що наданою довіреністю надано право [PERSON] діяти в інтересах підприємства, проте позовні вимоги останнім заявлені у власних інтересах. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] стосовно стягнення з відповідача сум страхових виплат, понесених витрат на евакуацію транспортного засобу, та відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з несвоєчасною виплатою вказаних сум є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо заявленої позивачем відшкодування спричиненої моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням здоров'я внаслідок ДТП суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як встановлено в судовому засіданні внаслідок ДТП яке мало місце24.10.2012 року, [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження та він проходив лікування у МЛ №4 м. Макіївки, що підтверджується листком непрацездатності, відповідними записами у медичній картці позивача. При цьому, обґрунтовуючи факт завдання моральної шкоди [PERSON] послалася на факт спричинення йому протиправними діями водія [PERSON] тілесних ушкоджень, завданого фізичного болю у зв'язку з цим, те, що він проходив лікування. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт спричинення душевних страждань, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою водія [PERSON] Разом з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більш ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього закону. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань яких зазнав [PERSON] у зв'язку з отриманими внаслідок ДТП пригоди тілесних ушкоджень, виходячи з положень ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та умов полісу обов'язкового страхування, суд вважає за необхідне визначити грошову суму відшкодування завданої моральної шкоди позивачу [PERSON] за цими підставами моральної шкоди у розмірі 2550 гривень, частково задовольнивши позов в цій частині позовних вимог. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України на користь держави з приватного акціонерного товариства «УАСК АСКА» слід стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 114,70 гривень. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні на користь якої рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до частини 2 ст. 84 ЦПК граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно до ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах », розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З журналу судового засідання вбачається, що представник позивача - [PERSON] представляла інтереси позивача в судовому засіданні: 09.08.2013 року з 09-30 год. до 09-36 год.; 20.08.2013 року з 09-07 год. до 9-36 год.; 11.09.2013 року з 09-34 год. до 09-56 год; 13.11.2013 з 14.20 до 14.26 години; 17 січня 2014 року з 09.33 до 09-53 годину та 07 лютого 2014 року з 10-00 до 10-06 години. Таким чином загальний час складає 1 годину 39 хвилин. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» яка становила з період з 01.01.2013 по 30.11.2013 рік становила 1147 гривень, а відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік » становить з 01.01.2014 року 1218 грн., відповідно вартість послуг за 1 годину 39 хвилин складає 717,22 гривень. За таких обставин, виходячи із розміру задоволених позовних вимог на користь [PERSON] з ПрАТ «УАСК АСКА» слід стягнути витрати за надання правової допомоги у розмірі 39.45 гривень На підставі викладеного та

Outcome: partial