Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

В червні 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом до Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини та про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 6,55 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті брата [PERSON] , відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно. Однак оформити спадщину вона не взмозі через ряд обставин: пропуск строку прийняття спадщини та пошкодження правовстановлюючого документу, який нотаріус не приймає як належний. Вказувала, що є людиною похилого вік, часто хворіє і не обізнана в юридичних питаннях, тому з цих поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини і просила його поновити. Крім того, вказуючи, що правовстановлюючий документ - державний акт на земельну ділянку фактично є справжнім і лише розірваним навпіл, що не скасовує право власності на земельну ділянку, тому вважала можливим визнати за нею право власності на ділянку в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце була повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справ без їх участі, при цьому позивачка в своїй заяві позовом підтримала та просила його задовольнити, а представник відповідача в заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті перебував на державному забезпеченні у Вознесенському геріатричному пансіонаті Миколаївської області як інвалід ІІ групи з дитинства. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, зокрема і на земельну ділянку, площею 6,55 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. Земельна ділянка належала йому відповідно до державного акту серії МК ІІ № 037042, виданого 22 листопада 2002 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області. Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. Часом відкриття спадщини є день його смерті. На час його смерті діяли положення Цивільного кодексу України 2003 року ( далі - ЦК України). Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіту [PERSON] не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. ЦК України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, визначені ст.ст. 1261-1265. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених 1259 цього Кодексу. Спадкоємців першої черги, передбачених ст. 1261 ЦК України, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Згідно зі ст. 1262 ЦК України до спадкоємців другої черги за законом відносяться рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивачка є рідною сестрою померлого [PERSON] (а.с. 7, 12) і вона відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Тобто позивачка повинна була на протязі шести місяців після смерті брата подати до нотаріальної контори або приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак не вчинили цього. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В своєму позові [PERSON] вказала, що пропустила строк для вчасного подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата своїм похилим віком (1937 року народження), частими хворобами та юридичною необізнаністю. Виходячи з цих посилань, з врахуванням визнання відповідачем позову, тобто визнання поважними причин, за яких позивачка пропустила строк для прийняття спадщини, суд вважає, що строк вона пропустила з поважних причин і приходить до висновку про необхідність визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини строком у шість місяців. Крім того, нотаріальному оформленню спадкової земельної ділянки позивачці заважає відсутність належним чином оформленого державного акту на неї. Так, відповідно до письмового роз`яснення приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерової Г.А. від 18 лютого 2020 року перешкодами в нотаріальному оформленні спадщини після смерті [PERSON] є пропуск строку для її прийняття та відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку - представлений державний акт серії МК ІІ № 037042 пошкоджений і складається з двох частин. За пунктами 1 та 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна з підтверджуючими документами, а за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.1218 ЦК України вказано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ст. 131 ЗК України передбачено, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки також і на підставі успадкування. Пошкодження правовстановлюючого документу у виді державного акту на земельну ділянку не спростовує право власності особи на неї, а у разі смерті - спадкоємців. В результаті, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що право власності на земельну ділянку належало законно [PERSON] за його життя і ця власність входила до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування вона повинна відійти спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто позивачці з врахуванням надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, оскільки поновлення строку для прийняття спадщини вирішується тільки в судовому порядку, а видача державних актів взамін втраченим чи пошкодженим припинена, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на нерухомість в порядку спадкування за законом. За викладеного,

Outcome: approved