Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

В червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 28.08.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначено, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та надав згоду на те, що Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, складена між ним та банком - є договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом у Заяві від 28.08.2010р. Позивачем умови договору в частині надання відповідачеві кредитних коштів було виконано, однак у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов кредитного договору стосовного своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, іншими платежами згідно Договору про надання банківських послуг, виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2018р. становить 38 793 грн. 29 коп. На підставі зазначеного, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати по справі. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, під розписку, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір заява № б/н від 28.08.2010 року. За умовами укладеного договору, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картковий рахунок. Даний договір був укладений на підставі особистої Заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору, - клієнт зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також, відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 та 2.1.1.5.7 відповідач зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, що дає право позивачу у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Тобто, перед укладенням спірного договору відповідач був повідомлений з умовами надання кредитної картки, умовами кредитування та тарифами банку. Згідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом на [PERSON] банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366календарних днів на рік. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов'язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме: в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, що передбачено п.п. 2.1.1.7.6 Умов. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка станом на 15.05.2018 становить 38 793 грн. 29 коп., яка складається з: - 14 951 грн. 07 коп. - тіло кредиту, - 6 776 грн. 90 коп. - відсотки за користуванням кредитом, - 14 741 грн. 83 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 1 823 грн. 49 коп. - штраф (процентна складова). За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення договірних зобов'язань. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial