Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Головний лікар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, у примусовому порядку без її згоди. В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що 13 травня 2019 року [PERSON] була госпіталізована в психіатричне відділення Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні на підставі направлення лікаря амбулаторно-психіатричного відділення Кошильовської Д.М., у зв`язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її не безпеку для себе і оточуючи, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність її госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у неї тяжкого психічного розладу та погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні лікар психіатр заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Вказала, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості, цукровий діабет 1 тип. 13 травня 2019 року [PERSON] поступила в медичний заклад вперше у цьому році. На даний час, у зв`язку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву, оскільки [PERSON] хоча і не заперечує щодо госпіталізації, однак в силу свого тяжкого психічного розладу не може надати усвідомленої згоди, що перешкоджає надання їй необхідного лікування. Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] . В судовому засіданні рідна сестра [PERSON] [PERSON] вказала, що її сестра страждає на психічний розлад і на даний час потребує госпіталізації до психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування. У судове засідання була доставлена [PERSON] , яка не заперечила щодо її госпіталізації, з метою лікування. Представник управління соціальної політики Лахута І.Ю. не заперечила щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] . Керівник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи за його відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом із матір`ю та сестрою в с. Швейків Монастириського району Тернопільської області та перебуває на обліку в лікаря-психіатра. З семирічного віку лікується умовах ТОККПНЛ, останній раз в 2012 році. В умови ТОККПНЛ поступає повторно в житті, вперше в цьому році за направленням АПВ в супроводі матері та сестри, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Згідно посвідчення серії ААБ за №120755 від 15 березня 2011 року, виданого управлінням праці та соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації, [PERSON] призначена державна соціальна допомога як інваліду з дитинства та дітям інвалідам довічно. 13 травня 2019 року [PERSON] поступила в Тернопільську клінічну комунальну психіатричну лікарню. Після огляду [PERSON] , лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність її госпіталізації для обстеження та лікування, у зв`язку з наявність у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її не безпеку для себе і оточуючи, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. З висновку комісії лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні встановлено, що [PERSON] , [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз помірна розумова відсталість. Судомний сидром, синдром емоційно-вольової нестійкості, цукровий діабет 1 тип. Після огляду [PERSON] , комісія лікарів прийшла до висновку, що остання потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює її не безпеку для себе і оточуючи, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Однак надати своєї усвідомленої згоди, в силу наявного тяжкого психічного розладу, не може. В судовому засіданні [PERSON] не заперечила щодо її госпіталізації, з метою лікування та обстеження. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити. Згідно з вимогами ст.\~340\~ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз: помірна розумова відсталість, судомний сидром, синдром емоційно-вольової нестійкості. При огляді [PERSON] 13 травня 2019 року встановлено, що у неї погіршився психічний стан. Відтак, комісія дійшла висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] , оскільки остання страждає на психічний розлад, що обумовлює її не безпеку для себе і оточуючи, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Шкробота В.В. про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved