Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

В червні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10.09.2014 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 7 400,00 доларів США в строк до 30.09.2014 р. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем позивачеві була представлена розписка. Відповідно до розписки від 10.09.2016 року відповідач зобов»язався до 30.09.2014 року повернути позивачеві грошові кошти, а в разі неповернення грошових коштів зобов»язався віддати позивачеві ВENО TRAFIK д.н.з. [NUMBER]. Проте по закінченню зазначеного в розписці строку відповідач грошові кошти не повернув. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] борг у сумі 190 565,79 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 10.09.2014 року відповідач позичив у відповідача грошові кошти в розмірі 7 400,00 доларів США в строк до 30.09.2014 р. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем позивачеві була представлена розписка. Відповідно до розписки від 10.09.2016 року відповідач зобов»язався до 30.09.2014 року повернути позивачеві грошові кошти, а в разі неповернення грошових коштів зобов»язався віддати позивачеві ВENО TRAFIK д.н.з. [NUMBER]. У визначений договором строк повернення коштів, відповідач свої зобов'язання не виконав, чим порушив права позивача і які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 190 565,79 гривень Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то у відповідності з ч.2 ст. 62 ст. 1050 ЦК України він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої сум якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 06.06.2016 р., три проценти річних становлять 222 долара США. З урахуванням зазначених норм, відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму боргу згідно розписки від 10.09.2014 року в розмірі 7 400 доларів США, відшкодувати три процента річних - 222 доларів США. Таким чином сума позову 7 400,00 доларів США + 222,00 доларів США = 7 622,00 доларів США, що еквівалентно 190 565,79 грн. Враховуючи невиконання відповідачкою зобов'язань по поверненню боргу, позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню повністю. Відповідно до вимогстатті 214 Цивільного процесуального кодексу Українипід час ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно дост.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved