Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ будинковолодіння. Позов мотивований тим, що 08.03.1983 року Білогірським райвідділом ЗАГС Хмельницької області був зареєстрований шлюб [PERSON] із [PERSON], актовий запис № 10. За час подружнього життя позивачем з відповідачем було придбано в рівних частках цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Таким чином, спірне будинковолодіння перебуває у спільній частковій власності позивача і відповідача. Сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склались. На даний час позивач не може спільно проживати із відповідачкою. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2012 року шлюб розірвано. Оскільки відповідач фактично не визнає права позивача на частину будинку та позбавляє його можливості належним чином користувтись житлом, виникла необхідність у поділі будинку в натурі. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про поділ будинковолодіння [ADDRESS] між позивачем та відповідачем. В ході розгляду справи, після ознайомлення із висновком експерта, позивач уточнив позовні вимоги і просив суд поділити будинковолодіння [ADDRESS] між позивачем та відповідачем згідно варіанту № 1 (додаток № 1) висновку експерта № 665/666/13-21 від 30.12.2013 року, відповідно до якого виділити в натурі [PERSON] приміщення у житловому будинку [ADDRESS], а саме: у будинку літ. «А» - кімнату 1-3 площею 14,5 кв.м., всього площею 14,5 кв.м.; у прибудові літ. «а1» - ванну 1-9 площею 3,4 кв.м., котельню 1-10, площею 6,9 кв.м., прихожу 1-11, площею 5,0 кв.м., всього площею 15,3 кв.м.; у прибудові літ. «а2» - коридор 1-1 площею 6,9 кв.м., кухню 1-2 площею 16,1 кв.м., всього площею 23,0 кв.м., у тому числі ганок, всього приміщень загальною площею 52,8 кв.м., що становить 37/100 дольових частин будинковолодіння [ADDRESS] з господарською будівлею: гараж літ. «Б»; виділити в натурі [PERSON] приміщення у житловому будинку [ADDRESS], а саме: у будинку літ. «А» - кімнату 1-4 площею 21,1 кв.м., коридор 1-5 площею 7,0 кв.м., кімнату 1-6 площею 11,0 кв.м., кімнату 1-7 площею 13,1 кв.м., всього площею 52,2 кв.м.; у прибудові літ. «а1» - коридор 1-8 площею 6,3 кв.м., всього площею 6,3 кв.м.; у тому числі ганок, всього приміщень загальною площею 58,5 кв.м.; господарські будівлі - сарай літ. «Б1», що становить 63/100 дольових частин будинковолодіння [ADDRESS]; огорожу № 1-3 залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Стягнути із [PERSON] на його користь 38 397, 50 гривень різниці вартості від ідеальних часток у будинковолодінні [ADDRESS]. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. До початку розгляду справи по суті відповідач подала зустрічний позов і просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та поділити дане спільне майно подружжя наступним чином: виділити з спільної сумісної власності подружжя [PERSON] ? частини з ? житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], а [PERSON] - ? частину з ?. В ході розгляду справи сторони прийшли до взаємних поступок. Позивач по первісному позову зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] на його користь 38 397, 50 гривень різниці вартості від ідеальних часток у будинковолодінні [ADDRESS]. Просив суд поділити будинковолодіння [ADDRESS] між позивачем та відповідачем згідно варіанту № 1 (додаток № 1) висновку експерта № 665/666/13-21 від 30.12.2013 року, відповідно до якого виділити в натурі [PERSON] приміщення у житловому будинку [ADDRESS], а саме: у будинку літ. «А» - кімнату 1-3 площею 14,5 кв.м., всього площею 14,5 кв.м.; у прибудові літ. «а1» - ванну 1-9 площею 3,4 кв.м., котельню 1-10, площею 6,9 кв.м., прихожу 1-11, площею 5,0 кв.м., всього площею 15,3 кв.м.; у прибудові літ. «а2» - коридор 1-1 площею 6,9 кв.м., кухню 1-2 площею 16,1 кв.м., всього площею 23,0 кв.м., у тому числі ганок, всього приміщень загальною площею 52,8 кв.м., що становить 37/100 дольових частин будинковолодіння [ADDRESS] з господарською будівлею: гараж літ. «Б»; виділити в натурі [PERSON] приміщення у житловому будинку [ADDRESS], а саме: у будинку літ. «А» - кімнату 1-4 площею 21,1 кв.м., коридор 1-5 площею 7,0 кв.м., кімнату 1-6 площею 11,0 кв.м., кімнату 1-7 площею 13,1 кв.м., всього площею 52,2 кв.м.; у прибудові літ. «а1» - коридор 1-8 площею 6,3 кв.м., всього площею 6,3 кв.м.; у тому числі ганок, всього приміщень загальною площею 58,5 кв.м.; господарські будівлі - сарай літ. «Б1», що становить 63/100 дольових частин будинковолодіння [ADDRESS]; огорожу № 1-3 залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 05.06.2014 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. Позивач та його представник зменшені позовні вимоги підтримали, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві і уточненнях, та просили їх задовольнити. Представник відповідача зменшені позовні вимоги визнав і не заперечував щодо їх задоволення. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Білогірським райвідділом ЗАГС Хмельницької області, 08.03.1983 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], запис № 10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 7) 02.10.2010 року позивач та відповідач придбали у власність в рівних частках кожний цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3617. (а.с. 8) Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 12.10.2012 року право спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] (1/2) та [PERSON] (1/2) на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року. (а.с. 9) В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 21585 на вище вказаний об'єкт нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], придбано [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі. Дане спірне нерухоме майно належить їм на праві спільної часткової власності в рівних частках. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Однак, на момент звернення до суду така домовленість між позивачем та відповідачем була відсутня. На виконання ухвали суду від 06.03.2013 року Вінницьким відділенням КНДІСЕ надано висновок судової будівельно-технічної експертизи № 665/666/13-21 від 30.12.2014 року, яким визначено дійсну ринкову вартість спірного об'єкта нерухомості та визначено можливі варіанти поділу/виділу в рівних частках даного будинковолодіння. (а.с. 46-70) Дослідивши вище зазначений висновок експерта, суд вважає його повним, обґрунтованим і таким, що не викликає сумніву у його правильності. Судом прийнято до уваги, що висновок експерта є чітким. Однак, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. В судовому засіданні представник відповідача визнав, що варіант № 1 поділу спірного будинковолодіння, запропонований експертом у висновку № 665/666/13-21 від 30.12.2014 року, є найбільш прийнятним. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог представником відповідача є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, його дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання представником відповідача позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Отже, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про поділ будинковолодіння [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. Суд вважає за можливе поділити спірне будинковолодіння між позивачем та відповідачем згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 665/666/13-21 від 30.12.2013 року (додаток № 1), виділивши в натурі: - [PERSON]: приміщення у житловому будинку [ADDRESS], а саме: у будинку літ. «А» - кімнату 1-3 площею 14,5 кв.м., всього площею 14,5 кв.м.; у прибудові літ. «а1» - ванну 1-9 площею 3,4 кв.м., котельню 1-10, площею 6,9 кв.м., прихожу 1-11, площею 5,0 кв.м., всього площею 15,3 кв.м.; у прибудові літ. «а2» - коридор 1-1 площею 6,9 кв.м., кухню 1-2 площею 16,1 кв.м., всього площею 23,0 кв.м., у тому числі ганок, всього приміщень загальною площею 52,8 кв.м., що становить 37/100 дольових частин будинковолодіння [ADDRESS] з господарською будівлею: гараж літ. «Б»; - [PERSON]: приміщення у житловому будинку [ADDRESS], а саме: у будинку літ. «А» - кімнату 1-4 площею 21,1 кв.м., коридор 1-5 площею 7,0 кв.м., кімнату 1-6 площею 11,0 кв.м., кімнату 1-7 площею 13,1 кв.м., всього площею 52,2 кв.м.; у прибудові літ. «а1» - коридор 1-8 площею 6,3 кв.м., всього площею 6,3 кв.м.; у тому числі ганок, всього приміщень загальною площею 58,5 кв.м.; господарські будівлі - сарай літ. «Б1», що становить 63/100 дольових частин будинковолодіння [ADDRESS]. Огорожу № 1-3 залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, відносяться витрати на правову допомогу та проведення судових експертиз. Судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем наступних судових витрат: судовий збір при звернення до суду з позовом - 1 039, 40 гривень (а.с. 1-2); оплата послуг експерта - 2 790, 72 гривень (а.с. 100); оплата правової допомоги - 2 923, 20 гривень. (а.с. 98-99) Тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню наступні судові витрати: судовий збір в сумі 1 039, 70 гривень, витрати пов'язані із проведенням судової експертизи 2 790, 72 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 2 923, 20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved