Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом II групи по психічному захворюванню. Психічним захворюванням страждає з 2013 року, коли, працюючи вчителем історії, помітно змінилася в поведінці, з'явилися дивності: перестала виконувати свої функціональні обов'язки, стала уникати спілкування з колегами, не реагувала на зауваження адміністрації, погіршилась пам'ять, змінився зовнішній вигляд, перестала стежити за собою, стала вигадувати свою систему оцінки знань учнів, робити грубі помилки. З 20.07.2015 року по 03.09.2015 року лікувалася у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Органічний шизофреноподібний розлад». У клінічній картині: підозрілість, рухова разгальмованість, порушення мотиваційної сторони мислення, когнітивне зниження, ворожість по відношенню до лікарів, недбалість в зовнішньому вигляді. З 30.04.2016 року знаходиться на стаціонарному лікуванні у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги із 3-ої міської лікарні, куди з'явилася, заявляючи, що у неї апендицит, що вона помре і її потрібно відправити до моргу. Оглянута черговим хірургом, патології не виявлено, запідозрений психічний розлад. Поступила неохайна, із запахом давно немитого тіла, в рваному, брудному одязі, із сплутаним в «жмут» волоссям. Контакт украй формальний, відповіді після паузи, говорить - «тупий біль у лівому боці» (показує на правий), «це апендицит». Не завжди дає правильні анамнестичні відомості, говорить, що в психіатричній лікарні вона ніколи не лікувалася. Встає і кудись прагне, «я на волю». Міміка бідна, обличчя маскоподібне. Психічно хворою себе не вважає. У відділенні практично весь час проводить в русі по палаті, або по коридору, заклавши руки за спину. На місці не може усидіти ні хвилини, постійно встає і ходить, «много энергии... я не могу сидеть... мысли мешают... мне так легче». Під час цих безцільних пересувань постійно неохайна сечею і калом, при цьому ніяких спроб дістатися до санвузла, або поінформувати медперсонал, хвора не робить. З куратором тримається підозріло - «а где ваш бейджик?., у всех есть... вы точно врач?». При прийомі їжі набирає її до роту і тут же прагне до виходу з буфету. З іншими хворими не спілкується. На побаченні з двоюрідною сестрою також знаходиться в постійному русі. Гігієнічні процедури виконує тільки під контролем медперсоналу. Вольові спонуки різко понижені. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2016 року визнана недієздатною. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2016 року опікуном призначена сестра [PERSON]. 30.11.2016 року о 09 год. 00 хв. оглянута комісією лікарів-психіатрів. У ясній свідомості, продуктивного мовного контакту не складає, на питання відповідає жестами, а саме - кивком голови: «Щось турбує?» - «ні», «щось болить?» - «ні». На місці усидіти не може, постійно намагається встати і кудись піти. Реагує на зауваження, зупиняється, повертається на місце. Пильно дивиться на лікарів, вираз обличчя здивований. Інтелектуально-мнестичні функції грубо знижені. Себе психічно хворою не вважає. Критики до хвороби немає. Стан хворої можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі органічного шизофреноподібного розладу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. У зв'язку з чим не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хворий потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Законний представник хворого не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворого, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 30.11.2016 року вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 30.11.2016р., встановлено, що [PERSON]Г страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного шизофреноподібного розладу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. Внаслідок хвороби являє високу потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих.

Outcome: approved