Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Чемеровецького районного суду Хмельницької області з позовом до Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що після смерті його баби [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Відповідно до заповіту, посвідченого заступником голови Пукляківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області від 14.12.1990 року він є спадкоємцем майна померлої [PERSON] . В зв`язку з тим, що про існування заповіту він дізнався лише на початку 2020 року, у встановлений законом строк він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а звернувся лише в січні 2020 року. Вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, а тому просить позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Представник позивача в підготовчому судовому засіданні вимоги позову підтримав. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їхньої участі, позовні вимоги визнає. До участі в справі в якості третьої особи залучено [PERSON] , яка в підготовче судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Відповідно до заповіту, посвідченого заступником голови Пукляківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області від 14.12.1990 року, [PERSON] все своє майно заповіла своєму онукові [PERSON] . Згідно зі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк позивач [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про наявність вказаного заповіту він дізнався лише в січні 2020 року. В січні 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського В.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Із листа приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського В.Б. від 14.01.2020 року № 14/01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] , оскільки пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини (а.с.9). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, що викладені в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Закон надає фізичній особі право призначити спадкоємців шляхом складання заповіту та розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій погляд. Заповіт - розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку, за своєю юридичною природою є одностороннім правочином. Як правочин, він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред`являються до правочинів відповідно до ЦК. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов`язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача. Заповідач має право за своїм розсудом заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначити частки спадкоємців в спадщині, позбавити спадщини одного, кількох чи всіх спадкоємців за законом, не зазначаючи причин такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження, передбачені правилами ЦК про спадкування, скасувати чи змінити складений заповіт. Судом встановлено, що право на обов`язкову частку у спадщині відсутнє, заповіт складений відповідно до вимог ст.ст. 1247, 1248 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , не знаючи про існування заповіту, не міг у встановлені законом строки подати заяву про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, тому йому слід визначити додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved