Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В травні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача на його користь на відшкодування в порядку регресу сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 5360 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.04.2011 року з вини відповідача сталося ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, яким він керував, була застрахована позивачем. У зв'язку зі сплатою страхового відшкодування та неповідомленням про настання страхової події, у позивача виникло право на звернення до суду з вимогами про відшкодування сплаченої суми страхового відшкодування. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, місце і час судового засідання повідомлялись неодноразово. Причини неявки суду не відомі. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач своїм правом брати участь в судовому засіданні не скористався, із заявами про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, письмових заперечень проти позову не направляв. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2011 року між ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/1079038), згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «KIA Mangentis», реєстраційний номер [NUMBER]. 12.04.2011 року в м. Києві на вул. Полярній відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та застрахований автомобіль «KIA Mangentis», яким керував [PERSON]. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, що 12.04.2011 року ДТП сталося у зв'язку з порушенням відповідачем п. 13.3 ПДР. На момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0634693/1012/11 від 14.03.2011 року, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Hyundai Elantra». Внаслідок ДТП [PERSON] було завдано матеріальних збитків, вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 5360 грн. Відповідно до платіжного доручення від 31.05.2011 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5360 грн. та 21.09.2013 року звернулось до ПрАТ «Просто-страхування» з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 5360. Позивачем зазначена подія була визнана страховою, про що 16.10.2013 року було складено страховий акт. Відповідно до платіжного доручення від 27.01.2014 року ПрАТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 5360 грн. За матеріалами справи, ані власник застрахованого транспортного засобу, ані водій, винний у ДТП, не повідомили ПрАТ «Просто-страхування» про страховий випадок. Відповідності до підпункту 33.1.2. пункту 31.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно підпункту 38.1.1 г пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі неповідомлення страховика у строки і за умов, визначених Законом про настання ДТП, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Таким чином, суд вважає, що належними та допустими доказами було доведено те, що у позивача виникло право регресної вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв'язку з чим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5360 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved