Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення. На обґрунтування вказала, що для проживання сім'ї, в період шлюбу на підставі договору купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є 15.09.2006 р. на її ім'я була придбана 1/ 2 частина житлового будинку [ADDRESS], у якому вони оселились та були зареєстровані. З [PERSON] знаходиться у шлюбі з 21.10.2000 року. Від шлюбу мають двоє доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стосунки з чоловіком розладились і після чергової сварки на початку 2014 року чоловік забрав у нею всі документи на придбане майно та вигнав з будинку. З того часу не дає їй бачитись з дітьми, поміняв замки у дверях, добровільно в квартиру не пускає. Вона вимушена жити без реєстрації на приватних квартирах у різних місцях та звертатись до правоохоронних органів за захистом свого права на проживання у належному їй житлі. З грудня 2014 року мешкала з іншим чоловіком та родила дитину [PERSON], 2015 року народження, яка проживає з нею. Проте, не звертаючи уваги на відсутність у нею житла та її звернення и правомірність вимог про захист її права на користування своїм майном у вигляді частини будинку, відповідач без її згоди поселив в будинку квартирантів, а сам з дітьми живе у коханки, тому просить усунути перешкоди в користуванні власністю та вселити її за вказаною адресою. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також зазначила, що в червні 2014р., точну дату не пам'ятає, вона пішла на роботу, а коли повернулися, то не змогла знайти ключ в умовному місці. Відповідач казав, що вона більше не потрапить в будинок та викинув їй паспорт. Потім неодноразово вимагав переоформлення будинку та погрожував. В листопаді 2015р. приходила до будинку, але відповідач не пустив її, в розмовах по телефону такою вказував, що вона не буде жити в будинку. Іншого житла у неї немає, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи сповіщався належним чином, про що свідчить розписка, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать, що згідно договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є 15.09.2006 р. на ім'я [PERSON] була придбана 1/ 2 частина житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором, а відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Позивачем надано в якості доказу заяви до правоохоронних органів стосовно порушеного права користування власністю з боку відповідача від 02.09.2015р., та 18.01.2016 року. Згідно висновку про результат розгляду заяви гр. [PERSON] від 28.11.2015р., [PERSON] не заперечував проти того, що 25.11.2015р. він не пустив [PERSON] до оселі. Дії відповідача свідчать про його не бажання, щоб позивач проживала у спірному житловому будинку, незважаючи на те, що вона є власником житла. Таким чином, суд вважає, що права позивача порушені і тому вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 551,20 грн.

Outcome: approved