Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказала, що з 16 листопада 2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано, а фактично шлюбні відносини були припиненні ще з квітня 2004 року, почали проживати окремо, дитини залишилася проживати разом з нею. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом з нею. Весь час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися та не приймав участі в його матеріальному отриманні. Дитині вже 11 років, він не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. З квітня 2004 року вона з дитиною мешкає в приватному будинку, дитина забезпечена гідними умовами проживання. Батько за станом здоров'я дитини з моменту його народження і по сьогоднішній день нагляду не здійснює, у сфері життя сина участі не приймає. Тому, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини,зазначені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданого Виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 57, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с.14). З 16 листопада 2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.19), який за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2009 року було розірвано (а.с.21). Дитина проживає з матір'ю (а.с.17) та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Спору стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати зі матір'ю. Батько з дитиною не проживає, не цікавиться життям та здоров'ям сина, тривалий час нехтує своїми обов'язками з виховання та утримання дитини, не приймає участі у підготовці сина до самостійного життя, не здійснює відносно дитини належного батьківського піклування, не цікавиться досягненнями хлопчика. [PERSON] повністю опікується про сина, займається його вихованням, розвитком та матеріально забезпечує його всім необхідним. Встановлено, що з квітня 2004 року [PERSON] разом з сином мешкають в приватному будинку матері позивачки. Дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою. Між позивачкою, дитиною і матір'ю позивачки склалися усталені доброзичливі сосунки, які сприяють належному вихованню неповнолітньої дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина перебуває на обліку в Комунальному закладі Центрі первинної медико-санітарної допомоги Підгородненської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Хлопчику вчасно проведені профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я дитини задовільний. Нагляд за станом здоров'я сина з моменту його народження і по сьогоднішній день здійснює мати [PERSON] Батько участі в цій сфері життя сина не приймав та не приймає, що підтверджуються відповіддю завідувача Підгородненської АЗПСМ Войтенко В.В. від 20 листопада 2015 року (а.с.20). Згідно висновку, Орган опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування сина, а з боку [PERSON] ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з батьком та прийманні ним участі у вихованні, вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати відносно сина батьківські обов'язки, покладені на нього законом. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості, За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судом законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, коли вони своєю винною поведінкою, свідомо нехтують своїми обов'язками та інтересами дитини, не піклуються про її фізичний і духові розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначене свідчить про те, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Оскільки встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, самоухилився від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров'я свого сина, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] повністю, та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позірним вимогам. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved