Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за заповітом. Зазначила, що 22 липня 2014 року померла його мати [PERSON], яка при житті склала заповіт, котрим заповіла позивачу 3/4 частини квартири за адресою м. Ізюм, пр.-т. Леніна,36 [ADDRESS]. Позивач спадщину прийняв шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом. Нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири, розташованої в м. Ізюмі Харківської області, пр.-т. Леніна,36 кв. 28 у звязку з тим, що на імя померлої не перейшло право власності. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи без присутності представника відповідача, заперечень по даному позову не мають. Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 22 липня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.10). Відповідно до заповіту від 08 листопада 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3900, [PERSON] на випадок її смерті все майно, де б таке не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла гр. [PERSON] ( а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири, що розташована в м. Ізюмі по пр -ту Леніна,36 кв. 28. Із свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира № 28 в будинку № 36 по пр.-ту Леніна, в м. Ізюмі Харківської області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.12). [PERSON] помер 18 лютого 2011 року та після його смерті його дружина [PERSON] 12 вересня 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з 1/4 частини квартири, розташованої в [ADDRESS], спадкова справа № 617/2011, зареєстровано в реєстрі за № 1-1023 (а.с.11). Із ксерокопії спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся [PERSON] ( а.с. 33). [PERSON], який є співвласником разом з померлою [PERSON] квартири, розташованої в м. Ізюмі по пр.-ту Леніна,36 кв. 28 не заперечує проти видачі спадкоємцю померлої, [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину вищевказаної квартири, яка перебуває в спільній сумісній власності ( а.с.37). В своїй відповіді Ізюмська державна нотаріальна контора повідомляє, що в звязку з тим, що померлою 22 липня 2014 року [PERSON], не було здійснено державної реєстрації прав на нерухоме майно на 1/4 частини квартири, розташованої в [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності за законом від 12 вересня 2011 року, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як на імя померлої не перейшло право власності ( а.с.23). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). Частиною 1 і 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved