Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Старочуднівськогутянської сільської ради Романівського району Житомирської області та [PERSON], в якому, посилаючись на те, що позивач відповідно до договору дарування, укладеного 25.10.1985 року з [PERSON], є власником житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], просила ухвалити рішення про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Старочуднівськогутянської сільської ради № 60 від 31.10.2012 року про визнання права власності на вказаний будинок за [PERSON] та про зобов'язання останнього не чинити перешкод [PERSON] у користуванні цим будинком. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2015 року до участі в справі в якості відповідачів були залучені правонаступники [PERSON], який вибув із процесу у зв»язку зі смертю - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 9 червня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог про зобов»язання [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні спірним житловим будинком закрито. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та Старочуднівськогутянська сільська рада Романівського району Житомирської області позов не визнали, посилаючись на те, що договір дарування житлового будинку по [ADDRESS] між позивачем та [PERSON] не укладався, а тому право власності за [PERSON] було визнано виконавчим комітетом Старочуднівськогутянської сільської ради Романівського району Житомирської на законних підставах. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, заперечень проти позову не подали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, та висновки експертиз суд встановив наступні обставини. [INFO] року померла [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок по [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] та записами, які містяться в погосподарських книгах Старочуднівськогутянської сільської ради за період з 1983 року по 2000 рік. Згідно даних, які містяться в цих же погосподарських книгах, у будинку, який належав [PERSON], з вересня 1996 року проживав її син [PERSON] 31 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Старочуднівськогутянської сільської ради Романівського району Житомирської області було прийняте рішення № 60, згідно якого за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Оспорюючи правомірність зазначеного рішення, та доводячи ту обставину, що спірний житловий будинок належить їй, позивач послалася на наявність договору дарування цього будинку, який був укладений між нею та [PERSON] 25.10.1985 року, а також на ту обставину, що вона до цього часу сплачує податок за землю, на якій розташований будинок. Окрім цього, під час розгляду справи представник позивача, доводячи належність даного будинку [PERSON], послалася на дані, які містяться в погосподарській книзі Старочуднівськогутянської сільської ради за 1986-1988 роки, а також на наявність судових рішень, якими встановлено, що [PERSON] подарувала будинок в с. Старочуднівська Гута своїй онуці, зокрема, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 1993 року та ухвали судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суду від 9 червня 1993 року. Дослідивши вказані докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] на підставі вказаного договору не набула, з огляду на таке. Статтею 128 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР 1963 року), чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статей 227,244 ЦК УРСР 1963 року договір дарування жилого будинку підлягав обов»язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією з сторін був громадянин. Недодержання цієї вимоги тягнула недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір дарування жилого будинку підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно пункту 2 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року № 1/5, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських Рад депутатів трудящих мали право вчиняти голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету, відповідної Ради депутатів трудящих було покладено вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що договір дарування, на який посилається позивач, як на підставу виникнення у неї права власності на спірний житловий будинок, посвідчений від імені секретаря Старочуднівськогутянської сільської ради [PERSON] Згідно матеріалів перевірки, проведеної Романівським РВ УМВС України в Житомирській області за заявою [PERSON], у період часу з 1984 року по 1990 рік посаду секретаря Старочуднівськогутянської сільської ради обіймала [PERSON], а [PERSON] в цей період часу працювала головним бухгалтером даної сільської ради. Окрім цього, встановлено, що вищевказаний договір дарування не був зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Старочуднівськогутянської сільської ради, а також не був зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Суд також бере до уваги, що обставини, які зазначені у договорі дарування від 25.10.1985 року, як передумова його укладення, насправді не існували. Зокрема, у вказаному договорі зазначено, що [PERSON] дарує будинок у зв»язку з досягненням позивачем шістнадцятирічного віку. В той же час, станом на 25 жовтня 1985 року вік [PERSON] становив п»ятнадцять років. Недотримання вимог законодавства щодо обов»язкової нотаріальної форми угоди, а також відсутність достовірних даних про реєстрацію у встановленому законодавством порядку переходу права власності на спірний будинок до позивача, на переконання суду, свідчить про безпідставність її доводів, щодо набуття нею права власності на цей будинок. Інші докази, якими позивач та її представник обґрунтовують позов, суд відхиляє, виходячи з наступного. Дані щодо належності [PERSON] спірного будинку, які містяться в погосподарській книзі Старочуднівськогутянської сільської ради за 1986-1988 роки суд вважає недостовірними, оскільки відповідні записи виконані з численними необумовленими виправленнями, які унеможливлюють з»ясування первісної інформації, яка була в ній зафіксована. Факти, які були встановлені рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 1993 року та в ухвалою судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суду від 9 червня 1993 року не є преюдиційними, оскільки ці факти встановлені судовими рішеннями у справі, в якій брали участь інші особи. Тому вказані докази підлягають оцінці на загальних підставах. Враховуючи, що вказані судові рішення не містять достатніх даних про умови укладення угоди, за якою [PERSON] передала права власності на свій будинок іншій особі, суд вважає дані докази недостатньо переконливими. Квитанції про сплату позивачем податку за землю не містять інформації щодо предмета доказування, отже є неналежними доказами. Посилання позивача на те, що прийняття рішень з питання визнання права власності не віднесено до компетенції виконавчих органів сільської ради є безпідставними, оскільки виконавчий комітет сільської ради при прийнятті оскаржуваного рішення реалізовував свої повноваження, пов»язані з оформленням права власності на нерухоме майно відповідно до розділу VIII Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 № 7/5. Встановивши відсутність передумов для захисту позивачем права власності на спірний будинок, в тому числі й з підстав, передбачених статтею 391 Цивільного кодексу України, на яку остання послалася як на правову підставу позову, суд прийшов до висновку про його безпідставність.

Outcome: dismissed