Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся Харківський учбово-виробниче підприємство №2 Українського товариства глухих до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що у вересні 2014 року Харківське учбово-виробниче підприємство №2 Українського товариства глухих звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з заявою про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення в солідарному порядку з боржників: [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку з урахуванням штрафних санкцій за період 01.09.2011 року по 31.08.2014 року. 02.02.2015 року судом було видано відповідний судовий наказ №2-н/638/362/15. 13.04.2015 року боржник [PERSON] подала заяву до суду про скасування зазначеного судового наказу, адже, на її думку заборгованість перед заявником відсутня. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2015 року судовий наказ було скасовано, та розяснено право Харківського УВП № 2 УТОГ звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження. Тому, позивач просить стягнути грошові кошти за проживання у гуртожитку у сумі 16228,06 грн., 3% річних від простроченої суми боргу, інфляційні від простроченої суми боргу, та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання зявився, надав суду свої пояснення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання зявилися, проти позову заперечували, у задоволенні позовних вимог просили відмовити, посилаючись на те, що позивачі не мають права самостійно визначати розмір орендної плати, про що вказали в своїх письмових запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Таким чином, захист цивільних справ - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений, але не обмежений ст. 16 ЦК України. Як правило, суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів, що міститься в статті 16 ЦК України не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. [PERSON], [INFO], є наймачем кімнати №41 в будинку №12 по вул. Вавілова у м. Харкові. Боржник зареєстрована в даній кімнаті з 13.09.1988 р., що підтверджується формою [PERSON] [PERSON] є донькою [PERSON] та зареєстрована в даній кімнаті як член сімї наймача з 21.04.2005 року. Проте, починаючи з 06.12.2005 року згідно наказу по підприємству №115-К, [PERSON] була звільнена за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Гуртожиток по вул. Вавілова, 12 в м. Харкові належить на праві власності Українському товариству глухих, яке є засновником Харківського учбово-виробничого підприємства №2 Українського товариства глухих. Гуртожиток по вул. Вавілова, 12 в м. Харкові перебуває на балансі Харківського УВП №2 УТОГ, а тому відповідно до ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дане підприємство як балансоутримувач, має право: визначити порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, укладати договори на надання житлово-комунальних послуг. Мешканців гуртожитку є виключно наймачами, а не власникам кімнат, в яких вони проживають. Дозвіл на проживання в даному гуртожитку [PERSON] отримала у 1988 році, як працівник даного підприємства. Проте, 06.12.2005 року згідно наказу по підприємству №115-К, [PERSON] була звільнена за п. 4 ст. 40 КЗпП України. З моменту звільнення відповідач продовжує мешкати в вищевказаній кімнаті гуртожитку разом зі своєю донькою. Згідно постанови Президії Центрального Правління Українського Товариства глухих №86 від 14.05.2003 року «Про порядок надання житлової площі в гуртожитках підприємств і організацій Українського товариства глухих, користування цими гуртожитками та їх утримання» з 01.04.2003 року надання мешканцям житлової площі в гуртожитках підприємств і організацій Українського товариства глухих надається лише шляхом укладання договору найму. Зобовязання по укладанню даних договорів покладено на директорів підприємств і організацій УТОГ. Також було затверджено Положення про гуртожитки УТОГ, які є на балансі підприємств і організацій товариства. Згідно п. 7.3 Положення про гуртожитки Українського товариства глухих, які є на балансі підприємств і організацій товариства плата за користування житловою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше 10 числа наступного за оплачувальним місяця. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не здійснюється. Постановою Президії центрального правління Українського товариства глухих № 86 від 14.05.2003 року затверджено Положення про гуртожитки УТОГ, які є на балансі підприємства і організацій товариства та затверджено, що єдиною підставою надання мешканцям гуртожитку житлової площі в гуртожитках підприємств і організацій УТОГ з 01.04.2003 року є лише договір найму. Згідно вказаного Положення, гуртожитки УТОГ призначаються для проживання у них виключно працівників, які знаходяться у трудових відносинах з підприємтсвом Товариства у період їх роботи на цих підприємствах. Поселення у гуртожитках осіб, які не є працівниками підприємтсва допускається при наявності вільних місць у вийняткових випадках і\~ лише з дозволу Центрального правління УТОГ (а.с. 58-61). У письмовій формі [PERSON] в останнє укладала договір найму житлової площі у гуртожитку українського товариства глухих 01.09.2009 №40Г, строк дії якого було визначено до 31.08.2012 року включно, а в подальшому переукладати зазначений договір найму у письмовій формі [PERSON] відмовилась. Посилання відповідачів на неправомірність нарахування орендної плати позивачем і на їх незаконність щодо визначення орендної плати, до якої включено оплату комунальних послуг, є безпідставними, з огляду на наступне. 01.04.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Харківського учбово-виробничого підприємства №2 Українського товариства глухих, третя особа Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради про визнання порядку формування тарифів на проживання у гуртожитку незаконним та зобовязання вчинити певні дії, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням судової колегії Апеляційного суду Харківської області від 13.06.2016 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.04.2016 року без змін. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Згідно ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк за плату. Згідно ст.811 ЦК України договір найму житла укладається в письмовій формі. Згідно ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач як балансоутримувач має право: визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, укладати договори на надання житлово-комунальних послуг. Згідно п.7 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерстава регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України,\~ № 84 від 27.04.2015 року, Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання,\~ а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved