Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

В червні 2020р. заявник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про оголошення померлою його бабусі [PERSON] , [INFO] . Свою заяву заявник обґрунтовував тим, що 13 липня 1993р. його бабуся [PERSON] пішла з дому, проживала за адресою: [ADDRESS] , і не повернулася додому. Питанням розшуку бабусі, займалися батьки заявника, які негайно звернулися до правоохоронних органів, а після їх смерті пошуком займався саме заявник, однак самостійні пошуки не дали позитивного результату і бабусі по теперішній час не знайшли. Метою встановлення факту смерті є документальне оформлення спадщини, яка залишилася після її зникнення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2020р. відкрито провадження по справі. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020р. залучено до участі у справі, в якості заінтересованої особи [PERSON] . До судового засідання, від сторін надійшли на адресу суду заяви, в яких сторони просили суд здійснювати розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Пунктом пункту 9) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до положень ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявник та заінтересована особа є синами: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . В свою чергу, батьками [PERSON] були: [PERSON] та [PERSON] . Судом, до початку розгляду справи, та відповідно до ст.. 307 ЦПК України з урахуванням отриманих доказів було встановлено перелік ймовірних спадкоємців, а також досліджено відповіді медичних установ за останнім місцем проживання [PERSON] , з яких вбачається, що в період часу з 13 липня 1993р. по 04 лютого 2021р. остання на стаціонарному лікуванні не перебувала. Також було досліджено відповідь з Головного управління Національної поліції в м. Києві від 16 липня 2020р., згідно якої місцезнаходження [PERSON] , [INFO] не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно ч. 1, 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995р. за № 5, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе оголосити [PERSON] , [INFO] , що проживала за адресою: [ADDRESS] , померлою, оскільки у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування більш як три роки.

Outcome: approved