Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

державне підприємство Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального будівництва на селі звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення зкоштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між підприємством та Клівіцькою Є.Б. 26.11.2001 р. було укладено Кредитну угоду № 236. Відповідно до п. 1.1. Угоди позивач надав, а відповідач прийняв довгостроковий прямий, зворотній адресний кредит на газифікацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в сумі 13000 грн. терміном на 13 років під 3 відсотки річних в гривнях за користування кредитом, крім цього відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит на протязі 13 років грошовими коштами згідно із розрахунком погашення кредиту до повного виконання зобов'язання за кредитною угодою на рахунок Фонду в банку - агенті, з яким Фонд уклав угоду про обслуговування кредиту. Згідно п.2.1. Угоди, позивач свої обов'язки виконав своєчасно, відповідачу надано 13000,00 грн., а останнім отримано кошти в повному обсязі. Відповідач зобов'язався погашати кредит щорічно до 30 листопада поточного року рівними частинами та самостійно вносити за користування кредитом плату у розмірі 3% ( п. 2.9.2. кредитної угоди). Виконання кредитної угоди забезпечується зобов'язанням [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом. Відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором не виконали, заборгованість по кредиту станом на 01.02.2015 р. становить 2192,09 грн. Позивачем неодноразово направлялись відповідачам претензії які залишились без задоволення. Позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів солідарно заборгованість по кредитним коштам - 2192,09 грн., заборгованість з сплати 3 % за користування кредитом в розмірі 145,76 грн., пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу в розмірі 316,36 грн., а всього 2654,21 грн.; стягнути судовий збір з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися судовими повістками, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути без їх участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26.11.2001 р. між державним підприємством Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та відповідачкою Клівіцькою Є.Б. було укладено кредитну угоду № 236 про надання кредиту на газифікацію житлового індивідуального будинку згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачці довгостроковий прямий, зворотний адресний кредит для газифікації житлового індивідуального будинку в сумі 13000 грн. строком на 13 років, а відповідачка як позичальник зобов'язалася повернути кредит грошовими коштами або сільгосппродукцією зна умовах цієї угоди(п.1.1 угоди). За користування кредитом встановлена плата 3% річних в гривнях. П.2.9.1 угоди встановлено, що погашення кредиту повинно проводитись позичальником в наступні 13 років щорічно рівними частинами грошовими коштами, сільгосппродукцією в строк до 30.11.2013 р. Погашення в останній рік повинно бути було зроблено до 26.11.2014 р. П.4.3 договору встановлено, що за порушення строків погашення кредиту та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує фонду пеню з розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочки платежу. П.5.1 угоди передбачено, що кредитна угода вступає в силу з моменту її підписання і діє до повного погашення позики відсотків по ній та виконання позичальником усіх обовзків передбачених цією угодою. Ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно, надав відповідачці 13000 грн. кредитних коштів. Відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов'язання по угоді щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Її заборгованість станом на 01.02.2015 р. становить: борг за кредитними коштами - заборгованість по кредитним коштам - 2192,09 грн., заборгованість з сплати 3 % за користування кредитом в розмірі 145,76 грн., пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу в розмірі 316,36 грн., а всього 2654,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості який приєднаний позивачем до матеріалів справи(а.с.8). В зв'язку з викладеним суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Що ж стосується позовних вимог про солідарне стягнення кредитного боргу з відповідача [PERSON], то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 151 ЦК УРСР(1963 р.) встановлено, що в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. Ч.1 ст. 164 ЦК УРСР(1963 р.) передбачено, що виконання зобов'язання, що виникло з договору, може бути покладене в цілому або в частині на третю особу, якщо це передбачено встановленими правилами, а так само якщо третя особа зв' язана з однією з сторін адміністративною підлеглістю або відповідним договором. Із змісту кредитної угоди вбачається, що даний правочин укладено між кредитно-господарською організацією Державне підприємство - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, як позикодавцем з однієї сторони та [PERSON], як позичальником з іншої сторони. При цьому, окремих правочинів щодо забезпечення виконання зобов'язання між Державним підприємством та відповідачем [PERSON] не укладалось, а позивач обмежився лише її заявою - зобов'язанням, яка не є забезпеченням зобов'язання виходячи із положень ст. 178 ЦК УРСР(1963 р.). Водночас, наслідком недодержання сторонами передбаченої ст. 546 ЦК України письмової форми забезпечення виконання зобов'язання, в силу положень ч. 2 ст. 547 ЦК України, є нікчемність такого правочину. Таким чином, у [PERSON] не виникло обов'язку відповідати за виконанням зобов'язань позичальника за кредитною угодою. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, заборгованість по кредитному договору підлягає до стягнення з позичальника - [PERSON].

Outcome: approved