Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.07.2008 року. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що між сторонами було укладено кредитний договір № 002-01049-160708 від 16.07.2008 року. Відповідно до кредитного договору, позичальник отримав кредит у розмірі 3198,00 грн. на придбання певного майна. За умовами договору, позичальник також зобов'язаний був сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних та 3 % комісії за надання фінансового інструменту. [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2983,26 грн., з якої тіло кредиту складає 1 927,82 грн., заборгованість за комісією - 1055,34 грн., заборгованість по відсоткам - 0,10 грн. Дані обставини і стали підставою звернення до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з'явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду заяву про застосування до позовних вимог банку наслідків пропуску строків позовної давності та відмовити у позові. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.07.2008 року між ТОВ «Комерціний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-01049-160708, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 3198,00 грн. на придбання певного майна. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що кредит надається строком на 15 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 15.10.2009 року. У відповідності до умов п. 2.3 договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних, а також за ведення кредитної справи 3 % на рік. Згідно видаткової накладної № РН600-000002095 від 16.07.2008 року, виданої ПП «Домотехніка-Вінниця», [PERSON] отримав на умовах споживацького кредиту за ціною 3198,00 грн. товар у вигляді ноутбуку «Самсунг 15,4?R58». Дана обставина також підтверджується відповідним рахунком-фактурою № 2293 від 16.07.2008 року. Станом на 21.02.2014 року згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] становить 2983,26 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 1 927,82 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1055,34 грн., а також заборгованості за процентами у розмірі 0,10 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання за договором має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є обґрунтованими, а нарахована сума заборгованості відповідає дійсним обставинам справи та підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи. В той же час, відповідачем у справі подано заяву про застосування до позовних вимог ПАТ «Дельта Банку» наслідків пропуску строків позовної давності. Згідно положень статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положеннями частини 4 статті 267 ЦК України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ постановлено Постанову № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Згідно пункту 31 даної постанови, враховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити із того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки за спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, звернення стягнення на предмет застави тощо), положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки даний кредит є споживчим, а відповідачем не вчинялись будь-які дії, які б свідчили про переривання перебігу строків позовної давності, враховуючи подану [PERSON] відповідну заяву, позов ПАТ «Дельта Банк» слід залишити без задоволення у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed