Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь матеріальне утримання на навчання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітків щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що дочка досягла повноліття, але навчається за контрактом на першому курсі денного відділення Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України та потребує додаткової матеріальної підтримки для навчання. Термін закінчення навчання 2020 рік. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що у нього в теперішній час інша сім'я, в якій він є єдиним годувальником. Нова дружина та дочка він другого шлюбу [PERSON] мають хронічні тяжкі хвороби і потребують матеріальних витрат, в зв'язку з чим він, хоча й має постійну та офіційну роботу, але не має можливості надавати допомогу своїй повнолітній дочці, так як тоді його сім'я залишиться без належного забезпечення. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши докази в справі, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в шлюбі, за час якого в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач є її рідним батьком (а.с. 6). Згідно довідки від 1 квітня 2016 року Дніпропетровської медичної академії Міністерства охорони здоров'я України, а також відповідно до договору на навчання від 12 серпня 2015 року вона є студентом І курсу (станом на квітень 2016 року) денної форми навчання за контрактом, закінчення навчання червень 2020 року (а.с.6, 8-12). Згідно з ч. 1 та ч. 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач працеспроможний, має постійну та офіційну роботу, отримує заробітну плату, тому суд приходить до висновку, що він має можливість сплачувати аліменти, необхідні для навчання дочки. Достатніх даних які б вказували на наявність значних життєвих витрат, які б не дозволяли йому сплачувати аліменти, суду представлено не було. Визначаючи розмір аліментів, які він може сплачувати в даному випадку, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, в тому числі розмір заробітної плати відповідача та наявність у нього на утриманні неповнолітньої дочки, її хворобу та хворобу дружини, і приходить до висновку, що їх розмір повинен складати 1/6 частину його доходів, оскільки такий розмір відповідає матеріальному стану та стану здоров'я як платника податків, так і його дочки, а також встановленим обставинам, які впливають на їх розмір. Строк сплати аліментів - з моменту подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. При цьому суд враховує наявність хвороб дочки відповідача [PERSON] та його теперішньої дружини Галини, але зазначає, що суду не представлено достатніх доказів того, що їх захворювання тягнуть значні витрати, які б поглинали ввесь отриманий ним дохід і не дозволяли надавати утримання повнолітній дочці на навчання в зазначеному вище розмірі. За такого,

Outcome: partial