Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, у якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основний борг в сумі 2100 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 10.05.2019 року становить 50624,06 грн., 3% річних в сумі 645 грн., пеню в розмірі 78540 грн., а також 1298,10 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу адвоката. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.01.2018 року [PERSON] позичив [PERSON] 2100 доларів США, про що останній надав письмову розписку. У розписці вказано, що відповідач зобов`язався повертати позичені кошти по 200 доларів США кожного місяця до грудня місяця 2018 року. Виплата мала відбуватися 5-го числа щомісяця. У разі прострочення [PERSON] зобов`язався виплатити пеню у розмірі 1% від суми за кожен день прострочення. На даний момент відповідач повернув лише 4500 грн. Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, офіційний курс гривні щодо долара США становив 2624,9559 грн. за 100 доларів США, тобто 55124,06 грн. за 2100 доларів США, але враховуючи частково повернуті кошти, залишок боргу становить 50624,06 грн. Оскільки відповідач прострочив повернення коштів, позивач нарахував 78540,96 грн. пені починаючи з 06.12.2018 року, так як останній платіж мав відбути 05.12.2018 року. Також позивачем нараховано 3% річних на суму боргу, яка становить 645 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Синявська К.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 21.01.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав в позику від позивача [PERSON] 2100 доларів США та зобов`язався повертати гроші 5-го числа щомісяця по 200 доларів США до грудня 2018 року. У разі прострочення зобов`язався виплатити пеню у розмірі 1% від суми за кожен день прострочення, про що написав відповідну розписку (а.с. 20). На даний момент відповідач [PERSON] частково повернув кошти у розмірі 4500 грн., що не заперечується позивачем та підтверджується наданими суду копіями дублікатів квитанцій (а.с. 6-8). Згідно даних Національного банку України офіційний курс долара США до української гривні станом на 10.05.2019 року складає за 100 доларів США - 2624,9550 грн. (а.с. 9). Однак відповідач в обумовлений в розписці строк позичені кошти не повернув та ухиляється від виконання свого зобов`язання. На неодноразові нагадування з боку позивача, відповідач ніяк не реагує, чим завдає позивачу збитків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Оригінал розписки від 21.01.2018 року знаходиться в матеріалах справи (а.с. 20), тому наявність даної розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики та порушення вимог ст. 1049 ЦК України. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Судом встановлено, що у визначений термін суму грошових коштів відповідач [PERSON] не повернув, тому повинен сплатити 3% річних за період з 06.12.2018 року по 01.02.2019 року у розмірі 246,00 грн. та за період з 02.02.2019 року по 10.05.2019 у розмірі 399,00 грн., а всього 645 грн. Згідно розрахунку позивача у зв`язку з несвоєчасним поверненням позичених коштів пеня в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення за перший період становить 29941,92 грн., що дорівнює 516,24 грн. за один день прострочення. Пеня за другий період 48599,04 грн., що дорівнює 506,24 грн. за один день прострочення, а всього становить 78540,96 грн. Як вбачається з матеріалів справи, а саме розписки від 21.01.2018 року, відповідачем отримано у позику від позивача грошові кошти в розмірі 2100 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до грудня 2018 року, однак у вказаний строк та на вимогу позивача відповідач вказану суму коштів не повернув, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1298,10 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві позивачем було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 5972,21 грн. Судом встановлено, що 13.05.2019 року між адвокатом Синявською К.Ю. та [PERSON] (клієнт) укладено договір №13/05 про надання правової допомоги у цивільній справі за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення боргу 2100 доларів США за розпискою від 21.01.2018 року (а.с. 10). Адвокатом Синявською К.Ю. надано суду акт наданої правової допомоги та звіт про детальний опис робіт від 30.09.2019 року, відповідно до якого зазначено обсяг і вартість наданих послуг адвокатом за договором №13/05 від 13.05.2019 року. Загальна вартість юридичних послуг у зв`язку з наданням правничої допомоги [PERSON] по даній справі складає 3000 грн. Проаналізувавши надані докази в підтвердження витрат на правову допомогу адвоката та обсяг наданих адвокатом юридичних послуг у даній справі, суд вважає, що розмір судових витрат позивача в сумі 3000 грн. на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивача, а також підтверджується наданими письмовими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved