Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

До Дзержинського міського суду Донецької області звернувся представник позивача - [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Краматорського міського Нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О., про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 31.08.2016 року, видане Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №800. Спадкове майно після померлого складається з двохкімнатної квартири, що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на квартиру. Відповідно до заповіту від 28.02.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А., [PERSON] заповідав все своє майно, яке на день смерті належало йому, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, [PERSON] [INFO]. Однак, позивач дізналась від свого сина - [PERSON], який виступає відповідачем по справі про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом, яка розглядається Дзержинським міським судом Донецької області, про наявність іншого заповіту який був складений 28.12.2015 року на ім'я [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецькій області Сидоренко Н.О. Відповідно до позовної заяви поданої [PERSON] в якій він посилається на похилий вік заповідача, втрату документів та проведення АТО у м. Донецьку. Саме цим, відповідач засвідчив факт, що [PERSON] не мав можливості приїхати до м. Краматорська та скласти заповіт. В останні роки свого життя, він зловживав спиртними напоями (може підтвердитися показами свідків), тому не міг у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, чим і скористався [PERSON], який поступово, маючи намір заволодіти чужим майном, скористався ситуацією, що відбувається на території Донецької та Луганської областей, отримав в спосіб, що не передбачений законом, можливість бути спадкоємцем за заповітом після померлого. Дане твердження ґрунтується на тому, що [PERSON] через похилий вік мав малорухливий спосіб життя, що унеможливлювало подолати непростий шлях, задля складання заповіту, з м. Донецька до м. Краматорська. Окрім того, позивач зазначає, що мала постійний зв'язок з померлим. Останній жодного разу нікуди не виїжджав з м. Донецька та не отримував дозволу для переміщення в районі проведення АТО, що також свідчить про неправомірність дій певних осіб, під час складання заповіту. Таким чином позивач вважає, що складений заповіт від 28.12.2015 року може бути визнано недійсним. 30.01.2018 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог в яких просить суд визнати заповіт [PERSON], згідно якого на користь [PERSON] заповідано все його майно де б таке не було та з чого б воно не склалося, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецькій області Сидоренко Н.О. 28.12 2015 року, нікчемним. Представник позивача - [PERSON], в судовому засіданні 14.02.2018 року, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволені. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.02.2012 року [PERSON], [INFO] склав заповіт з якого вбачається, що все його майно, яке на день смерті буде належати йому, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, та взагалі все те на що він матиме право за законом, заповів - [PERSON], [INFO]. Зазначений заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3-208 (а.с.9) Також, 28.02.2012 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] вести справи по оформленню його спадкових прав на все майно, яке залишилося після смерті його дружини - [PERSON], померлої [INFO]. Зазначена довіреність також посвідчена державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А. (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 31.08.2016 року, видане Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №800. (а.с.6) Спадкове майно після померлого складається з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить йому на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 24.04.2012 року посвідчене державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3-410, та свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 05.12.1994 року. (а.с.7-8) Однак в подальшому позивачу стало відомо від свого сина - [PERSON], який виступає відповідачем по справі про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом, яка розглядається Дзержинським міським судом Донецької області, про наявність іншого заповіту який був складений 28.12.2015 року на ім'я [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецькій області Сидоренко Н.О. (а.с.10) Позивач, як на підставу визнання заповіту недійсним посилається на те, що на час вчинення оспорюваного заповіту спадкодавець не міг через похилий вік подолати непростий шлях з м. Донецька до м. Краматорська, крім того у померлого відсутній дозвіл для переміщення осіб в районі проведення АТО. У зв'язку з чим представник позивача [PERSON] надав 01.12.2016 року до суду клопотання про забезпечення доказів, в якому ставиться питання про забезпечення доказів по вказаній цивільній справі шляхом витребування: 1. з УСБУ в Донецькій області інформації щодо отримання [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER]) дозволу на перетинання лінії зіткнення (територія проведення антитерористичної операції) в межах Донецької та Луганської областей; 2. з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, інформації про перетинання державного кордону а також території населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення (територія проведення антитерористичної операції) в межах Донецької та Луганської областей громадянином [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER]) з метою встановлення місця його перебування. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01.12.2017 року заявлені вимоги задоволені у повному обсязі. 28.12.2017 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації від 20.12.2017 року вих. №0.64-43762/0/15-17, з якої вбачається, що в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відомостей про перетинання державного кордону України громадянином України [PERSON], [INFO], не виявлено. 05.01.2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла відповідь від Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській області від 26.12.2017 року вих. № 56/4-873, з якої вбачається, що за повідомленням координаційної групи АТО (м. Маріуполь) у базі Реєстрів дозволів для переміщення осіб в райони проведення АТО, персональні дані стосовно [PERSON] відсутні. У зв'язку з цим суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1247 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми заповіту, серед яких: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Згідно ст. 1 Закону України «Про нотаріат», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 25 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо). У відповідності до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат», нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку ( 491-2011-п ), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Посвідчення заповіту через представника, а також одного заповіту від імені кількох осіб не допускається. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України. Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 (із змінами). Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Приватний нотаріус має право мати лише одне приміщення для розміщення робочого місця (контори), яке повинно знаходитись у межах нотаріального округу, в якому здійснюється нотаріальна діяльність. Нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. Посвідчення заповіту через представників не допускається. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач. Згідно п. 1.3 Тимчасового порядкуконтролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 14.04.2017 № 222 - ог (далі Тимчасовий порядок), дозвіл фізичній особі - рішення відповідного підрозділу з питань режиму та економічної діяльності на територіях прилеглих до смуги безпеки через лінію зіткнення про перетин фізичними особами лінії зіткнення в рамках діючих контрольних пунктів в'їзду-виїзду, на підставі якого дані про особу вносяться до електронного реєстру. Відповідно до п 5.1 Тимчасового порядку контроль за в'їздом в район проведення АТО та виїздом з нього осіб, транспортних засобів і переміщення вантажів (товарів) у визначених пунктах здійснюється уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб: громадян України (окрім осіб, залучених до проведення АТО) - за умови пред'явлення будь-якого документа, що посвідчують особу (відповідно до п.1 ст.2 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147), дозволом фізичної особи; іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та дозволом фізичної особи. Згідно п. 5.6 Тимчасового порядку, інформація про осіб, які в'їжджають на тимчасово неконтрольовану територію або виїжджають з неї, вноситься уповноваженими службовими особами ДПСУ до відповідної бази даних. В п. 7.3 Тимчасового порядку зазначено, що дозвіл фізичній особі надається на підставі заявок: протягом 10 діб через відповідний підрозділ з питань режиму та економічної діяльності на територіях прилеглих до смуги безпеки вздовж лінії зіткнення, блокпости першого рубежу; протягом доби через контрольні пункти в'їзду-виїзду або блокпости першого рубежу на напрямках руху при наявності відповідних документів (документи про смерть або хворобу близьких осіб; документ, що підтверджує місце поховання близьких осіб) за письмовим (усним) погодженням керівників КЦ та КГ. Відповідно до п. 7.5. Тимчасового порядку після надання дозволу фізичній особі, КЦ та КГ формують електронний реєстр та щоденно каналами захищеного зв'язку передають його до ДПСУ. Дані про дітей, які не досягли 16-річного віку, заносяться разом з даними осіб, що їх супроводжують. Згідно п. 7.6. Тимчасового порядку, дозвіл фізичній особі надається для одноразового або багаторазового (строком на один рік) в'їзду на неконтрольовану (контрольовану) територію та виїзду з неї в будь-якому секторі через діючі КПВВ. Для іноземця або особи без громадянства дійсний протягом терміну, що не може перевищувати дозволений строк перебування іноземця або особи без громадянства на території України та повинен враховувати строк, необхідний для виїзду за межі України (не менше трьох днів). Як убачається зі змісту оскаржуваного заповіту, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. У відповідності до пункту 1 Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. Згідно ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що померлий [PERSON], який був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS], не міг складати заповіт від 28.12.2015 року у приміщенні Краматорського міського нотаріального округу Донецької області у приватного нотаріуса Сидоренко Н.О., оскільки не отримував дозволу на перетин фізичними особами лінії зіткнення в рамках діючих контрольних пунктів в'їзду-виїзду та не перетинав в цей період лінію зіткнення в рамках діючих контрольних пунктів в'їзду-виїзду. Таким чином, суд набуває висновку як про порушення вимог щодо посвідчення заповіту [PERSON], посвідченого 28 грудня 2015 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області, Сидоренко Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 4171, так і про наявність підстав для визнання цього оскаржуваного заповіту - нікчемним. Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн., сплата якого позивачем підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією (а.с.2).

Outcome: approved