Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявила вимоги про позбавлення батьківських прав відносно доньки, вказавши, що вони із відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] , проте відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Зокрема, він зовсім не бере участі у її вихованні, становленні як особистості та громадянина, абсолютно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, визначені судом аліменти відповідач не сплачує, не надає коштів на її утримання, а тому позивачка просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] . Ухвалою судді від 17.11.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, проте [PERSON] було подано заяву, із якої вбачається, що він просить провести розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. З огляду на наведене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, проте подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, разом з тим зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги матері і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення їх в повному обсязі. Разом з тим, надав до суду висновок органу опіки і піклування від 22.12.2020 року щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. В свою чергу, статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом, [PERSON] , народилася [INFO] в м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області та згідно із свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] відповідно. Судом об`єктивно встановлено, що згідно довідки №12 від 01.06.2017 року малолітня [PERSON] з 16.11.2015 року відвідувала Хмельницький ДНЗ №20 «Білочка», батько [PERSON] протягом усього періоду відвідування дитиною ДНЗ №20 не брав участі у вихованні доньки (в дитячий садок не з`являвся, з вихователями не спілкувався, не цікавився виховним процесом доньки та не відвідував батьківські збори). Разом з тим, суду було надано довідку № 15 від 19.05.2020 року, виданою матері неповнолітньої [PERSON] , учені 1-В класу Хмельницького навчально-виховного об`єднання №1 «Школа-дитячий садок» [PERSON] про те, що батько [PERSON] протягом 2019-2020 року не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням, не відвідує батьківські збори. Всі фінансові питання вирішуються із мамою дитини. Крім того, судом встановлено, що батько не цікавиться здоров`ям дитини, що підтверджується листом директора комунального підприємства Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2, Л.Головко , з якого вбачається, що з матір`ю, [PERSON] , як законним представником неповнолітньої [PERSON] , було укладено договір про медичне обслуговування (декларацію) з лікарем-педіатром [PERSON] . Також відповідно до пояснень [PERSON] , під час відвідин дитину супроводжувала та піклувалася здоров`ям тільки матір. В свою чергу, наведені стороною позивача в обґрунтування позову обставини також підтверджуються висновком органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 22.12.2020 року, яким, зокрема, підтверджується, що відповідач не проживає зі своєю малолітньою донькою тривалий період часу, не сплачує аліменти на її утримання. Сам [PERSON] до служби у справах дітей не звертався, жодних документів не надавав, що свідчить про ухилення його від виконання батьківських прав, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити останнього батьківських прав. При цьому, судом враховується, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився та будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення наведених в обґрунтування позову обставин не надав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню його доньки [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення його батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 280-283 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: approved