Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

В серпні 2018р. позивач АТ «Райффайзен банк Аваль» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/2560/82/58222 від 23 липня 2007р. (далі по тексту - кредитний договір) у сумі: 32746,84 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 855885,03 грн., а також судовий збір у розмірі 12838,28 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 липня 2007р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 24480,0 дол. США строком до 23 липня 2017р., зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних. 22 липня 2009р. між сторонами була укладена Додаткова угода № 1, в якій сторони дійшли згоди збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у зв`язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 23 липня 2019р. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений умовами кредитного договору, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 11 червня 2018р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить: 32746,84 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 855885,03 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018р. відкрито провадження по справі в порядку позовного провадження. 23 січня 2019р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 23 липня 2007р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 24480,0 дол. США строком до 23 липня 2017р., зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних. 22 липня 2009р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, в якій сторони дійшли згоди збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у зв`язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 23 липня 2019р. Відповідач зобов`язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту та процентах рівними частинами. Відповідно до умов п. 5.1. кредитного договору з урахуванням змін, які було внесені Додатковою угодою № 1, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості безготівковими платежами або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 23.07.2019 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. кредитного договору. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 11 червня 2018р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить: 32746,84 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 855885,03 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом: 17775,43 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 464586,03 грн.; заборгованість за відсотками: 14971,41 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 391299,0 грн. Судом встановлено, що 12 червня 2018р. позивач звертався до відповідача в досудовому порядку з вимогою про виконання грошових зобов`язань. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати які складаються з судового збору у розмірі 12838,28 грн.

Outcome: approved