Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кивачівської сільської ради Теплицького району про визнання права власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO] в с.Кивачівка Теплицького району Вінницької області. Вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS]. Вона являється спадкоємцем за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості через відсутність реєстрації права власності на дане будинковолодіння та відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON]. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кивачівської сільської ради Теплицького району - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] померла [INFO] в с.Кивачівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом(а.с.6). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка 16 листопада 1987 року склала заповіт, посвідчений Кивачівською сільською радою Теплицького району, яким заповіла позивачеві все своє майно. 20 листопада 2000 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частину майна(а.с.7). До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспних дворів, і належав на праві власності [PERSON], позивачеві [PERSON], а також [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кивачівської сільської ради Теплицького району №256 від 02 червня 2017 року(а.с.9). Відповідно рішення №16 від 18 листопада 2015 року виконавчого комітету Кивачівської сільської ради Теплицького району [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS](а.с.8). Проектно-планувальна документація на забудову та правовстановлюючі документи, що засвідчують право власності [PERSON] на частину будинковолодіння по [ADDRESS], відсутні. Відповідно до положень Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], державним нотаріусом Теплицького державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №599/2000, постановою державного нотаріуса Лужанської Т.В. від 07 червня 2017 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 житлового будинку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі - 2 - відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Оскільки, [PERSON] здійснювала за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі Кивачівської сільської ради Теплицького району, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved