Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що 22 липня 2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. З 2014 року шлюбні відносини фактично між ними припинились, однак офіційно шлюб не було розірвано. Починаючи з 2015 року позивачка [PERSON] почала фактично проживати у шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] від цих відносин у них народилась дитина, біологічним батьком якої є позивач [PERSON] . Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Однак через те, що з моменту розірвання шлюбу та до народежння дитини минуло менше 1 року батьком дитини записаний відповідач- [PERSON] . Відповідач на їх звернення щодо подачі заяви до органу РАГС про визнання батьківства відносно дитини не реагує. Тому вони просять позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] батьком сина [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Наполягав на задоволенні позовних вимог та просив визнати його батьком дитини сина [PERSON] . Оскільки згідно висновку експерта вірогідність його батьківства з дитиною становить 99,9%. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Однак суд вважає за можливе розглянути позовну заяву по суті, оскільки позивач [PERSON] наполягав на розгляд справи та просив його визнати батьком дитини - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений належним чином причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: В свідоцтві про народження, яке видане Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.06.2019 року, актовий запис № 718, малолітнього [PERSON] в графі батько - вказано « [PERSON] » дані про батько внесені зі слів мати дитини (а.с. 8). Згідно Заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved