Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 03 жовтня 2000 року між її матір'ю [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, відповідно до якого [PERSON] обміняла належний їй житловий будинок №92 по вул. 8 Березня в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району на належний [PERSON] житловий будинок №39 по вул. Першотравневій в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району. В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 622, разом з тим [PERSON] зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації. Нотаріально договір сторони не посвідчували. Однак всі істотні умови договору міни були виконані, а саме сторони обмінялися майном та виконали інші передбачені договором зобов'язання в повному обсязі. 10 лютого 2002 року [PERSON] померла. Позивачка, як її спадкоємець, бажає використати своє право на отримання спадщини, проте позбавлена такої можливості. Зокрема, звернувшись у березні 2015 року до нотаріальної контори, вона отримала відмову нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії щодо оформлення спадщини в зв'язку з тим, що спірний договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним. Враховуючи те, що сторони договору ухилилися від його нотаріального посвідчення, а також неможливість такого посвідчення на час розгляду справи з об'єктивних причин, а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 03 жовтня 2000 року між матір'ю позивачки [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, відповідно до якого [PERSON] обміняла належний їй житловий будинок №92 по вул. 8 Березня в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району на належний [PERSON] житловий будинок №39 по вул. Першотравневій в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району. В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 622, разом з тим [PERSON] зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації. Нотаріально договір сторони не посвідчували. 10 лютого 2002 року [PERSON] померла. Позивачка, як її спадкоємець, бажає використати своє право на отримання спадщини, проте позбавлена можливості її оформлення в нотаріальному порядку в зв'язку з тим, що спірний договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним. В свій час сторони ухилилися від нотаріального посвідчення договору міни. Разом з тим нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе в зв'язку з реєстрацією права власності за набувачами (новими власниками) житла, смертю однієї зі сторін та відсутністю відомостей щодо місця перебування іншої. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагали ст. 227, 242 ЦК України 1963 року (чинні на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання спірного договору міни дійсним.

Outcome: approved