Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В судове засідання з»явилась позивач [PERSON] з представником, відповідач [PERSON] з представником. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена в законом встановленому порядку, направила в адрес суду заяву, про розгляд справи без її участі. Позивач і її представник просять суд, позбавити вілповцідача [PERSON] [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час судового розгляду справи, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі і в їх обґрунтування суду пояснили. Вона працює вчителем, отримує заробітну плату в сумі приблизно 3 000 гривень, має власний будинок, проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Малолітній [PERSON] народився [INFO] року і відповідачу доводиться сином. Народився він в смт. Гостомель, Київської області де і проживає на даний час разом з нею. Шлюб з відповідачем був розірваний 08.12.2009 року. Підставою звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача є те, що він з 2007 року проживає окремо, в іншому населеному пункті, жодного з покладених на нього батьківських обов»язків не виконує, не приймає участі в вихованні дитини, її утриманні, духовному розвитку. В підтвердження даних обставин посилається на матеріалами справи, згідно яких відповідач нерегулярно сплачує призначені судом аліменти на утримання дитини, не забирає сина з дитячого садка, не надавав допомоги в його лікуванні, не займається його вихованням. Повідомила суду, що вона постійно їздить з сином для його духовного розвитку і оздоровлення в Єгипет, Турцію, Болгарію. Відповідач не допомагав їй грошима , чинив перепони в наданні дозволу для виїзду сина за кордон. На оздоровлення сина возила з власної ініціативи по туристичних путівках, проживали готелі. Відповідач і його представник заявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі і суду в обґрунтування заперечень пояснили. Відповідач служить настоятелем Христово-Воздвиженського храму більше восьми років і немає можливості на свій розсуд відлучатись з місця служби, без дозволу керівництва. Позивач з сином поживає на відстані 400 кіломерів від його місця проживання. Перед народженням дитини вона виїхала проживати до батьків і більше не повернулась. Про народження дитини йому стало віломо від матері позивача. Він поїхав в Київську область до місця проживання позивача і тривалий час там знаходився, надавав допомогу в обладнанні кімнати для новонародженого сина. В спілкуванні з дитиною його обмежували, не допускали в кімнату, де знаходилась дитина. Через деякий час він змушений був повернутись до місця служби. По місцю служби характеризується з позитивної сторони,не курить і спиртних напоїв не вживає. Отримує заробітну плату приблизно 2 000 гривень в місяць. Аліменти сплачує добросовісно. Станом на 10.04.2014 року дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 14 120 гривень 50 копійок. Дана заборгованість виникла в результаті незнання відповідачем про підвищення прожиткового мінімуму на дитину. На даний час заборгованість по сплаті аліментів погашена в повному обсязі. Крім сплати призначених судом аліментів, відповідач періодично приїздить по місцю проживання позивачки з сином, купує подарунки сину, по мірі можливості дає гроші. Позивачка забороняє бути йому сам на сам з сином, місця зустрічі призначає не за місцем свого проживання, а в інших населених пунктах, на відстані 7-10 кілометрів від свого місця проживання. Був випадок, коли він проїхав на зустріч з сином, але позивач не надала йому можливості зустрітись з ним, пояснивши, що він спить. Про захворювання дитини і знаходження її декілька разів на амбулаторному лікуванні він не знав, так як позивач його про це не повідомляла і коштів на лікування дитини не просила. На його дзвінки по телефону відповідає фразою: « Що ти хотів ?» і в розмову не вступає. Забирати дитину з дитячого садка він немає можливості, так як проживає за 400 кілометрів, в зв»язку з тим, що він немає доступу до дитини, він не може займатись її вихованням. Раніше, після розірвання шлюбу він мав намір звернутись до суду з метою встановлення днів побачення і спілкування з сином, але його керівництво заборонило приймати участь в судових процесах, рекомендувавши дане питання вирішувати миром. На даний час він супротив керівництва звернувся з заявою до органу опіки та піклування Ірпинської міської ради Київської області, про встановлення днів для його побачення з сином. Заслухавши обґрунтування заявленого позову позивачем і її представником, обґрунтування заперечень відповідачем і його представником, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ч.3ст.9 КОНВЕНЦІЇ про права дитини (20 листопада 1989 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. ст. 27 вказаної Конвенції, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Вказаний в статті перелік умов, за яких батько /мати/ можуть бути позбавлені батьківських прав є вичерпним. Під час судового розгляду справи не встановлено факт навмисного, винного ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини, навпаки, і це підтверджується матеріалами справи, відповідач приймає міри по поновленню його батьківських прав в частині обов»язків по вихованню дитини. Постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.) п.16 визначено: « Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.» Судові витрати належить покласти на позивача.

Outcome: dismissed