overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON] Нікіта, [INFO] є її з відповідачем сином, який у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі в його утриманні. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму необхідного для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення і до досягнення повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у Криворізькій установі виконання покарань № 3, надіслав заяву, завірену начальником установи, у якій зазначив, що проти позову не заперечує, просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] Нікіту, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 171509 від 11 січня 2005 року. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою від 10 квітня 2015 року № 175, що видана Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин з матірю [PERSON], посилаючись на те, що 29 листопада 2014 року її матір померла. Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2349 га., розташовану на території Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, майновий пай розміром 0,062647 відсотків в КСП «Діброва», що знаходиться у с.Волиця-1 Красилівського району Хмельницької області. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Заінтересованими особами є рідні брати заявника [PERSON] та [PERSON], оскільки вони є спадкоємцями першої черги за законом. Оформити спадщину нотаріально вона не має можливості, оскільки не може документально підтвердити родинні відносини з матірю, тому що в свідоцтві про народження заявника імя матері помилково вказано [PERSON], замість вірного [PERSON]. В судовому засіданні заявник та представник заявника заявлені вимоги підтримали. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, щодо задоволення вимог заявника не заперечували. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 21 вересня 1955 року народилася заявник [PERSON], яка у шлюбі змінила прізвище на [PERSON]. Батьками якої були [PERSON] та [PERSON]. 29 листопада 2014 року [PERSON] померла. Дані обставини стверджуються поясненнями заявника, представник заявника, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-БВ №704290 виданого 05 січня 1950 року Районним бюро РАЦС м.Ізяслав, свідоцтвом про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії ЯУ №816651 виданим 14 листопада 1954 року Сошанською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ №027109 виданим 03 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області, свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок виданим на підставі рішення виконавчого комітету Красилівської районної [PERSON] № 6 від 31 жовтня 1997 року та внесено в реєстрову книгу за реєстровим №88 12 грудня 1997 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ №231953 виданим 01 грудня 2014 року Волицькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області, довідкою про склад сімї №192 виданою 05 травня 2015 року Волицькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, що передбачено п.1 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин в якій вказувала, що [INFO] помер її рідний дядько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири. Заявниця, як спадкоємець за законом, прийнявши спадщину, звернулася до нотаріальної контори з приводу її оформлення. Однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини спадкодавця з батьком заявниці - [PERSON] (відсутнє свідоцтво про народження останнього). Враховуючи те, що можливість підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] в адміністративному порядку втрачена, а тому заявниця просила про встановлення такого факту в судовому порядку. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо задоволення заяви [PERSON] залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим розглядати справу без особистої участі представника заінтересованої особи, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] помер рідний дядько заявниці - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири. Заявниця, як спадкоємець за законом, прийнявши спадщину, звернулася до нотаріальної контори з приводу її оформлення. Однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини спадкодавця з батьком заявниці - [PERSON] (відсутнє свідоцтво про народження останнього). Проте факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] повністю підтвердився дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: · показаннями свідків [PERSON], [PERSON] з яких вбачається наявність родинних відносин між цими особами; · додатково - наявністю в заявниці особистих документів [PERSON] та документів щодо спадкового майна. Встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для підтвердження свого права на спадщину. Проте з матеріалів справи (а.с. 8) вбачається неможливість встановлення такого факту в адміністративному порядку шляхом поновлення актового запису про народження батька [PERSON], що вказує на обґрунтованість її заяви, яка підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]Є про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 2012 року, в шлюбі мають одну неповнолітню дитину. Їхні сімейні стосунки припинено, спільно не проживають, чоловік застосовував до неї дії фізичного характеру, миритись не бажає. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на Гринчак. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток. Суд, зі згоди позивача по справі [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 липня 2012 року [PERSON] , [INFO] та Гринчак ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 154 . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про укладення шлюбу серія I-ЖД № 168118. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серія I-НМ № 229295. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, позивач втратила почуття поваги та кохання до відповідача. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінити прізвище на Гринчак.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 8 у будинку 49/51 по вул. Троїцькій в м. Одесі, вказуючи, що майже на протязі сорока пяти років відповідач не проживає у вказаній квартирі, не бере участь у витратах, повязаних з утриманням цього житла, та навіть протягом усього цього часу у даній квартирі не зявляється. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була в черговий раз повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Квартира під № 8, що розташована у будинку № 49/51 по вул. Троїцькій в м. Одесі, належить до комунальної власності територіальної громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. У згаданій квартирі проживають та зареєстровані позивач [PERSON] з 1984 року та її син [PERSON] з 2004 року. Крім того, за вказаною адресою з 1970 року також зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON] Як стверджує позивач, відповідач [PERSON] понад встановленого законом строку не проживає у вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, належних йому речей в квартирі немає та він жодного дня не проживав в цій квартирі. З наданого суду акту від 06.04.2015 року, складеного мешканцями будинку № 49/51 по вул. Троїцькій в м. Одесі, вбачається, що з 1996 року по теперішній час відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Також судом не встановлені обставини, які б дозволяли вважати, що право користування цією квартирою зберігається за відсутнім понад встановлені законом строки відповідачем на законних підставах. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому він втратив право користування цією квартирою. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з грудня 2014 року й вона вважає, що сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Крім того, позивач просить після розірвання шлюбу з відповідачем відновити їй її дошлюбне прізвище «Благоразумна». Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 березня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 293; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя сторін не склалося, що повязано з тим, що у сторін різні характери. З грудня 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та з травня 2015 року проживають окремо. Сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що сторони досягли згоди про те, що після розірвання шлюбу між ними їх діти залишаються проживати з матірю. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 29 жовтня 1994 року в Трикратській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 21. Від шлюбу мають двох спільних дітей, в тому числі неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони протягом тривалого часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. Спору щодо поділу спільного майна немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не погоджується. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 29 жовтня 1994 року в Трикратській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 21. Від шлюбу мають двох спільних дітей, в тому числі неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 1989 року, в шлюбі мають двоє дітей, які є повнолітніми. Звинувачує чоловіка в подружній невірності, у зв'язку з цим\~ вважає, що між ними немає взаєморозуміння,\~ поваги, а їхні сімейні стосунки припинено з 2004 року.\~ Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивача по справі [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 травня 1989 року [PERSON] , [INFO] та Скотніцька ( після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] , [INFO] у відділі загсу Рогатинського райвиконкому Івано-Франківської област зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 16 . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про укладення шлюбу серія I-НМ № 456199. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, що підтверджується паспортами громадянина України . Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. В ч. 3 ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини . Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони більше десяти років разом не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, позивач втратила почуття поваги та кохання до відповідача. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 2012 року, в шлюбі мають двоє неповнолітніх дітей. Сімейні відносини між ними почали погіршуватись, звинувачує чоловіка в подружній невірності, у зв'язку з цим\~ вважає, що між ними немає взаєморозуміння,\~ поваги, а їхні сімейні стосунки припинено з кінця 2014 року.\~ Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. В судовому засіданні, яке відбулось 27 травня 2015 року відповідач [PERSON] заперечував проти позову, просив надати термін для примирення та пояснив, що не має підстав для розірвання шлюбу, оскільки звинувачення дружини безпідставні. 06 жовтня 2015 року відповідач в судове засідання не з`явився , причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб серія I-НМ №105754 вбачається, що 04 лютого 2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та Чмелик (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис за №1. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія I-НМ №210994 та серія I-НМ №255668. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2015 року подружжю [PERSON] було призначено чотири місяці для примирення, однак примирення не відбулось. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. В ч. 3 ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини . Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини , дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з кінця 2014 року разом не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, позивач втратила почуття поваги та кохання до відповідача. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved