Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Малоданилівська селищна рада Харківської області, в якій позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачу по справі відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2021, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за №1015 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №249775156 від 25.03.2021 належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у квартирі осіб від 05.04.2021 за вих. №02-15/234, виданою Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, разом із позивачем у вказаній вище квартирі також зареєстровані: її донька - [PERSON] , [INFO], донька її померлого чоловіка [PERSON] - [PERSON] , [INFO], онук її померлого чоловіка [PERSON] - [PERSON] , [INFO]. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , [INFO] , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна, яке належало йому на праві приватної власності. 23.03.2021 між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] був укладений договір про поділ спадкового майна. Відповідно до вказаного вище договору про поділ спадкового майна, посвідченого 23.03.2021 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за № 974, між позивачем по справі та відповідачем - [PERSON] була досягнута домовленість про поділ спадщини наступним чином: квартира [ADDRESS] , яка належала її померлому чоловікові на праві приватної власності, повинна була перейти у власність позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідачу - [PERSON] повинно було перейти у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом інше рухоме та нерухоме майно, яке належало її померлому чоловікові та батькові відповідача - [PERSON] - [PERSON] 24.03.2021 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., відповідно до якого на сьогодні є єдиним та повноцінним власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживають з 2001 року та по теперішній час, що підтверджується Актом депутата Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області - Войтенко М.Г. від 07.04.2021. З 2001 року і по теперішній час відповідачі - [PERSON] та [PERSON] за вказаною вище адресою не проживають, а проживають в іншому населеному пункті за адресою: [ADDRESS] . На сьогодні жодних стосунків з відповідачами - [PERSON] та [PERSON] позивач не підтримує, останні не доводяться їй родичами, вони не є членами її родини, для неї відповідачі є зовсім сторонніми людьми. Також, на сьогодні позивачу по справі доводиться багато сплачувати по рахункам за комунальні послуги за відповідачів та вона фактично позбавлена права на оформлення житлової субсидії, оскільки у її квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які там фактично не мешкають з 2001 року. В утриманні квартири, її ремонті, оплаті послуг за електроенергію, газопостачання та інших комунальних послуг відповідачі - [PERSON] та [PERSON] участі ніколи не приймали та не приймають зараз, зазначені факти підтверджуються відповідними квитанціями за сплату комунальних послуг, особистих речей відповідачів у належній їй квартирі на сьогодні також не мають, будь-яка поштова кореспонденція на ім`я відповідачів за вказаною вище адресою не надходить. У кінці березня місяця 2021 року позивачем було усно запропоновано відповідачам - [PERSON] та [PERSON] добровільно знятися з реєстрації з належної їй квартири [ADDRESS] , однак останні відмовились категорично це робити. У зв`язку з неможливістю врегулювати конфлікт мирним шляхом, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів. Ухвалою судді від 11 травня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання представник третьої особи - Малоданилівської селищної ради Харківської області не з`явився, згідно заяви. Тому суд розглядає справу у його відсутності на тих доказах, які надані до судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутністю в заочному судовому засіданні, на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутністю в заочному судовому засіданні, на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом установлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] , в цілому зареєстрована на праві приватної власності за позивачем [PERSON] , на підставі договору про поділ спадкового майна, серія та номер: 974, посвідченого та виданого 23.03.2021 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М.; свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1015, посвідченого та виданого 24.03.2021, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М.. Відповідно до Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у квартирі осіб від 05.04.2021 за вих. №02-15/234, виданою Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, разом із позивачем у вказаній вищеквартирі також зареєстровані: її донька - [PERSON] , [INFO], донька її померлого чоловіка [PERSON] - [PERSON] , [INFO], онук її померлого чоловіка [PERSON] - [PERSON] , [INFO]. Той факт, що відповідачі [PERSON] 1975 року народження та [PERSON] 1997 року народження дійсно не проживають за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом від 07 квітня 2021 року, складеним депутатом Малоданилівської селищної ради Войтенко М.Г. в присутності свідків. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд, може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд визнає відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню у розмірі 908,00 грн. у рівних частках з кожного із відповідачів по 454,00грн. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved