Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 31.08.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомленням) сторін. Копія ухвали направлена учасникам справи, також копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу на адресу його місця реєстрації згідно отриманої судом довідки . 02.10.2020 до суду повернувся конверт, адресований відповідачу, без вручення та з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався. Жодних інших письмових заяв від нього до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с.6) Від шлюбу сторони мають мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10) Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. Спору щодо проживання спільних малолітніх дітей між сторонами не існує. За таких обставин, враховуючи те, що суд належним чином повідомляв сторін про розгляд зазначеної справи, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог , а відповідач відзиву на позов не направив, приходжу до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved