Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Костянтинівської селищної ради про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в березні 2009 року померла її мати [PERSON]. Мати на праві приватної власності мала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5300 га, що знаходиться на території Костянтинівської селищної ради . Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку , однак , в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо , оскільки нотаріус відмовив в зв»язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] , померла 05 березня 2009 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №203377 виданим 11.03.2009 року. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 617150 від 19.05.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,5300 га, яка розташована на території Костянтинівської селищної ради . Після [PERSON] спадкоємцями першої черги є її дві дочки [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли та успадкували земельну ділянку , що належала їх матері. [PERSON] померла 25 грудня 2012 року . Її син [PERSON] успадкував ? частину вище вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом 01.11.2016 року. Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері , де була відкрита спадкова справа .Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 21.02.2017 року , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] відмовлено, в зв»язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо , оскільки відділ Держеокадастру у Краснокутському районі Харківської області відмовляє у внесенні змін до витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем першої черги. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України , спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким , що прийняв спадщину … [PERSON] спадщину прийняла , оскільки проживала з матір»ю до дня смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території Костянтинівської селищної ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved