Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.09.2015 року помер її дядько [PERSON], який проживав [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами, а також на земельні паї, що знаходяться на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. За життя дядьком заповіту складено не було. Вказувала на те, що, являючись племінницею померлого, відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України, має право на ту частку спадщини, що належала б за законом її матері, яка являлась рідною сестрою спадкодавця і яка померла 09.07.1996 року. У встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини позивачка до нотаріальної контори не звернулась з підстав погіршення стану здоровя після смерті дядька, що потребувало періодичного обстеження та лікування. Оскільки, на її думку, вона пропустила строк з поважних причин, просила суд визначити їй додатковий двомісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2016 року позов задоволено частково, визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 11.09.2015 року у два місяці, з дня набрання рішенням законної сили. В задоволенні решти вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], яка була залучена судом до участі у справі в якості співвідповідача, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачці у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи скарги зводяться до того, що наведені судом в рішенні причини пропуску позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини не є поважними, оскільки вони не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами, а із наданих нею медичних довідок слідує, що строк лікування позивачки не був безперервним, що не позбавляло можливості останню в установлений строк звернутись до нотаріальної контори. Окрім того, позивачем не була надана обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], який був дядьком позивача [PERSON] та який проживав [INFO], помер 11 вересня 2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, житловий будинок з надвірними спорудами, а також на земельні паї, що знаходяться на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. У встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини позивачка до нотаріальної контори не звернулась, посилаючись на те, що після смерті дядька різко погіршився стан її здоровя, в звязку з чим вона вимушена була періодично лікуватись. Свої вимоги підтвердила медичними довідками. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції дійшов висновку, що її перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у звязку з погіршенням стану здоровя є поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а вимоги позивачки до Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області задоволенню не підлягають, оскільки з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] Проте, з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 судам розяснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Вирішуючи спір, суд першої інстанції вищезазначені вимоги чинного законодавства залишив поза увагою та не врахував, що надання позивачкою кількох медичних довідок, на підтвердження поважності пропуску строку не є тими поважними причинами, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зокрема, як встановлено судом першої інстанції, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] розпочався 11.09.2015 року і закінчився 11.03.2016 року. Згідно довідок Ладанської районної лікарні позивачка двічі знаходилась на стаціонарному лікуванні з 25.12.2015 року по 11.01.2016 року і з 04.03.2016 року по 10.03.2016 року та на амбулаторному лікуванні з 19.02.2016 року по 29.02.2016 року. Тобто, починаючи з 11.09.2015 року по 24.12.2015 року включно та з 12.01.2016 року по 18.02.2016 року [PERSON] на лікуванні не перебувала, що не позбавляло можливості останню в установлений строк звернутись до нотаріальної контори, адже строк її лікування не був безперервним. Разом з тим, нормами процесуального права передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з зазначеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову за відсутністю належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску позивачкою строку, а саме наявності обєктивних, непереборних, істотних труднощів для звернення з відповідною заявою, та необґрунтовано визначив додатковий двомісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, з метою повного та всебічного зясування обставин по даній справі, апеляційним судом була витребувана копія спадкової справи з Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, що була заведена на підставі заяви [PERSON] щодо майна померлого [PERSON], від 23.06.2016 року за результатом її звернення з позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.06.2016 року [PERSON], що є рідною сестрою померлого спадкодавця було визначено додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Станом на час вирішення вказаної справи дане рішення не набрало законної сили. Однак, у вказаному рішенні співвідповідачами по справі зазначені Олександрівська сільська рада Корюківського району Чернігівської області та [PERSON], яка також є рідною сестрою померлого спадкодавця [PERSON], а також те, що [PERSON] відмовилася від спадщини, проте матеріали спадкової справи таких даних, як і постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій - не містять. Вказана особа не була залучена судом першої інстанції до участі в розгляді даної справи. Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зачіпають інтереси вищевказаної особи також. За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не зясував всіх обставин справи, належним чином не відобразив в рішенні результати оцінки доказів, не встановив кола спадкоємців, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи з вищенаведеного, а також з того, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2016 року скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. В звязку з викладеним, апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України скасуванню з постановленням нового по суті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно з ст. 88 ЦПК з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 606 грн. 32 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: approved