Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 13/100 частин домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, які складаються з квартири № 1 в житловому будинку А-1: приміщення 1-2, 1-1, 1-3, 1-4, загальною площею 23,4 кв.м., житловою - 14,3 кв.м., споруди № 1 - після смерті [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є рідною дочкою [PERSON], яка померла 20 жовтня 2014 року. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, вона заповідала позивачці. Так, згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1980 року [PERSON] придбала 19/100 частин домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську. Її право власності було зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 19.11.1980 року за № 305-105. Рішенням Красногвардійського райвиконкому м. Дніпропетровська № 506/2 від 16.09.1988 року було визнане право власності на житловий будинок Д-1, сарай Г по вул. Камчатській № 10, які належали [PERSON] з прийняттям його в експлуатацію з кількістю кімнат - 2, житловою площею - 16,9 кв.м., загальною - 23,4 кв.м. Цим же рішенням був затверджений акт ідеальних часток домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, яким були змінені ідеальні частки співвласників цього домоволодіння. За [PERSON] було визнане право власності на 13/100 частин вказаного обєкту нерухомості. 17 листопада 2014 року позивачка звернулася до Третьої дніпропетровської держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року, у звязку з чим була заведена спадкова справа № 713/2014. Крім того, на день смерті матері, позивачка постійно мешкала і була зареєстрована за вказаною адресою. Таким чином, можливо зробити висновок, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та такою, яка прийняла спадщину належним чином згідно діючого законодавства. Але постановою державного нотаріуса від 08.06.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в інвентаризаційній справі на спірне домоволодіння містяться відомості про право власності на 19/100 частин домоволодіння за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.1980 року. Згідно рішення виконавчого комітету Красногвардійського району м. Дніпропетровська № 506/2 від 16.09.1988 року за [PERSON] затверджено 13/100 частин домоволодіння, але перереєстрація в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради не проводилась, правовстановлюючий документ на 13/100 частин цього домоволодіння [PERSON] не одержала за своє життя. У звязку з вказаними обставинами, їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на 13/100 частин домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] Ухвалою суду до участі у дану справу були залучені [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якості співвідповідачів. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки та просили розглянути справу без їхньої участі. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 593612, виданим 24.10.2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 7586 від 24.10.2014 року (а.с.35). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з 13/100 частин домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську. Ще за життя, а саме 11 січня 2001 року [PERSON], яка померла 20 жовтня 2014 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2-120, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на день її смерті - [PERSON] (а.с.36). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка у встановлений законом строк, а саме 17 листопада 2014 року, звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року. На підставі її заяви після смерті [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року, була заведена спадкова справа за № 713/2014. Проте, державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року, оскільки позивачкою не надані правовстановлюючі документи на 13/100 частин спірного нерухомого майна (а.с.39). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] належало 19/100 частин домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4236 (а.с.28-29). Її право власності було зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 19.11.1980 року в реєстрову книгу за № 305-105 (а.с.29 на обороті). При цьому, рішенням Красногвардійського райвиконкому м. Дніпропетровська № 506/2 від 16.09.1988 року був затверджений акт ідеальних часток власників домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, яким були змінені ідеальні частки співвласників цього домоволодіння та за [PERSON] було визнане право власності на 13/100 частин вказаного обєкту нерухомості (а.с.30). Разом з тим, перереєстрація в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради не проводилась та правовстановлюючий документ на 13\\100 частин цього домоволодіння [PERSON] не одержала за своє життя, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12.05.2015 року за вих. № 4889 (а.с.40). Співвласниками вказаного домоволодіння є: [PERSON], якій належить 21/100 частина домоволодіння на підставі Договору дарування частки домоволодіння від 06.05.2015 року; [PERSON], якому належить 24/100 частини домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 09.08.2012 року; [PERSON], якій належить 14/100 частин домоволодіння на підставі Договору дарування від 06.12.2007 року; та [PERSON], якому належить 33/200 частини домоволодіння на підставі заповіту від 31.05.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за 1894. Так, згідно акту ідеальних часток, складеного 22.01.1988 року ст. техніком Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] в користуванні [PERSON] знаходиться: в будинку А-1: квартира № 1, прибудова А1-1, тамбур а1-1, споруди № 1,1, що складає 13/100 частин всього домоволодіння (а.с.33-34). Таким чином, суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року, відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається саме з 13/100 частин домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, які, в свою чергу, складаються з квартири № 1 в житловому будинку А-1: приміщення 1-2, 1-1, 1-3, 1-4, загальною площею 23,4 кв.м., житловою - 14,3 кв.м., споруди № 1. Позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на 13/100 частин домоволодіння № 10 по вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, які складаються з квартири № 1 в житловому будинку А-1: приміщення 1-2, 1-1, 1-3, 1-4, загальною площею 23,4 кв.м., житловою - 14,3 кв.м., споруди № 1 - після смерті [PERSON], померлої 20 жовтня 2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved