Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] татретіх осіб Приватного підприємства «Автовир», Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, поновлення реєстрації транспортного засобу та витребування його з чужого незаконного володіння. В обгрунтування позову зазначив, що в січні 2017 року ним було надано у тимчасове користування [PERSON] вантажний транспортний засіб MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на термін до заявлення вимоги про його повернення. Також, [PERSON] було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.06.2011 року. У квітні 2020 року йому стало відомо, що [PERSON] , маючи у користуванні належний йому автомобіль, скориставшись послугами комісіонера ПП «Автовир» (79069, м.Львів, вул.Шевченка, буд.327, код ЄДРПУО 39527139, тел.: [NUMBER]), підробивши підписи, уклав без його відома і від його імені договір комісії №750 від 23.10.2017 року, а також, підробивши його, підписав акт технічного огляду транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 23.10.2017 року №7165/17/000657 та Акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктами господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, без номера та дати. В подальшому ПП «Автовир» 23.10.2017 року уклало договір купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу №17/10/000658, на підставі якого РСЦ МВС в Тернопільській області (46400, Тернопільська область, с.Підгороднє, вул.Стрийська, 5, код ЄДРПУО 40112233, тел.: 0352 51-90-29) було зареєстровано автомобіль за [PERSON] . Таким чином, відповідач незаконно, проти його волі заволодів належним йому транспортним засобом MAN, переоформивши його на себе. З метою захисту порушеного права він вимушений звернутися до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання договору комісії №750 від 23.10.2017 та договору купівлі-продажу №17/10/000658 від 23.10.2017 про продаж автомобіля MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , недійсними, скасування реєстрації транспортного засобу MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] у РСЦ МВС в Тернопільській області за [PERSON] , витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] автомобіля MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , та повернення автомобіля йому. Тоді ж [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] татретіх осіб Приватного підприємства «Автовир», Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, поновлення реєстрації транспортного засобу та витребування його з чужого незаконного володіння. В обгрунтування позову зазначив, що в січні 2017 року ним було надано у тимчасове користування [PERSON] вантажний транспортний засіб FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на термін до заявлення вимоги про його повернення. Також, [PERSON] було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.02.2012 року.У квітні 2020 року йому стало відомо, що [PERSON] , маючи у користуванні належний йому автомобіль, скориставшись послугами комісіонера ПП «Автовир» (79069, м.Львів, вул.Шевченка, буд.327, код ЄДРПУО 39527139, тел.: [NUMBER]), підробивши підписи, уклав без його відома і від його імені договір комісії №961 від 16.12.2017 року, а також, підробивши його, підписав акт технічного огляду транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 16.12.2017 року №7165/17/000870 та Акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктами господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, без номера та дати.В подальшому ПП «Автовир» 16.12.2017 року уклало договір купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу №17/12/000871, на підставі якого РСЦ МВС в Тернопільській області (46400, Тернопільська область, с.Підгороднє, вул.Стрийська, 5, код ЄДРПУО 40112233, тел.: 0352 51-90-29) було зареєстровано автомобіль за [PERSON] .Таким чином, відповідач незаконно, проти його волі заволодів належним йому транспортним засобом FODEN, переоформивши його на себе. З метою захисту порушеного права він вимушений звернутися до суду з позовними вимогами до [PERSON] провизнання договору комісії №961 від 16.12.2017, договору купівлі-продажу №17/12/000871 від 16.12.2017 про продаж автомобіля FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , недійсними,скасування реєстрації транспортного засобу FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , у РСЦ МВС в Тернопільській області за [PERSON] ,витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] автомобіля FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , та передання автомобіля йому. До подання позовів надійшли заяви [PERSON] про забезпечення позовів, які ухвалами суду від 01.06. та 04.06.2020 року задоволено, накладено арешт на автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , та автомобіль FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , із забороною відчуження транспортних засобів та внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту. 27 липня 2020 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, вважає їх надуманими, такими, що мають ознаки шахрайства. Так, у 2017 році відповідач дійсно, користуючись послугами комісіонера ПП «Автовир», яке займалось оформленням документів та продажем автомобілів, купив через цього посередника вантажний автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску. Допускає, що реальне волевиявлення позивача при зверненні до комісіонера ПП «Автовир» могло бути спрямоване не лише на продаж автомобіля, а ще й на шантаж покупців шляхом зміни власного підпису на договорі комісії з подальшим оспорюванням договору в судовому чи позасудовому порядку та, як наслідок, повторний його продаж. Вважає, що позивачем невірно визначений процесуальний статус ПП «Автовир», адже [PERSON] з позивачем жодних договорів не підписував, тому і не може бути єдиним відповідачем у справі. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2020 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] татретіх осіб Приватного підприємства «Автовир», Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, поновлення реєстрації транспортного засобу та витребування його з чужого незаконного володіння, та справу за позовом [PERSON] до [PERSON] татретіх осіб Приватного підприємства «Автовир», Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, поновлення реєстрації транспортного засобу та витребування його з чужого незаконного володіння, об`єднано в одне провадження. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] татретіх осіб Приватного підприємства «Автовир», Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, поновлення реєстрації транспортного засобу та витребування його з чужого незаконного володіння, і за позовом [PERSON] до [PERSON] татретіх осіб Приватного підприємства «Автовир», Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, поновлення реєстрації транспортного засобу та витребування його з чужого незаконного володіння, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Головний сервісний центр МВС. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позови, з наведених у них підстав, підтримав та просив їх задовольнити. Під час виступу з промовою у судових дебатах представник позивача [PERSON] - [PERSON] позови підтримав частково, просив суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , та незаконного володіння [PERSON] автомобіль FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , і повернути автомобілі йому. Від решти позовних вимог відмовився. В судовому засіданні відповідач [PERSON] з мотивів, наведених його представником [PERSON] увідзиві на позовну заяву, позов не визнав. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позови з підстав, наведених ним у відзиві на позовну заяву, не визнав. Представник третьої особи Приватного підприємства «Автовир» в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, однак подав суду письмове пояснення, в якому зазначив, що автомобілі MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , та FODEN ALPHA, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєструвались в ТСЦ №6145 РСЦ МВСв Тернопільській області відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шассі автомобілів, мотоциклів усіх марок, типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання, а саме на підставі договорів купівлі-продажу, укладених в ПП «Автовир» м.Львів. Обставини, при яких укладались вищезазначені договори купівлі-продажу в ПП «Автовир» м.Львів, працівникам РСЦ МВС в Тернопільській області невідомі. Представник третьої особи Головного сервісного центру МВС в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що при прийнятті рішення покладається на думку суду. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] з 24 червня 2011 року [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля марки MAN 8.145, 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Згідно договору комісії №750 від 23 жовтня 2017 року, сторонами в якому зазначені ПП «Автовир» та [PERSON] і, який не містить підпису останнього, ПП «Автовир» зобов`язалося здійснити роботу по продажу вказаного автомобіля. Відповідно до акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000657, від 23.10.2017, в якому учасниками огляду технічного стану зазначені члени комісії ПП «Автовир» та [PERSON] , автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , в робочому стані. Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (без номера та дати), в якому зазначено суб`єктом господарювання [PERSON] тауповноваженим дилером - ПП «Автовир», останній отримав автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, номер кузов [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №17/10/000658 від 23 жовтня 2017 року ПП «Автовир» продало, а [PERSON] купив автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, номер кузов [NUMBER] , за 15900 гривень. Згідно ЄДР МВС зареєстрованих транспортних засобів автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу №17/10/000658 від 23 жовтня 2017 року, укладеного в ПП «Автовир», зареєстрований за [PERSON] , дата реєстрації 24.10.2017 (попередній власник [PERSON] ). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] з 17 лютого 2012 року [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля марки FODEN ALPHA, 2003 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Згідно договору комісії №961 від 16 грудня 2017 року, сторонами в якому зазначені ПП «Автовир» та [PERSON] , ПП «Автовир» зобов`язалося здійснити роботу по продажу вказаного автомобіля. Відповідно до акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000870, від 16.12.2017, в якому учасниками огляду технічного стану зазначені члени комісії ПП «Автовир» та [PERSON] , автомобіль FODEN ALPHA, 2003 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , в робочому стані. Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (без номера та дати), в якому зазначено суб`єктом господарювання [PERSON] тауповноваженим дилером - ПП «Автовир», останній отримав автомобіль FODEN ALPHA, 2003 року випуску, номер кузов [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №17/12/000871 від 16 грудня 2017 року ПП «Автовир» продало, а [PERSON] купив автомобіль FODEN ALPHA, 2003 року випуску, номер кузов [NUMBER] , за 15050 гривень. Згідно ЄДР МВС зареєстрованих транспортних засобів автомобіль FODEN ALPHA, 2003 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу засобу №17/12/000871 від 16 грудня 2017 року, укладеного в ПП «Автовир», зареєстрований за [PERSON] , дата реєстрації 26.12.2017 (попередній власник [PERSON] ). 17 липня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за заявою [PERSON] про заволодіння [PERSON] шахрайським способом його автомобілями MAN 8.145, державний номерний знак [NUMBER] , та FODEN ALPHA, державний номерний знак [NUMBER] , зареєстровано кримінальне провадження №12020210060000169 за частиною другою статті 190 КК України. Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частин першої - третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті203 цього Кодексу. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали про призначення експертизи. Таким чином, суд приймає як доказ висновок експерта, який складено відповідно вимог чинного законодавства в рамках кримінального провадження. При цьому, експерта попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384,385 КК України. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 23.01.2021 №1383-1388/20-22 у кримінальному провадженні №12020210060000169, проведеної Тернопільським відділенням КНДІСЕ, підписи уакті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000657, від 23.10.2017 (у правому куті), у акті приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (у лівому куті), у договорі комісії №961 від 16.12.2017 (у правому куті із тильного боку аркуша), уакті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000870, від 16.12.2017 (у рядку «комітент довірена особа» в правому куті) та у акті приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (у рядку «передав відповідальна особа» в лівому куті), виконані не [PERSON] , а іншою особою. Договір комісії №750 від 23 жовтня 2017 року, сторонами в якому зазначені ПП «Автовир» та [PERSON] , не містить підпису останнього За таких обставин, позивач надав належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження того, що договір комісії №750 від 23 жовтня 2017 року, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000657, від 23.10.2017, акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, договір комісії №961 від 16.12.2017, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000870, від 16.12.2017 та акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, ним не підписувались. Відповідачі не надали доказів на спростування зазначених обставин. За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим, відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею, внаслідок злочинних дій. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Звертаючись до суду з позовами, позивач вказує, що спірні автомобілі вибули з його власності поза волею на підставі підроблених документів. Жодних правочинів щодо розпорядження та відчуження належних позивачу транспортних засобів позивач не вчиняв та не підписував. Встановивши, що спірні автомобілі вибули з володіння власника [PERSON] поза волею останнього на підставі підроблених договору комісії №750 від 23 жовтня 2017 року, акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000657, від 23.10.2017, акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, договору комісії №961 від 16.12.2017, акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7165/17/000870, від 16.12.2017 та акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, суд дійшов висновку про витребування автомобіля MAN 8.145, 2002 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , з чужого незаконного володіння [PERSON] , та автомобіля FODEN ALPHA, 2003 року випуску, номер кузов [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , з чужого незаконного володіння [PERSON] . Суд враховує інтереси позивача як власника спірних транспортних засобів, який здійснює захист порушеного права власності, надаючи їм оцінку з точки зору балансу з правами та інтересами добросовісних набувачів, та вважає, що права та інтереси власника [PERSON] , який позбувся володіння автомобілями внаслідок протиправних дій, за обставин цієї справи, перевищують інтереси добросовісних набувачів, які набувають право власності на майно, якщо згідно зі статтею 388 ЦК України майно не може бути витребуване в них. Свої права [PERSON] та [PERSON] , як добросовісні набувачі, можуть захистити у спосіб звернення до суду з позовами до продавця спірних автомобілів щодо відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Розрахунки між власником та добросовісними набувачами при витребуванні майна із чужого незаконного володіння проводяться у відповідності до порядку, визначеного статтею 390 ЦК України.

Outcome: approved