Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2008 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] від спільного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] . В подальшому їхній шлюб розпався і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2020 року шлюб було розірвано. На даний час донька проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не дає, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Відповідач офіційно працевлаштований та має офіційний стабільний дохід. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх доходів, щомісячно. Ухвалою суду від 21.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 04.02.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 04.02.2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Однак, з метою повного встановлення обставин справи, ухвалою суду від 31.03.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В судове засіданні сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. В прохальній частині позовної заяви позивачка просила суд провести розгляд справи у її відсутність. Відповідачем також було подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги останій визнає, та не заперечує щодо їх задоволення. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 20.09.2008 року, про що 20.09.2008 року складено відповідний актовий запис № 2366 (а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.5). Згідно Довідки № 1999 від 31.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК. України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідачки, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідачки. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої доньки від одного з батьків. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, визнання відповідачем позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved