Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], 30.06.1973р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS], інвалід ІІ групи по психічному захворюванню. Психічно хвора з 1995 року, коли часто міняла місця роботи, активно зверталася до лікарів зі скаргами вигадливого характеру, чула «голос» усередині голови, який управляв нею, підказував. З 2009 року 4 госпіталізації до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. У клінічній картині галюцинаторно-параноїдна симптоматика. Остання виписка 01.04.2015 року. 27.03.2017 року оглянута дільничним лікарем-психіатром. Під час огляду агресивно висловлювалася про сусідів з верхнього поверху. За результатами огляду психічний стан хворої кваліфіковано як загострення хронічного психічного розладу. Рекомендована госпіталізація в стаціонар. О 16.00 год. оглянута черговим лікарем прийомного відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, який підтвердив загострення важкого хронічного психічного розладу з високою вірогідністю здійснення суспільно-небезпечного діяння. Госпіталізована в примусовому порядку у звязку з тим, що не дала згоди на госпіталізацію. 29.03.2017 року о 09.00 год. [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром з високою вірогідністю здійснення соціально-небезпечної дії, яка спрямована на адресу конкретних осіб (сусіди), та на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала відносно задоволення даної заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 29.03.2017 року, хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром з високою вірогідністю здійснення соціально-небезпечної дії, яка спрямована на адресу конкретних осіб (сусіди), та на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 1995 р. страждає психічним розладом - шизофренією, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, на даний час психічний стан останньої погіршився, наявний параноїдний синдром з високою вірогідністю здійснення соціально-небезпечної дії, яка спрямована на адресу конкретних осіб (сусіди), внаслідок чого вона являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved