Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

В січні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором №630057723 від 28.11.2013, посилаючись на той факт, що 28.11.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Також, 28.11.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Альфа-Максі»). Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 75 000,00 гривень. Відповідно до Договору факторингу від 21 червня 2016 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Договором кредиту №630057723 від 28.11.2013. 26 грудня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і на Договором кредиту №630057723 від 28.11.2013, відповідно до Договору факторингу №2019-1КІ/Веста. Згідно Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Договором кредиту №630057723 від 28.11.2013. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. В зв`язку з чим, заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.11.2020 становить 28 171,27 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 18 471,05 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору - 9 700,22 грн. За невиконання умов договору, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, які складають: нараховані 3% річних - 1664,12 грн.; втрати від інфляції - 3051,42 грн.; подвійна облікова ставка НБУ - 3391,81 грн. Загальна сума заборгованості складає 36 278,62 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 20000 гривень. Ухвалою судді від 26 січня 2021 року позовна заява ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу була залишена без руху. 10.02.2021 від позивача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 11.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 15.03.2021 від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки термін дії платіжної картки, і відповідно строк дії договору закінчився 28.11.2015, тому після спливу строку кредитування (з грудня 2015 року) позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом та інші платежі, передбачені кредитним договором. Також, приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. вже вчинено виконавчий напис №1895 від 13.08.2019, яким з відповідача стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в сумі 65037,83 грн. Згідно даного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №5998096 та проводяться утримання з заробітної плати відповідача. Також, відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом в грудні 2020 року після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу (25.11.2015). 15.03.2021 до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження у справі з причин, що приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. вже вчинено виконавчий напис №1895 від 13.08.2019, яким з відповідача стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в сумі 65037,83 гривень. 15.03.2021 до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій вона просить суд відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» в задоволенні позовних вимог до неї, в повному обсязі. 02.04.2021 від позивача ТОВ «Вердикт Капітал» до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій вони просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 26.04.2021 від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшли заперечення в яких вона зазначає, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з неї неіснуючої та надуманої заборгованості відсутні. В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, 27.05.2021 електронною поштою на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Будової Н.Н.М. до канцелярії суду 27.05.2021 надійшли письмові заяви, в яких вони просять розглянути справу в їх відсутності, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 28.11.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.10-12). Також, 28.11.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Альфа-Максі») (а.с.13-14). Як зазначено позивачем, відповідно до Договору факторингу від 21 червня 2016 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Договором кредиту №630057723 від 28.11.2013, перелік яких міститься в Додатку 1 до Договору. Однак матеріали справи не містять Додаток 1 до Договору факторингу №1 від 21.06.2016, тому висновок позивача, що за вказаним договором ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло вимоги заборгованості за кредитним договором №630057723 від 28.11.2013 є припущенням не підтверджується матеріалами справи. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансовою компанією» укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до п. 2.1 якого «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансовою компанією «Веста» набула вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку Договору, що додається. При цьому, суд також зверає увагу, що в матеріалах справи відсутній Додаток 1-1 до Договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018, тому висновок позивача, що за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №630057723 від 28.11.2013 є припущенням та не підтверджено матеріалами справи. Тому, висновок позивача, що ТОВ «Фінансова компанія «Веста» передав право вимоги заборгованості саме за кредитним договором №630057723 від 28.11.2013 є безпідставним, так як в матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та відповідно позивач набули права вимоги за вказаним кредитним договором. В постанові Верховного суду від 03.07.2019 у справі №342, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Також, як зазначено в позовній заяві, згідно п. 2.1 Додатку до кредитного договору рамках обслуговування продукту «Альфа Максі») від 28.11.2013 ліміт відновлюваної кредитної лінії складає 75 000,00 гривень. Разом з тим, пунктом 2.1.1 Додатку до кредитного договору від 28. передбачено, що сума кредиту, що доступна Клієнту у момент видачі Клієнту та підписанням цього Договору, з встановленого кредитним договором та вказаного Додатку ліміту відновлюваної кредитної лінії, складає 9600,00 гривень. Згідно п. 2.3 Додатку до кредитного договору від 28.11.2013 розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погодили, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 гривень. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом - до останнього операційного дня платіжного період; починається з наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Судом встановлено, що 28.11.2013 ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачеві [PERSON] платіжну картку MAXI CARD VISA GOLD [NUMBER] рахунок № [NUMBER] строком дії на 2 роки. Термін дії платіжної картки закінчився 28.11.2015. На дану платіжну картку встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 9600,00 гривень. За період з 29.11.2013 по 28.11.2015 [PERSON] була знята готівка в банкоматі на загальну суму 8 970,00 гривень, що підтверджується виписками по рахунку кредитної картки та виписками за договором №630057723 від 28.11.2013. За період з 29.11.2013 по 28.11.2015 [PERSON] поповнювався картковий рахунок № [NUMBER] на загальну суму 4 080,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку кредитної картки та виписками за договором №630057723 від 28.11.2013, які знаходяться в матеріалах справи. Отже, згідно виписок по рахунку кредитної картки та виписок за договором №630057723 від 28.11.2013 [PERSON] було отримано кредит лише на загальну суму 8970,00 гривень, а погашено кошти в загальній сумі 4 080,00 гривень. При цьому, суд звертає увагу, що після закінчення терміну дії кредитної карти та строку дії кредитного договору, нову картку [PERSON] не отримувала. Отже, після 28.11.2015 - закінчення терміну дії кредитної карти та строку дії кредитного договору, від ПАТ «Альфа-Банк» жодних кредитних коштів [PERSON] не отримувала, а тому відповідно не мала обов`язку сплачувати кошти, оскільки термін дії картки закінчився. Таким чином, на думку суду, твердження позивача, що розмір заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становить 18 471,05 гривень є безпідставним та зазначена обставина не доведена позивачем належними та допустимими доказами. Також, оскільки термін дії платіжної картки, і відповідно строк дії договору закінчився 28.11.2015 та враховуючи вимогу від 07.12.2015 про сплату боргу за договором №630057723 ПАТ «Альфа-Банк» до 21.12.2015, тому згідно ст. 1048, 1049 ЦК України після спливу строку кредитування (з грудня 2015 року) позивач не мав нараховувати проценти за кредитом та інші платежі, передбачені кредитним договором. Разом з тим, позивач просить стягнути проценти за користування кредитом нарахованих зокрема за період з січня 2019 року по листопад 2020 року, тобто після настання строку виконання основного зобов`язання за кредитом. Отже, враховуючи, що 28.11.2015 закінчився строк кредитування, строк боргу за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» згідно вимоги від 07.12.2015 сплив 21.12.2015, тому з грудня 2015 року право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право нараховувати проценти за кредитом, то з грудня 2015 року позивач не мав права такі проценти нараховувати. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 28.11.2015 включно. Відтак, у межах строку кредитування до 28.11.2015 відповідач мав, зокрема повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 28.11.2015, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Крім того, в письмовій вимозі 07.12.2015 борг за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» необхідно було сплатити до 21.12.2015. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про що виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 викладений правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє нараховувати проценти за кредитом, то вимога позивача про стягнення процентів є необґрунтованою. Крім цього, як було встановлено судом, приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною вже вчинено виконавчий напис №1895 від 13.08.2019, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2630057723 від 28.11.2013 у розмірі 65 037,83 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту, відсотки за користування кредитом. Даний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.М. та згідно Довідки №01-23/115 від 22.02.2021 з заробітної плати [PERSON] здійснено відрахування та виплати у розмірі 21688,57 грн., з них утримано на погашення основного боргу - 19353,24 гривень основної винагороди виконавця - 1935,33 грн., витати провадження виконавчих дій - 400 гривень. Щодо клопотання про закриття провадження по справі, то суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки цивільно -процесуальним законом, а саме п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження по справі якщо, зокрема -набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. В даному випадку, процесуальне рішення приймалось не судом, а нотаріусом. Отже, з огляду на сукупність досліджених судом доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх недоведеності належними та допустимим доказами всупереч власному обов`язку доказування. Щодо заяви про застосування строків позовної давності, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Отже, оскільки суд в даному випадку дійшов висновку, що право позивача порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для його задоволення. Враховуючи безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача боргу за Кредитним договором №630057723 від 28.11.2013, безпідставною та необґрунтованою є і вимога про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн., тому в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» необхідно відмовити в повному обсязі. Крім цього, згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, те, що у позові позивачу відмовлено повністю, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed