Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 116139,28 грн., посилаючись на те, що 26.03.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 666. Відповідно до даного договору позивачем було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 34000 гривень, що в еквіваленті станом на дату підписання договору згідно з курсом НБУ складало 4255,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути зазначену суму не пізніше 25.09.2013 року в порядку передбаченому договором. Однак в порушення умов договору станом на 07.05.2014 року відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та суму позики не повернув. Таким чином заборгованість [PERSON] по виконанню зобов'язання станом на 07.05.2014 року становить 34000 гривень. У зв'язку з порушенням умов та строку виконання договору позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 609 гривень, суму нарахованих штрафних санкцій в розмірі 65960 гривень та суму збитків пов'язаних зі зміною курсу валют в розмірі 15570,75 гривень, а також судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до договору позики грошових коштів від 26.03.2013 року, [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 34000 гривень, що в еквіваленті станом на дату підписання договору згідно з курсом НБУ складало 4255,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути зазначену суму не пізніше 25.09.2013 року в порядку передбаченому договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно представленого позивачем розрахунку, три проценти річних від простроченої суми боргу за період 26.09.2013 року по 07.05.2014 року становлять 609,28 грн. Вказаний розрахунок перевірений судом та складений відповідно до вимог ЦК України. Пунктом 5 договору позики від 26.03.2013 року передбачено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник сплачує позикодавцю штрафну санкцію в розмірі 2 % за кожен день прострочки від суми заборгованості. Відповідно до розрахунку штрафних санкцій, 2 % за кожен день прострочки від суми заборгованості станом на 07.05.2014 року за період 26.09.2013 року по 31.12.2013 року становить 65960 грн. Вказаний розрахунок перевірений судом та складений відповідно до вимог ЦК України. Враховуючи те, що між сторонами був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув у встановлені договором строки суму позики позивачу, суд, оцінюючи допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 34000 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 609,28 грн. та 65960 грн. штрафних санкцій. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача суму збитків, пов'язаних зі зміною курсу валют в розмірі 15570,75 гривень суд виходить з наступного. Згідно з ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з умов договору позики від 26.03.2013 року, сторони домовилися про надання позики у гривні. Крім того, договором не передбачено повернення боргу в доларах США. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання мас бути виконане у гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 192 ЦК України, платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Відтак, девальвація гривні знаходиться поза межами контролю. Крім того, умовами укладеного сторонами по справі договору, стягнення з відповідача збитків, які виникнуть в результаті зміни курсу валют НБУ (долару США) не передбачено. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми у розмірі 15570,75 грн., яка виникла в результаті зміни курсу валют НБУ (долару США) є безпідставними. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, таким чином з відповідача слід стягнути 1005,69 грн.

Outcome: partial