Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», в якому просив суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь [PERSON] 19 206,85 грн., з яких: інфляційне збільшення заборгованості - 5 900,00 грн., 3% річних - 1 360,27 грн.; пеня - 11 946,58 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.06.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 року, позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн. 00 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 500 грн. 00 коп.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» та [PERSON] на користь Державної судової адміністрації України 640 грн. 00 коп. судового збору. Разом з тим, позивач вказує, що станом на дату звернення до суду з цим позовом, відповідачем не прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування та не направлено йому жодного мотивованого повідомлення. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію ухвали від 05.02.2018 року відповідач отримав 15.02.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Водночас, відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 11.11.2016 року о 18 год. 40 хв. по бул. І.Лепсе, 46, в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 13.12.2016 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2139932. Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеної на замовлення відповідача оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, від 05.02.2017 року становив 43 700 грн. 95 коп. Разом з тим, позивач вказував у позові, що незважаючи на те, що ним вчасно було повідомлено ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про ДТП та надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, станом на день подання позову належне страхове відшкодування так і не було виплачено позивачу. На підставі викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 536, 625 ЦК України, позивач просив стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» суми страхового відшкодування, пені, трьох проценти річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 48 435 грн. 36 коп. Разом з тим, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що 17.07.2017 року ПрАТ «Європейський Страховий Союз» здійснив позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 42 700 грн. 95 коп., а також суму пені у розмірі 3 638 грн. 35 коп., позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просив: стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на його користь суму втрат від інфляції у розмірі 2 531 грн. 21 коп., суму 3% річних у розмірі 438 грн. 71 коп., недоплачену суму пені, яка відповідно до його розрахунків, становить 175 грн. 49 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач ПрАТ «Європейський Страховий Союз» свого представника в судове засідання не направив, про час там місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи містяться пояснення ПрАТ «Європейський Страховий Союз», згідно змісту яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, а розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача. При цьому, в обгрунтування своїх заперечень проти позову, відповідач посилається на те, що 17.07.2017 року ним було в повному обсязі виплачено позивачу суму страхового відшкодування, яка за вирахування франшизи, становить 42 700 грн. 95 коп., а також пеню у розмірі 3 638 грн. 35 коп. за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в період з 13.03.2017 року по 17.07.2017 року. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.06.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 року, позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн. 00 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 500 грн. 00 коп.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» та [PERSON] на користь Державної судової адміністрації України 640 грн. 00 коп. судового збору. При цьому, як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування 06.12.2016 року. Враховуючи положення ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені вищевказаним рішенням суду, не потребують доказуванню у даній справі. В свою чергу, як встановлено в судовому засіданні, станом на час розгляду справи, відповідачем не прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування позивачу. Разом з тим, пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2ст. 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Аналогічні положення щодо зобов'язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що першим днем прострочення виплати відповідачем страхового відшкодування позивачу є 07.03.2017 року, оскільки відповідач у відповідності до вимог закону зобов'язаний був виплатити позивачці страхове відшкодування до 06.03.2017 включно, тому розмір пені за період з 07.03.2017 року по 31.01.2018 року становить 11 946,58 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Європейський Страховий Союз» договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17. З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати у розмірі 5 900,00 грн. та 3% річних у розмірі 1 360,27 грн., згідно розрахунку позивача, перевіреному у судовому засіданні. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. Отже всього з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь позивача підлягає до стягнення 19 911,65 грн., з яких: 5 900,00 грн. - інфляційні втрати; 1 360,27 грн. - три відсотки річних; 11 946,58 грн. - пеня; 704,80 грн. - судовий збір. Враховуючи наведене та

Outcome: approved