Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. Перебуває під наглядом психіатрів у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 2000 року. Неодноразово, більше 10 разів, лікувалася стаціонарно. У клінічній картині галюцинаторно маячна, афективно маячна симптоматика. Остання виписка із стаціонару -05.07.2016 року. Після виписки підтримуючу терапію приймала нерегулярно. Мешкає одна. Раніше мала цивільного чоловіка та дитину, [INFO], який перебуває на теперішній час у дитячому будинку «Сонечко». Проживає в комунальній квартирі. Доставлена бригадою швидкої допомоги з Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, так як раніше була заявлена сусідами, як зникла безвісти, оскільки більше доби не знаходилась вдома. Поводилася неадекватно: оголювалася на вулиці, невлад відповідала на запитання, не змогла правильно повідомити свої анкетні дані. 13.06.2017 року о 1.30 год. оглянута черговим лікарем приймального відділення, який діагностував загострення важкого хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми, афективно маячний синдром. У приймальному відділенні контакт непродуктивний, знаходиться у стані санітарно гігієнічної занедбаності: у брудному одязі, без взуття, волосся і тіло брудні. Злісна, афективно заряджена. Не виконує інструкції. Мова розірвана: «Головне це пологи… ви всі посипані землею… я тільки народилася… коли народжується дитина, народжується рука…». Психомоторно збуджена. Критики нема. У звязку із відмовою від лікування, госпіталізована у примусовому порядку. 13.06.2017 року об 11.00 год. оглянута комісією лікарів психіатрів, за висновком якої стан хворої можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, параноїдний синдром. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану та у звязку з тим, що не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (злісна, агресивна на адресу оточуючих, невідомо де ночує, не стежить за своїм зовнішнім виглядом),примусова госпіталізація обґрунтована, лікування можливо лише в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримав повністю, просив суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечувала. Представник [PERSON] заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію останньої до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 13.06.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, представника особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.06.2017 року, [PERSON]В, [INFO], страждає на важкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, параноїдний синдром. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану та у звязку з тим, що не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (злісна, агресивна на адресу оточуючих, невідомо де ночує, не стежить за своїм зовнішнім виглядом),примусова госпіталізація обґрунтована, лікування можливо лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] з 2000 року перебуває під наглядом лікарів психіатрів, багаторазово проходила курс лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, має ІІ групу інвалідності по психічному захворюванні, внаслідок захворювання не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, являє потенційну небезпеку для себе та оточуючих, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved