Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS] . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (а.с.23), відзив на позовну заяву відповідач не подав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №21543681 від 14 січня 2009 року (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірному будинку, що підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №408 від 23.07.2020 року (а.с.9), але не проживає з вересня 2008 року, особистих речей в будинку не має, будь-яких витрат по утриманню будинку, сплати комунальних послуг, його поліпшенню, реконструкції, відповідач не несе. На протязі 12 років відповідач жодного разу не з`являвся за адресою будинку. Факт не проживання відповідача в спірному будинку, підтверджуються Актом про не проживання від 23 липня 2020 року (а.с.10), складеним головою Миколаївської сільської ради Фефеловою А.А. в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про те, що [PERSON] з вересня 2008 року і по теперішній час станом на 23 липня 2020 року за адресою: [ADDRESS] - не проживає. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважної причини з вересня 2008 року, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,40 грн.

Outcome: approved