Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

В серпні 2020 року ТОВ «Перший Український експертний центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , отже, як власник зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» протокол №26 від 19.07.2013 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», в свою чергу ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло даний житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 27.12.2013 року. Отже, відповідач як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно розрахунку заборгованості станом на 14.08.2020 року по квартирі [ADDRESS] , існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 2016,05 грн. за період з березня 2019 року по червень 2019 року. На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків Товариству, у зв`язку із чим відповідачу нараховуються інфляційні нарахування у сумі 33,64 грн. та 3% річних у сумі 56,49 грн. Ухвалою суду від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із протоколом засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 26 від 19.07.2013, вирішено житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з вбудованими нежитловими приміщеннями, насосною ІТП, внутрішньо будинковими інженерними мережами передано на обслуговування та експлуатацію ТОВ «Перший український експертний центр». Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про право власності від 13.02.2014 року [PERSON] власником квартири [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості б/н від 14.08.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] , м. Київ з позивачем, станом на 14.08.2020 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 2016,05 грн. за період з березня 2019 року по червень 2019 року. На даний час заборгованість не сплачена та завдає збитків Товариству, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 33,64 грн. та 3 % річних у розмірі 56,49 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умоз договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт. Позивач, відповідно до Акту приймання-передачі будинку був виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку по [ADDRESS] . З березня 2019 року по червень 2019 року відповідач отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Також, від відповідача не надходило жодного звернення на адресу позивача з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживача у житловому приміщенні в спірний період. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальних послуг, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачем не заявлялось. Підтвердженням того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії Договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 року, Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012 року, Договору № 03-6907 від 01.02.2014 року, Договору № 21/13 про технічне обслуговування обладнання системи ОДС(ДСС) від 01.08.2013 року, Договору №47 від 01.10.2012 року. Водночас, зменшення розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в разі відсутності споживача, чинним законодавством не передбачена. З огляду на наведені норми Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 03.10.2013 року. Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якими він користувався та які були надані позивачем. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на те що, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна, зобов`язаний його утримувати. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином сплачує за надані йому житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 14.08.2020 року складає 2016,05 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 33,64 грн., та 3% річних в сумі 56,49 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 2016,05 грн., інфляційних втрат у сумі 33,64 грн., та 3% річних у сумі 56,49 грн., є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved