Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON], обгрунтовуючи його тим, що 01.09.2007 року та 31.08.2010 року між курсантом [PERSON] та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ укладено договори про підготовку фахівця. Згідно наказу ректора ДДУАМ № 304ос від 06.08.2007 року відповідач був зарахований курсантом на навчання. Згідно наказу ректора № 41ос від 17.06.2011 року [PERSON] отримав вищу юридичну освіту освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» та отримав відповідний диплом, після чого направлений до ОВС. Наказом УМВС України в Сумській області № 9о/с від 23.01.2014 року відповідач звільнений з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Роменського міськвідділу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Звільнення з ОВС після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі є однією з підстав відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі МВС України. Згідно з розрахунком витрати пов'язані з утриманням [PERSON] в ДДУМВС складають 25479 грн. 89 коп., відповідач добровільно відшкодувати витрати відмовляється, тому просять стягнути з нього вказані витрати в судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надали заяву про розгляд справи без участі представника, підтримують позовні вимоги і просять їх задовольнити (а.с. 34). Представник третьої особи УМВС України в Сумській області у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.29). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.49). Раніше в судовому засіданні позов визнав вчастково, пояснив, що позивачем не надано до суду первинних документів та затверджений розрахунок, які б підтверджували понесені фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Вважає, що надані суду розрахунки не являються первинними документами, а розрахунок витрат є значно завищеним. Так з грудня 2008 року він проживав за межами університету, відповідно з цього часу він був знятий з харчування, на його утримання не використовувалася електроенергія, вода та водовідведення. Все речове майно, вартість якого в сумі 1246,26 грн. просить стягнути позивач, було придбано ним за власний рахунок. Грошове забезпечення йому дійсно виплачувалося, але в значно меншому розмірі, ніж зазначено у наданому позивачем розрахунку. За медичною допомогою до позивача він не звертався, будь-які медикаменти йому не видавалися. Тому позовні вимоги вважає незаконними та необгрунтованими. Не заперечував, що з органів МВС звільнився за власним бажанням Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З викладених сторонами обставин та наданих ними доказів вбачається, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з приводу виконання зобов'язання, що виникло на підставі договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно наказу ректора ДДУВС № 304ос від 06.08.2007 року [PERSON] зарахований курсантом першого курсу ДДУВС на факультет кримінальної міліції (а.с.7). 01.09.2007 року та 31.08.2010 року між сторонами було укладено Договори про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 10-11). Відповідно до пунктів 2.3.5, 2.3.6 вищевказаного Договору відповідачка зобов'язалася після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно наказу ректора ДДУВС № 41ос від 17.06.2011 року [PERSON] отримав вищу юридичну освіту освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» (а.с.8). Наказом УМВС України в Сумській області № 9 о/с від 23.01.2014 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за власним бажанням) (а.с. 6). Тобто, відповідача було звільнено з УМВС України в Сумській області до досягнення трирічного терміну перебування на службі при звільненні з ОВС. На підставі розрахунків наданих позивачем, у судовому засіданні з'ясовано, що сума витрат на утримання відповідача за період з 2007-2011 років складає 25479 грн. 89 коп. (а.с.12-19, 55-65). Відповідач у судовому засіданні пояснив, що не звертався до керівництва з приводу перерахунку витрат. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень щодо завищення витрат при здійсненні розрахунку. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що відповідач добровільно не відшкодував витрати, пов'язані з навчанням у ДДУВС, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача фактичні витрати, пов'язані з навчанням у вищевказаному розмірі. Судовий збір у розмірі 254 грн. 79 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 1), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved