Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за проживання у гуртожитку в розмірі 18515,77 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що на підставі рішення Житлово-побутової комісії Центрального управління СБУ від 01.04.2004 р. співробітнику СБУ [PERSON] була надана кімната [ADDRESS] . Зазначає, що відповідачу було видано ордер на житлову площу в гуртожитку, який був підставою для його вселення у гуртожитку. Представник позивача вказує, що станом на 01.04.2018 р. заборгованість відповідача за проживання у гуртожитку складає 18515,77 грн. Ухвалою від 01.10.2018 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Житлово-побутової комісії Центрального управління СБУ від 01.04.2004 р. співробітнику СБУ [PERSON] була надана кімната [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2004 р. [PERSON] видано ордер серії АА № 0000515 на житлову площу в гуртожитку, який був підставою для його вселення у гуртожиток. Як встановлено в судовому засіданні, 23.11.2010 року між СБУ та [PERSON] було укладено договір № 6 про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території гуртожитку Служби безпеки України. Відповідно до п. 1.1 предметом вищевказаного договору є забезпечення виконавцем надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території гуртожитку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної плати таких послуг за встановленим тарифом у строк та дотримання правил проживання на умовах, що передбачені цим Договором, а також «Правилами внутрішнього розпорядку в гуртожитках СБ України». Згідно п. 3.2.1 вищевказаного договору, споживач зобов`язаний сплачувати квартирну плату і плату за комунальні послуги за минулий місяць відповідно до розрахунку в установлений цим Договором строк. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги відповідача за період з 01.10.2015 р. по 31.03.2018 р., складає 18515,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором про надання комунальних послуг від 23.11.2010 року, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що відповідачем сплачено заборгованість за надані послуги суду не надано та судом у ході розгляду справи не здобуто. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 610-612, 625 ЦК України,

Outcome: approved