Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з липня 2019 року йому була встановлена ІІ група інвалідності, має ряд захворювань, кілька років тому була ампутована права нижня кінцівка, переніс інсульт, після якого погано розмовляє, майже не може ходити навіть за допомогою милиць. Крім того, не може працювати, потребує стороннього догляду. Отримує мінімальну пенсію по інвалідності, у розмірі 927, 00 грн., якої не вистачає на життєві потреби. Діти тривалий час не цікавляться становищем позивача, добровільно не надають матеріальної допомоги, що ставить його в скрутне становище. Відповідач є його донькою, може надавати йому допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. У зв`язку з чим позивач просить стягнути із [PERSON] на його користь та утримання аліменти у розмірі по 500, 00 грн. щомісячно, довічно. Ухвалою суду від 20.08.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 08.09.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій статті 75 СК України. Згідно до ст. 49 Конституції України, Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Відповідно до довідки з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області [PERSON] , отримує пенсію, яка повинна покривати його видатки. Крім того, позивачем не обґрунтовується у позовній заяві розмір аліментів та розрахунок даної суми. В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягали. [PERSON] зазначив, що [PERSON] має можливість надавати йому матеріальну допомогу. У нього ще є одна донька [PERSON] до якої він також звернувся з позовом про стягнення аліментів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо державної реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00031964070 від 04.08.2021 року [PERSON] 29.01.2000 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Водночас зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з наявних у справі доказів, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.07.2019 року, безтерміново. Згідно довідки про доходи [PERSON] пенсіонер перебуває на обліку в Каховському об`єднаному управлінні ПФУ в Херсонській області, сума пенсії за період з 01.02.2021 року по 31.07.2021 року склала 5 349, 50 грн. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є пенсіонером-інвалідом та пенсія, яку він отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання, він є непрацездатним, позбавленим можливості забезпечити себе предметами першої необхідності, в силу його інвалідності, а на сьогоднішній день його дочка не допомагає позивачу матеріально, не забезпечує батька всім необхідним для нормального проживання, тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] у розмірі 500, 00 грн, щомісячно, довічно. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved