Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 07.08.2018 р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 від всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття сина. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що вона з Відповідачем проживала у цивільному шлюбі з 2011 року; під час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з Позивачем та знаходяться на її утриманні. З початку 2018 року сторони перестали підтримувати будь-які стосунки як чоловік та дружина, на тепер Відповідач не надає їй кошти на утримання дітей або будь-якої іншої допомоги, на її неодноразові вимоги про участь в утриманні дітей він не реагує, не бажає надати довідку про його заробітну плату, а тому про дохід, що він одержує на роботі, вона дізнатися не може. Вважає, що Відповідач має належне здоров'я, матеріальне забезпечення, можливість працювати та, відповідно, надавати допомогу на утримання дітей. Після усунення недоліків на виконання ухвали суду від 10.09.2018 р., ухвалою суду від 24.09.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено розгляд справу у судовому засіданні на 13.11.2018 р., відкладене через неявку Відповідача на 11.12.2018 р. У судове засідання 11.12.2018 р. Позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена особисто (а.с. 52); 11.12.2018 р. подала до суду заяву про розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 60). Відповідач у судове засідання 11.12.2018 р. повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом за двома останніми відомими адресами місця проживання в смт\~Володарці Київської області та в м. Шепетівка Хмельницької області (а.с. 1, 41, 42, 53, 54), зареєстрована адреса місця проживання відсутня, встановити її не вдалося (а.с. 11-17), судові повістки поверталися без вручення, номер телефону не відповідає (а.с. 48, 57-59). Також Відповідач викликався в судові засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 43, 44, 55, 56) в порядку частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному ЦПК України (частина десята статті 130 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в заяві (а.с. 60), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про їх народження відповідно серії [NUMBER], виданого 16.03.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 24 (а.с. 6, 31), та серії [NUMBER], виданого 11.12.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 86 (а.с. 5, 32). Названі діти проживають з Позивачем, що підтверджено довідкою Володарської селищної ради Київської області від 01.08.2018 р. № 2361 (а.с. 7, 33). Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 183, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вимогами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2018 рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Зважаючи на усе викладене, суд, оцінивши в сукупності наявні докази, вважає, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати цю дитину, тому позов слід задовольнити з урахуванням мінімальних гарантій щодо розміру аліментів на дитину, визначеному цитованою вище частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, а також положень частини другої статті 183 Сімейного кодексу України про те, що в разі якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З огляду на наведене та

Outcome: approved