Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також про стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В позові посилається на те, що 26.01.2019 року, біля 13:15 год., відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia А5» д.н.з. [NUMBER] , в м. Чернівці по вул. Головній, 265-А, при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2. Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазаначає, що факт скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, вина останнього в його скоєнні та причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями [PERSON] (порушення правил дорожнього руху) та суспільно небезпечними наслідками (зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження) підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/732/19, провадження № 3/725/432/19 від 10.04.2019 року, яка набрала законної сили 22.04.2019 року. Крім того цією ж постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/732/19, провадження № 3/725/432/19 від 10.04.2019 року [PERSON] визнано ще й винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки, останній 26.01.2019 року о 13 год. 15 хв., в м. Чернівці по вул. Головна, 265-А, керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР України, що згідно чинного законодавства України є підставою для регресного позову страховика до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тобто до [PERSON] , оскільки він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. В результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача зазнав технічних ушкоджень. Посилався на те, що він є власником транспортного засобу марки «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.12.2018 року. Цивільно-правова відповідальність винуватця даної ДТП, [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб марки «Skoda Octavia » д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП 26.01.2019, була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8612958 згідно відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність Полісу № АК/8612958 на день ДТП 26.01.2019 року. Посилався на те, що у відповідності до вищезазначеного страхового полісу, страхувальником виступає [PERSON] , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 100 000 грн., розмір франшизи - складає 0 (нуль) грн. Повідомлення про настання 26 січня 2019 року події, дорожньо-транспортної пригоди, що має ознаки страхового випадку, винуватцем події [PERSON] було подано до ПрАТ «СК «УНІКА» у встановлені законодавством строки. Позивач посилався в позові також на те, що він, подав страховику усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які необхідні для отримання страхового відшкодування, направивши 10.10.2019 року на адресу відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» цінного листа з описом вкладенням та з кур`єрською експрес доставкою, звернувшись таким чином до останньої із заявою про виплату страхового відшкодування, яка в свою чергу отримана страховиком 16.10.2019 року про що свідчать надані докази до позовної заяви. Також позивач зазначив у позові про те, що на його заяву про виплату страхового відшкодування ним від ПрАТ «СК «УНІКА» ніякої відповіді не отримано. Позивач [PERSON] вважає такі дії ПрАТ «СК «УНІКА» незаконними, які фактично свідчать про самоусунення страховика від виконання свого прямого обов`язку по відшкодуванню шкоди завданої автомобілю позивача. В позові зазначав, що через невиконання страховиком своїх обов`язків передбачених статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не направлення страховиком свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) для огляду пошкодженого транспортного засобу позивача для визначення розміру заподіяних позивачу збитків, позивач через свого адвоката замовив проведення автотоварознавчої експертизи (згідно ст. 102, 106, 107 ЦПК України). Згідно висновку експерта № 60-07-19 від 03.07.2019 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 26.01.2019 року, станом на момент виконання експертизи (03.07.2019 року), складає 19 574 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 05 коп.. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути із страховика ПрАТ «СК «УНІКА» на його користь матеріальний збиток, якого зазнав позивач [PERSON] від пошкодження транспортного засобу марки «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) за мінусом суми франшизи, а саме: (19 574,05 грн. - 0,00 грн. (франшиза)) = 19 574 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 05 коп.. Також позивач просить суд стягнути з страховика пеню, інфляційне збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки заява позивача про виплату страхового відшкодування отримана страховиком 16.10.2019 р., а рішення про виплату страхового відшкодування мало бути прийняте страховиком ПрАТ «СК «УНІКА» 01.11.2019 року, але страховик усунувся віл прийняття рішення про виплату страхового відшкодування і такі дії (бездіяльність) страховика позивач вважає незаконними, а тому позивач вважає, що 01.11.2019 року є датою з якої має починатися нарахування штрафних санкцій. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору, за проведення експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач та його представник подали до суду відзив на позов в якому посилалися на те, що відповідач ПрАТ «СК «УНІКА» заяву про відшкодування завданих збитків страховиком не отримував, а тому права позивача не порушені і відповідно не настали правові підстави для виплати позивачу коштів страховою компанією, а після отримання позову намагалися неодноразово врегулювати справу в добровільному порядку, телефонували адвокату позивача, домовлялися про зустріч, але адвокат позивача відмовився у добровільному порядку врегулювати дану справу. Також зазначили у відзиві, що згідно полісу передбачено франшизу у розмірі 2000 грн. Вказали, що відповідач не заперечує проти виплати страхового відшкодування у розмірі 17 574,05 грн. (19 574,05 грн. - 2000 грн. (франшиза)). Також просили відмовити позивачу у стягненні на його користь штрафних санкцій, оскільки законодавством не передбачено їх стягнення та просили зменшити або відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу через їх захищеність і не співмірність до ціни позову. Посилаючись на вказані обставини просили врахувати відзив відповідача при прийнятті рішення та розглядати справу без участі представника ПрАТ «СК «УНІКА». Ухвалою суду від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Шкварчук В.Д., в судове засідання не з`явилися, проте позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності. У відзиві на позов, поданому представником відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» зазначено про те, щоб суд справу розглядав без участі представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази, висновок авто-товарознавчої експертизи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 26.01.2019 року, біля 13:15 год., відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia А5» д.н.з. [NUMBER] , в м. Чернівці по вул. Головній, 265-А, при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2. Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/732/19, провадження № 3/725/432/19 від 10.04.2019 року, яка набрала законної сили 22.04.2019 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень, що підтверджується копією цієї постанови (а.с. 27). Крім того цією ж постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/732/19, провадження № 3/725/432/19 від 10.04.2019 року [PERSON] визнано ще й винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки, останній 26.01.2019 року о 13 год. 15 хв., в м. Чернівці по вул. Головна, 265-А, керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР України, що згідно чинного законодавства України є підставою для регресного позову страховика до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тобто до [PERSON] , оскільки він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.12.2018 року (а.с. 33). Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність визнаного винним в даній ДТП, [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатувала забезпечений транспортний засіб марки «Skoda Octavia » д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП 26.01.2019, була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8612958 згідно відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність Полісу № АК/8612958 на день ДТП 26.01.2019 року. У відповідності до вищезазначеного страхового полісу, страхувальником виступає [PERSON] , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 100 000 грн., розмір франшизи - складає 2000 грн. що підтверджується Полісом серії АК № 8612958 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відомостями з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність цього полісу серії АК № 8612958 на 26.01.2019 року, тобто на день ДТП. Про факт настання 26.01.2019 року даної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «СК «УНІКА» була повідомлена [PERSON] , у визначений Законом строк, що мало місце 26.01.2019 року. Судом встановлено, що у зв`язку з не направленням страховиком (відповідачем ПрАТ «СК «УНІКА») протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання ДТП, що мало місце 26.01.2019 року, свого уповноваженого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого автомобіля позивача для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як це передбачено п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] , через свого представника, адвоката Шкварчука В.Д. у червні 2019 року звернувся до судового експерта Павлишин Я.Д. для огляду його пошкодженого автомобіля, проведення авто-товарознавчої експертизи (в порядку ст.ст. 102, 106, 107 ЦПК України) та надання висновку про вартість матеріального збитку автомобіля позивача, пошкодженого при ДТП 26.01.2019 року. Як встановлено судом, згідно висновку експерта № 60-07-19 від 03.07.2019 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Audi А6 державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 26.01.2019 року, станом на момент виконання експертизи, складає 19 574 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 05 коп., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає стільки ж - 19 574 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 05 коп. (а.с. 34-59). За проведення вищезазначеної авто-товарознавчої експертизи № 60-07-19 від 03.07.2019 року позивачем сплачено експерту кошти в сумі 2500 гривень, що підтверджується квитанцією серія АСГК № 969355 від 03.07.2019 року (а.с. 69). Судом встановлено, що позивач [PERSON] 10.10.2019 року, майже через 9 місяців від дня ДТП, звернувся до відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування до якої, окрім іншого, долучив вищезазначений висновок авто-товарознавчої експертизи, проведеної за його рахунок, що підтверджується копією заяви позивача від 10.10.2019 року, копією квитанції про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню листа, накладною № 5801302989339 від 10.10.2019 року та описом вкладенням до листа з відтиском календарного штемпеля 10.10.2019 року (т. 1 а.с. 31). Судом становлено, що заяву позивача [PERSON] з додатками, переліченими в описі вкладенні до листа страховиком ПрАТ «СК «УНІКА» отримано 16.10.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення листа (а.с. 32). Будь-якої відповіді на вказану заяву позивача страховиком не надано, будь-яких доказів на спростування іншого, відповідачем ПрАТ «СК «УНІКА» суду не надано. Відповідності до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Таким чином, як в розумінні КУпАП, так і в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», [PERSON] є потерпілим, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, заперечуючи проти позовних вимог у поданому до суду письмовому відзиві відповідач та його представник посилалися на те, що відповідач ПрАТ «СК «УНІКА» заяву про відшкодування завданих збитків страховиком не отримував, а тому права позивача не порушені і відповідно не настали правові підстави для виплати позивачу коштів страховою компанією, а після отримання позову намагалися неодноразово врегулювати справу в добровільному порядку, телефонували адвокату позивача, домовлялися про зустріч, але адвокат позивача відмовився у добровільному порядку врегулювати дану справу. Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Також зазначили у відзиві, що згідно полісу передбачено франшизу у розмірі 2000 грн. Вказали, що відповідач не заперечує проти виплати страхового відшкодування у розмірі 17 574,05 грн. (19 574,05 грн. - 2000 грн. (франшиза)). Також просили відмовити позивачу у стягненні на його користь штрафних санкцій, оскільки законодавством не передбачено їх стягнення та просили зменшити або відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу через їх захищеність і не співмірність до ціни позову. Тому суд, з урахуванням наданих доказів позиваче, якими підтверджується фак звернення його із заявою до страховика та її вручення ПрАТ «СК «УНІКА» 16.10.2019 року відхиляє такі доводи відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того слід зазначити те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком авто-товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відтак, визначення позивачем вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля Volkswagen Vento, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі висновку № 40-03-19 від 22.03.2019 року авто-товарознавчої експертизи та вартості утилізації автомобіля Audi А6 державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі висновку авто-товарознавчої експертизи № 60-07-19 від 03.07.2019 року, проведених за правилами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, судовим експертом Павлишиним Я.Д., є правомірним. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.07.2018р. у справі №922/4013/17, від 13.03.2018р. у справі №910/9396/17 та від 20.03.2018р. у справі №911/482/17. У відповідності до п. 14 роз`яснень, сформульованих у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», -- якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц зроблено висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. «Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує вказані висновки Великої Палати Верховного Суду. Згідно приписів абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При цьому судом встановлено, що згідно цивільно-правова відповідальність визнаного винним в даній ДТП, [PERSON] як особи, яка правомірно експлуатувала забезпечений транспортний засіб марки «Skoda Octavia » д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП 26.01.2019, була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8612958 згідно відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність Полісу № АК/8612958 на день ДТП 26.01.2019 року. У відповідності до вищезазначеного страхового полісу, страхувальником виступає [PERSON] , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 100 000 грн., розмір франшизи - складає 2000 грн. що підтверджується Полісом серії АК № 8612958 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відомостями з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність цього полісу серії АК № 8612958 на 26.01.2019 року, тобто на день ДТП. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню вартість матеріального збитку за мінусом суми франшизи (2000 гривень), а всього підлягає стягненню у розмірі: 19 574,05 грн. (вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля) - 2000,00 грн. (розмір франшизи) = 17 574,05 грн.. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 10.10.2019 року, майже через 8 місяців від дня ДТП, звернувся до відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування до якої, окрім іншого, долучив необхідні документи визначені ст. 35 Закону, що підтверджується копією заяви позивача від 10.10.2019 року, копією квитанції про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню листа, накладною № 5801302989339 від 10.10.2019 року та описом вкладенням до цінного листа з відбитком календарного штемпеля 10.10.2019 року (а.с. 29-31). Вказану заяву позивача [PERSON] , з додатками, переліченими в описі вкладенні до листа страховиком ПрАТ «СК «УНІКА» отримано 16.10.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення листа (а.с. 32). Будь-якої відповіді на вказану заяву позивача страховиком не надано, будь-яких доказів на спростування іншого, відповідачем ПрАТ «СК «УНІКА» суду не надано. При цьому, суд не погоджується із доводами позивача [PERSON] , в частині того, що позивачем не вірно визначено строк, з якого виникає у страховика обов`язок прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування, що є підставою для нарахування штрафних санкцій. Так, позивачем обраховано цей строк зі спливом 15 днів з дня отримання відповідачем ПрАТ «СК «УНІКА» заяви про виплату страхового відшкодування, яка отримана відповідачем 16.10.2019 р., а позивачем нараховано штрафні санкції починаючи з 01.11.2019 року. Суд вважає, що оскільки, відповідачем ПрАТ «СК «УНІКА» рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не прийнято та ненадано жодної відповіді позивачу, а тому суд приходить до висновку, що саме через 90 днів з дня отримання заяви позивача у страховика виник обов`язок прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та обов`язок виплатити його, а тому саме з 15.01.2020 року слід здійснювати нарахування штрафних санкцій. Крім того, штрафні санкції нараховуються на суму 17 574,05 грн по дату звернення позивача до суду, тобто нарахування штрафних санкцій є період з 15.01.2020 року включно по 25.06.2020 року включно. Поряд із цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що останнім не було порушено обов`язків передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а невиплата позивачу страхового відшкодування стала наслідком ігнорування їх адвокатом позивача. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України. Згідно абзацу 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК)». Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК)». Крім того, аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст. 625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України сформульованих у листі від 01.07.2014 року - «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких - «Правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми». Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12 зазначається, що - «законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)». Крім того така ж правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року по справі № 758/8819/16-ц. Щодо інфляційних втрат Суд приходить до висновку про те, що з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 351 гривню 48 копійок виходячи з наступного розрахунку. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року, N 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекс споживчих цін за січень 2020 року складав 100,2; Індекс споживчих цін за лютий 2020 року складав 99,7; Індекс споживчих цін за березень 2020 року складав 100,8; Індекс споживчих цін за квітень 2020 року складав 100,8; Індекс споживчих цін за травень 2020 року складав 100,3. Індекс споживчих цін за червень 2020 року складав 100,2. Індекс споживчих цін за період з 15 січня 2020 року по 25 червня 2020 року складає (100,2/100)*(99,7/100)*(100,8/100)*(100,8/100)*(100,3/100) *(100,2/100)=1,020 Інфляційні втрати позивача складають 351 гривня 48 копійок (17574,05х1,020 -17574,05)= 351,48 грн. Щодо трьох відсотків річних Суд приходить до висновку про те, що з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь позивача слід стягнути три відсотки річних в сумі 235 гривень 44 копійки виходячи з наступного. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Період з 15 січня 2020 року (включно) по 25 червня 2020 року (включно) містить 163 дні. (17574,05/100х3/365х163=235,44 грн.) Щодо пені Суд приходить до висновку про те, що з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь позивача слід стягнути пеню в сумі 1515 гривень 70 копійок виходячи з наступного. Згідно пункту 36.5 статті 36Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З 15 січня 2020 року по 30 січня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 13,5 процентів. Вказаний період налічує 16 днів. У зазначений період пеня складає 208 гривень 00 копійок. (17574,05/100х(13,5х2)/365х16)=208,00. З 31 січня 2020 року по 12 березня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 11,0 процентів. Вказаний період налічує 42 дні. У зазначений період пеня складає 444 гривні 89 копійок. (17574,05/100х(11х2)/365х42)=444,89. З 13 березня 2020 року по 23 квітня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 10,0 процентів. Вказаний період налічує 42 дні. У зазначений період пеня складає 404 гривні 44 копійки. (17574,05/100х(10х2)/365х42)=404,44. З 24 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 8,0 процентів. Вказаний період налічує 49 днів. У зазначений період пеня складає 377 гривень 48 копійок. (17574,05/100х(8х2)/365х49)=377,48. З 12 червня 2020 року по 25 червня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 6,0 процентів. Вказаний період налічує 14 днів. У зазначений період пеня складає 80 гривень 89 копійок. (17574,05/100х(6х2)/365х14)=80,89. Всього пеня складає 6645 гривень 51 копійку. (208,00+444,89+404,44+377,48+80,89 =1515,70) Відтак, суд вважає що за період з 15.01.2020 року (включно) по 25.06.2020 року (день перед виплатою) включно сума пені складає 1515,70 грн., інфляційне збільшення складає 351,48 грн., 3 % річних складають суму 235,44 грн., а всього підлягає стягненню з ПрАТ «СК «УНІКА»: 1515,70 + 351,48 + 235,44 = 2 102,62 грн. Тому в цій частині позовні вимоги позивача [PERSON] також підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 265 ч. 10, 11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу (набрали чинності з 01.01.2019 року). Оскільки збільшувати позовні вимоги поза межами підготовчого судового засідання чинним ЦПК України не передбачено, слід відповідно до ст. 265 ч. 10, 11 ЦПК України, здійснювати нарахування пені, інфляційного збільшення суми основного боргу та 3 % річних, які мають бути стягнуті з відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» на користь позивача [PERSON] до моменту повного виконання рішення, які слід нараховувати на залишок невиплаченого страхового відшкодування в сумі 17 574,05 грн. та починаючи з 26.06.2020 року. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. 26.01.2019 року між адвокатом Шкварчуком В.Д. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду № 1 від 26.01.2019р. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 25.06.2020 року, загальна вартість суми гонорару становить 13 909,00 грн. З акту виконаних робіт №1 від 25.06.2020 року вбачається, що адвокат Шкварчук В.Д. виконав, а клієнт - позивач [PERSON] оплатив кошти у загальному розмірі 13 909,00 грн., що також підтверджується розрахунковою квитанцією Серія АБОА № 578920 від 25.06.2020 р. Крім того, за проведену авто-товарознавчу експертизу № 60-07-19 від 03.07.2019 року за проведення якої сплачено кошти в сумі 2500,00 грн. у відповідності до квитанції серія АСГК № 969355 від 03.07.2019 року. При поданні позову позивач [PERSON] мав сплатити та сплатив судовий збір в сумі 840,80, що підтверджується квитанцією Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» № 96 від 16.06.2020р. Загальна сума понесених позивачем судових витрат складає: (840,80 + 2500,00 + 13 909,00) = 17 249,80 грн. Разом з тим, позивач [PERSON] , в своєму позові до двох відповідачів заявляв позовні вимоги з ціною позову 28 153,95 грн., з яких позовні вимоги до ПрАТ «СК «УНІКА» задоволені на суму: (17 574,05 + 2 102,62) = 19 676,67 грн., що відповідно складає: (19 676,67 / 28 153,95 х 100%) = 69,82 % від ціни позову тому відповідно суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат з відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» пропорційно задоволеним позовним вимогам виходячи із ціни позову, а саме слід стягнути з ПрАТ «СК «УНІКА» 69,82% від загальної суми понесених судових витрат (17 249,80 грн.), а саме: (17 249,80 / 100% х 69,82%) = 12 043,81 грн. в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою судового збору, проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою судового збору, проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial