Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В червні 2006 року Публічне акціонерне товариствоВсеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк»(позивач) звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровськаз позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 128/гр., відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13 750 грн. на споживчі потреби, терміном по 12 грудня 2010 року, включно. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник зобов»язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 24% річних. В забезпечення виконання зобов»язань позичальником за кредитним договором був укладений договір поруки № 1 від 13.12.2007 року між банком, відповідачем-1 та [PERSON] відповідно до умов якого відповідач-2 взяв на себе зобов»язання (на добровільних засадах) відповідати перед позивачем по зобов»язаннях відповідача-1. Позичальником з дати отримання кредиту не було здійснено жодного платежу по сплаті кредиту. З огляду на викладене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 34 931 грн. 61 коп. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві. [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього суми заборгованості заперечував з тих підстав, що не підписував договір поруки. Просив призначити по справі почеркознавчу експертизу. [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про час і місце засідання суду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2013 року, за клопотанням відповідача-2 по справі було призначено почеркознавчу експертизу. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 128/гр. (а.с.8), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13 750 грн. на споживчі потреби, терміном по 12 грудня 2010 року, включно. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 24% річних (а.с.8). В забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором був укладений договір поруки № 1 від 13.12.2007 року між банком, відповідачем-1 та [PERSON] відповідно до умов якого відповідач-2 взяв на себе зобов'язання (на добровільних засадах) відповідати перед позивачем по зобов'язаннях відповідача-1 (а.с.6). Позичальником з дати отримання кредиту не було здійснено жодного платежу по сплаті кредиту. За неналежне виконання зобов'язань передбачених п. 3.3.3 кредитного договору позичальник сплачує банку пеню у розмірі 25% відсотків від суми невиконаного грошового зобов'язання п.4.3 кредитного договору. Таким чином, станом на 19.06.2013року штраф за пропуск платежів по кредиту складає 3 691 грн. 48 коп. Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні наявними в матеріалах справи довідками-розрахунками заборгованості (а.с. 4, 5, 13, 14). Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 679-15 від 31.03.14 року визначено, що підпис від імені [PERSON] в графі «поручитель» договору поруки № 1 від 13.12.2007 року ймовірно виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 103-111). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній цивільній справі врегульовані нормами Цивільного кодексу України, положеннями кредитного договору. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згіднозі ст. 16 Цивільного кодексу України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Як встановлено ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором установлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатипроцентів, належних йому відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, та приймаючи до уваги те, що відповідачем-1 було порушено умови кредитного договору, а саме не виконані зобов'язання стосовно погашення кредиту та сплати процентів за його користування, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно заявлених позовних вимог в частині стягнення грошових коштів з [PERSON], враховуючи наявні матеріали справи та висновок судової почеркознавчої експертизи № 679-15 від 31.03.14, яким визначено, що підпис від імені [PERSON] в графі «поручитель» договору поруки № 1 від 13.12.2007 року ймовірно виконаний не [PERSON], а іншою особою суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial