Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області; усунути перешкоди в користуванні даним будинком шляхом зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову вказав, що йому на праві власності належить домоволодіння № [ADDRESS] Дніпропетровської області. Відповідач є колишньою дружиною його брата, який помер в 2001 році. Після смерті брата, починаючи з 2001 року відповідачка в житловому будинку фактично не проживає та не користується житловими приміщеннями, але залишається зареєстрованою. Своїми діями відповідачка створює йому перешкоди у користуванні власністю, тому він звернувся до суду за захистом своїх матеріальних прав. Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.18), за зареєстрованим місцем проживання не мешкає, тому зі згоди позивача, суд вирішив ухвалити рішення у заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без їх представника (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік. Встановлено, що позивачу [PERSON] належить домоволодіння № [ADDRESS] Дніпропетровської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 вересня 2010 року (а.с.9). Відповідачка є колишньою дружиною брата позивача, який помер в 2001 році. Після смерті брата, починаючи з 2001 року відповідачка в житловому будинку фактично не проживає та не користується житловими приміщеннями, але залишається зареєстрованою. [PERSON] в спірному будинку не проживає з 2001 року, особистих речей в будинку не має, вона не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання домоволодіння не надає. Факт не проживання відповідачки в спірному будинку підтверджується довідкою Житлово-комунального підприємства № 13 від 14 січня 2015 року, згідно якої [PERSON] в домоволодінні № [ADDRESS] Дніпропетровської області не проживає з 2001 року (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не проживає в будинку без поважної причини понад чотирнадцять років, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодіння № [ADDRESS] Дніпропетровської області, що є підставою для зняття її з реєстрації за вищевказаною адресою.

Outcome: approved