Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 14.08.2019 р. надійшла зазначена заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Пархомівська сільська рада Володарського району Київської області, про в оголошення особи померлою, в якій Заявниця просить суд: оголосити [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , померлим у зв`язку з відсутністю у місті його постійного проживання відомостей щодо його перебування протягом 18 років. На обґрунтування заявленої вимоги Заявниця в своїй заяві зазначила, що названий [PERSON] є батьком Заявниці, який на початку 2000 року пішов з місця свого постійного проживання і до цього часу не повернувся. За зазначеною вище адресою окрім [PERSON] були також зареєстровані Заявниця [PERSON] (дочка [PERSON] ) та заінтересована особа в справі [PERSON]. (співмешканка [PERSON] ). Також Заявниця зазначає, що оголошення її батька померлим необхідно для вирішення питання щодо спадкування, зокрема належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, що розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. Ухвалою суду від 19.08.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних, призначено справу до судового розгляду на 25.09.2019 р. У судове засідання 25.09.2019 р. Заявниця не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с. 35). Її представник Романішін Є.В. просив розглянути справу за відсутністю Заявниці, враховуючи, що її інтереси представляє він як представник, а з приводу подій початку 2000 років, що є предметом дослідження в цій справі, Заявниця надати пояснення не зможе, оскільки вона народилася у 1996 році та на той час була малолітньою. Заперечень щодо розгляду справи за відсутністю Заявниці від інших учасників справи не заявлено. За положеннями статті 308 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Разом з тим, брати участь у судових засіданнях є правом учасника справи, а не його обовєязком (пункт 2 частини першої статті 43 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на наведене неявка Заявниці [PERSON] не є перешкодою для розгляду справи. Представник Заявниці у судовому засіданні 25.09.2019 р. підтримав подану заяву, просив її задовольнити та оголосити [PERSON] померлим, посилаючись на викладені в заяві обставини. Додатково пояснив, що названий [PERSON] та заінтересована особа в справі [PERSON]. є батьками Заявниці, які проживали спільно, але офіційно шлюб не реєстрували. Батько Заявниці [PERSON] зловживав алкогольними напоями, вів аморальний спосіб життя, бомжував, зник на початку 2000 року, розшукову справу на нього не заводили з огляду на наведений спосіб його життя. Проте через необхідність оформлення та належного використання відповідно до закону належної йому земельної ділянки виникла необхідність вирішити питання щодо оголошення його померлим. Також на виконання ухвали суду від 19.08.2019 р. долучив до матеріалів відповідь на його адвокатський запит щодо розшукової справи [PERSON] (а.с. 39). Допитана в судовому засіданні як свідок заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , надала суду пояснення про те, що [PERSON] сам родом з Чернівецької області, проте багато років проживав та працював у колгоспі в с. Пархомівка. Вони почали проживати разом в її будинку за названою адресою (це будинок її батьків) десь з 1994-1995 років, а в 1996 році в них народилася дочка [PERSON], яка є Заявницею в цій справі. При цьому [PERSON] багато пив (алкоголь), вдома жити перестав, не працював, бомжував, і десь після 2000 року взагалі додому не повертався. Люди казали, що колись бачили його у місті біла Церква (Київська область), що нібито замерз на лавці, тому ми (свідок) їздили до м. Білої Церква, шукали його у морзі, не знайшли, нам сказали, що такого нема. Поліцію з метою пошуку [PERSON] вона викликала, ті приїхали, опитали, але чи заводили вони справу, чи робили щось, вона не знає. Тому більше його не шукали. Також [PERSON]. підтвердила, що [PERSON] отримував земельний пай, проте не знає, що з цією землею зараз. Допитана судом як свідок представник заінтересованої особи Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області - Пархомівський сільський голова Гринцевич Надія Миколаївна надала суду пояснення про те, що вона є сільським головою в с. Пархомівка з 2006 року, водночас проживає в цьому селі з 1990-х років. [PERSON] був та за станом на тепер залишається зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Він отримав сертифікат на земельний пай, але довго його не оформлював, тому вживалися заходи, аби його знайти, результатів не було. Належною йому землею ніхто не розпоряджається. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , працює на посаді секретаря Пархомівської сільської ради, надала суду показання про те, що в названому селі проживає від народження (з 1969 року), на посаді секретаря сільської ради працює з 2006 року. [PERSON] проживав разом з цивільною дружиною [PERSON]. та був зареєстрований з 1995 року до тепер за адресою: [ADDRESS] , з ними проживала їх спільна дочка - [PERSON]. Після 2000 року [PERSON] у селі ніхто не бачив, казали, що він десь бомжує в м. Біла Церква, але де саме і що з ним ніхто не знав. Стосовно належної йому земельної ділянки зазначила, що ця земля обробляється, хтось нею користується, але неофіційно, оскільки за відсутністю власника ( [PERSON] ) оформити правовідносини є неможливим. Суд, заслухавши пояснення та думки учасників справи, розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Заявниця - [PERSON] , уродженка села Пархомівка Володарського району Київської області (а.с. 6-8), народилася [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.12.2000 р. Пархомівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 3 від 14.06.1996 р. (а.с. 4). Згідно з копією цього свідоцтва про народження батьками Заявниці є [PERSON] та [PERSON] . Надалі Заявниця змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.08.2016 р. Виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 5). На ім`я батька Заявниці - [PERSON] був зареєстрований та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , що посвідчує право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КАП «Пархомівка» Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів; сертифікат виданий на підставі розпорядження Володарської районної державної адміністрації Київської області від 21.10.1997 р. № 283, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 04.04.1997 р. за № 6706. Наведені обставини підтверджені копією згаданого сертифіката (а.с. 9-10) та інформацією, викладеною в листі Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 03.07.2019 р. № 1039/169-19 (а.с. 18-19). Згідно з копією довідки органу реєстрації (органу місцевого самоврядування), а саме: Пархомівськлї сільської ради Володарського району Київської області від 11.07.2019 р. № 176 [PERSON] , [INFO] , стосовно якого вирішується судом ця цивільна справа, був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] ; до складу його сім`ї входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , та співмешканка - [PERSON] , [INFO] ; з 2000 року [PERSON] за названою адресою не проживає, місце його знаходження невідоме (а.с.16). За долученою представником Заявниці відповіддю Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.07.2019 р. на відповідний адвокатський запит (а.с. 20) на громадянина [PERSON] працівниками СКП Володарського відділення поліції розшукова справа не заводилась (а.с. 39). Наведені обставини підтверджені також суду показаннями допитаних у суді свідків; підстави ставити під сумнів ці показання відсутні. Відповідно до загального правила статті 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це; порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; при цьому у порядку окремого провадження спір про право не вирішується (частина шоста статті 294 ЦПК України). Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про оголошення фізичної особи померлою. Заява про оголошення фізичної особи померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (стаття 305 ЦПК України). За роз`ясненням пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Згідно з положеннями статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Водночас суд звертає увагу на те, що спадкоємці фізичної особи, оголошеної померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини; нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (частини друга, третя статті 47 ЦК України). Зважаючи на усе наведене вище та встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що Заявниця [PERSON] надала достатньо доказів на підтвердження того, що в місці постійного проживання її батька - [PERSON] , [INFO] , немає відомостей про місце його перебування більш ніж протягом трьох років, а саме після 2000 року, тобто протягом вже 19 років, що на підставі зазначених законодавчих норм і роз`яснень Верховного Суду України дає суду підстави зробити вірогідне припущення про його смерть, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. За вимогами статті 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Outcome: approved