Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

В травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Чортківської районної держадміністрації Тернопільської області про відібрання малолітніх дітей та визначення місця проживання дітей. В позовній заяві позивач вказав, що 21 березня 2014 року рішенням суду розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 15 березня 2007 року в Малочорнокінецькій сільській раді, актовий запис №2. Сина [PERSON], [INFO] суд залишив проживати з ним, а дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] залишив проживати з матірю [PERSON]. В серпні 2015 р. [PERSON] виїхала в [PERSON], а дітей залишила проживати з своєю матірю [PERSON] Позивач просить відібрати малолітніх дітей та визначити місце проживання дітей з ним в судовому порядку, оскільки, відповідачка виїхала за межі України і не проживає з дітьми. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує частково, в частині відібрання дітей відмовляється. Відповідачка [PERSON] позов визнає, не заперечує відносно визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник Служби у справах дітей Чортківської районної держадміністрації [PERSON] при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що згідно рішення Чортківського районного суду від 21 березня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та Федорів (дошлюбне прізвище Дрокіна) Н.С., зареєстрований 15 березня 2007 року в Малочорнокінецькій сільській раді Чортківського району, актовий запис № 02. Дитину сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з батьком, дітей : дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з матірю. Згідно частини 5\~ст. 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Комісія з питань захисту прав дитини Чортківської районної держадміністрації своїм рішенням № 5 від 30.08.2017 року вирішила визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON]. Зобовязано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з його малолітніми дітьми. Рекомендовано Колиндянській сільській раді взяти сімю [PERSON] на соціальний супровід. Згідно ч.6 ст.7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК) жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав\~і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.18 Конвеції ООН про права дитини проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказаний принцип покладений в основу\~Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 ст.11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а ч.1 ст.12 передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. При вирішенні даного спору суд у відповідності з вимогами ст.ст.\~17,\~18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 01 липня 2017 року) в справі «М.С. проти України» зазначає, що\~під час вирішення даної категорії справ слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Дана норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сімя виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що батько відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, може забезпечити необхідні умови для розвитку та виховання дітей, мати [PERSON] перебуває за межами України, не цікавиться і не бере участі у вихованні дітей, тому суд вважає доцільним залишити проживати з батьком малолітніх дітей, оскільки відсутні правові підстави, передбачені вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своїм батьком. Крім цього, це буде відповідати інтересам дітей, так як позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку. Також суд вважає, що в частині позову щодо відібрання малолітніх дітей слід відмовити, оскільки, діти на даний час проживають з позивачем, як це було встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача та відповідачки [PERSON]

Outcome: partial