Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

В травні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений 24.12.2021 року, до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн., завданої внаслідок залиття квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач вказав, що квартира, в якій він проживає, була багато разів залита водою із квартири № 6 , де проживає [PERSON] . Внаслідок залиття квартири позивачу була завдана матеріальна шкода. Відповідно до акту КП «Ізмаїльського ВУВКГ» №722 від 10.08.2020 року у квартирі [ADDRESS] виявлено залиття стелі, пошкодження шпалери, зіпсовані меблі та лінолеум на кухні, ванна кімната теж залита. Позивач вказує, що йому також було завдано моральну шкоду. Позивач намагався отримати відшкодування збитків мирним шляхом, відповідачка обіцяла оплатити пошкодження і ремонт, але на даний час збитки не відшкодувала. В зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 30 000, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 24.12.2021 року надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №5808 від 09.08.2002 року (а.с. 21). Відповідно до акту від 10.08.2020 року, складеного працівниками КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» за адресою [ADDRESS] сталося затоплення квартири №2 , причина: несправністі сифона мийки в кухні кв. № 6 . У даній квартирі потрібно замінити сифон мийки, сифон ванної та каналізаційних труб (а.с.14). Згідно із актом виконаних робіт серії НП №001675 працівниками КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» встановлено затоплення квартири №2 квартирою №6 (а.с.15). Як вбачається з відповіді КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» вих. 722 від 28.07.2020 року працівниками КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» було проведено обстеження по факту затоплення кв. [ADDRESS] . Встановлено, що у кв. 6 вийшла з ладу внутрішньоквартирна розводка каналізації діаметром 50 мм. Данні роботи власник квартири повинен виконати власними силами (а.с.16). Відповідно до акту від 10.08.2020 року, складеного комісією у складі майстрів КП «Житсервіс-2» [PERSON] , [PERSON] , у присутності мешканця квартири 2 [PERSON] встановлено за результатами обстеження квартири [ADDRESS] на предмет затоплення встановлено затоплення квартири №2 скоєно із вищерозташованої квартири №6 . На стелі кухні квартири №2 проглядаються мокрі жовтні плями площею замочування 1 кв. м., шпалери мокрі та відклеїлись, кухонні меблі мокрі. Власник квартири №2 викликав спеціалістів КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (а.с.17). Згідно із актом від 20.09.2021 року, складеним працівниками КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», за адресою [ADDRESS] сталося затоплення квартири №2 , яке спричинено несправністю сантехнічного обладнання в ванній кімнаті, кухонної мийки в кв. № 6 . Внутрішньоквартирна каналізація діаметром 50 мм. потребує повної заміни. (а.с.52) Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Цивільно-правова відповідальність за завдану матеріальну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» від 08.09.2021 року №932 відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року власником квартири №6 ніхто не зареєстрований (а.с.42). Згідно із повідомлення від 18.10.2021 року №13/02-12-3812 за відомостями сектору ведення реєстру територіальної громади м.Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Статтею 179ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири. Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж водопостачання є обов`язком власника квартири, що передбачено п.7 вищевказаних Правил, п.п. 3.7, 5.3 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» №76 від 17 травня 2006 року, ст.151 ЖК України, ст.10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду». З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством України принципів змагальності й диспозитивності саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Отже, відповідачка є користувачем квартири [ADDRESS] та з її вини сталося затоплення квартири [ADDRESS] . За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з наданих позивачем видаткових накладних від 04.12.2021 року, ним було витрачено 5996,33 грн. на придбання матеріалів для ремонту каналізаційної та водопровідної системи. Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачкою. Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявила та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. В своєму позові позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень, проте до матеріалів справи у якості доказів понесених збитків позивачем надано три видаткові накладні на загальну суму 5 996,33 грн., тому позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сума матеріальної шкоди у розмірі 5 996,33 грн., оскільки вимоги в цій частині ним доведені та обґрунтовані. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідачки [PERSON] в розмірі 2 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях які особа отримала в наслідок ушкодження здоров`я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях які особа зазнала в зв`язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації. Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки судом встановлено, що діями відповідачки [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті систематичного затоплення його квартири позивач відчував душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належному йому майна, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди, протиправність дій відповідачки [PERSON] , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідачки [PERSON] в завданій моральній шкоді, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сума матеріальної шкоди у розмірі 5 996,33 грн., та сума моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial