Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

В січні 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики від 02 жовтня 2017р. (далі по тексту - договір позики) в розмірі 43600,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 жовтня 2017р. між сторонами було укладено договір позики, за яким позивачем було надано відповідачу позику в розмірі 45000,0 грн., яку останній зобов`язувався повернути в строк не пізніше 31 грудня 2017р. Однак, відповідач повернув лише 5000,0 грн., решту суми отриманих грошових коштів відповідач по теперішній час в добровільному порядку не повернув в повному обсязі, сума неповернутої позики складає 40000,0 грн., у зв`язку з чим, з метою захисту порушеного права позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом з примусовим стягнення суми неповернутої позики - 40000,0 грн. та 3,0 % річних - 3600,0 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, заочних у позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначивши, що дійсно між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір позики, і в силу об`єктивних причин відповідачем не була повернута своєчасно вся сума позики. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 02 жовтня 2017р. між сторонами було укладено договір позики (а.с. 2, 3), відповідно до п. 1, 2 якого позикодавець (позивач) передає у власність позичальника (відповідача) грошові кошти у розмірі, 45000,0 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику не пізніше 31 грудня 2017р. Судом встановлено, що 25 листопада 2019р. відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача на виконання зобов`язань за договором позики 5000,0 грн., що визнали в судовому засіданні сторони. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав в повному обсязі, сума позики, яка залишається неповернутою становить 40000,0 грн., при цьому відповідач визнав позов та зазначені позивачем обставини, а тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ця сума заборгованості у розмірі 40000,0 грн. та 3,0 % річних - 3600,0 грн. Відповідно до ст. ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 420,4 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути останньому - 420,4 грн., згідно квитанції № 97637 від 31 грудня 2020р.

Outcome: approved