Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області за підсудністю з Великобілозерського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, Великобілозерська служба у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації, про визначення фактичного місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивач [PERSON] просить визначити фактичне місце проживання дитини з ним, звільнити його від сплати аліментів та стягнути аліменти з відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 04.10.2008 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON] . 25.03.2011 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. За домовленістю між колишнім подружжями їх син [PERSON] залишився проживати з відповідачкою по справі. В грудні 2011 року відповідачка звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів з позивача на свою користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. У зв`язку з тим, що [PERSON] , позивач по справі, працює на ВП ЗАЕС на подальше примусове виконання виконавчий лист було направлено через ВДВС Енергодарського МУЮ до бухгалтерії за місцем роботи боржника. Не дивлячись на проживання сина [PERSON] з відповідачкою, позивач завжди піклувався про нього, навіть в період окремого проживання цікавився життям сина, надавав кошти на додаткові витрати окрім аліментів, купував одяг, необхідні речі. В травні 2018 року позивачу зателефонували з м. Запоріжжя зі школи, де тимчасово навчався син [PERSON] , та повідомили, що дитина вже півтора місяці не відвідує школу. Позивач негайно виїхав до м. Запоріжжя. Знайшов відповідачку та сина на орендованій квартирі, на питання чому син не відвідує школу, відповідачка не змогла дати аргументовану відповідь. Стала пояснювати, що вона змушена часто змінювати місця свого проживання, у зв`язку з цим син не встигає адаптуватися в класі, часто хворіє. В результаті тривалої бесіди сторін відповідачка повідомила, що не заперечує проти того, щоб син [PERSON] проживав разом з батьком, після чого позивач зібрав всі його речі та перевіз на подальше місце проживання до своєї квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов дитини, з 24 травня 2018 року, син [PERSON] мешкає разом з батьком, позивачем по справі, та зі своїм дідусем - [PERSON] , [INFO] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Квартиру син [PERSON] вважає своєю єдиною домівкою, в даній квартирі він має окрему кімнату обладнану усім необхідним для розвитку, навчання та відпочинку. З 24 травня 2018 року всі питання виховання та матеріальним утриманням сина [PERSON] вирішує виключно позивач по справі, щоденно займається його повноцінним вихованням, покупкою продуктів харчування, одягу, іграшок, предметів канцелярії, тощо. Після переїзду дитини до батька, відповідачка перестала цікавитися життям сина, надавати матеріальну допомогу на його утримання, але не дивлячись на це, вона продовжує щомісячно отримувати аліменти з позивача в розмірі 1962 грн. 91 коп., нею в добровільному порядку не відізвано виконавчий лист про стягнення аліментів. Позивач працює на ВП ЗАЕС та має постійний дохід, а відтак є матеріально забезпеченим і має змогу самостійно гідно виховувати сина не обмежуючи його потреби. Ухвалою Василівського районного суду від 19 листопада 2018 року цивільна справа прийнята до провадження судді Нікандрової С.О. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду від 25 березня 2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник позивача - адвокат Сірко Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлася, за даними, наданими Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідач повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином за адресою реєстрації, але судові повістки не отримувала у зв`язку з не проживанням. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Великобілозерської служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши представника позивача [PERSON] , з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який 25.03.2011 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області, розірвано. Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелатопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 12.03.2009 року (а.с.8). Згідно довідки №308/01-22 виданої Енергодарською загальноосвітньою школою I-III ступенів №4 Енергодарської міської ради Запорізької області від 18.07.2018 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно зарахований до 3-В класу 18.07.2018 року Енергодарської загальноосвітньої школи I-III ступенів №4 Енергодарської міської ради Запорізької області (а.с.13). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , [INFO], начальником служби у справах дітей Черноус О. та головним спеціалістом відділу охорони дитинства служби у справах дітей Феськовою Н., у зв`язку з заявою [PERSON] від 19 червня 2018 року щодо підготовки документів для звернення до суду про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що за вищевказаною адресою [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] . Житлове приміщення на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Також зі слів [PERSON] , з 24 травня 2018 року в обстежуваній квартирі мешкає його малолітній син [PERSON] Квартира однокімнатна, упорядкована, зі всіма зручностями, розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового будинку, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. Для малолітнього [PERSON] в квартирі обладнане окреме спальне місце та місце для навчання. Хлопчик має необхідний сезонний одяг та взуття. Стан квартири відповідає санітарно-гігієнічним нормам. В ході бесіди з [PERSON] з`ясовано, що його син зареєстрований у [ADDRESS] , з 24 травня 2018 року [PERSON] мешкає разом з ним, до цього часу постійно проживав з матір`ю в м. Запоріжжя. Виходячи з вищевикладеного, вважають, що [PERSON] створив сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно довідки №918/02-01-18 виданої Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області від 12.10.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: власник будинку [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , та зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] року [INFO] (а.с.65). Згідно довідки №950/02-01-18 виданої Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області від 25.10.2018 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає (а.с.79). Згідно висновку виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області №01-01-40/1071 від 06.03.2019 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 2008 по 2011 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення батьків дитина залишилася проживати з матір`ю в м. Жовті Води. З травня 2018 року і на теперішній час малолітній [PERSON] мешкає разом з батьком. В ході бесіди з батьком, [PERSON] , з`ясовано, що в період з 2011 по 2016 рік його син разом з матір`ю мешкали в [ADDRESS]. Батько завжди піклувався про сина, цікавився його життям, купував одяг, необхідні речі. За результатами акту оцінки потреб сім`ї, наданого Енергодарським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 21.02.2019 року №141, [PERSON] навчається дистанційно на дому, у зв`язку зі станом здоров`я та рекомендацією навчального закладу м. Запоріжжя. За спостереженнями фахівців Центру, [PERSON] належно виконує свої батьківські обов`язки, дитина доглянута, має повноцінне харчування. Отримує багато уваги від батька. Спеціалістами ЕМЦСССДМ було направлено запит до ЗМЦСССДМ з метою отримання оцінки потреб матері. Проте фахівці ЗМЦСССДМ не змогли здійснити оцінку потреб, оскільки матір увесь час посилалась на нестачу вільного часу та наявність ремонту в помешканні. Із бесіди з малолітнім [PERSON] , з`ясовано, що він почувається добре та комфортніше з батьком, виявляє бажання в подальшому проживати з ним. Приймаючи до уваги той факт, що малолітній [PERSON] на сьогоднішній день мешкає разом з батьком, виявляє своє бажання проживати разом з ним та має більшу емоційну прихильність до батька, враховуючи принцип рівності батьків у питаннях виховання дитини, та пропозиції комісії (протокол №3 від 05.03.2019 року), вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.139-141). Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган. З висновку виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області №01-01-40/1071 від 06.03.2019 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , вбачається, що малолітній [PERSON] почувається добре та комфортніше з батьком, виявляє бажання в подальшому проживати з ним. Враховуючи вищезазначене, інтереси дитини, її прихильність до батька, який її виховує та утримує, та їх спільне проживання за адресою: [ADDRESS] , позицію виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області про доцільність проживання дитини з батьком, суд приходить до висновку, що позов в частині визначення фактичного місця проживання дитини слід задовольнити. Крім того, судом встановлено, що згідно постанови ВДВС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2012 року за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2012 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частки від усіх видів його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що починаючи з травня 2018 року син позивача та відповідачки [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Суд приходить до висновку, що проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги обставини справи, те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved