Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві. В обґрунтування позову позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 4 лютого 2009 року по 31 березня 2016 року, працюючи в якості ГРОВ 3 та 4 розряду з повним робочим днем у шахті. 1 грудня 2015 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав перелом хребта. З 2 грудня по 8 грудня 2015 року, з 9 грудня по 5 січня 2016 року, та з 5 січня 2016 року по 25 січня 2016 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу травми хребта, 22 грудня 2015 року йому була проведена операція з приводу відкритої корекції перелому L 4 хребта з внутрішньою фіксацією транспердикулярною системою «Basis». 31 березня 2016 року він був вперше оглянутий МСЕК, яка встановила йому першу групу «Б» інвалідності та 100% втрати професійної працездатності на строк з 31 березня 2016 року по 1 квітня 2017 року. МСЕК йому була визначена потреба у постійному сторонньому догляді, побутовий догляд, медикаментозне, оперативне лікування, ходунки, санаторно-курортне лікування за відсутності протипоказань, дорожня коляска, корсет на поперековий відділ хребта, сидіння для ванни. За умовами та характером праці він є працездатним лише у спеціально створених умовах. Оскільки втрата працездатності спричинила позивачеві фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, йому заподіяна моральну шкоду, яку просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 300.000 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутністю. Представник відповідача Сачко Д.Р. в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, просив справу розглянути за його відсутністю. В письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що при визначенні розміру моральної шкоди суд повинен врахувати ту обставину, що травмування [PERSON] відбулося внаслідок його провини, що підтверджується п.0.1 акту № 83 за формою Н-1 від 5 грудня 2015 року, згідно якого причиною нещасного випадку є знаходження потерпілого в небезпечній зоні, неприведення робочого місця в безпечний стан, порушення п.1.1 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника очисного вибою, ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.2.11 Колективного договору підприємства на 2013-2015 роки. Зміст акту про нещасний випадок позивачем не оскаржено. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань. Крім того, щодо тривалості та можливості відновлення працездатності в довідці МСЕК вказано, що втрата працездатності встановлена до 1 квітня 2017 року. Із цього випливає, що майнові втрати позивача носять тимчасовий характер, та не можна викачати можливість їх відновлення. Розмір позовних вимог [PERSON], за думкою відповідача, занадто високий та не відповідає критеріям розумності та справедливості. На підставі наведеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач працював в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в якості учня гірничого робочого очисного вибою підземного на час практики, гірничого робочого підземного 3 та 4 розрядів з повним робочим днем в шахті, звільнений з роботи у зв'язку з невідповідністю роботи, що виконується, за станом здоров'я за п.2 ст.40 КЗпП України. 2 грудня 2015 року о 1 годині 10 хвилин під час виконання трудових обов'язків гірника очисного вибою з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме обвалення та обрушення породи, ґрунту, внаслідок якого він отримав поєднану травму тіла, про що було складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 02.12.2015р. о 01. Год. 10 хв., затверджений директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» 05.12.2015р., та акт № 83 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» 05.12.2015р. За висновком МСЕК від 31 березня 2016 року позивачу вперше встановлено втрату професійної працездатності за виробничою травмою в розмірі 100% та 1 «Б» групу інвалідності з 31 березня 2016 року по 1 квітня 2017 року, визначена потреба у постійному сторонньому догляді, побутовому догляді, медикаментозному, оперативному лікуванні, ходунках, санаторно-курортному лікуванні за відсутності протипоказань, універсальній та дорожній колясці, корсет на поперековий відділ хребта, сидіння для ванної кімнати. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування нещасного випадку, акту про нещасний випадок, пов'язаного з виробництвом, довідок МСЕК, витягами з історії хвороби та амбулаторної карти. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі, молодий вік позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 75000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. Відповідно до ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial