Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 22 травня 2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбу. Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося. Син проживає з нею і перебуває на її утриманні, так як відповідач не надає належної матеріальної допомоги на його утримання. Позивачці одній важко утримувати сина, забезпечувати його всім необхідним. Відповідач здоровий, працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу на дитину. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до їх повноліття. Позивачка до суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги та заявлені обставини, на їх обґрунтування. Крім цього просила розглянути справу без її участі, на підставі наявних в справі доказів та її заяви. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки на даний час офіційно не працює. При цьому зазначив, що погоджується допомагати по мірі можливостей. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони з 22 травня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 2, що підтверджується даними свідоцтва про шлюбу серії 1-БВ № 125049, виданого виконавчим комітетом Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району 22 травня 2014 року. Від спільного сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серії І-БВ № 221754, видане виконавчим комітетом Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району 22 травня 2014 року). Малолітній син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. За змістом ч. 8\~ст. 7 , ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обовязку утримувати дитину, а тому аліменти на дитину підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обовязку по утриманню дитини та перекладення батьківського обовязку по утриманню та вихованню дитини на позивачку, хоча зобовязаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~ суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved