Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

В червні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що з 2002 року по 2003 року він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], від чого у них 17 червня 2003 року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження зареєстроване 02 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №871. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України, відповідно до якої при народженні у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини за її вказівкою. Заявою від 31.05.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] зазначали, що [PERSON] є біологічним батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після народження дитини відповідач визнав себе її батьком, постійно спілкувався з дитиною, проводив з нею вільний час, піклувався, цікавився здоровям, а також брав участь у його вихованні та надавав матеріальну допомогу. 02 червня 2018 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване 04 червня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1085. На теперішній час неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем, він піклується за нею, а також виховує. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], громадянина України, батьком дитини [PERSON], [INFO], а також виключити відомості з актового запису №871 від 02 вересня 2003 року, про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, відомості про батька [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2003 року [PERSON] народила доньку, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження зареєстроване 02 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №871. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України, відповідно до якої при народженні у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини за її вказівкою. Заявою від 31.05.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] зазначали, що [PERSON] є біологічним батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 02 червня 2018 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване 04 червня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1085. Судом встановлено, що позивач є біологічним батьком дитини, [PERSON], [INFO]. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може буди визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позо про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Згідно ст.121 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України в пункті 9 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: «рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містить всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Таким чином, на підставі викладеного з урахуванням наданих доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо встановлення батьківства є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved