Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина інвалід. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , який визнаний дитиною-інвалідом групи А, з діагнозом «синдром Дауна» зі зниженням інтелекту до рівня помірної розумової відсталості, виражене порушення мови та плосковальгусна деформація стоп», у зв`язку з чим дитина потребує постійного цілодобового контролю, сторонньої допомоги та регулярних реабілітаційних заходів. З грудня 2018 року відповідач припинив утримання, відвідування, піклування та спілкування з дитиною. 22.02.2019 рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Тривалий час після винесення рішення відповідач аліменти добровільно не сплачував, поки 16.10.2019 року Вознесенівським ВДВС не було вжито заходів щодо примусового стягнення. В добровільному порядку відповідач не бажає приймати участь у забезпеченні дитини, тому позивачка вимушена працювати та користуватися послугами няні на період її відсутності, оскільки працює вона в ОКПК «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» на посаді соліст вокаліст та вимушена кожного дня їздити на роботу в інше місто. Посилаючись на викладене, позивач просила визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. з урахуванням прожиткового мінімуму на одну особу, визначеного ст. 7 Закону України „Про державний бюджет на 2020 рік, згідно із якою прожитковий мінімум на працездатну особу становить 2118 грн. 31.08.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позову, оскільки відповідач відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з 28.12.2018 року сплачує аліменти на утримання дитини, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з 25.02.2018 року з відповідача стягнуто додаткові витрати на дитину, натомість позивачка щомісяця отримує державну допомогу на дитину з інвалідністю та отримує заробітну плату. Крім того, відповідач зазначає, що у нього є мати інвалід 2 групи загального захворювання, про яку він повинен піклуватись. 04.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява про стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яка згідно розрахунку складає 1400 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі, на підставах викладених у відзиві. Окрім цього зазначила, що відповідач кожного місяця сплачує аліменти на утримання сина в розмірі, визначеному рішенням суду, сплачує додаткові витрати за рішенням суду. Сплачувати аліменти на утримання позивачки відповідач не має можливості, так як офіційного місця роботи не має, працює періодично без оформлення трудового договору, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Беручи до уваги пояснення сторін надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом групи А, з діагнозом «синдром Дауна зі зниженням інтелекту до рівня помірної розумової відсталості, виражене порушення мови та плосковальгусна деформація стоп», що підтверджується медичним висновком 445 від 19.02.2020 року та потребує постійного контролю та сторонньої допомоги, санаторно-курортного лікування, заняття з реабілітологом, логопедом, психологом. Дитина проживає разом з матір`ю, що сторонами не заперечується та підтверджується актом від 27.07.2020 року виданим головою ОСББ Незалежної України 6. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 року стягнуто з відповідача, аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні інших позовних вимог\~відмовлено. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 року стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину [PERSON] , в розмірі 8573 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 50 копійок. Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. В іншій частині позовних вимог\~відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.05.2020 року апеляційну скарга\~ [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 року у цій справі залишено без змін. Згідно довідки № 529 від 06.11.2020 року КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» дитина [PERSON] знаходиться на дистанційному навчанні з 16.03.2020 року. Згідно довідки № 539 від 09.11.2020 року КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» дитиною [PERSON] опікується мати [PERSON] . Згідно довідки ОКПК «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» від 11.11.2020 року № 166 , позивач працює на умовах повного робочого дня з вихідним днем у понеділок. Згідно довідки ОКПК «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» від 02.12.2020 року, середньомісячний заробіток позивача за останній календарний рік складає 14710,80 грн. В силу ч. 2\~ст.\~91\~СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. В силу ч.1\~ст. 88 СК України\~Якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із\~ст. 88 СК України\~право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої\~статті 80 цього Кодексу, тобто у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. За загальним правилом (ч.1\~ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства та те, що відповідач у добровільному порядку на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід, допомоги не надає, є працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу, при цьому відповідачем доказів наявності у нього інших утриманців, стану здоров`я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1200 грн., як матері з якою проживає дитина-інвалід, протягом всього часу проживання з дитиною та опікування нею, починаючи з моменту подачі позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стан здоров`я і матеріальне становище\~\~сторін, дитини, яка знаходиться на утриманні матері. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1400 гривень, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання адвокатської допомоги, актом виконаних робіт , квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 1400 гривень. Адвокат приймав участь у судових засіданнях, тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України „Про судовий збір від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено частково, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial