Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

До Баришівського районного суду Київської області звернулись позивачі з вказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що 02 червня 2010 року помер їх батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 1968 року будівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Перемога, вулиця Леніна, будинок № 58. Спадкоємцями першої черги, після смерті [PERSON] є позивачі, донька померлого [PERSON] його син [PERSON]. Позивачі звернулись до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок в нотаріальній конторі їм було відмовлено через те, що за життя батько, який отримав будинок в спадщину, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 24 січня 1996 року [PERSON], державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-179, в Баришівському БТІ його не зареєстрував. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не зявились, до суду надійшли заяви і яких вони просять розглядати справу в їх відсутність, заявлений позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Баришівського району Київської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшов лист про те, що позов вони визнають, просять розглядати справу в їх відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено що, 02 червня 2010 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 1968 року будівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Перемога, вулиця Леніна, будинок № 58. Спадкоємцями першої черги, після смерті гр. [PERSON] є позивачі, донька померлого [PERSON] його син [PERSON]. Позивачі звернулись до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок в нотаріальній конторі їм було відмовлено через те, що за життя батько, який отримав будинок в спадщину, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 24 січня 1996 року [PERSON], державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-179, в Баришівському БТІ його не зареєстрував. Згідно п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування відповідно до абз.28 ч.3.1 зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-Х1І «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №° 112/5, Вказівками по веденню негосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обоє язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Встановлені судом обставини підтверджуються: - Копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-БК № 175096; - Копія технічного паспорту на будинок; - Копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом; - Копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі; - Копією спадкової справи; Іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved