Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

В травні 2014 року позивачка звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є батьком цих дітей, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочок, не піклується про їх розвиток та виховання, кинув на призволяще, матеріально не забезпечує, тому просила позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Прокурор та представник служби у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області також позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача, заслухавши пояснення представника позивача та інших учасників розгляду, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є найбільш суворою мірою відповідальності, яка може бути застосована до батьків у разі постійного та злісного ухилення ними від виконання своїх обов'язків. Відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та повнолітньої [PERSON], [INFO], Їх мати померла [INFO]. Ще в 2002 році їх шлюб був розірваний. Проте значний час він не піклується про своїх дітей, не відвідує їх, не цікавиться їх здоров'ям, вихованням та розвитком, матеріально не забезпечує. За таких же підстав Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області в своєму висновку від 24 березня 2014 року підтвердила доцільність позбавленні відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON]. За досліджених доказів та встановлених обставин суд вважає, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочок, тому з метою захисту їх прав та інтересів, батька слід позбавити батьківських прав. В той же час, враховуючи, що батьківські обов'язки відносно своїх неповнолітніх дітей існують до досягнення дітьми повноліття, а старша дочка [PERSON], [INFO], вже досягла повноліття, тому вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки діти перебувають на утриманні позивачки, тому суд вважає за можливе стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дочок до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів своїх заробітків (доходів), але розмір щомісячних аліментів повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial