Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

В серпні 2018 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 162885,64 грн. та судового збору в розмірі 2443,28 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2013 року між АБ «Украгазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 307/10/2013/0317, відповідно до умов якого, Банк зобовязався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені Кредитним договором. Так, відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 160556,00 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 16,9 % річних. За кредитні кошти, які не повернуті в терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 21,9 % річних. Строк повернення коштів до 20 жовтня 2020 року. Позивач зазначає, що банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак відповідач ухиляється від належного виконання умов договору та в строки, визначені договором кредитні кошти не повернув, зокрема, з липня 2014 року [PERSON] не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого Кредитним договором. У звязку з цим, станом на 29 травня 2018 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 142542,45 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 20343,19 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не прибула з невідомої суду причини, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, судом встановлено, що 21.10.2013 року між АБ «Украгазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 307/10/2013/0317, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 160556,00 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 16,9 % річних. За кредитні кошти, які не повернуті в терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 21,9 % річних. Строк повернення коштів до 20 жовтня 2020 року. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № 307/10/2013/0317від 21.10.2013 року, укладеного між АБ «Украгазбанк» та [PERSON] встановив, що станом на 29 травня 2018 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 142542,45 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 20343,19 грн. З огляду на викладене суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки в матеріалах справи наявна квитанція про сплату судового збору в розмірі 2443,28 грн. (а.с.5), то суд приходить до висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми судового збору.

Outcome: approved