Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В січні 2018 року позивачка звернулась в суд із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 07.10.2007р. помер її прадід [PERSON], а 22.02.2010р. помер її батько [PERSON], які проживали в [INFO]. Після смерті прадіда відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну ділянку, площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Чорнянської сільської ради, Окнянського району Одеської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074521 від 10.11.1996р., яку він за життя заповів своєму онуку [PERSON] (батьку позивачки). Протягом всього літнього життя [PERSON], як зазначила позивачка, її батько [PERSON] постійно утримував та допомагав йому, проживаючи разом з ним, а після смерті здійснив організацію похорон та поніс всі витрати повязані з цим. За твердженням позивачки, її батько фактично прийняв спадщину свого діда (її прадіда), оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав. За життя її батькові, як вказала позивачка, належала також земельна ділянка, площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074074 від 10.11.1996р., що розташована також на території Чорнянської сільської ради, Окнянського району Одеської області. Таким чином, на переконання позивачки, після смерті її батька відкрилась спадщина на вказані дві земельні ділянки, однак, із-за втрати оригіналів зазначених Сертифікатів, нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та рекомендовано звернутись до суду, а тому, пославшись на ст.ст.1218, 1222, 1225, 1269, 1270, 1296 ЦК України, позивачка просила визнати за нею право на вказані земельні ділянки, як за спадкоємицею за законом першої черги. Учасники справи в судове засідання не зявились, надавши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.223 ЦПК України. При цьому, сторона позивача наполягала на своїх вимогах, сторона відповідача позов визнала, а треті особи жодних заперечень проти позовних вимог не висловили, що дає підстави суду для прийняття рішення про задоволення позову, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. /ар.сп. 33-34, 82-84, 88, 95, 98-99, 106, 117 / Дослідивши всі надані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: із паспорту позивачки серії та номер КМ 1306352 від 19.03.2005р., виданого Саратським РВ УМВС України в Одеській області, свідоцтва про народження серії ІV №429524 від 16.09.1988р., виданого Саратським райвідділом ЗАГС Одеської області, повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД №230902 від 06.07.2010р., свідоцтва про смерть серії І-ЖД №131586 від 09.01.1997р., повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД №449461 від 07.10.2016р., свідоцтва про народження серії І-ЯК №357448 від 09.10.1969р., виданих Чорнянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, та свідоцтва про народження (запис відновлена) серії ЯУ №250236 від 14.08.1949р., виданого Чорнянським Райбюро ЗАГС, вбачається, що позивачка є рідною донькою [PERSON], який помер 22.02.2010р., та праонукою [PERSON], який помер 07.10.2007р.; /ар.сп. 6-14 / згідно довідок виконавчого комітету Чорнянської сільської ради Окнянського (раніше Красноокнянського) району Одеської області №№1105,1106 від 27.09.2017р. та №№104, 105 від 20.01.2017р., позивачка, на час смерті [PERSON], який помер 07.10.2007р., та на час смерті [PERSON], який помер 22.02.2010р., була зареєстрована та проживала в тому ж житловому будинку, що підтверджується витягом з погосподарської книги вказаної сільської ради; /ар.сп. 15-19 / листом від 14.11.2017р. №2562/01-16 Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора Одеської області повідомила позивачку про те, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 22.02.2010р., не заводилася, а також про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті вказаної особи, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; /ар.сп. 20 / із інформаційних довідок №49865647 і №49865691 від 14.11.2017р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та №49865653 і №49865703 від 14.11.2017р. зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) видно, що після смерті [PERSON], померлого 07.10.2007р., та [PERSON], померлого 22.02.2010р., спадкові справи не відкривались, та про наявність заповіту [PERSON] від 02.03.2001р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]; /ар.сп. 21-24 / в газеті «Красноокнянський вісник» №48 від 02.12.2016р. розміщені оголошення про те, що загублені сертифікати на право власності на земельні ділянки серії ОД №0074521 від 10.11.1996р. на імя [PERSON], та серії ОД №0074074 від 10.11.1996р. на імя [PERSON], видані згідно розпорядження РДА №311 від 05.11.1996р., вважати недійсними; /ар.сп. 26 / листом від 09.01.2018р. №29-15-0.330-15/114-18, на імя представника позивача, Відділ в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області підтвердив видачу 10.11.1996р. сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] №0074074 та [PERSON] №0074521, однак сповістив про неможливість видачі їх копій, оскільки зазначені громадяни державні акти на право приватної власності на земельні ділянки не одержували, а відтак вказані сертифікати не повертали; /ар.сп. 54 / розпорядженням Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 05.11.1996р. №311 затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) і її розміри в умовних кадастрових гектарах в КСП ім.Дзержинського с.Чорна, Красноокнянського району Одеської області; /ар.сп. 52-55 / із державного акту на право постійного користування землею серії ОД-15 №0013, виданого КСП ім.Дзержинського с.Чорна, відповідно до рішення Чорнянської сільської Ради народних депутатів від 20.03.1993р. 12 сесії 22 скликання, та доданого до нього списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, вбачається, що [PERSON] та [PERSON], спадкодавці, були включені до вказаного Списку, а відтак цілком правомірно отримали сертифікати на право на земельну частку (пай); /ар.сп. 57-81 / Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, своїм письмовим поясненням від 19.02.2018р. №9-15-0.62-1895/2-18, повідомило суду, що відповідно до записів Книги реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), 10.11.1996р. [PERSON] та [PERSON], на підставі розпорядження Красноокнянської райдержадміністрації Одеської області від 05.11.1996р. №311, були видані сертифікати на право на земельні частки (паї) №0074074 та №0074521 на території Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, із земель КСП ім.Дзержинського, розміром по 6,1 в умовних кадастрових гектарах кожна. Сертифікати на право на земельну частку (пай) були видані громадянам в одному екземплярі та повинні були повертатись до відділу Держгеокадастру лише після одержання громадянами права приватної власності на земельну ділянку. Зазначеними вище громадянами державні акти на право приватної власності на земельну ділянку не одержувалися і сертифікати до Відділу не поверталися, тому надати їх копії неможливо у звязку з їх відсутністю; /ар.ср. 96-97, 110-111 / заповітом від 02.03.2001р., зареєстрованим в реєстрі за №498, (номер в Спадковому реєстрі 127223), посвідченого приватним нотаріусом Красноокнянського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] своє право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом Серії ОД №0074521, виданим Красноокнянською райдержадміністрацією Одеської області 10.11.1996р., або земельну ділянку, яка буде йому належати на праві приватної власності на підставі Державного акту, заповів [PERSON]; /ар.сп. 113-115 / прийняття позивачкою вказаної спадщини ніким не оспорене і не оспорюється; згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; ч.1 ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; ч.1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія); згідно ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини; ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки дослідженими судом доказами встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, на переконання суду, позов підлягає задоволенню, оскільки неможливість видачі нотаріальною конторою свідоцтва про право на вказану спадщину перешкоджає позивачці в реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, а тому є всі підстави визнати за нею право власності на вказане спадкове майно, після смерті її батька та прадіда. Крім того, суд вважає за необхідне розяснити позивачці про її обовязок, відповідно до ст.182 ЦК України, зареєструвати право власності на вказану спадщину, в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. На підставі ст.ст.1217, 1225 ч.1, 1225 ч.1, 1258 ч.1, 1268 ч.ч.3,5, 1276 ч.1, 1296 ч.ч.1,3 Цивільного кодексу України, ст..81 ч.1 п.«г» та

Outcome: approved