Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

В січні 2015 року у позивачі звернулись до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили що кожен з них уклав з відповідачем депозитні договори: [PERSON] № 003-20542-220514 від 22.05.14 року до 18.11.2014 року на суму 11409 доларів США під 10,75 %; № 20000008029610 від 16.07.14 року до 14.10.2014 року на суму 2548.16 доларів США під 9,5% - з яких 500доларів США було отримано отже залишок 2100.73 доларів США. [PERSON] № 10007008185966 від 23.07.14 року до 21.10.14 року на суму 9754 долари США під 9,5% річних. [PERSON] № 004-20542-220514 від 22.05.14 року до 18.11.14 року на суму 13294 доларів США під 10,5% річних. Після спливу терміну дії договорів позивачі звернулись до відповідача з вимогою про повернення коштів однак отримали відмову. В остаточній редакції позову родина [PERSON] прохає від суду стягнути з відповідача на користь [PERSON] 9475.06 доларів США суми банківського вкладу, 389.64 долара США відсотків за прострочення виконання забов*язання з 23.01.15 по 01.07.15 р., 12317.50 доларів США - штраф за несвоєчасне повернення депозиту, 50000 грн. - моральної шкоди; на користь [PERSON] 13438.73 долара США суми банківського вкладу, 625.36 доларів США відсотків за прострочений період з 23.01.15 по 01.07.15р., штраф 17470.35 доларів США, 20000 грн. - моральної шкоди; на користь [PERSON] 13558.28 доларів США банківський вклад, 619,56 доларів США відсотки за прострочений період з 23.01.15 по 01.07.15 р., штраф 17625.77 доларів США та 20000 грн. моральної шкоди. Стягнення прохають провести в доларах США стягнувши з відповідача на користь [PERSON] судовий збір. Крім того прохали визнати спірні договори такими що діють в основній редакції до повного повернення коштів за ними , встановити посаду та прізвище особи яка буде відповідати за виконання судового рішення, визначити які інстанції мають вплив на відповідача у разі невиконання забов*язань. В судове засідання позивачі не зявились. Надали суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання 01.07.15 року зявилась. Позов не визнала подавши письмові заперечення в яких зазначила що з 03.03.2015 року по 02.09.15 року в Банку введено тимчасову адміністрацію отже з зазначеного періоду часу Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . Відповідно до зазначеного Закону з 03.03.15 року діє спеціальний порядок повернення коштів вкладників згідно до якого вимоги Позивачів задовольняються у межах гарантованої Фондом суми відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та починаючи з 11.06.15 року розпочались виплати вкладникам банку строк дії договорів яких закінчився до 03.03.15 року включно в межах гарантованої суми за договорами банківських вкладів. Таким чином позивачі мають можливість отримати гарантовану Фондом суму в звязку з чим їм зроблено відповідне нарахування. В судове засідання на 17.07.15 року представник відповідача не зявилась. Про час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Оглянувши матеріали справи суд встановив що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступним: матеріалами справи повністю підтверджується хронологічно вказані в позовній заяві події відносно укладення депозитних договорів між позивачами та відповідачем. При цьому датами повернення депозитів в спірних договорах зазначені 18.11.14 року та 14.10.14 року [PERSON]; 21.10.14 року [PERSON]; 18.11.14 року [PERSON] Разом з тим матеріалами справи не підтверджується жодним чином намагання позивачів, після спливу терміну строків депозитних договорів, звернутись до відповідача з вимогою про повернення вкладів та письмові відмови останнього в цьому. Згідно до вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2015 року прийнята Постанова Національного Банку України №150 про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних. Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація у ПАТ «Дельта Банк»» строком на три місяці: з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Згідно наказу №213 від 10 квітня 2015 року, тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на 6 місяців, тобто з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положенням ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов*язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За договором банківського рахунку, банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатись грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Статтею 1 цього Закону визначено, що ним встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України, ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим законом здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів, зокрема, за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у п. 17 ч. 5 ст. 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників фізичних осіб, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги НБУ, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано; 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Таким чином у суду не має підтвердження звернення позивачів до відповідача з письмовими вимогами щодо своїх депозитів також як і не має підтверджень отримання ними з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відшкодування коштів. Отже на час ухвалення рішення правовідносини між сторонами справи врегульовані положеннями Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і позивачі можуть вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків, сплати неустойки, стягнення коштів сплачених в якості комісії, виключно в межах процедури ліквідації банку. Позивачі не представили суду доказів завданої їм діями відповідача шкоди оскільки не представили підтвердження відмови представника ПАТ «Дельта Банк» повернути їм депозитні вклади відразу після спливу терміну дії депозитних договорів. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 обовязковому зясовуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Оскільки позивачами не доведено неправомірність дій відповідача суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди, бо в контексті ст. 1167 ЦК України однією з підстав, необхідних для притягнення особи до відповідальності за завдану моральну шкоду, є наявність саме неправомірних дій. Позовні вимоги щодо встановлення осіб які повинні виконувати судове рішення, визначення інстанцій що мають вплив на відповідача судом також залишаються без задоволення оскільки вони не ґрунтуються на вимогах цивільно-процесуального законодавства. Вимоги щодо визнання спірних договорів такими що діють в основній редакції до повного повернення коштів за ними судом відхиляються оскільки з зазначеного питання між сторонами відсутній матеріально-правовий спір та вони суперечать приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за якими спірні договори діють без обмежень і підлягають виконанню в межах суми відшкодування що гарантується Фондом, в національній валюті. Оскільки в позові по суті відмовлено, на підстави ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню і вимоги щодо судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed