Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

В січні 2016 р. позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором у розмірі 3728,9 грн. та судових витрат. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва підсудність зазначеної цивільної справи була визначена Шевченківському районному суду м. Києва, на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 серпня 2012 р. між сторонами було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № 0332035839БН/2012-08 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 7600,0 грн. на строк до 31липня 2014 р. Даний кредит надається позивачем для оплати відповідних операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів відповідача на картковому рахунку для плати відповідних операцій. За користування даним кредитом відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 28% річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідачка не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та станом на 18 вересня 2015 р. заборгованість по даному договору становить 3728,9 грн. та складається з: 1838,42 грн. - заборгованість за кредитом; 799,08 грн. - заборгованість за процентами; 256,45 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 834,95 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом. До судового засідання від сторони позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 03 серпня 2012 р. між сторонами укладенокредитний договір № 0332035839БН/2012-08, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 7600,0 грн. на строк до 31 липня 2014 р. Так, згідно умов договору, кредит надається позивачем для оплати відповідних операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів відповідача на картковому рахунку для плати відповідних операцій. При цьому, відповідно до п.п. 2.3; 7.2.4 кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 28% річних, в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, у якому розмір ліміту зменшуватиметься. Також згідно п. 4.1 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом за поточний місяць здійснюється позивачем виходячи з розміру процентної ставки, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця, а у місяць, в якому настане термін припинення кредиту, по дату припинення дії кредитної лінії. Згідно з п.п. 7.2.7, 9.1-9.2 кредитного договору, у разі неповернення кредиту у терміни, передбачені кредитним договором, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач, скориставшись кредитними коштами, не виконала зобов'язань, визначених договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Так, станом на 18 вересня 2015 р. заборгованість по даному договору становить 3728,9 грн. та складається з: 1838,42 грн. - заборгованість за кредитом; 799,08 грн. - заборгованість за процентами; 256,45 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 834,95 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 3728,9 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218,0 грн.

Outcome: approved