Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В червні 2014 року ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги у сфері теплопостачання в сумі 239,35 грн. за період з 01 жовтня 2006 року по 30 квітня 2010 року. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 08 липня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Облтеплокомуненерго» відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго», посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження доказів по справі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції невірно прийшов до висновку щодо пропуску позивачем трирічного строку звернення до суду. На думку апелянта, судом безпідставно не застосовано положень ч. 2 ст. 264 ЦК України щодо підстав переривання перебігу позовної давності. Вказує, що перебіг строку позовної давності був перерваний в зв'язку з поданням в жовтні 2012 року заяви про видачу судового наказу, а після його скасування Прилуцьким міськрайонним судом та з поданням в червні 2014 року даного позову строк позовної давності почався заново. В письмових запереченнях [PERSON] та [PERSON] просять апеляційну скаргу відхилити, а судове рішення - залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений визначений законодавством трирічний термін для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги у сфері тепловодопостачання. Однак, з таким висновком районного суду не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27, 29). В зв'язку зі встановленням в зазначеній квартирі автономної системи опалення, ПАТ «Облтеплокомуненерго» проводить нарахування за опалення під'їзду згідно п. 28 Правил, яким передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Оскільки відповідачі не повністю сплачували за надані послуги, у них виникла заборгованість в сумі 300 грн. 01 коп. за період з 01 жовтня 2006 року по 31 травня 2012 року, в зв'язку з чим ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. 09 жовтня 2012 року Прилуцьким міськрайонним судом був виданий судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги у вищевказаній сумі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 листопада 2012 року зазначений судовий наказ скасовано (а.с. 6). Звернувшись до суду в червні 2014 року з даним позовом, ПАТ «Облтеплокомуненерго» просило стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 239,35 грн. за період з 01 жовтня 2006 року по 30 квітня 2010 року, надавши на підтвердження заявлених вимог відповідний розрахунок (а.с. 5). Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував положень ст. 264 ЦК України, якою визначені підстави переривання перебігу позовної давності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З листа-розрахунку по [NUMBER] квартиронаймача [PERSON] вбачається, що відповідачами в грудні 2009 року було сплачено 2 грн. 60 коп., що, на думку апеляційного суду, свідчить про визнання ними обов'язку щодо оплати наданих позивачем послуг. Таким чином, строк позовної давності прервався вчиненням відповідачами дії, яка свідчить про визнання ними перед позивачем боргових зобов'язань за надані послуги у сфері тепловодопостачання. Згодом строк позовної давності прервався з поданням ПАТ «Облтеплокомуненерго» в жовтні 2012 року заяви про видачу судового наказу. Колегія суддів не може взяти до уваги письмові заперечення відповідачів про те, що звернення до суду з заявою про видачу судового наказу не являється пред'явленням позову, вважаючи такі твердження довільним тлумаченням положень цивільно-процесуального законодавства. Зважаючи на вищенаведені норми та оцінивши обставини справи в сукупності, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідачів заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме, в межах трирічного строку позовної давності (з урахуванням здійсненої в грудні 2009 року проплати за спожиті послуги) за період з 01 грудня 2006 року по 30 квітня 2010 року в сумі 150 грн. 93 коп. Враховуючи невідповідність висновків районного суду обставинам справи, допущення порушень у застосуванні норм матеріального права, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції і у відповідності п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «Облтеплокомуненерго». Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, відповідно до правил п. 5 ст. 88 ЦПК України, належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, а саме стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» по 129 грн. 05 коп. з кожного в рахунок відшкодування судового збору (136 грн. 30 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції).

Outcome: partial