Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

В червні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі представника звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування майнової шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 116039 від 19.07.2017, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Citroen», державний реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - застрахований автомобіль). 23.05.2018 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля «Нуndаі», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] (надалі - Відповідач). В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «ПЗУ Україна» автомобіль. Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2018 особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій [PERSON] . Відповідно до рахунку - фактури № 19600006132 від 29.05.2018 вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 70 117 грн 12 коп. На виконання умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 66 177 грн. 12 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі звіту про результат огляду місця ДТП (заяви Страхувальника про настання страхового випадку) та страхового акту № UА2018052300018/L01/01 від 11.07.2018. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 18540 від 16.07.2018. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів серії АМ № 001618262 (надалі - Поліс), в порядку досудового врегулювання спору ТДВ «СК «Альфа Гарант» сплатило на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 45 753 грн 81 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1149 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (66 177 грн 12 коп.) і страховою виплатою (45 753 грн 81 коп.), яку здійснило ТДВ «СК «Альфа Гарант» становить 20 423 грн 31 коп., то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. З метою досудового врегулювання спору 23.10.2019 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона залишилась без уваги останнього. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2020, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач, отримавши ухвалу суду, не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.05.2018 в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля «Нуndаі», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] (надалі - Відповідач). Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2018 особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій [PERSON] . Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до рахунку - фактури № 19600006132 від 29.05.2018 вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 70 117 грн 12 коп. Як вбачається з матеріалів справи, оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів серії АМ № 001618262 (надалі - Поліс), в порядку досудового врегулювання спору ТДВ «СК «Альфа Гарант» сплатило на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 45 753 грн 81 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1149 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (66 177 грн 12 коп.) і страховою виплатою (45 753 грн 81 коп.), яку здійснило ТДВ «СК «Альфа Гарант» становить 20 423 грн 31 коп., то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. 23.10.2019 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак претензія задоволена не була. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи до уваги те, що страхове відшкодування в сумі 66 177 грн 12 коп., яке було виплачено позивачем потерпілому за умовами договору страхування, доказів, які б спростовували доводи позову з боку відповідача суду надано не було, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в розмірі 20 423 грн 31 коп. (66 177 грн 12 коп.- 45 753 грн 81 коп). Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved