Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «ОТП Банк» з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 19.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CM-SMEB00/077/2006, згідно якого позивач надав останній кредит в сумі 250 000, 00 дол. США, що підтверджується кредитною заявкою від 19.10.2006 року, з цільовим використанням - придбання нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення 18.10.2016 року, зі сплатою за користування кредитними коштами FIDR + 5, 5 % річних. 20.08.2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої було збільшено розмір кредиту на 110 000, 00 дол. США та внесено інші зімни та доповнення до кредитного договору. Надання банком позичальнику другого траншу, в сумі 110 000, 00 дол. США підтверджується кредитною заявкою від 20.08.2007 року. Між банком та позичальником неодноразово укладались додаткові договори до договору кредиту № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року. Позичальник зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати інші зобов'язання за кредитним договором. Зобов'язання по кредитному договору [PERSON] не виконані. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено два договори поруки, а саме: 1) договір поруки № SR-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року між банком та [PERSON]; 2) договір поруки № SR-SMEB00/077/2006/2 від 28.08.2007 року між банком та [PERSON] Відповідно до цих договорів поруки [PERSON] та [PERSON],зобов'язались відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокуз усіма змінами та доповненнями, в повному обсязі. 14.09.2012 року відповідачам були направлені досудові вимоги про усунення порушень за кредитним договором та договорами поруки, однак заборгованість залишається не погашеною. Станом на 08.11.2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року становить 3 200 359, 62 гривень, з яких: 385 076, 37 дол. США, що станом на 08.11.2012 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно - 3 077 915, 42 гривень - заборгованість по кредиту та процентах, 122 444, 20 гривень - пеня. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року в сумі 385 076, 37 дол. США (заборгованість по кредиту - 238 832, 59 дол. США, несплачені проценти - 56 243, 78 дол. США), що станом на 08.11.2012 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 077 915, 42 гривень та пені за прострочення виконання зобов'язань - 122 444, 20 гривень. 27.03.2013 року представником позивача було уточнено позовні вимоги в частині стягнення пені, а саме: представник позивача просив суд стягнути з відповідачів пеню в сумі 104 961, 42 гривень. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2013 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2013 року заочне рішення суду від 04.04.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2013 року зупинено провадження по справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] про визнання припиненим договору поруки від 19.10.2006 року № SR-SMEB00/077/2006, яка перебуває в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.09.2014 року, яка набрала законної сили 28.10.2014 року згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області, позовну заяву [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] про визнання припиненим договору поруки залишено без розгляду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014 року відновлено провадження по справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 23.02.2015 року позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог щодосолідарного стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пені в сумі 104 961, 42 гривень залишено без розгляду. В ході розгляду справи представником позивача було надано суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме: представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року у розмірі 347 926, 02 дол. США в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення суду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, аргументуючи його мотивами викладеними в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Відповідачі повторно не з'явились в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SMEB00/077/2006, згідно якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит в сумі 250 000, 00 доларів США строком користування до 18.10.2016 року, фіксованою процентною ставкою 5, 5 % річних, цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна. [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені в кредитному договорі. (а.с. 7-10) [PERSON] 19.10.2006 року на виконання умов вище зазначеного кредитного договору було видано кредит в сумі 250 000, 00 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою від 19.10.2006 року та випискою по особовому рахунку. (а.с. 11, 140-151) Додатком № 1 до кредитного договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року між сторонами було визначено графік погашення кредиту. (а.с. 153-155) 20.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», що є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року, згідно якої було збільшено розмір кредиту на 110 000, 00 доларів США. (а.с. 156-157) [PERSON] 20.08.2007 року на виконання умов вище зазначеного кредитного договору було видано другий транш кредиту в сумі 110 000, 00 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою від 20.08.2007 року та випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 12, 140-152) Додатком № 1 до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року між сторонами було визначено графік погашення кредиту. (а.с. 158-159) До вище зазначеного кредитного договору сторонами цього договору неодноразово вносились зміни та доповнення, шляхом укладення додаткових договорів. (а.с. 160-176) 19.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-SMEB00/077/2006, відповідно до якого [PERSON], зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокув повному обсязі. (а.с. 27) 20.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-SMEB00/077/2006/2, відповідно до якого [PERSON], зобов'язалась відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокув повному обсязі. (а.с. 34) До вище зазначених договорів поруки сторонами цих договорів неодноразово вносились зміни та доповнення, шляхом укладення додаткових угод, згідно яких, зокрема, було визначено, що в разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а цей пункт вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору (п. 2.2.1). (а.с. 28-31, 35-37) Найменування банку ЗАТ «ОТП Банк» змінено на ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ. Пунктом 1.4. частини № 2 кредитного договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокуіз змінами та доповненнями визначено плату за користування кредитом. Відповідно п. 1.5.1. вище вказаного кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення та сплати процентів (додаток № 1 до договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Частиною № 2 кредитного договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокувизначено, що не зважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. На адресу [PERSON] та [PERSON] позивачем направлялись досудові вимоги про необхідність повного дострокового погашення кредиту. (а.с. 32-33, 38-39) Однак, вимоги позивача залишились без належного реагування. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокуборг [PERSON] станом на 18.02.2015 року становить 347 926, 02 дол. США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 328 832, 59 дол. США, заборгованість по нарахованим відсоткам - 19 093, 43 дол. США. (а.с. 180) Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Для регулювання курсу гривні щодо іноземних валют Національний банк використовує золотовалютний резерв, купує і продає цінні папери, встановлює і змінює ставку рефінансування та застосовує інші інструменти регулювання грошової маси в обігу. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. НБУ 23.02.2015 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 1 дол.США = 28, 3480 гривень. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року станом на 23.02.2015 року, а саме на день ухвалення судом рішення, становить 347 926, 02 дол. США, що станом на 23.02.2015 року еквівалентно 9 863 006, 81 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 328 832, 59 дол. США, що еквівалентно 9 321 746, 26 гривень, заборгованість по нарахованим відсоткам - 19 093, 43 дол. США, що еквівалентно 541 260, 55 гривень. Судом перевірено розрахунок заборгованості по кредитному договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокуперед позивачем і встановлено його відповідність умовам цього договору та вимогам чинного законодавства України. Судом встановлено, що заборгованість по кредитному договору перед позивачем не погашена. [PERSON] не належним чином виконуються умови кредитного договору, що зокрема, підтверджується випискою по її особовому рахунку. (а.с. 140-152) Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Кредитний договір № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 рокуіз змінами та доповненнями, атак само й договори поруки № SR-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року та № SR-SMEB00/077/2006/2 від 20.08.2007 рокуіз змінами та доповненнями, є домовленістю сторін цих договорів, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Враховуючи ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідачі не провели розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості по кредитному договору № CM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року в розмірі 347 926, 02 дол. США, що станом на 23.02.2015 року еквівалентно 9 863 006 (дев'ять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі шість) гривень 81 копійка, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 328 832, 59 дол. США, що еквівалентно 9 321 746 (дев'ять мільйонів триста двадцять одна тисяча сімсот сорок шість) гривень 26 копійок, заборгованість по нарахованим відсоткам - 19 093, 43 дол. США, що еквівалентно 541 260 (п'ятсот сорок одна тисяча двісті шістдесят) гривень 55 копійок. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 654, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved