Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2011 року [PERSON] отримав від нього в займи грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США з умовою повернути зазначену суму не пізніше 01 червня 2012 року. В підтвердження цього, відповідачем [PERSON] було написано письмову розписку про отримання зазначених коштів та строки їх повернення. Зазначену розписку підписано ним особисто. Позивач зазначає, що на момент звернення його до суду відповідачем повернено частину боргу, та незважаючи на неодноразові прохання віддати борг в повному обсязі, відповідачем безпідставно прострочено виконання грошового зобов'язання. З цих підстав позивач був вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою, в якій ставить питання про стягнення з [PERSON] не повернуту суму боргу в розмірі 200 000,00 грн. та покласти на останнього судові витрати, пов'язані із розглядом справи в суді. В судове засідання представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності № 151 від 04.02.2013 року) не прибула, надала до суду заяву з проханням справу слухати за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом прийняття телефонограми від 08.06.2015 року. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору позики, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України між позивачем та відповідачем виникли договірні відношення, де одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач по справі [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 30 000,00 доларів США грн., з зобов'язанням повернути зазначену суму до 01 червня 2012 року. В підтвердження цього [PERSON], відповідачем по справі була написана письмова розписка . (а.с. 4). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною третьою цієї статті визначено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, як встановлено судом, відповідач [PERSON] в порушення зазначених статей в зазначений строк позичені грошові кошти позивачу не повернув в повному обсязі, отже не виконав взяте на себе грошове зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Крім цього, судом також встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 1) Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved