Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А.К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки він проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром на фоні параноїчного дефекту, являє безпосередню небезпеку для оточуючих, зазначила, що хворий є недієздатним, 17 разів лікувався у психіатричній лікарні, дана госпіталізація є 18, перебуває на обліку у лікаря - психіатра, має 2 групу інвалідності безтерміново, просила заяву задовольнити. Прокурор просив заяву задовольнити. Законний представник в судовому засіданні пояснив, що лікування їх підопічному у психіатричному закладі допомогає, [PERSON] такого потребує, а тому просив заяву задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 8 вересня 2006 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішення суду вступило в законну силу (а.с. 6). Відповідно до рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради №290 від 16 грудня 2016 року Звенигородський будинок - інтернат для інвалідів та престарілих в особі директора Чорновола Василя Івановича призначено опікуном над недієздатним підопічним [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ згідно направлення дікаря-психіатра Звенигородського будинку-інтернату для інвалідів та престарілих Чирва Л.А. в зв'язку із погіршенням психічного стану. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 5 вересня 2017 року, заступника головного лікаря з медичних питань В.І.Шевчук, завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON] - [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром на фоні параноїчного дефекту, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих і потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved