Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

\~В травні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що 11.10.2008 р. помер її батько\~ - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки квартири № 111 по вул. Енгельса (Вінграновського), 56 в м. Миколаєві. Вказана частка квартири належала померлому на праві приватної власності. За життя померлий склав заповіт на користь позивачки, відповідно до якого заповідав їй належну йому частку квартири. В квітні 2016 року позивачка звернулась до\~ нотаріуса\~ з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, оскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини. На теперішній час в позасудовому порядку позивачка не має можливості оформити свої спадкові права після смерті батька. В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про оформлення своїх спадкових прав [PERSON] посилається на те, що в період з 16.03.2009 р. по 13.06.2009 р. вона перебувала за кордоном - в Російській Федерації. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі та представник відповідача заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] 15.07.1999 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідно до якого він заповідав належну йому частину квартири [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 11.10.2008 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В квітні 2016 р. позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Проте згідно Постанови нотаріуса від 08.04.2016 р. позивачці [PERSON] було відмовлено у\~ видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Разом з тим з пояснень позивачки вбачається, що у встановлений законом строк вона не прийняла спадщину, оскільки в період з 16.03.2009 р. по 13.06.2009 р. знаходилась поза межами України, а саме на території Російської Федерації. Згідно зі ст. 1270 ЦК України\~\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані у разі, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, проте він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця або з інших причин, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та Постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 р. (справа № 6-1486цс15). З пояснень позивачки вбачається, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки в період з 16.03.2009 р. по 13.06.2009 р. перебувала за кордоном та вважає вказані причини поважними. Суд не може погодитись із твердженнями позивача щодо поважності пропуску строку звернення із заявою до нотаріальної контори,через наступне. З часу смерті спадкодавця та до виїзду позивачки за кордон минуло більше ніж пять місяців, тобто строк для прийняття спадщини майже сплинув ще під час перебування [PERSON] на території України. Крім того позивачка мала можливість звернутись з заявою для прийняття спадщини після смерті свого батька невідкладно після повернення з-за кордону в 2009 р., проте звернулась лише в 2016 р. - після спливу майже восьми років після смерті спадкодавця. Жодних посилань та доказів на підтвердження наявності виключних непереборних обставин, які завадили [PERSON] звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у вказані періоди, суду не надано. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачкою [PERSON] не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів поважності причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні та в їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі\~\~ст.ст. 1216, 1218, 1228, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, та

Outcome: dismissed