Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення незаконно утриманих грошових коштів, моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказав, що 21 листопада 2014 року між ним та AT КБ «ПриватБанк» було укладено договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, шляхом заповнення заяви-анкети SAMDNWFC00011881281 в межах якого йому було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] із встановленням кредитного ліміту. 24 жовтня 2016 року між ним та AT КБ «ПриватБанк» було укладено договір про приєднання до Умови та Правил надання банківських послуг. На виконання зазначеного договору мені було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для виплат, на який зараховувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та інші його грошові надходження через цей рахунок. Починаючи з серпня 2017 року відповідач без його на то згоди, з невідомих для нього причин, та без будь-яких пояснень із цього карткового рахунку № [NUMBER] незаконно та щомісячного утримує грошові кошти для погашення надуманих процентів, пені та штрафних санкцій по договору від 21 листопада 2014 року. Як встановлення рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 серпня 2020 року у справі №686/8076/20, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.03.2021 року у справі №686/23732/20, за період з серпня 2017 року з його карткового рахунку № [NUMBER] відповідач незаконного списав на власну користь більше 100 000 грн.. Не дивлячись на те, що судовим рішенням відповідача зобов`язано припинити утримання з власної ініціативи з його банківської картки № [NUMBER] грошові кошти, він продовжує це робити, але уже у інший, більш витонченіший «банківський» спосіб. Так, 05 травня 2021 року його клієнт за договором про надання адвокатських послуг [PERSON] перерахував на його картковий рахунок № [NUMBER] - 19530 грн., які відповідач на цей рахунок не зарахував, а через так звану «служебную операцию» та через два дні, тобто 07 травня 2021 року, ці кошти зарахував на рахунок № [NUMBER] , тобто фактично собі. Відповідно до підпунктів 1,6 пункту 21.1. статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок розрахункового документа; ініціювання переказу здійснюється шляхом подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні. Згідно пунктів 26.1 та 26.3 статті 26 вказаного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. За змістом пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті від 21 січня 2004 року № 22, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Згідно з пунктом 6.5 Інструкції, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Він не надавав розпорядження відповідачу щодо списання коштів з його рахунку, Умови та правила надання банківських послуг відповідача не містять його підпису. Зазначеними вище незаконними діями відповідача, які тривають з серпня 2017 року, тобто більше 3 років, та які проявилися у черговому незаконному порушенні його прав на мирне володіння його майном у спосіб незаконного утримання з його рахунку, а фактично крадіжці 19 530 грн., відповідач в чергове заподіяв йому і моральної шкоди, яку він, з огляду на тривалість таких порушень оцінює у 10 000 грн. Моральна шкода полягає у перенесених ним моральних переживаннях через відверте та тривале порушення відповідачем його права власності, прав, наданих споживачу, відверте ігнорування відповідачем рішення суду, та продовження після нього утримання його грошових коштів. Тому позивач просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь незаконно утриманих 19 530 грн., 10 000 грн. моральної шкоди, а всього 29 530 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що вимоги позивача безпідставні, жодних доказів на їх підтвердження позивачем не надано, в тому числі, на який рахунок було перераховано кошти [PERSON] , без зазначення картки. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 686/8076/20 від 20.08.2020 року задоволено позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк». Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» припинити утримання з власної ініціативи з банківської картки [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти на погашення кредиту згідно договору від 21 листопада 2014 року. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] 62 723 грн 05 коп., незаконно утриманих з карткового рахунку № [NUMBER] . Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що судом було встановлено наступні обставини. 21 листопада 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, шляхом заповнення заяви-анкети SAMDNWFC00011881281 в межах якого позивачу було відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту. 24 жовтня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про приєднання до Умови та Правил надання банківських послуг. На виконання зазначеного договору [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] для виплат, на який нараховувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідні обставини, підтверджуються копією заяви-анкети приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 жовтня 2016 року та сторонами не заперечувалося. Згідно з пунктами 2.1.3.5 Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», на що посилався в судовому засіданні представник відповідача клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту в межах сум, що підлягають сплаті банку за даним договором, в разі настання строків платежів по інших договорах клієнта в розмірах визначених цими договорами, а також списання грошових коштів клієнта в межах сум, що підлягають уплаті банку за зобов`язаннями третіх осіб, де клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти клієнта, майнові права, які знаходилися в заставі за зобов`язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок клієнта (договірне списання). Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і покупку/продаж іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером. Позивач не надавав розпорядження щодо списання коштів з його рахунку, Умови та правила надання банківських послуг підпису [PERSON] не містять, не передбачено таке право банку і в заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ні від 24.10.2016 року. Таким чином застосування банком п. 2.1.3.5 Умов та правил, які були актуальні на 18.12.2012 року, та розміщені на сайті банку, для списання коштів із рахунку позивача без згоди останнього не можна вважати обґрунтованим. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів позивач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, що мало місце 21.11.2014 року та 24.10.2016 року. Таким чином, у суду відсутні докази про укладення АТ КБ«Приватбанк» і [PERSON] договору, за умовами якого останній доручав банку списувати грошові кошти з рахунку клієнта без його розпорядження. Цю обставину АТ КБ «Приватбанк» не довело. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2020 року вказане рішення залишене без зміни. Також рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі №686/23732/20 від 01.03.2021р. частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] незаконно утримані грошові кошти в сумі 34 209,17 грн. та 5000,0 грн. моральної шкоди, а всього 39209, 17 грн.. Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що судом було встановлено наступні обставини. Незважаючи на рішення суду відповідач продовжував незаконне автоматичне списання коштів із вказаного рахунку позивача та за період з 01 березня 2020 р. по жовтень місяць 2020 року незаконно утримав з карткового рахунку позивача № [NUMBER] кошти на загальну суму 22 217,02 грн. Відповідач маючи доступ до карткового рахунку позивача безпідставно та незаконно утримує кошти, незважаючи на рішення суду, що набрало законної сили та має виконуватись на всій території України та містить заборону щодо автоматичного списання коштів, що належать позивачеві, продовжує і надалі порушувати закон. За період з 01 березня 2020 року по жовтень 2020 року включно автоматично списав коштів на загальну суму 22 217,02 грн. Окрім того, стягнув таких коштів за попередній період з 08.08.2017 по 26.02.2020 року на суму 11 992, 15 грн. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07.10.2021 року вказане рішення суду змінено в частині розміру судового збору стягнутого з відповідача. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що згідно дубліката чеку від 06.05.2021р. [PERSON] 05.05.2021р. перерахував на рахунок позивача [NUMBER] грн.(ІПН отримувача [NUMBER] ). 07.05.2021р. АТ КБ «ПриватБанк» з рахунку [PERSON] [NUMBER] відповідно до Угоди №SAMDNWFC00011881281 від 21.11.2014 року було проведено списання коштів в сумі 19530 грн., із зазначенням «службова операція поповнення карткового рахунку». Залишок по вказаному рахунку після зазначеної операції склав -«31871,57грн.». Отже, незважаючи на рішення судів відповідач продовжає незаконне автоматичне списання коштів із рахунку позивача, відкритого відповідно до Угоди №SAMDNWFC00011881281 від 21.11.2014 року, незаконно утримав з карткового рахунку позивача № [NUMBER] кошти в сумі 19530 грн. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2020 року вказане рішення залишене без зміни. Вищевказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2020 року; дублікатом чеку АТ КБ «Приватбанк» від 06.05.2021 року; випискою по надходженню по картці [PERSON] ; постановою Хмельницького апеляційного суду від 07.10.2021 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст.ст. 179, 192 ЦК України грошові кошти є речами, що виконують роль загального еквіваленту та платіжного засобу. Відносно них можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 3 ст.1066 ЦК України,банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. В силу ч. 2 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до підпунктів 1, 6 пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; ініціювання переказу здійснюється шляхом подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні. Згідно пунктів 26.1 та 26.3 статті 26 вказаного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. Згідно п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті , затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Згідно пунктів 6.4, 6.5 вказаної Інструкції договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі). Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції). Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надавав розпорядження відповідачу щодо списання коштів з його рахунку на погашення кредитної заборгованості. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності договору з позивачем про надання банківських послуг - договірне списання коштів з рахунку позивача. З наведених підстав права позивача є порушеними та підлягають судовому захисту. Тому позов підлягає задоволенню та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача незаконно утримані грошові кошти в сумі 19530грн. Вказаними діями відповідач завдав позивачеві моральної шкоди, враховуючи, що продовжує вчиняти такі дії незважаючи на наявність судових рішень з вирішення аналогічних правовідносин між сторонами. Завдана моральна шкода виразилась у порушенні прав позивача на володіння грошовими коштами в період з травня 2021 року по листопад 2021року, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права, переживаннях. З врахуванням тривалості порушення таких прав позивача, суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди складає 5000 грн., який є необхідним, співмірним і достатнім для покриття завданої моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] незаконно утримані грошові кошти в сумі 19530грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 24530грн.. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. На підставі положень статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 754,27грн. (29530/100=295,30; 24530/295,30=83,07; 908/100х83,07=754,27).

Outcome: partial