Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просила постановити рішення, яким визнати недієздатним [PERSON], [INFO], встановити над ним опіку і призначити її, [PERSON], опікуном над громадянином [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своєї заяви вказала на те, що вона є матірю [PERSON], [INFO], який з 2000 року страждає на психічне захворювання - шизофренію, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, а в 2012 році отримав другу групу інвалідності і за станом здоровя не може виконувати жодних видів праці. Син знаходиться під її постійним доглядом і мешкає разом з нею. Внаслідок хронічного психічного розладу її син не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у звязку з цим може бути визнаний недієздатним. Заявнику це необхідно для призначення її опікуном її сина, у звязку з чим вона звернулася до суду. Заявник [PERSON] і її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали дану заяву і просили задовольнити її в повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення даної заяви і просила її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні вказав, що йому зрозуміло, про що розглядається дана справа, а також йому зрозумілі наслідки задоволення такої заяви. Заяву своєї матері просив задовольнити. Вислухавши сторони, саму особу відносно якої розглядається справа, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього Серії ІІ-ЕА № 275233 від 12.11.1982 року (а.с.3). Заявник [PERSON] звернулася до суду і стверджувала, що її син [PERSON] страждає на психічне захворювання - шизофренію, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у звязку з чим, його слід визнати недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно же з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку у лікаря-психіатра Комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради з діагнозом: шизофренія і є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою вказаного закладу від 14.08.2018 року за № 11/458 і довідкою до акта огляду МСЕК Серії 10 АБ № 021643 (а.с.4-5). Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 17 від 20.12.2018 року, [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі шизофренії параноїдної. У теперішній час він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.41-43). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази ї їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO]. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати недієздатним [PERSON], [INFO]. В силу положень ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно же з ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. У звязку з вищевказаним, суд вважає необхідним визначити, що рішення про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], діє строком - два роки, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, а відповідно до ст. 58 цього Кодексу, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, або над фізичними особами, які визнані недієздатними. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Встановлено, що до органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті ради із заявою від 23.01.2019 року звернулася [PERSON] з проханням надати подання до суду щодо доцільності призначення її опікуном над її сином [PERSON], [INFO] (а.с.46). З подання органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради випливає, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення [PERSON] опікуном [PERSON] у разі визнання його недієздатним (а.с.44-45). Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. З матеріалів справи випливає, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, що підтверджується довідкою Департаменту інформаційних технологій МВС України Серії ІАА № 1078910 (а.с.58), за станом здоров'я може бути опікуном, що підтверджується відповідною довідкою, у лікарів нарколога та психіатра під наглядом не перебуває (а.с.56-57). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно (а.с.52). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS], [PERSON] має належні житлово-побутові умови і має можливість виконувати обовязки опікуна (а.с.49-50). Таким чином, враховуючи вищезазначені норми закону, ту обставину, що [PERSON] є рідною матірю недієздатного [PERSON], і [PERSON], яка є дієздатною особою, не заперечує проти того, щоб її призначили опікуном сина, а також і сам [PERSON] не заперечує проти призначення його матері його опікуном, суд приходить до висновку про можливість призначення [PERSON] опікуном над громадянином [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved