Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

В червні 2020 року позивач Перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потеплілого від злочину, посилаючись на наступні обставини. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Так судом встановлено, що 14.09.2018 близько 09 години 15 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] та рухаючись по 97 км + 350 м автодороги Київ - Одеса, від м. Одеса у напрямку до м. Києва, неподалік розташування с. Черкас Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.12.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п.12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.13.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», проявив бездіяльність та неуважність, перед перестроюванням з лівої смуги в праву смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, у разі виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, залежно від швидкості руху керованого ним автомобіля та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «КАМАЗ 55102», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку попереду нього прямо, по тій само смузі руху та мав перевагу в русі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: перелом правої вискової кістки з переходом на основу черепа - середню ямку; перелом правого скуло-орбітального комплексу зі зміщенням уламків; перелом латеральної стінки правої орбіти; уламкові переломи передньої, задньо-латеральної і медіальної стінок правої верхньо-щелепної пазухи; перелом скуло-орбітального комплексу зліва: передньої, задньо-латеральної і медіальної стінок лівої верхньо-щелепної пазухи; субарахноїдальний крововилив; струс головного мозку; навколоочний синець справа; множинні садна правої половини обличчя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи справа; перелом нижньої третини лівої плечової кістки; уламковий перелом нижнього кінця правої малої гомілкової кістки зі зміщенням уламків; перелом внутрішньої щиколотки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж З тижні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: перелом тіла нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків; перелом зовнішньої кісточки правої великої гомілкової кістки без зміщення уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 10.1, п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] з 14.09.2018 по 26.09.2018 знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за № 03-05/901 від 29.04.2020 р. Фактичні витрати на стаціонарне лікування [PERSON] становлять 7088 гривень 52 копійки. Проведено на лікуванні 12 ліжко-днів. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] з 14.09.2018 по 14.09.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за № 03-05/901 від 29.04.2020 р. Фактичні витрати на стаціонарне лікування [PERSON] становлять 590 гривень 71 копійка. Проведено на лікуванні 1 ліжко-день. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 29.11.2019 р. набрав законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, у хвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» на рахунок UA898999980314060544000010002, отримувач БЦ ЦК/Біла Церква, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код отримувача (ЄДРПОУ) - 38009832, код банку (МФО) - 899998, призначення платежу - ККД 24060300 «Інші надходження» (на стаціонарне лікування потерпілого від злочину) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілих від злочину [PERSON] та [PERSON] в сумі 7 679 (сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять ) грн. 23 коп. та судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-7 ). Ухвалою судді від 10 липня 2020 року постановлено прийняти позовну заяву та відкрити провадження у вищевказаній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 28-29 ). Позивач в судове засідання не з`явився, 07.10.2020 року судом отримано від представника позивача Постельга О.А., який діє на підставі довіреності від 14.01.2020 року заяву, в якій останній просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся в законному порядку. Позивач Білоцерківська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке отримано 07.08.2020 року уповноваженою особою Коваль. Позивач Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» в судове засідання свого представника не направили, 29 липня 2020 року за вх. № 28992 судом отримано заяву від Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2», в якій просили розглянути справу за відсутності представника. Третя особа міське фінансове управління Білоцерківської міської ради в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, 01.10.2020 року за вх. № 37695 судом отримано лист, в якому просили розглянути справу без участі представника фінансового управління. Позов підтримують. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 07.10.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2019 року [PERSON] визнано винним в чиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та в силу ст. 76 КК України на [PERSON] покладено обов`язки. Зазначеним вироком суду встановлено, що 14.09.2018 близько 09 години 15 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] та рухаючись по 97 км + 350 м автодороги Київ - Одеса, від м. Одеса у напрямку до м. Києва, неподалік розташування с. Черкас Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.12.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п.12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.13.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», проявив бездіяльність та неуважність, перед перестроюванням з лівої смуги в праву смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, у разі виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, залежно від швидкості руху керованого ним автомобіля та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «КАМАЗ 55102», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку попереду нього прямо, по тій само смузі руху та мав перевагу в русі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: перелом правої вискової кістки з переходом на основу черепа - середню ямку; перелом правого скуло-орбітального комплексу зі зміщенням уламків; перелом латеральної стінки правої орбіти; уламкові переломи передньої, задньо-латеральної і медіальної стінок правої верхньо-щелепної пазухи; перелом скуло-орбітального комплексу зліва: передньої, задньо-латеральної і медіальної стінок лівої верхньо-щелепної пазухи; субарахноїдальний крововилив; струс головного мозку; навколоочний синець справа; множинні садна правої половини обличчя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи справа; перелом нижньої третини лівої плечової кістки; уламковий перелом нижнього кінця правої малої гомілкової кістки зі зміщенням уламків; перелом внутрішньої щиколотки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж З тижні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: перелом тіла нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків; перелом зовнішньої кісточки правої великої гомілкової кістки без зміщення уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 10.1, п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Також, з зазначеного вироку вбачається, що [PERSON] визнав свою провину у вчиненні злочину повністю Вказаний вирок суду набрав законної сили 30.12.2019 року ( а. с. 8-11 ). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із протиправними діями відповідача [PERSON] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження та з 14.09.2018 року по 26.09.2018 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за № 03-05/901 від 29.04.2020 року ( а. с. 13 ). Також, з в зазначеній довідці зазначено, що фактичні витрати на стаціонарне лікування [PERSON] становлять 7088 гривень 52 копійки. Проведено на лікуванні 12 ліжко-днів. Крім того, у зв`язку із протиправними діями відповідача [PERSON] , [PERSON] також отримав ушкодження та з 14.09.2018 року по 14.09.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за № 03-05/901 від 29.04.2020 року ( а. с. 12 ). В зазначеній довідці витрати на стаціонарне лікування [PERSON] становлять 590 гривень 71 копійка. Проведено на лікуванні 1 ліжко-день. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавана шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавана шкоди. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 віт 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 р. сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. У відповідності до статуту КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», Підприємство БМЛ № 2 створене за рішенням Білоцерківської міської ради від 24 травня 2018 року № 2243-52-VII «Про створення Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом реорганізації (перетворення) Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» у комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2». Згідно н. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я па стаціонарне лікування потерпілого на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 та 2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частина 1 ст. 80 ЦПК України зазначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи знайшло своє підтвердження тому, що з боку неправомірних дій відповідача [PERSON] , який заподіяв шкоди здоров`ю [PERSON] та [PERSON] , Комунальним некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» були понесені витрати на їх стаціонарне лікування, де витрати понесені на лікування [PERSON] становлять 7088 гривень 52 копійки, а [PERSON] становлять 590 гривень 71 копійка. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved