Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду із заявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] строком на 6 місяців, посилаючись на те, що на теперішній час за своїм психічним станом [PERSON] потребує продовження надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку без його свідомої згоди, оскільки у разі її ненадання останній може вчинити дії, які завдадуть значної шкоди його здоров'ю. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не була присутньою, надала письмову заяву, в якій просила справу про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] розглянути без її участі. З рішенням суду згодна. [PERSON] в судовому засіданні не був присутнім, надав письмову заяву, в якій згодний з продовженням надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Законний представник [PERSON], в судовому засіданні не була присутньою, надала письмову заяву, в якій просила справу про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], розглянути без її участі. З рішенням суду згодна. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, вважає, що є передбачені законом підстави для продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. Суд, дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, з'ясувавши думку прокурора, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 1996 року з діагнозом шизофренія, шубообразна, афективно-бредовий тип приступу. Остання госпіталізація в ЛОПЛ з 18.12.2014 року по 21.01.2015 року. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 27.05.2015 року, лікарська комісія дійшла висновку, що на теперішній час за своїм психічним станом [PERSON] потребує в продовженні наданні йому амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки має тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, внаслідок чого він завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. За таких обставин, зібрані у справі докази дають підстави для задоволення заяви головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. На підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved