Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

В серпні 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року позов [PERSON] до ПАТ «Київенерго» про стягнення витрат та моральної школи задоволений частково. В подальшому рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року було неодноразово змінено судами апеляційної та касаційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 02 квітня 2015 року та ухвалою Верховного Суду України від 06 липня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме у розмірі 196545 гривень 92 копійки, з яких: витрати, пов'язані з втратою працездатності у розмірі 98269 гривень 10 копійок, витрати на сторонній догляд у розмірі 49134 гривень 55 копійок, витрати на побутове обслуговування у розмірі 24567 гривень 27 копійок, витрати, пов'язані із санаторно-курортним лікуванням у розмірі 24575 гривень. На виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року було видано виконавчий лист №2/359/251/2013 від 23 листопада 2015 року про стягнення на користь [PERSON] 196545 гривень 92 копійок. На підставі даного виконавчого листа 08 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження №49573138 з примусового виконання рішення. ПАТ «Київенерго» неодноразово повідомляло державного виконавця про добровільне виконання рішення у повному обсязі та сплату на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 196545 гривень 92 копійки. Так, 07 серпня 2014 року на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року до його скасування ВССУ на особовий рахунок [PERSON] було перераховано 74818 гривень 25 копійок. В подальшому рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року було постановлено до стягнення 196545 гривень 92 копійки. Оскільки, 07 серпня 2014 року ПАТ «Київенерго» було сплачено 74818 гривень 25 копійок, відповідно залишок несплачених коштів становив 121727 гривень 67 копійок. Тому, 10 вересня 2015 року ПАТ «Київенерго» перерахувало на особистий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 121727 гривень 67 копійок. Таким чином, рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року було у повному обсязі виконано ПАТ «Київенерго». Незважаючи на це, 17 жовтня 2016 року та 22 листопада 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було повторно стягнуто з ПАТ «Київенерго» грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок, які в подальшому перераховано [PERSON] на виконання судового рішення. Тобто на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року ПАТ «Київенерго» мало зобов'язання перед [PERSON] у розмірі 196545 гривень 92 копійки, однак фактично [PERSON] отримав 271364 гривень 17 копійок, з яких грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок є безпідставно набутими. Тому ПАТ «Київенерго» просить стягнути з [PERSON] на свою користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок. У судовому засіданні представник позивача Гуменюк Т.М. підтримала пред'явлений позов у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що за правилами ч.2 ст.1215 ЦК України грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок не підлягають поверненню. Оскільки, ПАТ «Київенерго» добровільно сплатив вказану грошову суму у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. При цьому, здійснення даного платежу було здійснено добровільно, без будь-якої арифметичної помилки з боку ПАТ «Київенерго» та не був викликаний недобросовісними діями з боку [PERSON] Крім цього, ПАТ «Київенерго» жодного разу не зверталося з заявами або вимогами до [PERSON] про повернення грошових коштів. Тому відмова відповідача повернути вказану грошову суму є лише припущенням позивача. За вказаних обставин [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року, яке скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року, з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] стягнуто витрати, пов'язані з втратою працездатності за період з 01 травня 2009 року по 01 листопада 2012 року у розмірі 38419 гривень; витрати на побутовий та звичайний догляд за період з 01 травня 2009 року по 01 листопада 2012 року у розмірі 28814 гривень 25 копійок; витрати, пов'язані з санаторно-курортним лікуванням у розмірі 7585 гривень; моральну шкоду у розмірі 51000 гривень (а.с.5-10). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.11-16). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 196545 гривень 92 копійок (а.с.17-27). З метою забезпечення примусового виконання рішення суду 23 листопада 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист №2/359/251/2013 про стягнення з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] суми у розмірі 196545 гривень 92 копійки. 08 грудня 2015 року держаним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.30-31). Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Встановлено, що з метою добровільного виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року ПАТ «Київенерго» перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок. Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення №42 від 07 серпня 2014 року з призначенням платежу: перерахунок грошових коштів на особистий картковий рахунок [PERSON] відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року (без моральної шкоди) (а.с.32). Зважаючи на зміст резолютивної частини рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року залишок несплачених ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] коштів становив 121727 гривень 67 копійок (196545,92-74818,25). У зв'язку з цим, 10 вересня 2015 року ПАТ «Київенерго» перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 121727 гривень 67 копійок, згідно платіжного доручення №26 від 10 вересня 2015 року з призначенням платежу: зарахування коштів на особистий картковий рахунок [PERSON] відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року (а.с.34). У такий спосіб ПАТ «Київенерго» добровільно та у повному обсязі виконало своїх зобов'язання згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року. Незважаючи на це, в ході примусового виконання виконавчого листа №2/359/251/2013 від 23 листопада 2015 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, державним виконавцем було повторно стягнуто (списано з депозитного рахунку ПАТ «Київенерго») грошову суму у розмірі 74818 гривень 25 копійок, яка була перерахована на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби, що підтверджується Інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с.36-39). Постановою державного виконавця Печерського районного відділу ДВС ГТУЮ у м. Києві від 01 грудня 2016 року закінчено вказане виконавче провадження у зв'язку з виконанням у повному обсязі судового рішення (а.с.40). Зважаючи на викладені обставини, [PERSON] на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року двічі отримав грошову суму у розмірі 74818 гривень 25 копійок, а всього у розмірі 271364 гривень 17 копійок. Тоді як мав отримати 196545 гривень 92 копійки. Відповідач ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь ПАТ «Київенерго» належить стягнути безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок. До вказаного висновку суд приходить також виходячи з критичної оцінки доводів відповідача з вказівкою на те, що згідно положення ст.1215 ЦК України з нього не підлягають стягненню надмірно виплачені грошові кошти. У відповідності до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так, положення ст.1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Водночас, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-91цс14 від 02 липня 2014 року, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. За огляду на це, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що за змістом ст.1215 ЦК України грошові кошти, в тому числі відшкодування шкоди, завданої каліцтвом як у спірних правовідносинах, не підлягають поверненню у разі їх добровільної сплати юридичною особою. Тоді як ПАТ «Київенерго» спірну грошову суму було сплачено не у добровільному порядку на відміну від грошових сум у розмірі 74818 гривень 25 копійок та 121727 гривень 67 копійок, а в процесі примусового виконання рішення суду державною виконавчою службою. Виходячи зі змісту поняття виконавче провадження, викладене в ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Вказане визначення виключає можливість добровільного характеру виконання рішення, оскільки визначає заходи саме примусового виконання рішення, які вчиняються державним виконавцем в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Тому, враховуючи викладені обставини в їх сукупності, на переконання суду грошові кошти у розмірі 74818 гривень 25 копійок є саме безпідставно набутою грошовою сумою, тому у [PERSON] виникло зобов'язання повернути цю грошову суму. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З платіжного доручення №2116911772 від 03 серпня 2017 року (а.с.47) вбачається, що при пред'явленні позову ПАТ «Київенерго» сплатило судовий збір у розмірі 1600 гривень. Пред'явлений позов задоволений у повному обсязі. Водночас, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Тому, витрати ПАТ «Київенерго» по сплаті судового збору у розмірі 1600 гривень, слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved