Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

До Голосіївського районного суду м.Києва звернувся Національний університет біоресурсів і природокористування України із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку у сумі 2267 грн. та збитків від інфляції 285 грн. 63 коп. з серпня по грудень 2016 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач як працівник Національного університету біоресурсів і природокористування України була поселена у кімнату 604 гуртожитку № 9 по вул. Г. Родимцева у м.Києві у відповідності до вимог розділу другого «Порядку вселення співробітников» Національного університету біоресурсів і природокористування України затвердженого наказом НУБіП України від 26.03.2015 року № 361. Позивач добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання, а відповідач не розрахувавшись своєчасно за користування житловим приміщення, має відповідний борг у сумі 2267 грн. з серпня по грудень 2016 року. Та позивачем понесені збитки від інфляції 285 грн. 63 коп. за невнесення у відповідні строки сум за проживання в гуртожитку які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 31.01.2018 року у справі відкрито провадження та встановлено відповідачеві п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія вказаної ухвали від про відкриття провадження у справі направлена за останньою відомою адресою проживання відповідача у встановленому законом порядку так як згідно даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМВ України в м.Києві відповідач у м. Києві не зареєстрований, однак не була вручена з незалежних від суду причин, з огляду на що та, виходячи з положень ч.3 ст. 130 ЦПК України, копія ухвали вважається врученою, а відповідач -належним чином повідомлений про розгляд справи. Натомість відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем гуртожитку. Позивачем як працівник Національного університету біоресурсів і природокористування України відповідач була поселена у кімнату 604 гуртожитку № 9 по вул. Г. Родимцева у м . Києві у відповідності до вимог розділу другого «Порядку вселення співробітников» Національного університету біоресурсів і природокористування України затвердженого наказом НУБіП України від 26.03.2015 року № 361. За період проживання відповідача з в гуртожитку утворилась заборгованість у сумі 2267 грн. та збиткі від інфляції 285 грн. 63 коп. з серпня по грудень 2016 року. В добровільному порядку відповідач заборгованість, що утворилась перед позивачем на погасила. 01.09.2016 року між сторонами укладено договір за умовами п.1.1. якого університет надає, а мешканець приймає в тимчасове платне користування житлове приміщення на підставі акту -приймання. Згідно акту прийому -передачі житлового приміщення відповідачу передано житлове приміщенн, чим підтверджено виконання позивачем зобов'язання про надання житлового приміщення. В свою чергу за умовами п договору відповідач зобов'язалась сплачувати за проживання та додаткові послуги, проте зобов'язання належним чином не виконала. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язаний припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому з відповідача підлягає стягнення збитки від інфляції 228 гривень 91копійок та 3% річних від простроченої суми, що становить 53 гривень 70 копійок. З урахуванням наведеного, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved