Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся Фізична особа підприємець [PERSON] із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кочубеївка», [PERSON], третьої особи Кочубеївська сільська рада об'єднаної територіальної громади Високопільського району Херсонської області про визнання недійсним договір оренди землі, змінивши розмір позовних вимог (а.с.29), свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.03.2012 року між позивачем та ФОП [PERSON], було укладено договір оренди землі, згідно якого [PERSON] (відповідач у справі), надав земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності згідно державного акту серії [NUMBER], в строкове платне користування позивачу строком на 5 років. З того часу позивач постійно користується вказаною земельною ділянкою та сплачує орендодавцеві [PERSON] (відповідачу) орендну плату. Проте, 07.08.2014 року [PERSON], не розриваючи договір оренди з ФОП [PERSON], уклав з ТОВ «Кочубеївка» (відповідач у справі) новий договір оренди вказаної земельної ділянки, згідно якого надав свою земельну ділянку в строкове платне користування ТОВ «Кочубеївка» (відповідачу) для товарного сільгоспвиробництва строком на п'ять років. Новий договір оренди був зареєстрований Реєстраційною службою Високопільського районного управління юстиції Херсонської області 20.11.2014 року за [NUMBER]. Також зазначив, що [PERSON] під час підписання договору оренди із ТОВ «Кочубеївка» відбував покарання, а тому не мав змоги особисто підписати оскаржуваний договір, що є підставою визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.08.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Кочубеївка». Просить суд, визнати недійсним договір оренди землі від 07.08.2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Кочубеївка», зареєстрований Реєстраційною службою Високопільського районного управління юстиції Херсонської області 20.11.2014 року за [NUMBER] та стягнути з відповідача ТОВ «Кочубеївка» судові витрати в розмірі 1378,00 грн. Позивач ФОП [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] (а.с.17-18) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просять суд їх задовольнити в судовому порядку. При цьому в судовому засіданні представник позивача, за довіреністю [PERSON] на обгрунтування вимог, пояснив, що новий договір був підписаний не [PERSON], оскільки останній перебував у місцях позбавлення волі, на момент реєстрації договору в реєстраційній службі, не було розірвано договір оренди попередній з ФОП [PERSON], тому вважає, що було порушено вимоги щодо укладання договорів та їх реєстрації, а це є підставою для розірвання нового договору. Разом з тим, у своїх поясненнях позивач [PERSON], не заперечував, що договір підписано сестрою орендодавця [PERSON], у якої була довіреність, але він не вніс про це відповідну інформацію у договір, оскільки не знав цього, тому договір підписаний не самим [PERSON] Не заперечував також позивач і того, що при підготовці та надання для реєстрації додержавної реєстраційної служби договора оренди, в тому числі і з [PERSON], як директор ТОВ «Кочубеївка», не знав що попередні договора потрібно було розірвати та не попередив державного реєстратора про те, що в наявності не розірвані договора оренди з ним, як із фізичною особою підприємцем, а його про це державний реєстратор не запитував. Представники відповідача ТОВ «Кочубеївка», директор [PERSON] та, за довіреністю, [PERSON] (а.с.38), в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на заперечення наданого раніше у письмовому вигляді (а.с.31-35). Просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову. При цьому представник позивача [PERSON] на обґрунтування заперечення додатково пояснив, що [PERSON], як посадова особа, директор ТОВ «Кочубеївка» при укладенні договорів оренди був обізнаний про всі обставини укладання зазначених договорів. Тому ніяких претензій сторони при підписанні договорів, в тому числі і з [PERSON], не мали. Договора укладені, підписані, зареєстровані в державному реєстрі та виконуються сторонами. В той час, як ФОП [PERSON] добровільно самоусунувся від виконання своїх обов'язків по договору оренди земельної ділянки з [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник, за довіреністю [PERSON] (а.с.39) в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали, заперечують проти їх задоволення, посилаючись на заперечення наданого раніше (а.с.36-37). Просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову. При цьому відповідач [PERSON] на обґрунтування заперечення від позову, пояснив, що був обізнаний про укладання нового договору з ТОВ «Кочубеївка», а оскільки самостійно не мав можливості підписати договір то уповноважив на те свою рідну сестру [PERSON], його волевиявлення було добровільним та він і на даний час співпрацює з ТОВ «Кочубеївка», яке обробляє його земельну ділянку та сплачує орендну плату. Третя особа, Кочубеївська сільська рада об'єднаної територіальної громади Високопільського району Херсонської області надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутності представника (а.с.28). Заслухавши сторони, представників сторін, вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено: - Із копії паспорту (а.с.4-5) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований в [ADDRESS] та являється Фізичною особою підприємцем, ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.6, 7). - Із копії договору оренди землі від 09.03.2012 року (а.с.8-9, 10) вбачається, що між [PERSON] та СПД [PERSON] укладено договір про оренду земельної ділянки загальною площею 4,79 гектарів, договір укладено на п'ять років, тобто до 09.03.2017 року, з орендною платою у вигляді грошової форми оплати в розмірі 3% від вартості землі з урахуванням індексації, у термін з 15.08. до 30.11. кожного року. Пунктом 32 даного Договору передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається у разі невиконання орендарем обов'язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, а також за невиконання орендарем умов використання земельної ділянки, передбачених п.15 договору. Договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Високопільському районі 28.12.2012 року та у Кочубеївській сільській раді Високопільського району Херсонської області 26.03.2013 року. Зазначена земельна ділянка передана Орендарю 09.03.2012 року згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки за номером 9/1 (а.с.12). - Із копії державного акту серії [NUMBER] (а.с.11) вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,79 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочубеївської сільської ради Високопільського району Херсонської області. - Із копії договору оренди землі від 07.08.2014 року (а.с.13-15) вбачається, що між [PERSON] та ТзОВ «Кочубеївка в особі директора [PERSON] укладено договір про оренду земельної ділянки загальною площею 4,79 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], договір укладено на п'ять років, тобто до 07.08.2019 року, з орендною платою у вигляді грошової форми оплати в розмірі 3% від вартості землі, у термін з 15.08. до 30.11. кожного року. Договір зареєстровано 20.11.2014 року в реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно копії витягу (а.с.16) де зазначено, що Орендарем є ТзОВ «Кочубеївка», Орендодавцем є [PERSON]. - Із копії паспорту (а.с.40) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в селі Кочубеївка Високопільського району Херсонської області, зареєстрований в [ADDRESS]. Суд, відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.203 ЦК України, ч1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. ч.2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. ч.3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. ч.4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. ч.5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним… Статтею 210 ЦК України, передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно ст.792 ЦК України, ч.1. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. ч.2. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтями 13 та 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент державної реєстрації Договору оренди землі), зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ст.15 цього Закону, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, які знаходяться у власності одного орендодавця. Згідно ст.16 Закону, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Статтею 17 цього Закону, зазначено, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Відповідно до ст.18 Закону, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. В ході розгляду справи по суті, судом встановлено наступні правовідносини, а саме, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 4.79 га., яка розташована на території Кочубеївської сільської ради Високопільського району Херсонської області (а.с.11). Так, 09.03.2012 року між відповідачем [PERSON] та позивачем ФОП [PERSON], було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.8-9, 10, 12), за умовами якого позивач надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування строком на 5 років земельну ділянку, за користування якої відповідач вносить орендну плату у грошовій формі 3% від вартості землі на рік, у термін від 15 серпня до 30 листопада кожного року. Зазначений договір оренди було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Високопільському районі Херсонської області від 28.12.2012 року за [NUMBER], а також проведено його реєстрацію у Кочубеївській сільській раді Високопільського району Херсонської області від 26.03.2013 року за [NUMBER] (а.с.9 на звороті). Також, в подальшому 07.08.2014 року між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Кочубеївка» в особі директора [PERSON] укладено договір про оренду земельної ділянки загальною площею 4,79 гектарів, договір укладено на п'ять років, тобто до 07.08.2019 року, з орендною платою у вигляді грошової форми оплати в розмірі 3% від вартості землі, у термін з 15.08. до 30.11. кожного року (а.с.13-15, 15 на звороті). Договір зареєстровано 20.11.2014 року в реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно копії витягу (а.с.16) де зазначено, що Орендарем є ТзОВ «Кочубеївка», а Орендодавцем є [PERSON]. По день розгляду справи зазначена земельна обробляється відповідачем-ТОВ «Кочубеївка». Позивач в судовому засіданні, посилається на той факт, що він з моменту укладення договору оренди землі з відповідачем [PERSON], тобто з 09.03.2012 року постійно користувався земельною ділянкою та сплачував відповідачу [PERSON] орендну плату. Також зазначив, що відповідач [PERSON] не мав можливості підписати спірний договір оренди землі від 07.08.2014 року, так як на той момент відбував покарання та знаходився у місцях позбавлення волі. В зв'язку з чим вважає, що договір оренди землі від 07.08.2014 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Кочубеївка» має бути визнаний судом недійсним. Разом з тим не заперечував про підписання договору сестрою [PERSON] за погодженням з останнім на підставі довіреності, але він не вчинив про це відмітку у договорі при підписанні. З такими твердженнями позивача, суд погодитися не може, оскільки такі твердження по-перше не підтверджуються відповідними доказами у розумінні ст.60 ЦПК України та спростовуються поясненнями самого позивача [PERSON], запереченнями в судовому засіданні відповідачами, представниками ТОВ «Кочубеївка» та самим відповідачем [PERSON], при цьому відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивач ФОП [PERSON], після підписання договору оренди з ТОВ «Кочубеївка», з 2014 року самоусунувся від виконання своїх зобов'язань за договором оренди землі від 09.03.2012 року, оскільки будучи у 2014 році директором ТОВ «Кочубеївка», добровільно, як ФОП, передав свої права та обов'язки орендаря іншому орендарю ТОВ «Кочубеївка», уклавши від імені ТОВ «Кочубеївка» «новий» договір оренди землі від 07.08.2014 року, про що свідчать підписи під всіма аркушами даного договору та актом приймання-передачі земельної ділянки. Орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 09.03.2012 року позивач взагалі не сплачує, земельну ділянку обробляє товариство, а тому відповідач [PERSON], суд дійшов до висновку, не має бажання співпрацювати з позивачем по договору оренди земельної ділянки та на даний час спірна земельна ділянка обробляється іншим сільськогосподарським підприємством, а саме ТзОВ «Кочубеївка», згідно договору оренди землі від 07.08.2014 року, відповідно вносить орендодавцю, відповідачу [PERSON], відповідну орендну плату, сплачує податки до бюджету. Зазначене також підтверджено у судовому засіданні і поясненнями представників відповідача ТОВ «Кочубеївка». Таким чином, судом з'ясовано, що позивач, ФОП [PERSON], у 2014 році займаючи посаду директора ТОВ «Кочубеївка» та будучи заявником під час державної реєстрації спірного договору оренди землі з відповідачем [PERSON] не повідомив Реєстраційну службу про існування іншого договору оренди землі укладеного раніше з ФОП [PERSON] від 09.03.2012 року та подав відповідні документи на їх реєстрацію, чим сприяв своїми діями проведенню «подвійної» реєстрації договорів оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки орендодавця [PERSON], оскільки вважав за непотрібне повідомляти про такі обставини. При цьому, позивач будучи директором ТОВ «Кочубеївка», залишаючись одночасно фізичною особою підприємцем, не приклав зусилля для того, щоб перед укладанням спірного договору з відповідачем [PERSON], як того вимагає п.31 Договору від 09.03.2012 року, розірвати його за взаємною згодою сторін, шляхом укладання додаткової угоди, як того вимагає ст.654 ЦК України. Згідно ч.1 та ч.3 ст.215 ЦК України, ч.1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. ч.3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, суд не вбачає законних підстав для визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі від 07.08.2014 року, оскільки такий договір укладений у відповідності до Закону України «Про оренду землі», зокрема ст.15 Закону та у відповідності до ст.210 ЦК України проведено його державну реєстрацію. Волевиявлення сторін при укладенні і підписанні договору було добровільним та не заперечується [PERSON](відповідачем у справі). Умови договору ТОВ «Кочубеївка» (відповідачем у справі) виконуються належним чином, орендна плата вноситься вчасно, сторони договору не мають будь-яких претензій щодо його виконання, а тому у суду відсутні підстави визнавати спірний договір недійсним. Відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували кожну обставину, зазначену у позовній заяві на обґрунтування заявлених позовних вимог та не довів в судовому засіданні кожну обставину на яку він посилається, а тому такі твердження згідно ст.59 ЦПК України, суд до уваги не приймає. В зв'язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України, ст.ст.203, 210, 215, 526, 610, 792 ЦК України, ст.ст.13, 14, 15, 16, 17, 18, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» (із змінами та доповненнями),

Outcome: dismissed