Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - СК «Провідна») на свою користь 1 803,92 грн. та з відповідача [PERSON] - 2 705,35 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 03.05.2012 в м. Ватутіно Черкаської області [PERSON], керуючи автомобілем марки «Fiat 250L», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] Винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.05.2012 року визнано [PERSON] На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників обох вищезазначених транспортних засобів була забезпечена сторонами по справі. Так, між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ВУСО» (далі - СК «ВУСО») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №231065-02-24-01 від 19.05.2011 року та між СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АА/4760481. Позивач зазначає, що ним на підставі заяви страхувальника від 04.05.2012 року та згідно страхового акту №2380-02 від 17.07.2012 року було сплачено відповідачу [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 4 509,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8677 від 17.07.2012 року. В той же час, позивач наводить дані про те, що страхувальник надавав йому висновок спеціаліста ФОП [PERSON] №12/9/124 від 18.09.2012 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на момент дослідження склала 4 141,93 грн. Відповідно ж до рахунку №АВ-00544 від 08.05.2012 року ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER], складає 4 529,59 грн. Відповідно до положень ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» позивач направив претензію до СК «Провідна» про виплату на свою користь виплаченої відповідачу [PERSON] суми страхового відшкодування. Натомість СК «Провідна» повідомила позивача про те, що 30 травня 2012 року останньою була вже здійснена виплата страхового відшкодування відповідачу [PERSON] за страхову подію, яка мала місце 03 травня 2012 року, але в меншій сумі. Таким чином, позивач просить суд згідно п.12.8 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №231065-02-24-01 від 19.05.2011 року стягнути з відповідача [PERSON] одержане від позивача страхове відшкодування, за вирахуванням основної суми, виплаченої йому позивачем, яку позивач просить стягнути з СК «Провідна» (а.с.3-5) В судове засідання позивач свого представника не направив, в той же час подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наголосив на тому, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.44) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.38, 49) Відповідач СК «Провідна» також свого представника в судове засідання не направила, з наявних в матеріалах справи заперечень проти позову вбачається, що відповідач просить розглядати справу без його участі, в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.50) За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі поданих сторонами доказів. Зміст же поданих СК «Провідна» заперечень зводиться до того, що відповідач оспорює представлений позивачем розрахунок суми страхового відшкодування, вважаючи, що ця сума складає 2 705,35 грн. Окремо відповідач наголошує на тому, що оцінювати шкоду, спричинену транспортному засобу внаслідок ДТП слід за процедурою, встановленою спеціальним законодавством, згідно положень якого оцінка майна може здійснюватися виключно суб`єктами оціночної діяльності, в тому числі аварійними комісарами. При цьому, страховик зобов`язаний відшкодувати оцінену шкоду з врахуванням зносу та без врахування втрати товарної вартості, а не вартість ремонту як такового. Акцентує увагу суду на тому, що єдиним належним в розумінні ст. ст. 57-61 ЦПК України доказом розміру оціненої шкоди може бути аварійний сертифікат, висновок суб`єкта оціночної діяльності або звіт експерта, але аж ніяк не рахунок СТО про певні роботи чи вартість будь-яких запчастин. Вважає, що СК «Провідна» виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а до доказів, наданих позивачем просить віднестися критично. Наводить положення ст.1194 ЦК України, згідно яким особа, яка застрахувала свою відповідальність в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак вважає належним відповідачем у справі [PERSON], як особу, яку визнано винною у ДТП (а.с.51-55) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що 03.05.2012 в м. Ватутіно Черкаської області [PERSON], керуючи автомобілем марки «Fiat 250L», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] Винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.05.2012 року визнано [PERSON] (а.с.6, 9) В свою чергу, автомобіль «Fiat 250L», д.н.з. [NUMBER], на праві власності на момент ДТП належав [PERSON], який застрахував цивільно-правову відповідальність, в тому числі водія належного йому транспортного засобу, в СК «Провідна», нульова франшиза, поліс №АА/4760481 (а.с.7, 27, 56) Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], - відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №231065-02-24-01 від 19.05.2011 року позивачем у справі - КАСКО (а.с.10-13) 04.05.2012 [PERSON] звернувся до позивача із завою про виплату страхового відшкодування по події, яка мала місце в м. Ватутіно Черкаської області 03 травня 2015 року. Окремо в заяві зазначено про вимогу виплати страхового відшкодування на реквізити ПП «Арутюнян» (а.с.14-16) Згідно рахунку-фактури №АВ-00544 від 08 травня 2012 року, виставлену ПП «Арутюняном», перелік виконаних робіт та перелік запасних частин та витратних матеріалів загалом складає 4 768,75 грн. (а.с.17) Оцінюючи зазначений письмовий доказ, суд вважає за необхідне зазначити, що сама представлена позивачем копія даного документа містить рукописні виправлення, згідно яким на печатному тексті зазначена рукописним шрифтом сума «4 529,59, 1 993 - 12% (знос 239,16), 1 753,84», що не може бути судом прийнято до уваги, оскільки в розумінні ст.59 ЦПК України є недопустимим доказом. Крім того, з представленого документа взагалі не вбачається, що зазначені роботи є необхідними саме для відновлення транспортного засобу через його пошкодження в ДТП. Жодного посилання на врахування коефіцієнту зносу також немає. Також особа, яка надала цей рахунок не є аварійним комісаром чи суб`єктом оціночної діяльності. Згідно звіту №25 від 22.05.2012 року СК «ВУСО» сума збитку по вищезазначеній ДТП, спричинена відповідачу [PERSON], складає 4 509,27 грн., що відповідає і сумі страхового відшкодування, яка була визначена позивачем і в подальшому була сплачена відповідачу [PERSON] згідно квитанції від 17 липня 2012 року, оскільки СК «ВУСО» виключила із вищезазначеного рахунку позицію №2 на суму 31,00 грн. В даному звіті позивач посилається виключно на вищезазначений рахунок-фактуру ПП «Арутюняна» - п.6.1 (а.с.18-20, 22) В той же час, матеріали справи не містять висновку спеціаліста ФОП [PERSON] №12/9/124 від 18.09.2012 року про вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в сумі 4 141,93 грн., на який посилається позивач в своєму позові, такого висновку немає і в переліку додатків під текстом самої позовної заяви. Крім того, суд знову повертається до оцінки вищенаведеного звіту №35 від 22.05.2012 року, який ґрунтує свої висновки про суму страхового відшкодування за вищевикладеними обставинами на рахунку СТО, як на то звертає увагу представник відповідача СК «Провідна» в своїх запереченнях, що є неприпустимим, виходячи з положень закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Позивач всупереч імперативним вимогам ч.1 ст.131 ЦПК України не подав суду зазначений доказ, а навпаки звернувся із заявою, як зазначалося судом вище, про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних доказів. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно ж до ст.29 Закону у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону страховик також не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Також відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ, викладених в постанові №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року. Представлені позивачем документи не дають можливість визначитися із тим, чи враховано ним під час визначення суми страхового відшкодування дані показники, що свідчить на користь позиції відповідача СК «Провідна», викладеної в своїх запереченнях, щодо оспорювання суми страхового відшкодування в розмірі, на якому наполягає позивач. Як зазначалося судом вище, сторони самі користуються своїми процесуальними правами, визначають для себе чи є їх явка під час розгляду справи обов`язковою. В разі подання заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає, що вони подали вичерпні докази на підтвердження своїх правових позицій у справі. Відсутність представника позивача також позбавляє суд можливості в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України роз`яснити останньому можливість заявити клопотання про проведення відповідної експертизи. Натомість, суд вважає такими, що заслуговують на увагу докази, представлені відповідачем СК «Провідна». 07.05.2012 (рівно через 3 дні від звернення із аналогічною заявою до позивача) відповідач [PERSON] звернувся до СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування стосовно ДТП, яка мала місце 03.05.2012 року в м. Ватутіно Черкаської області (а.с.57) При цьому відповідачем СК «Провідна» було оглянуто автомобіль [PERSON], складено відповідний акт та в подальшому запрошено аварійного комісара, який склав аварійний сертифікат від 25.05.2012 року, з якого вбачається, що останнім враховано і коефіцієнт фізичного зносу і розрахована величина втрати товарної вартості, яка не увійшла у вартість матеріального збитку за висновком, - 2 705,35 грн. (а.с.58, 59-66) Відповідно до наданих відповідачем СК «Провідна» документів особа, яка представила вищенаведений аварійний сертифікат отримала необхідне кваліфікаційне свідоцтво (а.с.70) Проте, суд вважає неспроможним посилання відповідача СК «Провідна» на обставину, яка не потребує доказуванню згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, виплату [PERSON] зазначеної суми страхового відшкодування, на тій лише підставі, що сам позивач стверджує про це в позові, отже як зазначає відповідач - «позивач це визнає». Суд звертає увагу відповідача СК «Провідна» на те, що позивач СК «ВУСО» не визнає, а зазначає про цю обставину, яка стала їм відома з листа СК «Провідна», проте будь-яких доказів перерахування цих коштів не представлено ні суду, ні позивачу. Зазначені обставини могли б бути підтверджені за викладеними обставинами в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України лише відповідачем [PERSON], але аж ніяк ні СК «ВУСО». Відтак суд вважає, що доводи відповідача СК «Провідна» щодо виконання своїх зобов`язань за договором страхування не виконані, оскільки на підтвердження цього не надано належних та допустимих доказів. Так, на а.с.53 своїх заперечень СК «Провідна» стверджує про те, що виплата [PERSON] мала місце 02.12.2013 року. В той час як в листі на адресу позивача від 03.09.2012 року №17-10/12427 СК «Провідна» повідомила СК «ВУСО» про те, що навпаки ще 30.05.2012 року через систему масових виплат «Private Money» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», платіжне доручення №0026808, здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] (а.с.26) Відповідач СК «Провідна» всупереч імперативним вимогам ч.1 ст.131 ЦПК України не подав суду зазначений доказ своєчасно, а навпаки звернувся із заявою, як зазначалося судом вище, про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних доказів, що само по собі, виключає прийняття цих доказів в подальшому або ймовірного перенесення розгляду справи з урахуванням розумних строків її розгляду. Таким чином, характер встановлених судом на підставі поданих сторонами доказів правовідносин дозволяє зробити висновок про те, що до страховика СК «ВУСО», який виплатив страхове відшкодування [PERSON], відповідно до умов, визначених ст.25 Закону України «Про страхування» та договору страхування, дійсно перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Набувши таке право в порядку ст.27 Закону України «Про страхування» позивач вправі вимагати відшкодування цих витрат від особи, яка взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення відшкодування шкоди винуватцем, зокрема, від відповідача СК «Провідна», яка несе цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, якої застраховано за договором відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Аналіз наведених доказів та вище встановлених судом обставин справи дає підстави стверджувати про те, що сума матеріального збитку власнику автомобіля [NUMBER], була визначена правильно саме відповідачем СК «Провідна» з урахуванням вимог спеціального законодавства, особою, яка відповідно до Закону України «Про оцінку мана, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мала право проводити таку оцінку, оскільки згідно абз.9 ч.2 ст.7 цього закону проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування. При цьому, практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб`єктами оціночної діяльності. Відтак сума, яка могла бути стягнута з відповідача СК «Провідна» на користь позивача СК «ВУСО» складає за переконанням суду 2 705,35 грн. В той же час, суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відтак, з урахуванням того, що позивач СК «ВУСО» просить суд стягнути з відповідача СК «Провідна» суму страхового відшкодування в розмірі меншому, ніж 2 705,35 грн., то суд не може вийти за межі позовних вимог і стягує зі страхової 1 803,932 грн. (в той час як позивач може решту суму достягувати в межах строків позовної давності) Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь 2 705,35 грн., то в якості підстав такого стягнення позивач наводить п.12.8 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №231065-02-24-01 від 19.05.2011 року, відповідно до якого якщо страхувальник одержав відшкодування збитків від особи, відповідальної за їх відшкодування, він зобов`язаний протягом 10 календарних днів повернути страховику одержане страхове відшкодування, або протягом 3-х робочих днів заявити про цей факт страховику для урахування при розрахунку суми страхового відшкодування. Проте судом достовірно встановлено, що підстав стверджувати, що [PERSON] отримав від СК «Провідна» суму страхового відшкодування, немає. Вирахувавши ж з суми, сплаченої позивачем СК «ВУСО» відповідачу [PERSON] (4 509,27 грн.), суму оціненого матеріального збитку (2 705,35 грн.), отримуємо 1 803,92 грн., які ймовірно могли б бути стягнуті на підставі ст.1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) В такому випадку заслуговують на увагу доводи відповідача СК «Провідна» про те, що згідно чинного законодавства відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою необхідно покласти на особу, винну в настанні ДТП, а саме [PERSON] Підстави заявлених вимог позивача СК «ВУСО» до [PERSON] за наведених вище обставин та обґрунтувань відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача СК «Провідна» належить стягнути на користь позивача 97,45 грн. судового збору відповідно до частини задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial