Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач вказаний батьком, та який на даний час, проживає із матірю. Разом з тим, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що ті обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування її вимог, не в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов слід задовольнити лише частково, стягуючи з відповідача лише можливу для нього для сплати суму в розмірі 460 грн. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 року, від якого народився син [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини, згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-БВ № 117527, є відповідач, тому він, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, беруться до уваги наведені позивачкою в обґрунтування позову доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки такі доводи відповідачем не спростовані, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Так, дійсно, згідно положень ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Крім того, у відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На даний час, як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Шпичинецької сільської ради № 568 від 22.06.2016 року, дитина перебуває на повному матеріальному утриманні своєї матері [PERSON], тому дохід дитини не перевищує доходу кожного з батьків і не забезпечує повністю її потреби. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про часткову можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, оскільки при відсутності даних про його поганий стан здоровя, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обовязків щодо його малолітнього сина [PERSON], тому суд приходить до висновку про можливість визначення та стягнення з відповідача аліментів на його дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.06.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також відповідної суми судового збору в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial