Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» на користь [PERSON] суму невиплаченої стипендії за період з 01.09.2015 року по 28.03.2016 року в розмірі 7158 грн. 00 коп.; визнати право [PERSON] на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб починаючи з 01.04.2016 року до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» або до внесення змін в чинне законодавство, що регулює вказані правовідносини; зобовязати Державний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» виплачувати [PERSON] стипендію, за наявності підстав для її нарахування, в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб з 01.04.2016 року до закінчення ним навчання або до внесення змін в чинне законодавство, що регулює вказані правовідносини; та стягнути з Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» на користь прокуратури Дніпропетровської області понесені судові витрати по справі в сумі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що [PERSON], [INFO], будучи неповнолітнім, не в змозі самостійно захищати свої права та реалізувати процесуальні повноваження. Законні представники [PERSON] не здійснюють захист її інтересів належним чином через відсутність достатніх юридичних знань та коштів на платну правову допомогу. [PERSON] звернувся з заявою до місцевої прокуратури, в якій просить прокуратуру здійснювати захист його порушених прав в суді. Батьки [PERSON] надали згоду на представництво прокуратурою інтересів їх доньки в суді у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Так, до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 надійшла заява [PERSON], в якій він повідомляє, що йому не в повному обсязі виплачується стипендія Державним вищим навчальним закладом «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», як дитині шахтаря. Перевіркою встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 245-У від 11.08.2015 року зарахований з 01.09.2015 до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням до Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» до групи № 1Р1 на факультет «Технічне обслуговування і ремонт вагонів». [PERSON] зарахований до ДНВЗ «Дніпропетровського коледжу транспортної інфраструктури», на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до якої особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. На момент вступу [PERSON] до Дніпропетровського коледжу транспортної інфраструктури, його батько [PERSON] мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем більше 22 роки, що підтверджується довідкою, виданою ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 19.06.2015 року за № 53/6к. Разом з тим, згідно довідок про доходи неповнолітнього [PERSON], встановлено, що фактично з 01.09.2015 року по 28.03.2016 року неповнолітньому виплачувалась стипендія, розмір якої є значно нижчим за розмір прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб. Вказане свідчить про те, що, в порушення вимог чинного законодавства, а саме ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», неповнолітній [PERSON] отримує стипендією у значно нижчому розмірі, ніж передбачено ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та сума недоплаченої стипендії становить 7158 грн. Ухвалою суду до участі у дану справу було залучене Міністерство освіти і науки України в якості третьої особи. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі та просила їх задовольнити. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказував, що відповідно до Прикінцевих положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та «Про Державний бюджет України на 2016 рік» норми і положення ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевих бюджетів. Тобто, основним фінансовим законом на 2015-2016 роки передбачено, що нарахування стипендії дітям шахтарів, які мають стаж підземної роботи здійснюється у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2014 року № 882 зі змінами та доповненнями. При цьому, на чисельні звернення керівників навчальних закладів області до Департаменту освіти і науки Дніпропетровської ОДА було направлено лист щодо розяснень та отримано відповідь від 25.06.2015 року № 1990/210, яка була прийнята як вказівка для коледжу від Уповноваженого органу управління навчальним закладом. Крім того, пункт 3 позовної заяви Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 від 22.04.2016 року № 74-1372 вих. 16 суперечить Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» п. 10.3. абз.2 «Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобовязання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє», а в позовній заяві в п. 3 висловлюється саме прогнозування порушення. Представник органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Представник Міністерства освіти і науки України в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 245-У від 11.08.2015 року зарахований з 01.09.2015 до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням до Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» до групи № 1Р1 на факультет «Технічне обслуговування і ремонт вагонів» (а.с.14). Той факт, що [PERSON] є студентом Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» також підтверджується довідкою навчального закладу від 24.03.2016 року за № 172 (а.с.15). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Батько [PERSON] - [PERSON] згідно довідки ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 19.06.2015 року № 53/6к є гірником та має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті 22 роки 04 місяці (а.с.18). У звязку з вищевказаним, [PERSON] зарахований до Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Як зазначено у п.1.7 Статуту Державний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах Державного казначейства, штампи, печатки із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (а.с.30). Згідно ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків, [PERSON] отримав стипендію за період з 01 вересня 2015 року по 28 березня 2016 року в розмірі 2488 грн., а повинний була отримати відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 9646 грн., тобто різниця недоплаченої стипендії складає 7158 грн. Представник відповідача, в свою чергу, вказав, що основним фінансовим законом на 2015-2016 роки передбачено, що нарахування стипендії дітям шахтарів, які мають стаж підземної роботи здійснюється у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2014 року № 882 зі змінами та доповненнями. Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав [PERSON] на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, то [PERSON] має право на призначення йому стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Посилання представника відповідача на те, що Бюджетом України на 2015-2016 роки не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд також оцінює критично, оскільки обовязок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів. Така ж позиція висловлена й в Постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року по цивільній справі № 6-1044цс16. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. В свою чергу, судом не встановлено обставин для відступлення від висновків Верховного Суду України. Крім того, з огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України», суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на ті обставини, що стипендія не виплачується у звязку з відсутність належного фінансування з Державного бюджету, так як відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, передбачених чинним законодавством, так як реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» на користь [PERSON] суму невиплаченої стипендії за період з 01.09.2015 року по 28.03.2016 року в розмірі 7158 грн. 00 коп.; визнати право [PERSON] на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб починаючи з 01.04.2016 року до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» або до внесення змін в чинне законодавство, що регулює вказані правовідносини; зобовязати Державний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» виплачувати [PERSON] стипендію, за наявності підстав для її нарахування, в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб з 01.04.2016 року до закінчення ним навчання або до внесення змін в чинне законодавство, що регулює вказані правовідносини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області слідує стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп., оскільки Дніпропетровська місцева прокуратура № 4 Дніпропетровської області діє у складі єдиної системи органів прокуратури Дніпропетровської області, не має статусу окремої юридичної особи (установи) та власного рахунку в органах Державного казначейства України, у звязку з чим видатки місцевої прокуратури, в тому числі в частині сплати судового збору, сплачуються прокуратурою Дніпропетровської області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved