Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину. На час набуття нею права власності, в квартирі була зареєстрована [PERSON] - колишня дружина її покійного батька - [PERSON] Відповідач зареєстрована, однак не проживає у вищезазначеному будинку з травня 2013 року, а тому просить задовольнити позов з підстав, передбачених ст.64 Житлового кодексу та 405 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про слухання справи, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, місце, час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надав, про причини неявки не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] до 22.07.2013 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком позивача - [PERSON] та з 20.03.2012 р. була зареєстрована в спірній квартирі як дружина власника житла. Позивач набула право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. За даною адресою відповідач зареєстрована, однак, на день розгляду справи, не проживає понад один рік. Ці обставини підтверджуються: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 лютого 2014 року; витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням суду про розірвання шлюбу, довідкою про склад сім'ї, актом комісії мешканців будинку. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом даних правових норм право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а відтак - припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим житлом. Таким чином, право члена сім'ї власника житлового будинку (квартири) на користування ним (нею) є похідним від права самого власника. У випадку зміни власника житла чинне законодавство не передбачає перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника. [PERSON] вселилася в квартиру як член сім'ї власника [PERSON] Після припинення права власності останнього на житлове приміщення відповідач втратила право користуватися ним. До того ж, між сторонами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що після переходу права власності на квартиру для позивача, відповідач втратила право користування нею, тому її слід виселити зі спірного житла. Крім того, позивач просить зобов'язати Полонський районний сектор Державної міграційної служби Управління в Хмельницькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в частині зобов'язання Полонського районного сектору Державної міграційної служби Управління в Хмельницькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] слід відмовити, оскільки підставою для зняття відповідача з реєстрації в даному випадку має бути тільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: partial