overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

В травні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 23267,02 грн. та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 25.12.2010 року між позивачем та боржником [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту у сумі 5700 грн. У звязку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань з повернення кредитних коштів, станом на 20.04.2015 року утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не зявились. Представник позивача направив до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 25.12.2010 р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 009-16022-251210 (а.с.2-3) на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за яким банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн., та встановленням ліміту на день укладання договору в сумі 5700 грн. Порядок проведення розрахунків визначений розділом 3 укладеного договору. У звязку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобовязань станом на 20.04.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 23267,02 грн. (без урахуванням пені), яка складається з заборгованості за тілом кредиту 11197,50 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 4268,46 грн., заборгованості за відсотками 7801,06 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.7). Питання про стягнення нарахованої пені у розмірі 225,00 грн. позивачем не порушується, розмір загальної заборгованості з урахуванням пені згідно з наданим розрахунком складає 23492,02 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, враховуючи положення ст. 1049 ЦК України, яким визначено обовязок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором у розмірі 23267,02 грн. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15 423 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між сторонами 24 травня 2006 року укладено безномерний кредитний договір відповідно до умов якого, від-повідач отримав кредит в сумі 2 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кре-дитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відпові-дач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, внаслі-док чого станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 24 травня 2006 року між ПАТ КБ «Прива-тБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 2 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відпо-відач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, вна-слідок чого станом на 31березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 15 423 грн. з яких: 2 601 грн. 65 коп. заборгованість за кредитом; 11 610 грн. 73 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксова-на частина); 710 грн. 62 коп. штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються: заявою-анкетою на відкриття рахунку від 24 травня 2006 року; Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам; розра-хунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зо-бов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від пози-чальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного зако-нодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не ви-конав в повному обсязі взяті на себе зобовязання по кредитному договору в ре-зультаті чого станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 3 751 грн. 03 коп., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 15 листопада 1997 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у селі Конюхи Козівського району Тернопільської області, актовий запис № 17. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, проживаю окремо, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на порушення своїх прав через надмірну оплату комунальних послуг за умови перебування відповідача на реєстраційному обліку, який фактично в квартирі не проживає. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його та пояснив, що відповідач його син, зареєстрований за місцем його проживання у [INFO], проте за місцем реєстрації не проживає, оскільки з грудня 2013 року фактично мешкає за іншою адресою, а на даний час відбуває міру покарання за вироком суду у виді позбавлення волі. Відповідач [PERSON] будучи повідомленими про день, час, місце розгляду справи за адресою, зазначеною в позовній заяві / а.с. 18, 20, 21, 22 /, в судове засідання не зявився, перебуваючи під вартою / а.с. 28 32 /. Відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, проти чого позивач не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявленого позову слід відмовити зі наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що позивач є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS], яка належить Миргородському комунальному житлово експлуатаційному управлінню, в якій серед інших осіб значаться зареєстрованим і відповідач / а.с. 8, 7, 15 /. Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.05.2015 року відповідача [PERSON] засуджено по ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі. Цим же вироком суду відносно згаданого засудженого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою / а.с. 28 32 /. Відповідно до ст. 71 ч. 3 пункту 7 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі. Згідно до ст. 47 ч. 3 Конституції України, ст. 9 ч. 4 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За викладених обставин позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі, а відтак не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 07 червня 2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Подружніх відносин не підтримують протягом року , спільного господарства не ведуть по причині сварок, непорозуміння. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у відповідачки. Відповідач [PERSON]І не заперечує причини розірвання шлюбу, позов визнає. Дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у неї, прізвище їй залишити [PERSON]. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 07 червня 2005 року в відділі РАЦС реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №70. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, суд зважаючи на права дитини в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 30 червня 2009 року в Нагірянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. З вересня 2010 року подружніх відносин не підтримують , спільного господарства не ведуть по причині сварок, скандалів. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні з нею, прізвище їй залишити Палиця. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 30 червня 2009 року в Нагірянській сільській раді Чоортківського району Тернопільської області, актовий запис №2. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, суд зважаючи на права дитини в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 31 травня 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Подружніх відносин не підтримують , спільного господарства не ведуть по причині сварок, скандалів, непорозуміння. Позивач [PERSON] подав заяву якою позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у відповідачки, справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] заперечує причини розірвання шлюбу, вказує, що причиною є подружня зрада позивача. Просить шлюб розірвати. Дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у неї, прізвище залишити [PERSON]. Суд вислухавши пояснення відповідача, зважаючи на заяву позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 31 травня 2011 року в відділі ДРАЦС реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №74. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, суд зважаючи на права дитини в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 01 вересня 2014 року, посилаючись на те, що з відповідачем не підтримують подружніх стосунків 07 травня 2015 року, позивач втратив до неї почуття любові та поваги, кожний живе своїм життям, спільного господарства не ведуть.Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка не бажає. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не зявилась повторно, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлена рекомендованим поштовим повідомленням із врученням судової повістки 05.06.2015 року про явку в суд, а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи позовні вимоги позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 01.09.2014 року в Залісянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на свою користь 12778 грн. боргу. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 11 травня 2015 року позивач надав для [PERSON] у позику 12778 грн., які вона зобовязувалась повернути до 15.05.2015 р., про що власноручно написала розписку. В порушення зобовязання відповідачем борг не повернуто, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. В \~судовому \~засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, місце, час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. \~ За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст..1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 11 травня 2015 р. відповідач отримала готівкою від [PERSON] 12778 грн., про що власноручно написала розписку. Відповідно до розписки [PERSON] зобовязувалася повернути борг не пізніше 15 травня 2015 р. Ці дані встановлюються з розписки [PERSON] та не заперечуються сторонами. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 12778 грн. боргу. Враховуючи, що позов судом задоволено в повному обсязі, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.11.2005 року є власником земельної ділянки площею 0,0928 га, розташованої по вулиці Київській,17 в місті Кобеляки. Відповідачка [PERSON] порушує його право власності, оскільки у квітні 2015 року зайняла земельну ділянку і використовує для городництва. Позивач прохав суд зобов»язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку та зобов»язати [PERSON] не займати цю земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила суду, що земельна ділянка суміжна з її земельною ділянкою і належала її покійній матері. Позивач оформив нотаріально цю земельну ділянку на своє ім»я. В зв»язку з тим, що позивач не користувався цією земельною ділянкою, вона навесні 2015 року посадила картоплю на 0,02 га земельної ділянки. Суд, заслухавши пояснення сторін,вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0928 га, розташованої вмісті Кобеляки по вулиці Київській, 17, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.11.2005 року( а.с.5). Згідно акту комісії міської ради від 16.04.2015 року частина земельної ділянки по вулиці Київській,17 площею 0,02 га самовільно використовується [PERSON] Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, відповідачка порушила право позивача користуватися та розпоряджатися своїм майном . Позовні вимоги позивача зобов»язати відповідачку не займати земельну ділянку суд не може задовольнити, оскільки суд вирішує питання про порушене право позивача і не може передбачати порушення цього права в майбутньому. Відповідно ст.88 ЦПК України якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом. Вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] явлається його батьком. З червня 2014 року шлюбні відносини між батьками припиненні. Позивач проживає з матірю [PERSON]. Вказував що згідно довідки № 2314 від 20.04.2015 року виданої вищим навчальним закладом [PERSON] являється студентом 1 курсу денної форми навчання 2Української академії банківської справи Національного банку України, термін закінчення 30.06.2018 року. Відповідач ніякою допомоги не надає, знаходжусь на повному забезпеченні матері [PERSON] Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно з дня подачі позову до суду, на період його навчання до 30.06.2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд позовної заяви в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність не прибувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоров'я та матеріальне становище дитини; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на отримання аліментів в даному випадку припиняється у випадку припинення навчання дитиною. Судом достовірно встановлено, що дійсно обставини викладені позивачем в позовній заяві мають місце. Згідно довідки № 2314 від 20.04.2015 року виданої вищим навчальним закладом [PERSON] являється студентом 1 курсу денної форми навчання Української академії банківської справи Національного банку України, термін закінчення 30.06.2018 року. Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved