Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, що 07.08.2020 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, відсутня любов та повага один до одного. Позивач з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя і сімейні обов`язки, різні погляди на виховання дитини. Наразі сторони разом не проживають, дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Усі спроби домовитись про матеріальну допомогу в добровільному порядку виявились марними, забезпечувати доньку відповідач не бажає і не планує. Окрім того, позивач вимушено не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку. Добровільно відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача та на її утримання в розмірі 1 500, 00 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 09.08.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу повернуто позивачу, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 05.03.2019 рокузареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 1193. Від цього шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , яка проживає разом із матір`ю, згідно із довідками про реєстрацію місця проживання особи від 25.08.2020 року та від 06.01.2021 року. [PERSON] ніде не працює, перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за малолітньою донькою. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію та звичайні потреби дитини, особу платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку. Разом з тим, на час прийняття рішення суду невідомі відомості щодо відповідача, його дійсне матеріальне становище, відсутність (наявність) у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо місця роботи відповідача, його доходів. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідачащомісячно є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої доньки від одного з батьків. За правилами ч. 1 та ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на у тримання дружини підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, встановлено, що позивач має право на її утримання відповідачем до досягнення донькою трирічного віку, згідно ч. 2 ст. 84 СК України. Тому, суд вважає за необхідне і можливе, враховуючи положення ч. 2 та ч. 4 ст. 84 ст. СК України, стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1 200, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом, зокрема, взято до уваги об`єднання позивачем в позовній заяві двох самостійних вимог, пов`язаних між собою, а тому судовий збір за такі вимоги сплачується окремо з кожної із таких вимог. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в сумі 1 816,00 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3 500, 00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial