Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що 25 грудня 2007 року між [PERSON] та Харківською філією АКБ «ІМЕКСБАНК», правонаступником якого є відповідач, укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 09-0842, за умовами якого Банк надав позивачу [PERSON] кредит у розмірі 59400 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30 квітня 2009 року. В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань між АКБ «ІМЕКСБАНК» та позивачами було укладено договір іпотеки № 03-134-І від 25 грудня 2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Цього ж дня на виконання п. 4.1.10 договору іпотеки позивачі передали Банку оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 2006 року, витяг № 16499628 від 1 листопада 2007 року про реєстрацію права власності на житло за позивачами, а також технічний паспорт на квартиру станом на 27 листопада 2006 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2011 року позовну заяву ПАТ «ІМЕКСБАНК» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 336599,13 грн за вищезазначеним кредитним договором та зобов'язано [PERSON] погашати заборгованість за кредитним договором згідно графіку. Додатковим рішенням цього ж суду від 22 квітня 2011 року визначено графік з визначенням конкретних дат платежів та їх розміру. Позивачі зазначали, що рішення суду ними виконане в повному обсязі у строк визначений судом. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 599 ЦК України позивачі просили: визнати припиненим з 26 лютого 2018 року у зв'язку з повним виконанням зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «ІМЕКСБАНК» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №09-0842 від 25 грудня 2007 року та додатковою угодою № 1 до нього від 14 січня 2009 року; визнати відсутнім у відповідача права на стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №09-0842 від 25 грудня 2007 року та додаткової угоди № 1 до нього від 14 січня 2009 року; визнати припиненим з 26 лютого 2018 року укладений між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та позивачами договір іпотеки № 03-134-І від 25 грудня 2007 року; визнати відсутнім у ПАТ «ІМЕКСБАНК» права на предмет іпотеки за договором іпотеки №03-134-І від 25 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та фізичними особами [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати ПАТ «ІМЕКСБАНК» повернути позивачам оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. При цьому посилався на те, що позивачами рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2011 року виконано лише 23 лютого 2018 року, у зв'язку з чим у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором, яка станом на 1 липня 2018 року становить 49676,82 доларів США та 8111 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 25 грудня 2007 року між [PERSON] та Харківською філією АКБ «ІМЕКСБАНК», правонаступником якого є відповідач, укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 09-0842, за умовами якого Банк надав позивачу [PERSON] кредит у розмірі 59400 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30 квітня 2009 року. В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань між АКБ «ІМЕКСБАНК» та позивачами було укладено договір іпотеки № 03-134-І від 25 грудня 2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Цього ж дня на виконання п. 4.1.10 договору іпотеки позивачі передали Банку оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 2006 року, витяг № 16499628 від 1 листопада 2007 року про реєстрацію права власності на житло за позивачами, а також технічний паспорт на квартиру станом на 27 листопада 2006 року. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З розрахунку наданого відповідачем вбачається, що [PERSON] станом на 1 липня 2018 року має заборгованість за договором кредиту, яка становить 49676,82 доларів США, з яких: 12439,74 доларів США - тіло кредиту, 37237,08 доларів США - проценти за користування кредитом, 8111 грн - пеня (а.с. 66). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2011 року позовну заяву ПАТ «ІМЕКСБАНК» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 336599,13 грн за вищезазначеним кредитним договором та зобов'язано [PERSON] погашати заборгованість за кредитним договором згідно графіку. Додатковим рішенням цього ж суду від 22 квітня 2011 року визначено графік з визначенням конкретних дат платежів та їх розміру. Таким чином Банк скористався своїм правом на пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. З врахуванням вищезазначеного, посилання представника відповідача на те, що Банк мав право нараховувати проценти за користування кредитом до повного погашення [PERSON] заборгованості є безпідставними. Після закінчення строку дії кредитного договору від 25 грудня 2007 року у відповідача припинилося право нараховувати проценти за користування кредитом. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що оскільки за рішенням суду позивачі погашали заборгованість в національній валюті України, Банк перераховував сплачені грошові кошти в долари США, а тому заборгованість з тіла кредиту, яка була стягнута за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2011 року погашена позивачами не в повному обсязі. Суд відхиляє такі аргументи відповідача виходячи з наступного. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2011 року з [PERSON] достроково стягнуто всю суму заборгованості за договором кредиту від 25 грудня 2007 року станом на 10 січня 2011 року. Додатковим рішенням цього ж суду від 22 квітня 2011 року задоволено вимоги Банку та зобов'язано [PERSON] сплачувати стягнуту за рішенням суду заборгованість за кредитним договором в розстрочку згідно визначеного в резолютивній частині рішення суду графіку. Рішення суду оскаржені Банком не були. Вказані рішення суду виконані [PERSON] в повному обсязі, що не заперечував представник відповідача в судовому засіданні. За таких обставин доводи відповідача про наявну у [PERSON] заборгованість по тілу кредиту є безпідставними. Однак позивачами не спростовано, що за час невиконання (протягом розгляду цивільної справи №641/2933/16-ц) [PERSON] рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2011 року відповідачем були нараховані штрафні санкції, які на час розгляду даної справи [PERSON] не погашені. З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позову відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed