Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В травні 2013 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON],30 грн. в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що внаслідок ДТП, яка відбулася 21.01.2014 року по вині відповідача, [PERSON], ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» понесло матеріальні збитки, оскільки було пошкоджено автомобіль, яким керувала [PERSON], який їй і належить. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого в ДТП автомобіля [PERSON] звернулася до позивача з вимогою виплатити їй страхове відшкодування. ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕРС» свої зобов'язання виконала шляхом виплати потерпілій власниці [PERSON] суму страхового відшкодування і тепер до позивача перейшло право вимоги відшкодування заподіяного збитку, тому ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» звернулось в суд з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним, просив відмовити у його задоволенні. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що існують невідповідності у документах по оформленню ремонту пошкодженого автомобіля [PERSON], а також тим, що пошкоджений транспортний засіб «DAEWOO МАТІЗ», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] неодноразово був пошкоджений раніше, до ДТП в якій був винний відповідач. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.06.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту. 21.01.2014 року по проспекту Перемоги в м.Києві сталася ДТП, за участі автомобіля марки «DAEWOO МАТІЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки MazdaCX9, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2014 року в адміністративній справі № 3/761/867/2014, вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля MazdaCX9, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», за договором добровільного страхування автомобіль [PERSON] було застраховано на випадок пошкодження в ДТП, 14.02.2014 року страховик виплатив їй страхове відшкодування на відновлення автомобіля в розмірі 7700,3 грн. 02.05.2014 року страховик надіслав [PERSON] претензію № 249-21/14 на суму 7700,30 грн. в якій просив в семиденний строк компенсувати суму заборгованості. Однак відповідач вказані кошти не повернув. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором, майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.ст. 1187-1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, і з вини якої така шкода завдана. Оскільки існує спеціальний порядок врегулювання сплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування, а саме в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України), суд не може взяти до уваги посилання позивача на положення ст. 1191 ЦК України. Так-як в даній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі, суд застосовує необхідну норму матеріального права, а саме ст. 993 ЦК України. Відповідно до цієї норми, до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. За таких обставин, оскільки позивач на виконання умов договору майнового страхування виплатив страхове відшкодування на користь [PERSON] за винуватця в ДТП [PERSON], то він має право в порядку суброгації вимагати стягнути з відповідача сплачену суму, тому суд задовольняє позовні вимоги та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7700,30 грн. Судом не приймається до уваги посилання сторони відповідача на те, що автомобіль [PERSON] був пошкоджений в іншій ДТП, оскільки в супереч ст.ст. 57 - 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів на підтвердження такого твердження суду надано не було, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 7943 (7700,30 + 243,60) грн. 90 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved