Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

В січні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом, в якому просила визнати договір купівлі продажу нерухомого майна дійсним. На підтвердження вимог позивачка зазначила, що 18 листопада 1998 року вона купувала у відповідачів квартиру [ADDRESS] про що було укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна який був зареєстрований товарною біржею «Новий вік» за №1-660. Право власності на нерухоме майно було зареєстровано 02 грудня 1998 року в БТІ. Після смерті чоловіка позивачки , який помер 2018 року відкрилась спадщина , однак розпорядитись спадковим майном [PERSON] не має змоги оскільки зазначений договір купівлі продажу не було у той час зареєстровано нотаріально. На підставі зазначеного позивачка звернулась до суду та просить визнати дійсним договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , яка на момент укладення договору діяла за себе та за неповнолітніх на той час [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачкою [PERSON] та зареєстрований 18.11.1998 року на Товарній біржі «Новий Вік». Ухвалою від 26 лютого 2020 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24 березня 2020 року з викликом сторін. Через неявку до суду відповідачів розгляд справи відкладено на 04 травня 2020 року , 04 червня 2020 року та 03 липня 2020 року тощо. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилась, до початку розгляду справи надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явились , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином , про причини неявки до суду не повідомили , жоден з них не надав у встановлений термін відзиву на позов. Суд, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України,\~з урахуванням\~згоди представника\~позивача на\~проведення заочного\~розгляду справи,\~вважає можливим\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи встановлено, що згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 18 листопада 1998 року [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 416/7 від 23 жовтня 1998 року , [PERSON] та [PERSON] вчинили правочин щодо продажу купівлі квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,10 кв.м , житловою площею 27,30 кв.м. Зазначений договір укладено у виконання біржевої угоди, що зареєстрована на Товарній біржі «Нове століття» 18 листопада 1998 року за № 1-660. В договорі зазначено, що на підставі\~ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу»\~зазначений договір зареєстрований на біржі нерухомості «НОВЕ СТОЛІТТЯ» та не підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст.277 ЦК України\~(в ред. 1963 року) договір підлягав реєстрації в бюро технічної інвентаризації. На підставі зазначеного договір був зареєстрований Бюро технічної інвентаризації 12 грудня 1998 року в реєстровій книзі за № 155А, стор.500, запис 500. Також додатково в підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи позивачем надано довідку № 178368 від 27 травня 2020 року, видану КП ДОР «Криворізьке БТІ» про те, що квартира [ADDRESS] дійсно зареєстрована на праві приватної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім`я [PERSON] і спору з цього приводу у сторін не виникало. Судом встановлено, що відповідно до Рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Кривого рогу за №416/7 від 23 жовтня 1998 року, наданго згоду нотаріальної конторі на продаж приватизованої квартири [ADDRESS] [PERSON] від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку купівлею житла більшої площі. В судовому засіданні судом встановлено, що 18 червня 2020 року позивачка [PERSON] зареєструвала своє речове права, а саме право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть , що міститься в матеріалах справи чоловік позивачки [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , внаслідок чого виникла необхідність оформлення спадщини що стало підставою для звернення [PERSON] до суду про визнання дійсним договору купівлі продажу квартири. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що під час укладання договору купівлі - продажу від 19 листопада 1998 року сторонами були дотримані всі вимоги, пред`явлені до договору купівлі продажу , що діяли на час укладення цього договору і сторони протягом тривалого часу не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість нерухомого майна, за усіма пунктами договору сторонами була досягнута згода. Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі-продажу нерухомості, сторонами були дотримані всі вимоги,пред`явлені до цього виду договору. Згідно ст.ст.128,224,227,241,242,328,334,655,657 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. Відповіднодост.15 Закону України «Про товарну біржу», що діяв на час укладення вищевказаного договору, договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав - є, крім інших, - договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Відповідно до ч.3 ст.334 діючого\~ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки укладення договору купівлі-продажу проведено з порушенням ст.227 ЦК України, тобто не оформлення в нотаріальній конторі, а на товарній біржі, позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним вищезазначеним майном. З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб не виявлено, а тому суд визнає вищевказаний договір дійсним. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved