Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В січні 2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, трьох відсотків річних та інфляційних, у якому просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на її користь суму заборгованості по сплаті компенсації по мировій угоді від 23.01.2015 року в розмірі 113214,09 грн., 3% річних в розмірі 7099,54 грн. за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року, інфляційні в розмірі 12585,84 грн. за період з березня 2015 року по листопад 2017 року та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що в січні 2015 року позивач [PERSON] та відповідачі уклали мирову угоду від 23.01.2015 року у справі № 2-986/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ спадкового майна. Вказана мирова угода була затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року. У відповідності до п. 1 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь [PERSON] до 01.03.2015 року компенсацію в розмірі 59838,90 грн. за належну їй на праві власності 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь [PERSON] до 01.03.2016 року компенсацію за належну їй на праві власності 1/8 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати. Проте відповідачі неналежним чином виконали взяті на себе зобов`язання по мировій угоді. Відповідачі сплатили на користь [PERSON] 43500 грн., а саме: 04.03.2015 року - 29500,00 грн.; 07.05.2015 року - 1000,00 грн.; 28.07.2015 року - 3000,00 грн.; 05.12.2015 року 10000,00 грн., що підтверджуються банківською випискою по рахунку [PERSON] . На момент подання даного позову відповідачі в порушення умов мирової угоди не сплатили позивачці [PERSON] компенсацію в розмірі 16338,90 грн. (59838,90 грн. 43500 грн.) за частину житлового будинку. Також відповідачі в порушення умов мирової угоди не спатили позивачу компенсацію за 1/8 частину квартири в сумі 3419,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 96875,19 грн. Позивач позбавлена можливості отримати належну компенсацію за мировою угодою в примусовому порядку, що підтверджується постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.06.2015 року ВП № 47716688. У разі невиконання однією стороною умов мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Таким чином, на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в примусовому порядку суму компенсації в розмірі 113214,09 грн. Крім того, на підставі з ст. ст. 611, 625 ЦК України відповідачі повинні сплатити 3 % річних з простроченої суми боргу за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року, що становить 7099,54 грн.; інфляційні (недоплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції) за період з березня 2015 року по листопад 2017 року включно, що становить 12585,84 грн. Враховуючи те, що відповідачі добровільно не сплачують належну компенсацію на виконання мирової угоди, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. 13.06.2018 року позивач [PERSON] померла (а.с. 116). На підставі ст. 251 ЦПК України ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2018 року провадження у даній цивільній справі було зупинено до залучення до участі в справі правонаступника позивача (а.с. 123). 21.01.2019 року на адресу суду надійшла відповідь від приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу ГТУЮ у Вінницькій області Дем`янюк Л.А., відповідно до якої встановлено, що після смерті [INFO] року позивачки [PERSON] спадщину за заповітом прийняла її дочка [PERSON] (а.с. 133). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2019 року по даній справі залучено [PERSON] , як правонаступника позивача [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 159). [PERSON] , як правонаступник позивача [PERSON] , до судового засідання не з`явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити та розглянути справу в її відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Чубенко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 62-65). Зокрема, представник відповідачів адвокат Чубенко С.В., в заперечення позовних вимог посилалася на те, що дійсно, в січні 2015 року позивач [PERSON] та відповідачі уклали мирову угоду від 23.01.2015 року по цивільній справі №2-986/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ спадкового майна. Вказана мирова угода була затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року. У відповідності до п. 1 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь [PERSON] до 01.03.2015 року компенсацію в розмірі 59838,90 грн. за належну їй на праві власності 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь [PERSON] до 01.03.2016 року компенсацію за належну їй на праві власності 1/8 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати. На виконання вказаної ухвали апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року відповідачі розпочали виплату компенсації. Проте в січні 2016 року відповідачі дізналися про те, що [PERSON] на підставі заочного рішення по цивільній справі №2-986/2009 зареєструвала за собою право власності на 56/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після цього [PERSON] вказану частку будинку 26.12.2013 року продала своїй дочці [PERSON] Під час розгляду цивільної справи №2-986/2009 в апеляційному суді Вінницької області позивач [PERSON] та її представники приховали від суду та від відповідачів те, що належна [PERSON] частка у вказаному будинку вже була продана і між [PERSON] та відповідачами була затверджена мирова угода, при цьому рішення суду по цивільній справі №2-986/2009 апеляційним судом було скасоване. Отже, на момент затвердження апеляційним судом 02.02.2015 року мирової угоди, позивач [PERSON] вже не була власником 56/100 часток вказаного вище житлового будинку. Зважаючи на вказане, відповідачі вважають, що [PERSON] допустила зловмисну домовленість щодо незаконного виведення з володіння відповідачів нерухомого майна. У звязку з цим відповідачі звернулися до суду і рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, яке 15.11.2017 року апеляційним судом Вінницької області було залишене без змін, договір купівлі-продажу 56/100 часток житлового будинку між [PERSON] і [PERSON] від 26.12.2013 року було визнано недійсним. Після цього відповідачі сплатили кошти позивачці [PERSON] згідно умов мирової угоди за частку в будинку та в квартирі. Заслухавши пояснення відповідачів та їх представника, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що по цивільній справі №2-986/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ спадкового майна ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року визнано мирову угоду від 23.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , укладену між ними на наступних умовах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язати сплатити на користь [PERSON] до 1 березня 2015 року компенсацію в сумі 59838,90 гривень за належну їй на праві власності 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 84,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набуває право власності на належну [PERSON] на праві власності 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 84,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з моменту сплати на користь [PERSON] всього розміру компенсації за вказану частину житлового будинку, що повинно підтверджуватися письмовими доказами. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язати сплатити на користь [PERSON] до 1 березня 2016 року компенсацію за належну їй на праві власності 1/8 частину квартири [ADDRESS] в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набуває право власності на належну [PERSON] на праві власності 1/8 частину квартири [ADDRESS] , з моменту сплати на користь [PERSON] всього розміру компенсації за вказану частину квартири, що повинно підтверджуватися письмовими доказами. Судові витрати понесені [PERSON] під час розгляду справи покласти на неї. Судові витрати понесені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] під час розгляду справи покласти на них. Провадження по справі позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ спадкового майна - закрити. Роз`яснити наслідки закриття провадження, передбачені статтею 206 ЦПК України (а.с. 7-8). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаної вище мирової угоди відповідачі сплатили на користь [PERSON] 43500 грн., а саме: 04.03.2015 року - 29500,00 грн.; 07.05.2015 року - 1000,00 грн.; 28.07.2015 року - 3000,00 грн.; 05.12.2015 року 10000,00 грн., що підтверджуються банківською випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] зверталась до державної виконавчої служби з проханням виконати мирову угоду від 23.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року в примусовому порядку, однак їй було відмовлено у примусовому виконанні з тих підстав, що ухвала апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року та мирова угода від 23.01.2015 року не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.06.2015 року ВП № 47716688 (а.с. 9-10). Також судом встановлено, що після відкриття провадження у даній цивільній справі на виконання умов мирової угоди відповідач [PERSON] сплатила 21.02.2018 року [PERSON] 16000 грн. (а.с. 66), а згідно розписки від 04.05.2018 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] сплатили позивачці [PERSON] 3420 доларів США по мировій угоді від 23.01.2015 року. Разом з тим, станом на день розгляду даної справи в суді відповідачі повністю не виконали взяті на себе зобов`язання по мировій угоді від 23.01.2015 року, яка затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року і належних доказів у підтвердження повного виконання умов мирової угоди відповідачі суду не надали. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612\~ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В правовій позиції, висловленій в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-274цс15, системний аналіз зазначених норм вказує, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову. Отже, відповідно до умов мирової угоди, яка визнана судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] взяли на себе зобов`язання сплатити [PERSON] грошові кошти в розмірі 59838,90 грн. у відповідності до п. 1 мирової угоди в строк до 01.03.2015 року та згідно п. 3 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь [PERSON] до 01.03.2016 року компенсацію в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати. На момент подання даного позову до суду відповідачі в порушення умов мирової угоди не сплатили [PERSON] компенсацію за ј частину житлового будинку в розмірі 16338,90 грн. (59838,90 грн. 43500 грн.). Разом з тим, суд враховує, що на виконання умов мирової угоди відповідач [PERSON] сплатила 21.02.2018 року [PERSON] 16000 грн. (а.с. 66), а тому станом на день розгляду даної справи залишилося несплачено відповідачами компенсацію за ј частину житлового будинку в розмірі 338,90 грн. Також на момент подання даного позову до суду відповідачі в порушення умов мирової угоди не спатили позивачу [PERSON] компенсацію за 1/8 частину квартири в сумі 3419,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 96875,19 грн. Проте згідно розписки від 04.05.2018 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] сплатили 3420 доларів США по мировій угоді від 23.01.2015 року позивачці [PERSON] Всього на момент звернення [PERSON] з даним позовом до суду несплаченою по мировій угоді була компенсація в сумі 113214,09 грн. (16338,90 грн. + 96875,19 грн.). З урахуванням часткової сплати відповідачами на користь позивачки [PERSON] після відкриття провадження у даній цивільній справі компенсації за відповідні частки в нерухомому майні, станом на день розгляду даної справи по суті несплаченою по мировій угоді залишається компенсація в сумі 338,90 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Згідно ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625\~ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Оскільки на підставі судового рішення (мирової угоди) між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року №6-1946 цс 15. Отже, в даному випадку має місце невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення про поділ спадкового майна, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо застосування до виниклих правовідносин положень ст. 625 ЦК України. Суд погоджується з розрахунком трьох відсотків річних та інфляційних втрат, виконаним позивачем, оскільки він виконаний відповідно до вимог законодавства (а.с. 12, 13). Згідно із розрахунком, загальний розмір трьох відсотків річних по несвоєчасній сплаті відповідачами компенсації за ј частку житлового будинку та за 1/8 частку квартири на користь [PERSON] за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року по мировій угоді складає 7099,54 грн. Розмір інфляційних по несвоєчасній сплаті компенсації за ј частку житлового будинку на користь [PERSON] за період з березня 2015 року по листопад 2017 року включно складає 12585,84 грн. З огляду на викладене, слід стягнути з відповідачів на користь [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] , за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року 3% річних в загальному розмірі 7099,54 грн. та 12585,84 грн. інфляційних за період з березня 2015 року по листопад 2017 року. Суд відхиляє доводи представника відповідачів щодо відсутності підстав у відповідачів для сплати на користь позивача компенсації по мировій угоді від 02.02.2015 року, а також 3% річних, інфляційних втрат у звязку з тим, що на момент затвердження мирової угоди від 02.02.2015 року [PERSON] не була власником спірного житлового будинку і приховала ці обставини від суду та від відповідачів з огляду на таке. З моменту укладення та станом на день розгляду даної цивільної справи №127/1157/18 мирова угода, яка затверджена апеляційним судом Вінницької області від 02.02.2015 року між [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є чинною і ніким не скасованою. На підставі даної мирової угоди, у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перед позивачкою [PERSON] виникло грошове зобов`язання, яке повинно бути виконане ними відповідно до вимог та у строки, передбачені ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України. Проте відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не виконали грошове зобов`язання відповідно до умов мирової угоди щодо зобов`язання сплатити [PERSON] грошові кошти в розмірі 59838,90 грн. у відповідності до п. 1 мирової угоди в строк до 01.03.2015 року та згідно п. 3 мирової угоди сплатити на користь [PERSON] до 01.03.2016 року компенсацію в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати та не довели суду належними доказами свою невинуватість, не довели суду що вжили всіх залежних від них заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім того, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, яке залишено без змін 15.11.2017 року апеляційним судом Вінницької області, договір купівлі-продажу 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що був укладений 26.12.2013 року між [PERSON] і [PERSON] визнано недійсним. Станом на день розгляду даної цивільної справи №127/1157/18 вказані судові рішення чинні та ніким не скасовані. Суд вважає, що сама по собі наявність рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, яке залишено без змін 15.11.2017 року апеляційним судом Вінницької області не впливає на чинність мирової угоди від 23.01.2015 року, яка затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року, оскільки як повідомила на запитання суду в судовому засіданні представник відповідачів адвокат [PERSON] . у зв`язку з цими обставинами ухвала апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року про затвердження мирової угоди за нововиявленими обставинами не переглядалася і не була скасована. Також суд\~приймає до\~уваги,\~що станом\~на день\~розгляду даної\~цивільної справи\~№127/1157/18\~відповідачі на\~підставі затвердженої\~02.02.2015\~року апеляційним\~судом Вінницької\~області мирової\~угоди зареєстрували\~за собою\~право власності\~на відповідну\~частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та на відповідну частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила 1329 грн. судового збору (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 15,07%), тому згідно ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає понесений судовий збір в сумі 200,28 грн.

Outcome: partial