Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року у розмірі 26581 грн. 47 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року у розмірі 14485 грн. 88 коп., середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 20 грудня 2014 року по 22 червня 2015 року у розмірі 13290 грн. 74 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. 00 коп. та допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 09 вересня 2003 року він був прийнятий на роботу до Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне». 01 січня 2006 року він переведений на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, відповідно до Наказу № 62-ОК від 28.12.2005 року. 19 грудня 2014 року був звільнений за власним бажанням. З лютого 2014 року відповідачем було припинено позивачу виплату нарахованої заробітної плати, яку він не отримав, навіть, при звільненні й досі. У зв'язку з чим, за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 26581 грн. 47 коп. Невиплата заробітної плати протягом семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, є порушенням прав працівника. У такому випадку, відповідач має виплатити компенсацію, яка обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. Компенсація втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати складає 14485 грн. 88 коп. Разом за 11 місяців заборгованість по заробітній платі та компенсація втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати складає 41067,35 грн. Також, дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір середнього заробітку на день пред'явлення позову до суду, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 13290,74 грн. Крім того, у зв'язку з тим, що законні права позивача були порушені діями відповідача, а саме: небажанням виплатити законні гроші, що були ним зароблені, йому було причинено ще й моральну шкоду. Так, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити заробітну плату. Також, у зв'язку з відсутністю грошей, для харчування та сплати комунальних послуг, він був вимушений взяти грошові кошти у кредит. Дані обставини принижують честь та гідність позивача. Моральну шкоду, причинену діями відповідача, позивач оцінює у 20000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Наказу № 63-ОК від 09.09.2003 року був прийнятий на роботу в Обласне комунальне підприємство «Електромережі-Південне» на посаду електромонтера з ремонту розподільних мереж і підстанцій по 5 розряду. На підставі Наказу № 62-ОК від 28.12.2006 року [PERSON] 01.01.2006 року був переведений на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання 5 розряду в Обласному комунальному підприємстві «Електромережі-Південне». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, відповідач з 01 лютого 2014 року не виплачує позивачу нараховану йому заробітну плату, яка за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року складає 26581 грн. 47 коп., що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником від 12.06.2015 року за вих. № 20 (а.с.8). За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року у розмірі 26581 грн. 47 коп. Згідно з ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 3 вказаного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). При цьому, 19 грудня 2014 року [PERSON] звільнився з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» за власним бажанням на підставі Наказу № 55-ОК від 05.12.2014 року. З урахуванням положень вищевказаного Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», відповідач має компенсувати позивачу втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року, яка (компенсація) складає 14485 грн. 88 коп. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року у розмірі 14485 грн. 88 коп. Відповідно до положень ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Разом з тим, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й на теперішній час. Згідно із ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За змістом ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, за своєю сутністю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Таким чином, період з 20.12.2014 року (наступний день після звільнення позивача) є часом затримки повного розрахунку, за прострочення якого стягується компенсація. Тому, середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні підлягає стягненню з відповідача. В силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з абз. 1 п. 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин . Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за період з 20 грудня 2014 року по 22 червня 2015 року складає 13290 грн. 74 коп. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 20 грудня 2014 року по 22 червня 2015 року у розмірі 13290 грн. 74 коп. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки невиплата відповідачем нарахованої позивачу заробітної плати свідчить про порушення законних прав останнього, що призвело до моральних страждань позивача, у зв'язку з чим, він був змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому, з урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 787 грн. 18 коп., з яких судовий збір в сумі 543 грн. 58 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (в частині моральної шкоди), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial