Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

В січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 28.03.2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16000 грн. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 Договору, відповідно до яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач погодилася, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг у «ПриватБанку» та «Тарифами Банку», розміщених на сайті банку www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання кредиту. Згідно з п.2.1.1.12.7.2 Договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 360 календарних днів, У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п. 2.1.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. В редакції Умов та правил, яка почала діяти з 01.03.2019 відповідно до п.2.1.1.2.12 впроваджено, що у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 22.11.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 20187,05 грн, яка складається з: 16170,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 16170,99 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4016,06 грн. заборгованість за простроченими відсотками; Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. 14.04.2021 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] визнає позов частково, вважає, що з неї необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16170,99 грн, оскільки вона дійсно користувалася кредитними коштами позивача. Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, відповідач заперечила з огляду на те, що у заяві позичальника від 28.03.2011 року процентна ставка не зазначена, а додана до позову Довідка про умови кредитування кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» не є частиною кредитного договору, оскільки про неї взагалі не зазначено в підписаній відповідачем заяві від 28.03.2011 року. Крім того, зі змісту даної довідки не вбачається додатком до якого кредитного договору вона являється, а в анкеті-заяві від 28.03.2011 року зазначено, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між [PERSON] та банком договір надання банківських послуг, проте не зазначено про таку складову договору як Довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка зокрема не містить підпису представника банку. А тому зазначена вище довідка не може братись до уваги як складова договору про надання банківських послуг від 28.03.2011 року, яка відображає умови договору щодо сплати, зокрема відсотків за користування кредитом. Крім того, що позивачем не доведено, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, які додані до позовної заяви позивачем , діяли на момент укладення договору і їх розуміла відповідачка, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та щодо їх розмірів та порядку нарахування. Відповідачка вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України , оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення правовідносин 28.03.2011 до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Отже відсутні підстави вважати, що сторони уклали кредитний договір, обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання зобов`язань. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідачки [PERSON] , вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримали, просили позов задовольнити частково. Відповідно до ч. 4 ст. 107 ЦІПК України у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 28.03.2011р. [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 28.03.2011р., сторони погодили, що базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) становить 2,5%; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 3,75%. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частині 1статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В підписаній позичальником анкеті-заяві від 28.03.2011р. дійсно не міститься умов щодо сплати процентів. Однак, позивач, на обґрунтування права вимоги в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, серед інших доказів, додав також і довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Вказаною довідкою, з якою під власноручний підпис ознайомлений позичальник [PERSON] , визначена базова процентна ставка в місяць - 2,5%, що свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Вказана довідка, як і анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана [PERSON] . З урахуванням наявності в матеріалах справи вказаної довідки, підписаної позичальником, суд приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами. Довідка позичальника дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 30 % (2,5% в місяць). Позивач просить стягнути з відповідача 4016,06 грн. заборгованості за простроченими відсотками з 28.03.2011р. по 22.11.2020р. Як вбачається з наданого банком розрахунку, з 01.09.2014р. банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки до 34,80%, а з 01.04.2015 до 43,20% річних. Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Суд наголошує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч.ч. 4-6 ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення. З матеріалів справи слідує, що позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017р. у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц. Позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за підвищеною процентною ставкою, повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки та прийняття/неприйняття позичальником пропозиції кредитора, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження обізнаності позичальника лише про відсоткову ставку 30% річних. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за період з 28.03.2011р. по 22.11.2019р. виходячи з процентної ставки 30% річних. Оскільки сторонами не погоджено строк повернення кредиту (користування ним), то проценти відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики, тобто в даному випадку до 22.11.2020р. (в межах заявлених вимог). Згідно наданого банком розрахунку з 28.03.2011р. по 29.08.2014 р. включно за ставкою 30% річних нараховано 181, 48 грн. процентів. З розрахунку 30% річних на залишок заборгованості, розмір процентів з 30.08.2014р. по 22.11.2020р.становить 3068,44грн.(16170,99грн. х 30% /360 х 2277 днів прострочки). Таким чином, заборгованість за відсотками з 28.03.2011р. по 22.11.2020р. становить 3249,92 грн. (181,48грн. + 3065,75грн.). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 19420,91грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16170,99грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3249, 92 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов був заявлений у сумі 20187,05 грн., а задоволений на 19420,91 грн. і судові витрати склали 2102грн., то ці витрати розподіляються у такий спосіб: 20187,05грн./19420,91грн.=1,039; 2102грн./1,039=2023,09 грн. За таких обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2023,09грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial