Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В січні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 76 973 грн. 46 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.11.2006 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання на той ще час неповнолітнього сина [PERSON], 1993 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак рішення суду відповідач виконував не належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 76 973,46 грн., яку відповідач добровільно в будь-який спосіб погашати відмовляється. Її чисельні звернення до державного виконавця відділу ДВС Новобузького РУЮ, який займався примусовим стягненням з відповідача на її користь присуджених судом аліментів, результатів не приносили. Більш того, після досягнення її сином [PERSON] у 2011 році повноліття, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав встановлених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», і з цих пір, примусове стягнення аліментів, по яким до того ж накопичилася заборгованість, вказаним державним виконавцем вже припинилося. Тому, оскільки судове рішення до теперішнього часу не виконано, а провадження за виконавчим листом закрите, просила ухвалити судове рішення, за яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам у розмірі 76 973,46 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відповідна розписка. Представником відповідача [PERSON] надано суду письмову заяву про необхідність відкладення розгляду вказаної справи на іншу дату. Втім, враховуючи те, що вказаним представником поважність причини її неявки у судове засідання не повідомлена, чим викликана необхідність у відкладенні розгляду справи нею не мотивовано, при цьому приймаючи до уваги те, що розгляд справи з різних причин, в тому числі і за ініціативою відповідача, відкладався, що призводило до невиправданого затягування розгляду справи, суд, приймає рішення про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів. Як вбачається з наявних у справі матеріалів (зі змісту клопотання відповідача про залучення третьої особи від 23.07.2014 року) відповідач [PERSON] позов визнавав частково. Зазначив, що державний виконавець розрахунок заборгованості по аліментах виконував виходячи з декларації про його доходи як приватного підприємця, однак у вказаній декларації його доходи зазначені без необхідних витрат (податків і зборів), а відтак чиста сума його доходу є дещо меншою, при цьому наголосив, що він хоч і не банківським переводом, однак особисто в руки надав кошти як позивачці так і їх спільному сину [PERSON] на його потреби, в тому числі і на його навчання. При цьому, підкреслив, що він мав намір передати належну йому 1/3 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], у власність свого сина [PERSON] в рахунок погашення вищевказаної заборгованості по аліментах, однак на таку його пропозицію позивачка не пристала. Представник третьої особи без самостійних вимог - відділу ДВС Новобузького РУЮ, будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, і не повідомив про причину своєї неявки. Залучений за ухвалою суду в якості третьої особи без самостійних вимог - [PERSON], у судове засідання також не з'явився, проте надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі. Своєї позиції щодо пред'явленого позову не виражав. Дослідивши матеріали справи, суд приходе наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи - рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2006 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі виданого судом 02.11.2006 року виконавчого листа за № 2-529/2011р. державним виконавцем відділу ДВС Новобузького РУЮ було відкрито виконавче провадження. Однак, зазначене судове рішення відповідачем не виконувалося, і з досягненням дитиною повноліття, на утримання якої присуджено стягнення аліментів, державним виконавцем у 2011 році винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з огляду на закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. На підставі довідки державного виконавця від 03.11.2011 року заборгованість по аліментам на час припинення їх примусового стягнення складає 76 973,46 грн. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. За положеннями ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду. Згідно п.1 ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: до закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону. Згідно п.6 ч.1 ст.49 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом ( ч.1ст.50 Закону). У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на необгрунтованість нарахованої державним виконавцем заборгованості по аліментах у розмірі 76973,46 грн. не підтверджена ним жодними доказами, при цьому своєї версії розрахунку відповідач суду також не надав. Крім того, дії державного виконавця щодо неправомірності нарахування ним заборгованості по виплаті аліментів у вказаному розмірі відповідач у порядку встановленому ч. 9 ст. Закону України «Про виконавче провадження» не оскаржував. В той же час, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 1993 року народження, державним виконавцем відділу ДВС Новобузького РУЮ Носковою Н.А., на переконання суду, складено у відповідності до вимог частин 3-4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». При вирішенні вказаного спору, суд приймає до уваги неможливість застосування до правовідносин, які склалися між сторонами, положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», що регулюють порядок стягнення аліментів під час виконання рішення суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було закінчено виконавче провадження у зв'язку закінчення строків, передбачених законом для відповідного виду стягнення. Таким чином, позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому суд приймає рішення про задоволення таких вимог у повному обсязі. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 769,73 грн.

Outcome: approved