Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплачених сум комунальних платежів. В обґрунтування позову посилалася на те, що їй на праві власності належить 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Інші частки вказаної квартири на підставі договору дарування від 25.10.2003 року належать її колишньому чоловіку [PERSON] та сину [PERSON]. У вказаній квартирі зареєстровані: вона, її колишній чоловік [PERSON], їхні неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON]. З травня 2012 року відповідач перестав сплачувати свою частку комунальних платежів, з того часу вона сама їх оплачує в повному обсязі. Рішенням Краматорського міського суду з відповідача стягнуто суму комунальних платежів по серпень 2015 року, розрахунок комунальних платежів їй зроблено з серпня 2015 року по березень 2016 року, який становить 7542,59 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь ? частину витрат по сплаті комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] в сумі 3771,29 грн., судові витрати покласти на відповідача. В квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду із зміненими позовними вимогами до [PERSON] Просила суд стягнути з відповідача на її користь ? частину витрат по оплаті комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] в сумі 4251,42 грн., судові витрати покласти на відповідача. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення сплачених сум комунальних платежів задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] частину витрат по сплаті комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] в сумі 2096 грн. 66 коп., а також судові витрати в сумі 275,60 грн. В іншій частині позову відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодилася позивач [PERSON] і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не повно зясував обставини, які мають значення для справи; надана невірна оцінка доказів; рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні частки її позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду 06.07.2017 року позивач [PERSON] не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 164). В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 2714 (а.с. 165). Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (із змінами і доповненнями) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири № 194 в житловому будинку № 99 по вул. Парковій у м. Краматорську Донецької області загальною площею 66,50 кв.м. відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданим органом приватизації виконавчого комітету Краматорської міської ради Донецької області 04.01.1999 року, на підставі рішення № 4191/4, зареєстрованого Краматорським БТІ 10.01.1999 року за № 32248-П. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належать 2/3 частки квартири № 194 загальною площею 66,50 кв.м., у тому числі житловою площею 38,70 кв.м., яка знаходиться в місті Краматорську по вулиці Парковій у буднику № 99 (кожному з яких належить по 1/3 частці), відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] від 25.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2899 та копії витягу права власності на нерухоме майно від 03.02.2004 року. В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] з травня 2012 року в квартирі не проживає, а з серпня 2016 року не зареєстрований. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов'язані вносити плату за їх використання. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач є співвласником 1/3 частки квартири [ADDRESS], то на нього законом покладений обов'язок брати участь у витратах по утриманню спільного з позивачем майна, зокрема щодо оплати комунальних послуг, які надаються до цієї квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Такий же порядок нарахування плати за надані комунальні послуги із застосуванням показань засобів обліку встановлений Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, з наступними змінами та доповненнями. Згідно із Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р., визначення розміру витрат на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на центральне опалення залежить від площі займаного жилого приміщення, і не передбачає врахування кількості зареєстрованих у жилому приміщенні осіб. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проживання в квартирі неповнолітніх дітей відповідача та обовязок батька утримувати неповнолітніх дітей, які проживають з мамою в спірній квартирі не зумовлює виникнення зобовязання у співвласника брати участь у витратах на утримання майна не відповідно до своєї частки, а в іншому більшому розмірі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не вмотивовано відмовив їй у задоволенні частини її позову, посилаючись на те, що неможливо взяти до уваги доказ того, що з її банківських карток, які відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювався перерахунок грошових коштів за сплату комунальних послуг, оскільки нею не надані виписки з рахунків, які б відображали списання грошових коштів за сплату житлово-комунальних послуг, є безпідставними з наступних підстав. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд першої інстанції брав до уваги квитанції про сплату житлово-комунальних послуг, які містять матеріали справи. Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не мотивовано відмовив їй у задоволенні її позову в частині того, що стягнув з відповідача на її користь лише 1/3 та ? частку сплачених сум комунальних платежів, а не ?, яку вона просила стягнути, є безпідставними, оскільки згідно зі статтею 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції відносно стягнення сплачених сум комунальних платежів і судового збору, оскільки суд першої інстанції не врахував оплату позивачкою комунальних послуг за серпень 2015 року в розмірі 166 грн.68 коп. та 34 грн. 72 коп. вивіз твердих побутових відходів (а.с. 15). Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення сплачених сум комунальних платежів слід змінити, стягнувши з відповідача 1/3 частину комунальних послуг за серпень 2015 року, які складають 55 грн. 56 коп. і ? частину за вивіз твердих побутових відходів за серпень 2015 року, яка складає 8 грн. 68 коп. В іншій частині рішення слід залишити без змін. Враховуючи, що позивач [PERSON] за подання апеляційної скарги не доплатила суму 303 грн. 16 коп., з неї в дохід держави підлягає стягненню вказана сума.

Outcome: partial