Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому, [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] померлого [INFO] року, терміном у 2 (два) місяці з дня набрання законної сили рішення суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.39). Представник третьої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори надав суду лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контри (а.с.37). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що [INFO] року у віці 71 років помер [PERSON], що підтверджується актовим записом №22 від 25 квітня 2008 року зробленим Виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 25 квітня 2008 року (а.с.5). Після померлого [INFO] року [PERSON] залишилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 5,850 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Новотаромської сільської ради (колишня назва Орджонікідзевська сільська рада) Дніпровського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №013432 виданого 26 жовтня 2004 року (а.с.9). Ще за часи життя, 17 грудня 2004 року [PERSON] склав заповіт, за яким вищевказану земельну ділянку заповідав [PERSON] (а.с.6). Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №583. 20 квітня 2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.43). Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу №137/2018, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем був пропущений строк на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 квітня 2018 року (а.с.54). Встановлено, що у позивача були поважні причини, з яких він пропустив строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, а саме: у зв'язку з відсутністю на території Орджонікідзевської сільської ради нотаріальної контори, 06 травня 2008 року для отримання спадщини [PERSON] звернувся до Орджонікідзевської сільської ради з заявою про прийняття спадщини (а.с.11). Заява була посвідчена секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за №430. Вважаючи, що після подачі вищевказаної заяви, позивач вчинив всі необхідні дії для вступу в спадщину, [PERSON] почав збирати кошти на остаточне оформлення спадщини. Однак звернувсь в квітні 2018 року до сільської ради, з питанням щодо завершення оформлення спадщини, [PERSON] в усній формі було повідомлено про необхідність звернення до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з питанням про оформлення спадкових прав. Так як заява про вступ в спадщину, що була посвідчена секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за №430 Дніпровською районною державною нотаріальною конторою не прийнято до уваги, позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, позивач був об'єктивно позбавлений можливості своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений ЦК України шестимісячний строк, через поважні причини. Вищевказане підтверджується тим, що позивач все ж таки звернувся до нотаріальної контори після спливу встановленого шестимісячного строку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину так як на момент смерті [PERSON] не заявляв про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов'язані з об'єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, призначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] померлого [INFO] року, терміном у 2 (два) місяці з дня набрання законної сили рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved