Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Державним закладом «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» заявлено позов до [PERSON] про відшкодування витрат закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] 28.01.2014 року близько 09 години 45 хвилин в приміщенні житлового будинку [ADDRESS], а також в подальшому на подвір'ї біля житлового будинку [ADDRESS], під час сварки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON], [INFO], ряд ударів руками та ногами по всьому тілу, чим спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №44 від 13.02.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Ковельського міськрайонного суду від 22.04.2014 року визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу. Тим же вироком суду у даному кримінальному провадженні затверджено угоду про примирення, укладену між [PERSON] і потерпілою [PERSON] Заявлений у межах кримінального провадження позов прокурора в інтересах ДЗ «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» про стягнення із обвинуваченого витрат на лікування потерпілої від злочину залишено без розгляду. Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні даної лікарні з 28.01.2014 року по 10.02.2014 року.У стаціонарі остання провела 15 днів. Згідно довідки -розрахунку на стаціонарне лікування потерпілої від злочину медичним закладом затрачено кошти в сумі 4800,55 грн. Таким чином, у зв'язку з понесеними затратами на лікування потерпілої від злочину, позивачу завдано матеріальної шкоди на зазначену вище суму, яка повинна бути відшкодована у повному обсязі, утім, відповідачем добровільно не відшкодована. Просить стягнути із [PERSON] на користь Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» заподіяну з його вини шкоду в сумі 4800,55 грн., витрачених закладом охорони здоров'я на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В судове засідання представник позивача - Державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» не з'явився, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що згідно вироку Ковельського міськрайонного суду від 22.04.2014 року затверджено угоду про примирення від 22 квітня 2014 року у кримінальному провадженні №12014030110000106 укладену між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] та визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок. Зазначені обставини, згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем було завдано позивачу майнову шкоду в сумі 4800, 55 грн., що підтверджується письмовим розрахунком розміру фактичних витрат державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» на лікування [PERSON], яка знаходилась на стаціонарному лікувані в терапевтичному відділенні лікарні, відповідно до «Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545». Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану внаслідок його неправомірних дій майнову шкоду. Отже, беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені судом, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 4800, 55грн. завданої майнової шкоди та в дохід держави 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.1166 ЦК України,

Outcome: approved