Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 14 січня 2016 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області за актовим записом № 1. До реєстрації шлюбу, [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. В позовній заяві вказує, що подружнє життя не склалося, оскільки, під час його перебування за кордоном, де він працював, відповідач почала співмешкати з громадянином [PERSON], з яким має намір укласти шлюб. Зазначив, що надав згоду [PERSON] на удочеріння їхньої з відповідачем доньки [PERSON], яка нотаріально посвідчена. Більше року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними неможливе. Дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться на вихованні дружини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив не надавати їм термін на примирення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява, відповідно якої вона просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд не надавати термін для примирення. Дослідивши надані докази та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як видно із свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 січня 2016 року у Іванівській сільській раді Арбузинського району Миколаївської області за актовим записом № 1 (а.с. 5). Згідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивачем доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню.

Outcome: approved