Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору, вимагаючи визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки площею 1,15 га кадастровий номер 682158400:04:006, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту на території Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, здійснення її державної реєстрації та право на отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Ухвалою судді від 02.07.2020 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] з`явилася та просив заявлені позивачем вимоги задовольнити на основі досліджених судом доказів. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зі змісту якої вбачається, що не заперечує про визнання права на завершення оформлення і державної реєстрації за спадкоємцем земельної ділянки якою дійсно користувалася померла [PERSON] (кадастровий номер 68215884000:04:0069:0012 ). Представник третьої особи, [PERSON] , надала суду пояснення, з яких вбачається, що ознайомившись із позовною заявою, Головне управління вважає зазначені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не виконала жодного із етапів набуття земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, тому в спадкодавця не виникло право власності на земельну ділянку, отже, відсутні підстави для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та письмові заяви учасників справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [INFO] померла матір повивача - [PERSON] , про що 06 березня 2015 року виконавчим комітетом Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області вчинено відповідний актовий запис № 5 та на посвідчення цього органом державної реєстрації видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] проживала разом із [PERSON] в с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину та звернувся з заявою до державного нотаріуса Деражнянської державної нотаріальної контори Хмельницької області, і за вказаним фактом заведено спадкову справу № 253/2015, у якій нотаріусом позивачу видано свідоцтво про спадщину від 19.09.2015 року про отримання мною спадкового майна померлої, яким є житловий будинок [ADDRESS] , та грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходяться на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк». Окрім того, як вбачається із позовної заяви, позивачу стало відомо, що його матір [PERSON] , за життя отримала також право на земельну ділянку площею 1,15 га, яка їй була надана, як працівнику соціальної сфери, на підставі рішення сесії Кальнянської сільської ради від 03.10.2000 року № 4 «Про порядок надання земельної ділянки працівникам соціальної сфери», але не встигла оформити своє право власності на надану їй у власність земельну ділянку та здійснити її державну реєстрацію. Так, бажаючи оформити свої спадкові права на земельну ділянку, яка була надана на законній підставі [PERSON] , у березні 2020 року позивач звернувся до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки по нотаріальному обслуговуванню населення Деражнянського району Хмельницької області. Проте, відповідно до повідомлення від 10.03.2020 року № 25/02-14 нотаріусом Капустинському В.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,15 га, яка розташована на території Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області у зв`язку з тим, що у нього відсутні документи, які посвідчують право власності на майно, а також, що у поданих документах виявилися розбіжності, а саме, в свідоцтві про смерть [PERSON] по батькові зазначено « [PERSON] », а в архівному витязі з рішення сесії Кальнянської сільської ради від 03.10.2000 року по батькові зазначено « [PERSON] », тому нотаріус, відповідно до чинного законодавства, порекомендувала для визнання права власності на належне спадкодавцю спадкове майно в порядку спадкування звернутися до суду. Разом з тим, відповідно до рішення сесії Кальнянської сільської ради від 03.10.2000 року № 4 «Про порядок надання земельної ділянки працівникам соціальної сфери» [PERSON] надано право на земельну ділянку площею 1,15 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарствак, що розташована на території Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, яку вона за життя не встигла приватизувати, здійснити її державну реєстрацію та отримати свідоцтва про право власності на землю. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кальнянської сільської ради, [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до виданої державним нотаріусом Деражнянської державної нотаріальної контори від 19.09.2015 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом та архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 12.02.2020 року № 453/01-18 [PERSON] є спадкоємцем належного померлій [PERSON] спадкового майна. У 2019 році на виконання зазначеного рішення сесії сільської ради позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та подав відповідні документи щодо надання мені дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0000 га з метою проведення приватизації та передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Проте, відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.09.2019 року № К-10453/0-4446/0/95-19 позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та відведення земельної ділянки, право на яку за життя набула його матір [PERSON] , але не завершила процедуру приватизації, та роз`яснено, що у разі, коли спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак не встиг її завершити, то позивач, як спадкоємець, має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на завершення приватизації земельної ділянки. Згідно наданого на замовлення [PERSON] Кальнянською сільською радою графічного матеріалу (викопіювання) за межами населеного пункту на території Кальнянської сільської ради є в наявності вільною земельна ділянка орієнтовною площею 1,2000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка може бути передана позивачу для завершення приватизації, право на яке отримала померла [PERSON] . Згідно повідомлення відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.06.2020 року № 22-023-118/107-20 державний акт на право приватної в власності на землю, розташовану на території Кальнянської сільської ради з цільтовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на імя [PERSON] ) не видавався, земельна ділянка за [PERSON] не зареєстрована та інформація про зареєстроване право на зазначену у графічному матеріалі (викопіюванні) в Державному земельному кадастрі відсутня. Середня вартість земельної ділянки (паю) на території Кальнянської сільської ради становить 14094,00 гривень. Як слідує з рішення сесії Кальнянської сільської ради від 03.10.2000 року № 4 «Про порядок надання земельної ділянки працівникам соціальної сфери» про надання [PERSON] права на земельну ділянку площею 1,15 га, яка розташована на території Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, в рішенні помилково записано по батькові спадкодавця, а саме зазначено « [PERSON] », а не « [PERSON] » , що є неправильним і свідчить про описку (помилку) в написанні в даному рішенні анкетних даних [PERSON] . Той факт, що в рішення сесії Кальнянської сільської ради від 03.10.2000 року № 4 «Про порядок надання земельної ділянки працівникам соціальної сфери» про надання права на земельну ділянку площею 1,15 га була зазначена саме [PERSON] , а не [PERSON] , підтверджується довідкою виконавчого комітету Кальнянської сільської ради від 26.12.2019 року № 431, в якій зазначено про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] одна і та ж особа. Інші особи на території Кальнянської сільської ради з такими прізвищами, іменами, по батькові не проживали і не зареєстровані. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про народження № 24788 та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] спадкодавця у вказаних документах вона записана як [PERSON] . Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 Кодексу є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 12 розділу X Перехідних положень ЗК до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Крім того, допущена в рішенні сесії Кальнянської сільської ради від 03.10.2000 року № 4 «Про порядок надання земельної ділянки працівникам соціальної сфери» про надання [PERSON] права на земельну ділянку площею 1,15 га, яка розташована на території Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області помилка в написанні анкетних даних [PERSON] не є підставою для обмеження [PERSON] , як спадкоємця, права на спадкування права на земельну ділянку, оскільки спадкодавець був включена до зазначеного рішення на законих підставах і їй, як працівнику соціальної сфери, у законний спосіб була надана земельна ділянка, а тому позивач має право на успадкування права на земельну ділянку після смерті [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормою статті 1261 цього Кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Чинним земельним законодавством передбачені певні етапи набуття земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до норм безоплатної приватизації, а саме: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; виготовлення проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою; внесення відомостей до Державного земельного кадастру; затвердження та передача у власність земельної ділянки; внесення відомостей про право власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав, а статтями 81 та 131 цього ж кодексу України передбачено, що «Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: г) прийняття спадщини». Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Разом з тим, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В абзаці 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця. Враховуючи, що спадкодавцем [PERSON] за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, [PERSON] , прийнявши фактично спадщину після її смерті, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім`я померлої, [PERSON] позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим порушення мого права підлягає захисту в судовому поряду. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх громадян. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом і, відповідно, громадянам забезпечено рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Заслухавши думку представника позивача, вивчивши письмові пояснення інших учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved