Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної радиПаталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] тривалий час страждає на параноїдну шизофренію, в клінічній картині масивна галюцинаторно-маячна симптоматика, психічні автоматизми, кататонічні феномени, суїцидальні тенденції. Захворювання має безперервний перебіг. Сформований дефект особистості. Був визнаний інвалідом другої групи, але втратив інвалідність за хворобливими мотивами. Тричі знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній клінічній психіатричній лікарні. Останній раз [PERSON] був госпіталізований до психіатричного закладу з 04.09.2015 року по 12.01.2016 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес». Поточна госпіталізація [PERSON] пов`язана з погіршенням його психічного стану. Зі слів батька, психічний стан [PERSON] суттєво погіршився на протязі останніх 6 місяців: ліків не приймає, не спить, збуджений, неадекватний, відмовляється від їжі, постійно розмовляє з голосами Бога та Диявола , тричі намагався втопитися у річці, в останнє - напередодні госпіталізації. Був доставлений батьком за направленням районного психіатра, в стані психомоторного збудження. Згоду на госпіталізацію не надав, у зв`язку з чим був госпіталізований в примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. 10.07.2020 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно- параноїдний синдром, суїцидальні тенденції. За психічним станом є небезпечним для себе. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні з огляду на незадовільний стан здоров`я думку щодо примусової госпіталізації не висловив. Законний представник у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] . Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, його законного представника, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 10.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно- параноїдний синдром, суїцидальні тенденції. За психічним станом є небезпечним для себе. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару(а.с.2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже неодноразово проходив курс лікування у психіатричній лікарні, являє небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved