Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначено, що 02.11.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ було прийнято заочне рішення по цивільній справі № 2/0417/8036/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 64 499,91 грн. за кредитним договором № DNH4KS30050019 від 12.07.2005 року. Рішення суду набрало законної сили 12.11.2012 року. Враховуючи те, що борг після ухвалення рішення суду добровільно боржником погашений не був, за рахунок відсотків та пені, що нараховувалися протягом цього часу, виникла нова заборгованість в розмірі 37417,57 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.07.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір DNH4KS30050019, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 4 400,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.01.2007 року. 02.11.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було прийнято заочне рішення в цивільній справі № 2/0417/8036/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 64 499,91 грн. за кредитним договором № DNH4KS30050019 від 12.07.2005 року. Рішення суду набрало законної сили 12.11.2012 року Згідно з наданим позивачем письмовим розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором № DNH4KS30050019 від 12.07.2005 року станом на 17.12.2014р. становить 101 917,48 грн., яка складається з наступного: - 4 400,76 грн. - заборгованість за кредитом; - 28 434,95 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 69 081,77 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Враховуючи, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2012 року з відповідача стягнуто 64499,91 грн., різниця становить 101917,48 - 64499,91 = 37 417,57 грн. Отже, загальна сума заборгованості становить 37 417,57 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно з ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: approved