Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості у розмірі 14 895,39 грн. за кредитним договором №б\\н від 01 липня 2008 року. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачка у у судове засідання не зявилася, надала письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнала , просив про відмову у задоволенні позову через необгрунтованість та безпідставність нарахування розміру заборгованості. Зазначила, що заборгованість виникла через її скрутний матеріальний стан, втрату роботи, перебування на її утриманні малолітньої дитини. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 01 липня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б\\н , відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на пллатіжну картку у розмірі 1 000 грн., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 3 % на місяць (36,00 % річних ) на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення , що відповідає дії картки . Позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розміри та строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Складовою укладеної між сторонами угоди є заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг (далі -Умови) та Тарифи банку, про що прямо зазначено в заяві з підписом позичальника . До договору сторонами була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки Универсальная, де своїм підписом позичальник засвідчив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитки Универсальная і сумою плати за викорисання кредитних коштів. Згідно Тарифами банку ,які були чинними на момент укладання договору, передбачена базова ставка в місяць 3%, процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5%; сплата пені першого виду за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі базової ставки за кредитом /30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту ; сплата пені другого виду за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менш 10 грн на місяць- нараховується один раз на місяць при наявності прострочки за кредитом чи відсоткам на пять і більше днів при виникненні прострочки на більш 50 грн. ; а також сплата штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Разом з тим, позивачем надано до матеріалів справи Умови та правила надання банковських послуг ( без зазначення періоду , протягом якого були чинними ці правила та чи діяли вони на момент укладання договору), де п. 8.6 передбачена сплата штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. За такого, вочевидь вбачається, що на час виникненя спірних правовідносин між сторонами була чинною інша редакція Умов та правил надання банковських послуг , отже суд бере до уваги тарифи та умови, зазначені в Довідці , яка підписана обома сторонами кредитного договору під час його укладання. Дотепер відповідач свої зобовязання за договором не виконала, заборгованість за кредитом кредитним договром , як вказує позивач, складється з 4160,83 грн заборгованості за кредитом, 8461,79 грн. заборгованості за процентами, 1325,37 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань, 250 грн фіксованої частини штрафу та 697,40 грн процентної складової штрафу - станом на 31 березня 2016 року. Відповідно до Правової позиціі Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). \~ Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). \~ За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~ Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Разом з тим, з Умов та Тарифів банку вбачається, що передбачено та відповідачеві нараховано фактично за одне і те саме порушення умов договору несвоєчасна сплата платежів одночасно і штраф і пеня у вигляді комісії у розмірі 1% щомісячно від розміру заборгованості за кредитом, що є неправомірним. За такого, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення штрафу у загальному розмірі 947,40 грн. Що стосується нарахування відсотків за користування кредитними коштами , то слід зазначити наступне. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах. Разом з тим, з умов укладеного між сторонами договру не вбачається нарахування відсотків на прострочену заборгованість у розмірі 72 % річних, оскільки тарифами Банку, чинними на момент укладення договору ( адже змін істотних умов договору в установленому законом порядку позивачем не надано і на таке відсутнє посилання в позові), передбачена базова ставка в місяць 3% (36% річних) , а процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 4,5% (54% річних). Таким чином, розмір загальної заборгованості складає 12 455, 82 грн., що складається з 4160,83 грн заборгованості за кредитом, 229,10 грн поточної заборгованості за процентами, 6740,52 грн ( виходячи з 54% річних на суму заборгованості за кредитом - умови договору не передбачають домовленостей щодо збільшення строку позовної давності, а тому до вимог про стягнення заборгованості по кредиту та процентів має застосовуватись загальний строк - три роки) простроченої заборгованості за процентами, а також 1325,37 грн. пені. Жодних достеменних доказів того, що сума заборгованості є меньшою ( квитанції про сплату, виписка з рахунку тощо) , а також на погіршення матеріального стану ( довідка про дооди, втрату роботи, перебування на утриманні неповнолітніх дітей тощо ) відповідачка суду не надала . На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554,\~611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договорами, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 \~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір , сплачений при подачі позову.

Outcome: partial