Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що останній є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню безстроково. Спостерігається у лікаря-психіатра з 1973 року з приводу параноїдної шизофренії, багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах, у клінічній картині афективно-параноїдна та парафренна симптоматика. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.209 року визнаний недієздатним, опікуном призначена донька хворого [PERSON] остання госпіталізація з 11.01.2017 року по 10.03.2017 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром, дефект змішаного типу. Згідно рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2016 року 13.01.2017 року застосовувалась примусова госпіталізація. Поточна госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану протягом 2-х тижнів: відмовляється від прийому їжі, не спить, говорить, що хтось заходить у квартиру та отруює його їжу, боїться виходити на вулицю. У звязку з таким станом доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги. Госпітолізований за його власною добровільною інформованою згодою та заявою опікуна [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром. 26.07.2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що він страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперевним типом перебігу, параноїчний синдром. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для себе та оточуючих, є доцільним примусова госпіталізація хворого, оскільки його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Зацікавлена особа донька [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.07.2017 року [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, параноїчний синдром, його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved