Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Сумській області звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 26.04.2020 року, о 9-й годині 00 хвилин, [PERSON] на водоймі р. «Чаша» а м. Буринь, у заборонений нерестовий період, здійснював незаконний вилов риби з дерев`яного човна за допомогою заборонених знарядь лову - сіток рибальських 2 штуки (діаметр вічка 24 мм, довжина 50 м) з гумового човна, чим порушив ст.ст.5, 10, 17 ЗУ «Про тваринний світ» та пунктів 3.14, 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, при цьому виловив: судак - 2 шт., окунь - 12 шт., плотва - 55 штук, чим завдав збитків рибному господарству України на суму 5899 грн. 00 коп. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.85 КУпАП, але залишилась не відшкодована шкода завдана рибному господарству України, яку просить стягнути з відповідача, а також 2012 грн. судових витрат. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 27.09.2021 року прийнято до провадження та призначено її до розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без їхньої участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, про що повідомив суд письмовою заявою. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі та розгляд справи просив провести без його участі. Третя особа Буринська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не надав та заяву про відкладення судового розгляду не подавав. Третя особа Сумська обласна рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, подавши до суду пояснення щодо позову, в яких просить розглядати справу без його участі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 26.04.2020 року, о 9-й годині 00 хвилин, [PERSON] на водіймі р. «Чаша» а м. Буринь, у заборонений нерестовий період, здійснював незаконний вилов риби з дерев`яного човна за допомогою заборонених знарядь лову - сіток рибальських 2 штуки (діаметр вічка 24 мм, довжина 50 м) з гумового човна, чим порушив ст.52-1 ЗУ «Про тваринний світ» та п.3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, при цьому виловив: судак - шт., окунь - 12 шт., плотв - 55 штук, чим завдав збитків рибному господарству України на суму 5899 грн. 00 коп. Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 17.07.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.85 ч.4 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с.13). З обґрунтованого розрахунку розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів за допомогою заборонених знарядь лову (сітки рибальської) на водоймі «Чаша» в м. Буринь поблизу вул. Постишева, Сумської області гр. [PERSON] , що проведений за Таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21 листопада 2011 року вбачається, що, загальна сума шкоди становить 5899 грн 00 коп. та складається з наступного: плітка - 55 шт. х 85=4675,00; судак - 2 шт. х 510=1020,00; окунь - 12 шт. х 17=204,00. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч.1 ст.37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за №269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт вчинення грубого порушення правил рибальства відповідачем доведений постановою суду від 17.07.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили і є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно розрахунку збитки, що заподіяні відповідачем незаконним виловом риби, становлять 5899 грн. 00 коп.. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Доказів, що збитки в сумі 5899 грн. сплачені відповідачем добровільно, відповідачем суду не надано. За таких обставин, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. Оскільки відповідач позов визнав повністю, таке визнання прийняте судом, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що складає 1051 грн., а решта 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved