Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заяв [PERSON] від 14.01.2013 року, 29.07.2013 року та 13.01.2014 року про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй було призначено тимчасову державну допомогу з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року, оскільки за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року вона аліментів на утримання дітей не отримувала. Вказує, що до Департаменту надійшла постанова державного виконавця І ВДВС Луцького міського управління юстиції від 07.04.2014 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] В зв'язку з чим, останній було припинено виплату допомоги, а відповідачу запропоновано повернути на рахунок департаменту сплачену суму тимчасової допомоги за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 10535,98 грн., однак станом на день звернення з позовом до суду такі кошти не сплачені. В зв'язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 10535,98 грн. виплаченої тимчасової державної допомоги. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо (далі - Порядок), тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Судом встановлено, що у відповідності до виконавчого листа від 31.08.2012 року, виданого Луцьким міськрайонним судом, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. на кожну дитину (а.с. 2). Оскільки [PERSON] не отримувала аліменти на утримання дітей, їй на підставі заяв від 14.01.2013 року, 29.07.2013 року та 13.01.2014 року про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, було призначено тимчасову державну допомогу з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року. (а.с. 3, 5, 6, 8, 9, 11). Як слідує з матеріалів справи, постановою державного виконавця І відділу ДВС Луцького міського управління юстиції від 07.04.2014 року звернуто стягнення з державної соціальної допомоги інваліду з дитинства, яку отримує [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти. Про виникнення даних обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Згідно п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків та виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Таким чином, зважаючи на рішення позивача від 22.10.2014 року, яким визначено суму виплаченої тимчасової допомоги в розмірі 10535,98 грн., то суд приходить до висновку про необхідність стягнення вказаної суми з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved