Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] 29.10.2005 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського МУЮ АРК, актовий запис № 791. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З моменту фактичного розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю. Більще семи років [PERSON] з сином проживають окремо від відповідача [PERSON] Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Майже після народження їхнього сина сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач не допомагає у вихованні дитини, не підтримує матеріально, всі витрати на життєво необхідні дитячі потреби, лікування, гуртки здійснює самостійно [PERSON] Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей ВМР надала суду заяву про слухання справи без представника. Підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони в справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.11.2006 року. Майже після народження їхнього сина сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач не допомагає у вихованні дитини, не підтримує матеріально, всі витрати на життєво необхідні дитячі потреби, лікування, гуртки здійснює самостійно [PERSON] З акту про проживання особи в житловому приміщенні від 24.05.2017 року, який посвідчений квартальним комітетом «Соняшник», вбачається, що [PERSON] проживає з 2008 року по даний час за адресою: Сосюри 44/1 разом з мамою, бабусею і дідусем, місце проживання батька [PERSON] невідоме. Відповідно до довідки про участь батьків у вихованні дитини [PERSON], учня 4-Д класу, виданої КЗ Загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. № 20 від 16.05.2017 року за № 177 видно, що [PERSON] навчається у даному закладі з 2013 року, проживає з матір'ю та бабусею. Мати [PERSON] систематично відвідує батьківські збори. За час навчання в школі батько [PERSON] жодного разу не з'являвся, в телефонному режимі з класним керівником не спілкувався і не цікавився успіхами дитини. Між батьком та сином відсутнє спілкування. Питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось Виконавчим комітетом Вінницької міської ради. Згідно його висновку від 03.10.2017 року № 01-00-011-42091, враховуючи невиконання батьком протягом семи років обов'язків по вихованню та утриманню сина, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не виконує належним чином свого батьківського обов'язку щодо його утримання; не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до власної дитини, не підтримує тривалий час за власним бажанням спілкування із нею, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], оскільки це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та за виклик відповідача через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved