Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 13.12.2017\~р. надійшла позовна заява ПАТ\~КБ\~«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15\~572,74\~грн. за кредитним договором від 22.12.2009\~р. №\~б/н, яка складається з такого: 1\~718,64\~грн. заборгованість за «тілом» кредиту; 1\~944,89\~грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10\~929,56\~грн. заборгованість за пенею; 250,00\~грн. штрафу (фіксована частина); 729,65\~грн. штрафу (процентна складова). На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору від 22.12.2009\~р. №\~б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 2\~900\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у встановленому договором розмірі. Проте Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від виконання зобовязань. У звязку з цим Відповідач за станом на 15.11.2017\~р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 15\~572\~грн. 74\~коп., що складається з наведених вище сум заборгованості за кредитом, відсотками, пенею і штрафом. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 21.12.2017\~р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено справу до підготовчого судового засідання на 24.01.2018\~р., відкладене через неявку представника Позивача на 21.02.2018\~р. та на 20.03.2018\~р. за клопотанням представника Позивача. У підготовчому судовому засіданні 20.03.2018\~р. представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що Відповідачеві пропонувалися умови мирного врегулювання спору шляхом реструктуризації заборгованості, проте Відповідач ці умови не прийняв. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що подав письмову заяву (а.с.\~62). Додатково пояснив, що запропоновані йому умови реструктуризації не прийняв через відсутність необхідного розміру коштів. Відповідно до підпункту\~9 пункту\~1 розділу\~XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017\~р. №\~2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017\~р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті\~3 ЦПК України). Заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, надані у підготовчому судовому засіданні, розглянувши заяву Відповідача про визнання позову, матеріали позовної заяви, суд, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті\~200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею\~206 ЦПК України. За частинами першою, четвертою статті\~206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд виходить з такого. Судом встановлено, що 22.12.2009\~р. Відповідач з метою отримання кредитних послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, отримав кредитну карту із встановленим кредитним лімітом на суму 2\~900,00\~грн., своїм підписом у названій анкетів-заяві засвідчив також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає договір між ним і банком, а також те, що він зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с.\~9). Крім того, Відповідач підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55\~днів пільгового періоду» (а.с.\~10), тим самим він був ознайомлений з істотними умовами отриманого ним кредиту. За пунктом\~2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пунктів\~2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100\~грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг». Згідно з пунктами\~2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку Клієнт зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30\~днів, він зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500\~грн. + 5\~% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобовязань за договором. Як встановлено судом з наявних матеріалів справи ПАТ\~КБ\~«ПРИВАТБАНК» (Позивач) на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобовязання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши Відповідачеві кредитні кошти на картку в розмірі 2\~900.00\~грн. Проте Відповідач не виконує взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених договором. У звязку з наведеним Відповідач за станом на 15.11.2017\~р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 15\~572\~грн. 74\~коп., що складається із: 1\~718,64\~грн. заборгованості за «тілом» кредиту; 1\~944,89\~грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 10\~929,56\~грн. заборгованості за пенею; 250,00\~грн. штрафу (фіксована частина); 729,65\~грн. штрафу (процентна складова). Встановлені судом обставини не заперечуються Відповідачем, про що свідчить його заява про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.\~62), та підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією згаданої заяви (а.с.\~9); довідкою про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55\~днів пільгового періоду» (а.с.\~10); розрахунками заборгованості за договором від 22.12.2009\~р. №\~б/н, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКОМ» та [PERSON] за станом на 31.05.2015\~р. та 15.11.2017\~р. (а.с.\~5-8); копією витягу з «Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку» (а.с.\~11-25). Згідно з частиною першою статті\~82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до частини першої статті\~509, частини першої статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначенням частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частиною першою статті\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За визначенням частини першої статті\~634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті\~615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Відповідач порушива умови кредитного договору від 22.12.2009\~р. №\~б/н та не виконав взяті на себе зобовязання, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем, відтак позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за судовий збір, що був сплачений Позивачем під час звернення до суду (1\~600,00\~грн.). Проте, зважаючи на визнання Відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті\~142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті\~7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 547, 549, 598, 610, 611, 612, 615, 624, 626, 629, 631, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved