Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що 05.11.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі у вигляді розписки договір позики на суму 5000,00 доларів США. Згідно розписки від 05.11.2011 р. відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти у розмірі 5000,00 дол. США строком на 8 місяців та зобов'язався повернути позивачу вказані грошові кошти до 01.07.2012 р. 07.12.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено в простій письмовій формі у вигляді розписки грошові кошти у розмірі 4000,00 доларів США і зобов'язався повернути їх позивач до 01.07.2012 р. Строк виконання зобов'язань відповідача з розписками від 05.11.2011 та від 07.12.2011 р. настав 01.07.2012 р. 12.06.2014 р. відповідач повернув позивачу лише 1000,00 доларів США, тобто несвоєчасно та частково виконав свої зобов'язання за розпискою від 05.11.2011 р. Решту грошових коштів в розмірі 8000 дол. США відповідач до цього часу не повернув. Оскільки між сторонами не було встановлено розміру процентів, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ та станом на 16.06.2014 року складає 1702,14 дол. США. Станом на 16.06.2014 р. розмір 3 % річних від суми грошового зобов'язання відповідача складає 257,83 дол. США. Офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним Банком України на 20.06.2014 р., становить 1184,9877 за 100 дол. США. Отже, всього заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позик від 05.11.2011 р. та 07.12.2011 р. складає: 8000,00 (основна заборгованість) + 1702,14 (проценти за користування позиками) + 257,83 (3 % річних) = 9959,97 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 20.06.2014 р. складає 118024,41 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь основну заборгованість в розмірі 8000,00 дол. США, проценти від суми позики в розмірі 1702,14 дол. США, 3 % річних в розмірі 257,83 дол. США, а всього 9959,97 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 118024,41 грн. та судові витрати в розмірі 1180,24 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено в судовому засіданні, згідно письмової розписки від 05.11.2011 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 5000 доларів США на строк 8 місяців, із зобов'язання повернути кошти до 1 липня 2012 року. Згідно письмової розписки від 07.12.2011 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 4000 доларів США із зобов'язання повернути кошти до 1 липня 2012 року. Як вбачається з письмових пояснень позивача а також наданих в судовому засіданні усних пояснень представника позивача, відповідач повернув позивачу за весь час лише 1000,00 доларів США, інші кошти не були повернуті позивачу. Отже, в строки передбачені в договорі позики [PERSON] не були виконані належним чином обов'язки щодо повернення суми боргу за договору позики, що у свою чергу порушує права позивача [PERSON] і які підлягають до захисту, шляхом стягнення основної суми боргу, з врахуванням процентів від суми боргу та трьох відсотків річних. Згідно розрахунків наданих позивачем, основна сума заборгованості з врахування процентів від суми позики та 3 % річних в розмірі 9959,97 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 118 924,14 грн. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, та

Outcome: approved