Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

В червні 2015р. позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва суду з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 078-2008-1679 від 28 травня 2008р. (далі по тексту - кредитний договір) станом на 10 березня 2015р. в сумі 70483,16 дол. США; - стягнути з відповідача 2 солідарно з відповідачем 1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 10 березня 2015р. в сумі 70483,16 дол. США; - стягнути з відповідача 3 солідарно з відповідачем 1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 10 березня 2015р. в сумі 70483,16 дол. США; - судові витрати покласти на відповідачів 1-3. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 травня 2008р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого, позивач надав відповідачу 1 грошові кошти в сумі 75000,0 дол. США, строком користування до 10 травня 2023р. зі сплатою 13,45% річних, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу 1 кредит у сумі, визначеної у п. 1.1. кредитного договору. Однак відповідач 1 свої зобов'язання за кредитним договором, не виконує, а тому на підставі п. 5.2.5 кредитного договору позивач звернувся до відповідачів 1-3 з вимогою про дострокове повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати всіх сум за кредитом, змінивши при цьому терміни повернення кредиту. Згідно з розрахунками заборгованості, станом на 10 березня 2015р. за кредитним договором сума заборгованості складає 70483,16 дол. США. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 травня 2008 р. між позивачем та відповідачами 2,3 було укладено: договір поруки № 078-2008-1679-Р/1 (далі по тексту - договір поруки 1), договір поруки № 078-2008-1679-Р/2 (далі по тексту - договір поруки 2). Згідно п. 1.1 договорів поруки 1, 2, відповідачі 2, 3 зобов'язуються перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором, поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, поручителем може бути одна особа або кілька осіб. На виконання п. 2.2. договорів поруки 1, 2, 03 жовтня 2014р. позивачем направлялася вимога до відповідачів 2, 3 про сплату боргу. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі 1-3, про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилися, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглядати справу у їх відсутність, своїх представників до суду не направили, заперечення проти позову не подавали. З метою затягування розгляду справи, стороною відповідачів 1-3, в порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод подавались апеляційні скарги на ухвалу суду про відкриття провадження по справі. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 28 травня 2008р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір. Відповідно до п. 1.1 якого, позивач надав відповідачу 1 грошові кошти в сумі 75000,0 дол. США, строком користування до 10 травня 2023 р. зі сплатою 13,45% річних, цільове призначення кредиту - споживчі цілі. 28 травня 2008р. між позивачем та відповідачами 2, 3 було укладено: договори поруки 1, 2, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно п. 1.1 договорів поруки 1, 2, відповідачі 2, 3 зобов'язуються перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Судом достовірно встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу 1 кредити у сумі, згідно п. 1.1 цього договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач 1 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого мається заборгованість. Так, станом на 10 березня 2015р. сума заборгованості за кредитним договором складає 70483,16 дол. США і складається з: заборгованості по кредиту - 61098,1 дол. США; заборгованості по відсоткам - 8634,76 дол. США; підвищені відсотки - 750,3 дол. США. За змістом п. 2.2 договорів поруки 1, 2, у випадку невиконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором, позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до відповідачів 2, 3, які є обов'язковими до виконання відповідачами 2, 3, як поручителями на 10-й робочий день з дати відправлення їм такої вимоги. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 5.2.5 кредитного договору, відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. До переліку обставин для зміни терміну погашення кредиту, які сторони домовилися вважати істотним порушенням умов договору відноситься в тому числі прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад двох місяців. З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2014р. позивачем було направлено відповідачам 1-3 письмові вимоги від 03 жовтня 2014р. про дострокове виконання зобов'язань (а.с. 28-38), при цьому позивач в порушення положень ст. 525 ЦК України змінив вищенаведену редакцію п. 5.2.5 кредитного договору, змінивши дату настання вимоги не на 31 календарний день, а на 61 календарний день. Таким чином, суд вважає, що враховуючи час направлення позивачем відповідачам 1-3 вимог про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, а також зміст п. 5.2.5 кредитного договору, строк виконання зобов'язання настав 12 листопада 2014р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що на час звернення позивача до суду з вказаним позовом 27 травня 2015р. порука відповідачів 2, 3 за договорами поруки 1, 2 припинилась - 12 травня 2015р., в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, правових позицій висловлених Верховним Судом України в постановах по справам № 6-20цс11 від 21 травня 2012р., № 6-6цс14 від17 вересня 2014р., з урахуванням часу надсилання позивачем вимог про дострокове виконання зобов'язань відповідачам 1-3, положень п. 5.2.5 кредитного договору. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідачів 2, 3. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач 1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 70483,16 дол. США підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3564,0 грн.

Outcome: partial