Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

В травні 2018 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 04 серпня 2017 року помер її чоловік [PERSON], [INFO]. [PERSON] його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, село Приморське, вулиця Октябрьська, 11. Домоволодіння належало чоловікові на підставі біржового контракту ( договору купівлі-продажу) №4491, який був укладений між ним та [PERSON] 28 липня 1995 року у брокерській конторі №148 [PERSON] універсальної товарної біржі. За даними технічного паспорту домоволодіння складається з житлового будинку А2, гаражу А/г, гаражу Е, літньої кухні Б, веранди літньої кухні б, крильця б1, крильця б2, воріт№2, огорожі№1, замощення І, вбиральні Т, душу [PERSON] смерті чоловіка вона прийняла спадщину, звернувшись у передбачений законом строк до приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою. Однак постановою нотаріуса від 20 лютого 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності померлого на житловий будинок та відсутністю оригіналів документів, що посвідчили б право власності спадкодавця на нього. Разом з тим, право власності [PERSON] на спірне домоволодіння зареєстроване Бюро технічної інвентаризації Новоазовської районної державної адміністрації Донецької області. Згідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання договору купівлі-продажу, реєстрація у Бюро технічної інвентаризації Новоазовської районної державної адміністрації права власності на домоволодіння за її чоловіком на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 1995 року не суперечило чинному законодавству. Оскільки\~ покупець та продавець повністю виконали всі умови договору купівлі-продажу домоволодіння угода може бути визнана дійсною, а отже, її чоловік на підставі ст.. 128, 153 ЦК УРСР і ст.. 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, є таким, що набув право власності на предмет цього договору домоволодіння 11 по вулиці Октябрьскій у с. Приморське. Отже, приймаючи до уваги, що вона, будучи спадкоємцем за законом першої черги, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, або в будь-якій іншій спосіб оформити свої спадкові права, змушена звернутись до суду з даним позовом з метою забезпечення своїх спадкових прав. На підставі викладеного просила суд визнати дійсним біржовий контракт №44191 (договір купівлі-продажу), укладений 28 липня 1995 року у брокерській конторі №149 [PERSON] універсальної товарної біржі між [PERSON] та [PERSON], предметом якого є житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, село Приморське, вулиця Октябрьська, 11. Визнати за нею, [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], померлого 04 серпня 2017 року, право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, село Приморське, вулиця Октябрьська, 11, яке складається з житлового будинку А2, гаражу А/г, гаражу Е, літньої кухні Б, веранди літньої кухні б, крильця б1, крильця б2, воріт№2, огорожі№1, замощення І, вбиральні Т, душу Д.\~ Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] до судового засідання не зявилась надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та поклала вирішення питання щодо позовних вимог на розсуд суду, зазначивши при цьому, що у [PERSON] міської ради немає майнових претензій до спадкового майна, що є предметом позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до того, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за біржовим контрактом №4491(договором купівлі-продажу), укладеним у брокерській конторі №148\~ [PERSON] універсальної товарній біржі 28 липня 1995 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, село Приморське, вулиця Октябрьська, 11. 01 серпня 1995 року Новоазовським районним бюро технічної інвентаризації було видане реєстраційне посвідчення на будинок №11 по вул. Октябрьській в селі Приморське зареєстроване на [PERSON], у відповідності до біржового контракту\~ №4491 від 28 липня 1995 року, за № 48. Згідно технічного паспорту домоволодіння складається з житлового будинку А2, гаражу А/г, гаражу Е, літньої кухні Б, веранди літньої кухні б, крильця б1, крильця б2, воріт№2, огорожі№1, замощення І, вбиральні Т, душу Д. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового контракту вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок №11 по вул. Октябрьській в селі Приморське, розрахувавшись готівкою та передавши документи у спосіб визначений договором і таким чином повністю виконали свій обовязок за договором купівлі-продажу. Утім договір не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Саме тому біржовий контракт був прийнятий БТІ у якості правовстановлюючого документа, а за позивачем зареєстроване право приватної власності на вказаний будинок. За таких обставин сторони позбавлені можливості нотаріального оформлення угоди, позаяк для цього продавець (відповідачка у цій справі) мала б надати нотаріусу документ, який підтверджує її право власності на відчужуваний будинок, що унеможливлюється наявністю державної реєстрації права власності на цей будинок за іншими особами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе визнати угоду дійсною, оскільки інший спосіб упорядкування позивачем прав власності не передбачений законом. Що стосується визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом після чоловіка то суд виходить з наступного. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-НО №469460 виданого Будинком одруження міста Жданова Донецької області, вбачається, що 10 січня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу було здійснено відповідний запис №114. [PERSON] укладання шлюбу присвоєні прізвища Стахів. Відповідно свідоцтва про смерть серії ІІ-НО №004514 виданого 04 серпня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 04 серпня 2017 року, актовий запис №1180. Відповідно постанови приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки Державна реєстрація права власності на житловий будинок 11 по вулиці Октябрьська в селі Приморське Новоазовського району Донецької області у ДРРП на нерухоме майно відсутня, крім того відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначене нерухоме майно. Як вбачається зі спадкової справи до майна померлого [PERSON] №39/2017 від 04 серпня 2017 року позивачка [PERSON], як дружина померлого чоловіка, є єдиними спадкоємцем першої черги. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову часту у спадщині, немає. Інших заяв не надходило. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтями 1268,1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно дост.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріуса для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються документи, які свідчать про право власності померлого на спадковий будинок, суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнано право власності в порядку спадкування за законом на будинок №11 по вулиці Октябрьській в селі Приморське Донецької області, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved