Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

В травні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, вказуючи на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. 17 травня 2017 року, позивачка надала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дитей в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей Раздабаріна [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю [PERSON]. (а.с.4-6). Позивач із відповідачем перебувають у шлюбі з 14 вересня 2006 року про що свідчить Свідоцтво про одруження серії 1-НО № 466049 видане Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 26 квітня 2017 року, актовий запис № 363. (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує, тому суд вважає, що він може і повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені обставини, вимоги законодавства, а також приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд, прийшовши до висновки про задоволення позовних вимог, вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved