Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали на те, що 25 липня 2009 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається серед іншого з житлового будинку №125 по вул. Центральна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області. За життя ним був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, він заповів [PERSON] Крім цього, після смерті [PERSON] право на обовязкову частку у спадщині має його дружина [PERSON] Позивачі прийняли спадщину шляхом спільного сумісного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Незважаючи на це, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Тому [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності відповідно по 13/14 та 1/14 частці в порядку спадкування за заповітом та за законом на житловий будинок №125 по вул. Центральна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області. Позивачі надали до суду заяву, якою позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, а розгляд справи здійснити за їхньої відсутності. Представник Рогозівської сільської ради Бориспільського району у судове засідання не зявився та про своє ставлення до позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.35,37). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2009 року помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його імя, серії 1-ОК №156536 (а.с.11). За час свого життя, а саме: 11 лютого 1999 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде йому належати на день смерті, заповів своєму [PERSON] На день смерті [PERSON] заповіт не змінено і не скасовано (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №125 по вул. Центральна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області. З довідки, виданої Рогозівською сільською радою №2495 від 07 грудня 2009 року вбачається, що згідно погосподарської книги особистого рахунку №100 житловий будинок №125 по вул. Центральна в с. Рогозів належить [PERSON] (а.с.17). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Центральна, 125 в с. Рогозів Бориспільського району житловий будинок був побудований у 1959 році (а.с.20-22). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №237/2018, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою після смерті 25 липня 2009 року [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.40-41,48). Згідно з вимогами ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Тобто, незважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавцем на випадок своєї смерті, обов'язкову частку у майні має його непрацездатна за віком дружина [PERSON] Враховуючи наявність у спадкодавця дітей, а саме: доньок [PERSON] та [PERSON], синів [PERSON], [PERSON], [PERSON], який помер 02 березня 2008 року, [PERSON], який помер 12 липня 2014 року, що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження та про смерть, які наявні в матеріалах спадкової справи. Тому розмір обовязкової частки [PERSON] в спадщині становить 1/14 частину спадкового майна (1/7 : 2 = 1/14). У відповідності\~до положення\~ст.392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1093/02-31 від 05 липня 2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №125 по вул. Центральна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області. Оскільки, спадкоємцями не надано документів, що посвідчують право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок (а.с.24). Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 13/14 частин та за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/14 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №125, який розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Центральна. На підставі викладеного та

Outcome: approved