Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

В січні 2020 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.12.2014 року у розмірі 12 160,18 грн. та судові витрати в сумі 2 102 грн. В обґрунтування позову вказував, що з метою отримання кредитних коштів відповідач звернувся із заявою від 17.12.2014 про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаною заявою відповідач підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 26.11.2019 року становить 12 160,18 грн., з яких: 1 433,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 227,70 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 9 443,51 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 555,25 грн. - процентна складова. 30.01.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 24.02.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився тричі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 17.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошті у шляхом відкриття кредитної лінії. Відповідно до п. 1.1.2.1.2 вказаних Умов клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів Банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірах та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, строк кредиту - 20 років. При цьому сторони узгодили, що строком повернення кредиту є останній день відповідного календарного місяця останнього року дії строку Договору. Відповідно до п. 2.1.1.8.1 Умов за несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим договором банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. В матеріалах справи міститься витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором перед відповідачем виникла прострочена заборгованість, яка станом на 08.12.2019 року становить 12 160,18 грн. та складається: 1 433,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 227,70 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 9 443,51 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 555,25 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та/або доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 11 104,93 грн., що складається: 1 433,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 227,70 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 9 443,51 грн. - пеня. Разом з цим, суд вважає про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по штрафам: 500 грн. - фіксована частина, 555,25 грн. - процентна складова, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, з матеріалів справи вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов`язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню в сумі 9 443,51 грн. та накладено штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 555,25 грн. (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що одночасне застосування пені та двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1 919,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial