Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

В січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки, вказавши в ньому, що відповідно до договору купівлі продажу їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки ПП «Ремжитлосервіс» від 17.12.2019 року в даній квартирі зареєстрована відповідачка - донька [PERSON] продавця за договором. Відповідно до п. 6 договору купівлі продажу продавць ( [PERSON] ) зобов*язується знятися з реєстрації особисто та з іншими особами, яка проживають у вищевказаній квартирі до 25 листопада 2019 року, однак в добровільному порядку вказану умову договору не виконали. Відповідачка в спірній квартирі фактично не проживає, в добровільному порядку не знялась с реєстраційного обліку, участі у витратах на її утримання не бере, а її реєстрація за вказаною адресою створює мені, як власнику квартири, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а також зобов`язує нести тягар утримання квартири і за особу, яка фактично в ній не проживає. Просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на адресу суду не надіслала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Норма ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.11.2019 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки ПП «Ремжитлосервіс» від 17.12.2019 року в даній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] (власник) та [PERSON] (наймач) (а.с.9). \~ \~ \~ \~Згідно акту ПП «Ремжитлосервіс» від 05 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає (а.с.17). Згідно постанови Верховний Суд України від 25 липня 2018 року (справа № 638/13030/13-ц) вбачається, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У справі, яка є предметом перегляду, врахувавши, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів. Право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло. Таким чином, відповідачка, продовжуючи бути зареєстрованою в даній квартирі перешкоджає [PERSON] використовувати належним чином право власності на квартиру [ADDRESS] , а тому її слід визнати такою, що втратила право користування даною квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved