Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Департамент соціальної політики ВМР звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії. Позов мотивовано тим, що в Департаменті соціальної політики Вінницької міської ради перебуває на обліку [PERSON] , яка отримувала житлову субсидію. 22.08.2018 року відповідач, як уповноважений член домогосподарства звернулась із заявою про призначення житлової субсидії та доданими до неї документами. Просила призначити житлову субсидію з 01.05.2018 року. Рішенням від 11.09.2018 року відповідачу призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг на неопалювальний період з травня 2018 року по вересень 2019 року включно щомісячно в сумі 130,64 грн. В подальшому, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року відповідач отримувала житлову субсидію на опалювальний та неопалювальний період, про що приймались відповідні рішення з розрахунками. Позивач зазначає, що відповідно до інформації, отриманої на запит від 05.03.2020 року до Міністерства внутрішніх справ, чоловіком доньки відповідача 27.04.2016 року придбано причеп ПГМФ-8302, який виготовлено у 2015 році. Про даний факт відповідач не повідомила управління при особистому зверненні 22.08.2018 року та не надала підтверджуючих документів. Тобто, на момент звернення до Департаменту та під час отримання житлової субсидії, у власності члена домогосподарства відповідача був наявний транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років. Відповідно до розрахунку переплати, виникла переплата коштів житлової субсидії за період з травня 2018 року по січень 2019 року включно та з лютого 2019 року по квітень 2019 року включно в загальному розмірі 8 428,40 грн., чим було завдано збитків державному бюджету, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить стягнути з [PERSON] надміру виплачені кошти в розмірі 8 428,40 грн. та судові витрати.Ухвалою суду від 05.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви. 19.01.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. Ухвалою суду від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Чуй В.П. , заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та заперечили проти його задоволення посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву та додатково пояснили, що житлова субсидія призначається автоматично та ніхто відповідача на протязі трьох років не повідомив про невідповідність даних. Уповноважені особи мали всі можливості для з`ясування обставин, проте цього не зробили. Співробітниками Управління соціального захисту під час подання декларації від 22.08.2018 року відповідачу не було роз`яснено що саме являє собою транспортний засіб та які саме транспортні засоби мають бути внесені до вищезазначеного розділу ІV декларації, а таблиця вищезазначеного розділу має стовпчик під назвою «Автомобіль марки». Тобто, у відповідача, що не володіє значенням терміну «транспортний засіб» відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил дорожнього руху, склалося помилкове враження щодо відсутності необхідності у внесенні відомостей про причеп ПГМФ-8303. Крім того, їй взагалі не було відомо про наявність у власності її зятя причепа. Із сумою надмірно перерахованих коштів відповідач не погодилась, так як матеріали справи не містять її повного, розгорнутого розрахунку. Просила в задоволенні позову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, судом встановлено, що 22.08.2018 року [PERSON] , звернулась до управління соціального захисту населення (Правобережне) із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.6), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі - Постанова № 848). Згідно із «Положенням про порядок призначення житлових субсидій» (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, відповідачу відділом прийняття рішень управління на опалювальний сезон призначалася субсидія на оплату житлово-комунальних послуг. Для оформлення субсидії [PERSON] подала декларацію про доходи і витрати, де у розділі ІV, в таблиці під назвою «Автомобіль марки» зазначено - «відсутній» (а. с.7-8). Позивачем прийнято рішення на підставі заяви [PERSON] від 22.08.2018 року та доданих до неї декларації, про призначення субсидії на період з травня 2018 року по вересень 2019 року включно, відповідно до Постанови № 848 (а.с.9-11). Після закінчення строку отримання субсидії управління самостійно здійснило розрахунок субсидії на наступний період, а саме: з травня 2018 року по січень 2019 року та з лютого 2019 року по квітень 2019 року (а.с.12). Позивачем зроблено розрахунок субсидії, що підлягає поверненню виплаченої житлової субсидії, яку отримала [PERSON] , але не мала права отримувати у зв`язку із неповідомленням про «Автомобільний транспорт». Однак, як було встановлено в ході розгляду справи, відповідачу не було роз`яснено які саме транспортні засоби мають бути внесені до вищезазначеного розділу ІV декларації, крім того, таблиця вищезазначеного розділу має стовпчик під назвою «Автомобіль марки». Тобто, у відповідача, що не володіє значенням терміну «транспортних засобів» відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил дорожнього руху. Також, розрахунок переплати не містить розгорнутої інформації про порядок нарахування субсидії за вказаний період, зокрема відсутній помісячний розмір призначеної субсидії відповідачу. В зв`язку з чим, суд позбавлений можливості співставити розмір отриманої субсидії із розрахунком переплати. Сума надміру виплачених коштів, відповідачем не визнається. Таким чином, позивачем не доведено документально отримання відповідачем субсидії на суму 8 428,40 грн. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1ч.1ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача . При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 зазначеного Положення (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Суд звертає увагу, що законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18. З матеріалів справи вбачається, що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідача (набувача субсидії), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно виплачених коштів у вигляді житлової субсидії. Крім того, слід відзначити, що п.п. 78, 79 Положення визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді. Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктами 50-59 цього Положення, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення, не призначення, відмову в призначенні житлової субсидії або подання документів на розгляд комісії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61-63 цього Положення. З огляду на викладене вище, саме на позивача покладається обов`язок збирання інформації для прийняття рішення про призначення житлової субсидії на наступний період. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що вони даним правом не скористалися, а автоматично призначили відповідачу житлову субсидію на наступний період. В ході розгляду справи судом не встановлено умислу у відповідача на навмисне не подання інформації про «Автомобільний транспорт», фактичні обставини справи свідчать, що співробітниками Управління соціального захисту під час подання декларації від 22.08.2018 року відповідачу не було роз`яснено які саме транспортні засоби мають бути внесені до вищезазначеного розділу ІV декларації, таблиця вищезазначеного розділу має стовпчик під назвою «Автомобіль марки». Відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 1 Постанови КМ України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21.10.1995 | №848 (далі - Постанова КМ України №848) зі змінами, внесеними згідно Постановою КМ України № 878 від 20.10.2019 p., житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності транспортний засіб, шо підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда і причепа). Тобто, з 20.10.2019 р. наявність у власності будь-кого із складу домогосподарства або члена сім`ї особи із складу домогосподарства причепа, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років, не перешкоджає отриманню субсидії. Стягнення надміру виплачених коштів у даному випадку розглядається позивачем як цивільно-правова відповідальність відповідача за невнесення вищезазначеного причепу до декларації від 22.08.2018 р. Частиною першою статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина друга статті 5 ЦК України передбачає, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відтак, на думку суду зміни, внесені Постановою КМ України від 20.10.2019 р. №878 до абзацу першого підпункту 2 пункту 14 Постанови КМ України №848, є тим самим нормативно-правовим актом, що у даному випадку скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що підстави для примусового повернення отриманих [PERSON] коштів у виді житлової субсидії у сумі 8 428,40 грн. відсутні. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed