Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

В травні 2019 року Бориспільська міська рада Київської області звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в ході розгляду клопотань щодо відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва учасникам бойових дій та особам, прирівняних до них, було встановлено факт присвоєння кадастрового номера та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що знаходиться в м. Бориспіль, хоча відповідного рішення про її передачу у власність Бориспільською міською радою не приймалось. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку, що знаходиться в м. Бориспіль площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] . Підставою для виникнення права власності згідно даних Реєстру є свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] , видане 13 липня 2015 року. В подальшому, було з`ясовано, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірну земельну ділянку сформовано із земельної ділянки, що знаходиться в м. Бориспіль площею 1,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , попереднім власником якої був [PERSON] . Підставою виникнення права власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку є рішення Бориспільської міської ради №999-13-VI від 26 липня 2011 року. Зокрема, земельну ділянку площею 1,5 га з кадастровим номером [NUMBER] було поділено на підставі договору дарування №988 від 19 листопада 2014 року та передано у власність [PERSON] площею 1,0 га з кадастровим номером [NUMBER] та [PERSON] площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER] . Бориспільською міською радою приймалось рішення від 26 червня 2011 року за №999-13-6 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства у м. Бориспіль». Даним рішенням передано безоплатно у власність земельну ділянку, яка знаходиться в м [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) площею 1,5 га [PERSON] . Проте, згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] сформовано земельну ділянку, яка територіально розміщена в іншому місці, ніж земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] . Бориспільська міська рада вказала на те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] з такою конфігурацією та в цьому місці не розроблявся та не затверджувався відповідним рішенням ради. Тому земельна ділянка була внесена до Державного земельного кадастру під кадастровим номером [NUMBER] неправомірно, всупереч встановленому законом порядку, вибула із комунальної власності міста та в подальшому була поділена на дві земельні ділянки. За таких обставин Бориспільська міська рада просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , що розташовується в м [ADDRESS] області, а також скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , що розташовується в м [ADDRESS] Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача Палагута В.Г [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що підставою для звернення позивача до суду стала відсутність клопотання [PERSON] до Бориспільської міської ради щодо передачі спірної земельної ділянки у власність та підробка відповідачем документів з метою привласнення земельної ділянки площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , що розташовується в м [ADDRESS] Бориспіль Київської області, чим завдано шкоди територіальній громаді. З вказаними твердженнями неможливо погодитись, зважаючи на те, що [PERSON] набув право власності на підставі цивільно-правової угоди, а саме договору дарування. [PERSON] був власником 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , яка перебувала у спільній частковій власності. В подальшому спільна часткова власність була припинена шляхом укладення договору про поділ земельної ділянки від 02 березня 2015 року, на підставі якого зареєстровано земельну ділянку з новим кадастровим номером [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] набув право власності на підставі правочину. Даний правочин ніким не оскаржувався, рішень суду щодо незаконності набуття права власності не існує, тому право власності на земельну ділянку вважається набутим правомірно. Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області та [PERSON] у судове засідання не з`явилися та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомили. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися у встановленому порядку. Заслухавши пояснення\~представників сторін,\~дослідивши докази,\~які містяться\~в матеріалах\~цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Бориспільської міської ради №764-9-VI від 19 квітня 2011 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства у м. Борисполі» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.35, а.с.35 зворот). В подальшому рішенням Бориспільської міської ради №999-13-VI від 26 липня 2011 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства у м. Борисполі» був затверджений проект землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,5 га в м [ADDRESS] Бориспіль для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.47, а.с.47 зворот). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101506208 від 25 жовтня 2017 року [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,5 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується в м [ADDRESS] Бориспіль Київської області (т.1 а.с.14). 21 січня 2013 року [PERSON] звернувся до Бориспільської міської ради з заявою щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що знаходиться у його власності, із земель сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) на землі житлового та громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) по прову [ADDRESS] (т.1 а.с.51, 52-73). Рішенням Бориспільської міської ради №2971-35-VI від 26 лютого 2013 року було затверджено проект землеустрою та змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,15 га (з загальної площі 1,5 га) з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] на землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) (т.1 а.с.50). На підставі договору дарування земельної ділянки від 19 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., [PERSON] відчув земельну ділянку площею 1,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться в м [ADDRESS] , на користь [PERSON] 1/3 частку та на користь [PERSON] 2/3 частки (т.1 а.с.231). Вказаний договір став підставою для державної реєстрації права власності [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,5 га з кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться в м. Бориспіль (т.1 а.с.235). 02 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Є.В. Згідно з яким, [PERSON] та [PERSON] розподілили належну їм на праві спільної часткової власності земельну ділянку, а саме [PERSON] перейшла у власність частина земельної ділянки площею 0,5000 га (т.1 а.с.232-233). З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER] цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується в [ADDRESS] Бориспіль (т.1 а.с.238). З доводів представника позивача вбачається, що Бориспільською міською радою приймалось рішення від 26 червня 2011 року №999-13-VI щодо передачі у власність земельної ділянки за адресою: м [ADDRESS] з кадастровим номером [NUMBER] , яка територіально розташовується в іншому місці та має свої визначені координати відповідно до проекту землеустрою, а не щодо неправомірно сформованої земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , яка в свою чергу була поділена на дві земельні ділянки, в тому числі на спірну земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] . Так, з листа Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради щодо надання інформації №04-08/1513 від 23 серпня 2018 року (т.1 а.с.138) земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] 0076 відповідно до рішення Бориспільської міської ради №6204-53-V від 07 липня 2009 року «Про розподіл міста Борисполя на мікрорайони та присвоєння їм назв» знаходиться в мікрорайоні Бежівка, обмеженому вулицями [ADDRESS] Чкалова, Широка та об`їзною дорого. Мікрорайон [ADDRESS] не межує з мікрорайоном Бежівка. Між мікрорайоном Лозівка та мікрорайоном розташовані [ADDRESS] , Промінь та Коломичівський. Орієнтована відстань між мікрорайоном Лозівка та мікрорайоном Бежівка складає 3,3 км. Крім цього, Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради надало також викопіювання з генерального плану м. Бориспіль із зазначенням земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] (т.1 а.с.77-78). В силу положень ч.1 ст.13\~та ч.1\~ст.81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У зв`язку з цим, судом критично сприймають твердження позивача стосовно того, що спірна земельна ділянка територіально розташовується зовсім у іншому місці, ніж її місце розташування відповідно до рішення Бориспільської міської ради про передачу земельної ділянку у власність [PERSON] . Оскільки, рішення Бориспільської міської ради №6204-53-V від 07 липня 2009 року «Про розподіл міста Борисполя на мікрорайони та присвоєння їм назв» містить лише посилання про присвоєні назви мікрорайонів, зокрема «Лозівка» та «Бежівка». Проте, територіальні межі цих двох районів не визначає. Зокрема, за змістом листа виконавчого комітету Бориспільської міської ради №12-33-808 від 01 березня 2018 року розподіл м. Бориспіль на мікрорайони здійснено відповідним рішенням міської ради «Про розподіл міста Борисполя на мікрорайони та присвоєння їх назв». Документація по встановленню меж мікрорайонів міста не розроблялась (т.2 а.с.43). Таким чином, на переконання суду, доводи позивача з приводу того, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , яка була передана у власність [PERSON] , розташовувалась в мікрорайоні Лозівка. В той час, як спірна земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , яка належить на праві власності [PERSON] , розташовується в мікрорайоні Бежівка, не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім цього, суд вважає неналежним та недопустимим доказом викопіювання з генерального плану м. Бориспіль, затвердженого рішенням Бориспільської міської ради №1339-17-V від 11 травня 2005 року розробником генерального плану УНДІПМ «Дніпромісто», з позначкою місця розташовування спірної земельної ділянки. У відповідності до ч.2 ст.78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.72 та ч.2 ст.102, ч.1 ст103 ЦПК України суд призначає\~експертизу у\~разі необхідності з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо Експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Для того, щоб встановити невідповідність місця розташування та конфігурації спірної земельної ділянки проекту землеустрою щодо її відведення у власність попередньому власнику [PERSON] необхідні спеціальні знання. Тому, дана обставина може бути з`ясована виключно експертом, а не письмовими доказами. Згідно ч.2 ст.373\~ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до п.а) та п.б) ч.1 ст.81\~ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, шляхом придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами та безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. За змістом з положення ч.2 ст.328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.204\~ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, так правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до доводів представника позивача земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , яка в подальшому була поділена на дві земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером [NUMBER] , була внесена до Державного земельного кадастру неправомірно та всупереч встановленому порядку. Зважаючи на те, що у відділі у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відсутня документація із землеустрою стосовно земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та розробником документації із землеустрою на зберігання не передавалась (т.1 а.с.18). Проте, як вбачається з матеріалів справи, зокрема витребуваних з реєстраційної служби копій реєстраційних справ на спірний об`єкт нерухомого майна, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування земельної ділянки від 19 листопада 2014 року, укладеного з [PERSON] Вказаний договір є первинним та ніким не оспорювався, а тому без скасування цього договору не може ставитися питання про витребування земельної ділянки у [PERSON] . Крім цього, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача з приводу того, що земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, що стало підставою для звернення Бориспільською міською радою до Бориспільського місцевого прокурора та начальника Бориспільського ВП ГУНП в Київській області із заявою про кримінальне правопорушення щодо протиправного привласнення земельних ділянок територіальної громади міста Борисполя (т.1 а.с.22,23). За даним фактом 23 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Оскільки, згідно постанови слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області Черкасова Є.В. від 13 листопада 2017 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (т.1 а.с.236-237). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що Бориспільська міська рада на виконання делегованих їй повноважень, віднесених до виключної компетенції місцевих рад, розпорядилась земельною ділянкою площею 1,5 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом прийняття рішення від 26 червня 2011 року №999-13-VI, яким передала безоплатно у власність земельну ділянку третій особі у справі [PERSON] , у визначеному ст.ст.116,118\~Земельного кодексу\~України порядку. В подальшому, [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до вимог ч.1ст.388\~ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тому, суд погоджується із доводами представника відповідача стосовно того, що в даному випадку спірна земельна ділянка площею 1,5 га з кадастровим номером [NUMBER] вибула з володіння позивача з його власної волі, оформленої рішеннями, які не були оскаржені, скасовані та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. До того ж суд у повній мірі погоджується з думкою відповідача, що у випадку задоволення позову, це призведе до непропорційного втручання у право відповідача на мирне володіння належним йому майном, передбачене ст.41\~Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, судом не встановлено правових підстав для витребування земельної ділянки у її належного власника та, відповідно, для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що є похідною позовною вимогою. До того ж, та обставина, що фактично у власність третьої особи набута земельна ділянка площею 1,5 га кадастровий номер [NUMBER] з іншими межами (конфігурацією), як стверджує позивач, проте, не доводить належними і допустимим доказами, має інше місце розташування, ніж було визначено проектом із землеустрою, не спростовує встановленого в ході розгляду справи факту, що реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі була здійснена 15 листопада 2013 року, та могла бути відома позивачу, у разі здійснення заходів із землеустрою у встановленому законом порядку, а отже суперечить принципу «належного впорядкування», про необхідність дотримання якого наголошує Європейський суд з прав людини у рішеннях, на які посилається відповідач. Разом з цим, в ході розгляду цивільної справи представником відповідача [PERSON] також було заявлено про застосування строку позовної давності. Оскільки, Бориспільська міська рада була обізнана ще у 2011 році про земельну ділянку відносно якої приймалося рішення про затвердження проекту землеустрою та відведенням її у власність [PERSON] . Незважаючи на це, протягом семи років Бориспільська міська рада не зверталась за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч.4 ст.267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, може бути підставою для відмови у позові. Згідно з положенням ст.257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З долучених до позовної заяви документів встановлено, що Бориспільська міська рада, як розпорядник земель комунальної власності, мала бути обізнана про стан своїх справ та могла довідатись про порушення свого права з моменту державної реєстрації земельної ділянки, тобто з 15 листопада 2013 року, підтвердженням чого є отримана за запитом Бориспільської міської ради Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приєднана до позовної заяви (т.1 а.с.14-16). В той час як з даним позовом до суду Бориспільська міська рада звернулась лише 14 травня 2018 року, тобто з пропуском визначеного законом строку позовної давності, і доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин, суду не надано, клопотання про поновлення строку для звернення з позовом до суду позивачем не заявлено. Проте, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити по суті заявлених позовних вимог, і в даному випадку, пропуск позивачем строку позовної давності не є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №228 від 24 квітня 2018 року (т.1 а.с.4) вбачається, що при пред`явленні позову Бориспільська міська рада сплатила судовий збір у розмірі 3524 гривні. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed