Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що після смерті її матері [PERSON] в 2014 році відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0579 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3211200000:03:002:0011 . Спадкоємцем першої черги є позивач, як донька спадкодавця. При зверненні позивача до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з вище викладеним позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 12 червня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26 липня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач - Фастівська міська рада Київської області в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала письмову заяву, в яких зазначила, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без їх участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія [NUMBER] /а.с.5/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , та її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 16 вересня 2006 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » в зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] (а.с.7). Спадкоємицею майна померлої [PERSON] являється її донька [PERSON] (позивач по справі). Що підтверджується також, матеріалами витребуваної з Фастівської міської державної нотаріальної контори спадкової справи №200/2016 після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач своєчасно в установлений законом строк звернулась до Фастівської міської державної нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, але Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1159 від 04 жовтня 2018 року їй було ваівдмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що спадкоємцем не пре`явлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві [PERSON] частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Суд, вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , тому набула право спадкування на 1/5 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує. Що стосується визнання права власності за позивачем на земельну ділянку площею 0,0579 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3211200000:03:002:0011 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , то в цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Позивач вказує, що вона є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , але свідоцтва про право на спадщину отримати не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та не надає суду постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0579 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3211200000:03:002:0011 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] . При цьому, згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження. Відповідно до листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-47/0/9-12 від 10.07.2012 року, судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial