Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернула до суду з вказаним позовом, в якому просила винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь матеріальне утримання на навчання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітків щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що дочка досягла повноліття, але навчається за контрактом на першому курсі денного відділення Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України та потребує додаткової матеріальної підтримки для навчання. Термін закінчення навчання 2020 рік. Рішенням Жовтневого районного суду від 4 жовтня 2016 року позов був задоволений частково. В той же час, в рішенні суду залишилося невирішеним питання про розподіл судових витрат та про допущення його до негайного виконання. В судове засідання з приводу розгляду цих питань позивачка та її представник не з'явилися, про його час та місце були повідомлені. Відповідач та його представник заперечували проти стягнення витрат на правову допомогу через їх необґрунтованість. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати а також коли суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу (пп. 3 та 4). Позов [PERSON] у даній справі був задоволений частково: вирішено стягувати з [PERSON] на її користь кошти (аліменти) на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в звязку з її навчанням, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 червня 2016 року і до закінчення навчання, але в любому випадку не довше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. В той же час, при винесенні рішення суд не вирішив питання про допущення рішення до негайного виконання. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд, згідно з цими положеннями закону вважає за необхідне допустити рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в межах платежу за один місяць. Що ж стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1-3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, відповідно до статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1). Таким чином, з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України, а також звільнення позивачки від сплати судового збору та задоволення позову про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в мінімальному розмірі, визначеного для вимог майнового характеру, тобто 551 грн. 20 коп. Крім того обоє із сторін просили стягнути на їх користь судові витрати у виді витрат на правову допомогу: позивачка 4000 грн., а відповідач 3000 грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також і витрати на правову допомогу. Однак, витрати на правову допомогу позивачки не підтверджені всіма належними доказами, в тому числі суду не представлено документу, відповідно до якого ця сума була сплачена представнику-адвокату. Тому підстави для стягнення цього виду судових витрат з відповідача на користь позивачки у суда відсутні. З врахуванням того, що рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягнуто утримання в зв'язку з навчанням, хоча і в не в тому розмірі, в якому вона просила, але суд вважає, що по суті позов про стягнення аліментів був вирішений позитивно, тому підстав для стягнення витрат на правову допомогу з позивачки на користь відповідача відсутні. Враховуючи викладене,

Outcome: approved