Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

В червні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 вересня 2014 року в Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №7. 20 січня 2017 року Чортківським районним судом винесено рішення про розірвання шлюбу. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина, коштів на утримання не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, з`явитись в судове засідання не має можливості. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Рішенням Чортківського районного суду від 20 січня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 22 вересня 2014 року у Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №7. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю, що стверджується довідкою про склад сім`ї. Відповідач [PERSON] як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведених вимог закону, матеріального становища відповідача, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] в розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 гривень судового збору.

Outcome: partial