Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулась з вказаним позовом та посилається на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 травня 2013 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що [PERSON] ухилявся від виконання зобов`язання по сплаті присуджених аліментів, станом на 5 червня 2018 року у нього виникла пеня в розмірі 63033 гривень 44 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити неустойку. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період часу з 21 лютого 2013 року до 5 червня 2018 року в розмірі 63033 гривень 44 копійок. У судовому засіданні представник позивача Митяй А .О. підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на відсутність вини її довірителя у виникненні заборгованості по сплаті присуджених аліментів. Після того, як [PERSON] стало відомо про виникнення вказаної заборгованості, він майже повністю погасив її. Крім того, достовірність розрахунку, складеного представником позивача [PERSON] , спростовується розрахунком, складеним представником відповідача [PERSON] . Тому вона просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 травня 2013 року (а.с.11-12) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами по спору, регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати його дитину та його виконання» СК України. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.1-ч.2 ст.77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Встановлено, що представник відповідача [PERSON] не подала докази на підтвердження того, що в період часу з 21 лютого 2013 року до 5 червня 2018 року її довіритель належним чином виконував зобов`язання зі сплати призначених аліментів. Тому у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 58594 гривень 27 копійок та пеня в розмірі 153116 гривень 75 копійок. Це підтверджується письмовим розрахунком, складеним представником позивача [PERSON] з дотриманням роз`яснень, викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18). В матеріалах цивільної справи міститься ще один письмовий розрахунок, складений представником відповідача [PERSON] (а.с.145-147), з якого вбачається, що розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 40349 гривень 93 копійок. Вказаний розрахунок виконаний з урахуванням відомостей, викладених в довідці-розрахунку заборгованості по аліментам №50714 від 15 липня 2019 року (а.с.112-114). Однак інформація, викладена в цій довідці-розрахунку, є неактуальною та істотно уточнюється в іншій довідці-розрахунку заборгованості №53087 від 2 серпня 2019 року (а.с.129-131). Відтак, достовірність письмового розрахунку, складеного представником відповідача [PERSON] , спростовується письмовим розрахунком, складеним представником позивача [PERSON] . Водночас, розмір пені майже втричі перевищує розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів. В такому випадку розмір неустойки підлягає зменшенню зі 153116 гривень 75 копійок до 58594 гривень 27 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити пеню навіть в зменшеному розмірі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період часу з 21 лютого 2013 року до 5 червня 2018 року в розмірі 58594 гривень 27 копійок. В матеріалах цивільної справи міститься довідка-розрахунок заборгованості по аліментам №50714 від 15 липня 2019 року (а.с.112-114), з якого вбачається, що станом на 1 липня 2019 року розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів становить 5007 гривень 64 копійки. Крім того, з іншої довідки-розрахунку заборгованості по аліментам №53087 від 2 серпня 2019 року (а.с.129-131) вбачається, що станом на 1 серпня 2019 року розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить вже 13722 гривні. Однак пеня за прострочення сплати аліментів стягується за зовсім інший період часу - до 5 червня 2018 року, а не до 1 липня чи 1 серпня 2019 року. Ця обставина свідчить про те, що вказані довідки-розрахунки заборгованості по аліментам не стосуються предмета доказування та є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Зокрема, істотне погашення відповідачем заборгованості по сплаті аліментів в липні 2018 року не має жодного значення для розгляду вимог про стягнення пені за прострочення аліментів за період часу до 5 червня 2018 року. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial