Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Вінницягаз», у якому просила стягнути з відповідача на її користь 3500 грн. в якості компенсації за встановлення індивідуального газового лічильника та 1500 грн. понесених витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] зареєстрована та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Багатоквартирний будинок в якому проживає позивач під`єднаний до газорозподільної системи та обслуговується відповідачем по справі. Позивач відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» за власний кошт придбала та встановила газовий лічильник у вищевказаній квартирі, що підтверджується актом прийомки газового лічильника в експлуатацію, а саме встановлено газове обладнання газова плита ПГ-4. 10.12.2018 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача з прохання компенсувати понесені витрати, на що отримала відмову. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. По даній\~цивільній справі ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2019 року змінено найменування відповідача ПАТ «Вінницягаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз». Представник позивача [PERSON] М.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просив їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (а.с. 32-35). У відзиві вказав, що компенсація вартості лічильника природного газу у зв`язку із не встановленням Кабінетом Міністрів України порядку і розмірів компенсації таких витрат для населення, позбавить відповідача права власності на кошти та прямим чином порушують статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, встановлення позивачем індивідуального лічильника природного газу жодним чином не являється наслідком не виконання відповідачем перед позивачем обов`язку, щодо забезпечення обліку природного газу, та не відноситься до дій які особа мусить вчинити для відновлення свого порушеного права, а являється виключно реалізацією споживачем свого права на встановлення лічильника природного газу за власний рахунок, яке передбачене чинним законодавством у сфері газопостачання. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст. 12, 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 7-9). Багатоквартирний будинок, в якому проживає позивач під`єднаний до газорозподільної системи та обслуговується відповідачем по справі. Позивачка [PERSON] за власні кошти в сумі 3500 грн. придбала та встановила газовий лічильник у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом прийомки газового лічильника в експлуатацію (новий монтаж системи газопостачання; встановлення додаткових приладів) №274 від 10.10.2018 року, актом №274 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2018 року, договором підряду №274 на встановлення газового лічильника в житловому будинку (квартирі) по замовленню населення від 10.10.2018 року та квитанцією №1Р25213 від 25.10.2018 року (а.с. 11-12, 15-16). 10.12.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Вінницягаз» із заявою, у якій повідомила ПАТ «Вінницягаз», що вона самостійно забезпечила встановлення індивідуального приладу обліку природного газу в квартирі [ADDRESS] , тому просила компенсувати понесені нею витрати в сумі 3500 грн. (а.с. 13). 17.12.2018 року ПАТ «Вінницягаз» на звернення позивачки [PERSON] повідомило, що порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Поряд з тим, за наявною у товариства інформацією, на даний час відповідний порядок відсутній. Відтак, з незалежних від товариства причин висловлене у зверненні позивача прохання може бути розглянуте після набрання чинності відповідним порядком та надання підтверджуючих документів відповідно до вимог нормативних актів (а.с. 14). Законом України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» визначені правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього. У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] скористалась наданим їй правом на встановлення індивідуального газового лічильника і в жовтні 2018 року встановила в своїй квартирі газовий лічильник за власні кошти, сплативши 3500 грн., однак відповідач до теперішнього часу вказані кошти позивачці не повернув. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд вважає, що між позивачкою та відповідачем виникли зобов`язальні правовідносини, що передбачені ст. 509 ЦК України, відповідно до яких у разі придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу, на суб`єкта який здійснює розподіл природного газу на відповідній території та отримав відповідний дозвіл для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу покладається обов`язок компенсації даних витрат відповідній особі. Згідно ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~611\~ЦК визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Отже, невиплата відповідачем позивачеві грошових коштів в сумі 3500 грн. в якості компенсації за встановлення індивідуального газового лічильника порушує законні права позивачки, тому позов підлягає до задоволення. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про неможливість компенсації коштів за встановлення газового лічильника у зв`язку з відсутністю на даний час механізму відшкодування коштів споживачам, які встановили лічильники природного газу за власний рахунок, оскільки на думку суду відсутність такого механізму не позбавляє відповідача обов`язку виконувати вимоги ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та обмежує права позивача. Оскільки відповідно до ст.\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» позивачка при зверненні до суду з даною позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» на користь держави у розмірі 768,40 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві позивачем було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 1500 грн. Судом встановлено, що 10.06.2019 року між адвокатом Бардиним М.Б. (адвокат) та Гавриш М.І. (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №17/19 (а.с. 17). Відповідно до п. 1 даного договору адвокат надає правову допомогу клієнтові з приводу представництва та захисту його інтересів щодо отримання компенсації за встановлення індивідуального газового лічильника шляхом звернення до суду з позовом до ПАТ «Вінницягаз» та здійснює представництво інтересів клієнта у Вінницькому міському суді Вінницької області, апеляційному суді, а також може представляти інтереси клієнта у виконавчих органах України будь-якої ланки, установах, державних та інших компетентних органах та організаціях. Адвокатом Бардиним М.Б. надано суду акт виконаних робіт від 13.06.2019 року, відповідно до якого зазначено обсяг послуг: надання консультацій щодо прав та обов`язків позивача - 30 хв. (вартість 384,20 грн.), підготовка позовної заяви - 30 хв. (вартість 384,20 грн.), підготовка до судових засідань та робота з нормативною базою - 1 год. (вартість 768,40 грн.), всього на суму 1536,80 грн. та погоджена сторонами ціна в розмірі 1500 грн. (а.с. 18). За надання юридичних послуг позивачкою [PERSON] сплачено адвокату Бардину М.Б. 1500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №17/19 (а.с. 19). Проаналізувавши надані докази в підтвердження витрат на правову допомогу адвоката та обсяг наданих адвокатом юридичних послуг у даній справі, суд вважає, що розмір витрат позивача [PERSON] в сумі 1500 грн. на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивача. Також суд враховує, що стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення судових витрат. Тому слід стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» на користь [PERSON] 1500 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: approved