Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 19 січня 2016 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 13. Від подружнього життя в них є малолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні та вихованні з пятимісячного віку. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено, тому позивач прийшов до переконання про необхідність розірвання шлюбу, просить дитину залишити проживати з ним. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу і залишення дитини проживати з батьком. Суд, вислухавши позивача, представника позивача та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 19 січня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 13. Від подружнього життя в них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved