Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Головний психіатр Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1991 року, є інвалідом II групи безстроково. Більше 30 госпіталізацій в психіатричний стаціонар у зв'язку із загостренням галюцинаторно-параноїдної симптоматики. Після смерті матері в 2015 році повністю соціально дезадаптований, у квартирі антисанітарні умови, не виконує елементарні санітарно-гігієнічні заходи, відмовляється від спілкування з рідною сестрою, іде з квартири й відсутній по кілька днів. Не відкриває дверей дільничному психіатру, відмовляється від прийому підтримуючої терапії. Остання виписка 18.02.2017 року. Згідно із рапорту поліції від 28.04.2017 року, був отриманий виклик за місцем проживання хворого, що він викидає речі з балкона 5 поверху, при спробі поговорити з ним, почав кидатися на співробітників поліції, була застосована фізична сила. Викликана спеціалізована бригада швидкої медичної допомоги, доставлений у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де був оглянутий черговим лікарем, який діагностував важкий психічний розлад. Пацієнт перебуває в стані психомоторного збудження, загрожує оточуючим фізичною розправою, намагався розбити вікно, скинув зі столу документи. Госпіталізований у примусовому порядку. 28.04.2017 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії з вираженим психопатоподібним типом дефекту, афективно-маячний синдром з агресивними тенденціями по відношенню до оточуючих (кидався на співробітників поліції, медичних працівників). Приймаючи до уваги наявність високої вірогідності скоєння суспільно-небезпечного діяння у відношенні оточуючих, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, прокурор, лікар-психіатр, доводи заяви підтримали з підстав, викладених в ній, і просили суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні відмовився надавати пояснення. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 28.04.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії з вираженим психопатоподібним типом дефекту, афективно-маячний синдром з агресивними тенденціями по відношенню до оточуючих (кидався на співробітників поліції, медичних працівників). Приймаючи до уваги наявність високої вірогідності скоєння суспільно-небезпечного діяння у відношенні оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved