Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2019 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачі вказали, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 11 грудня 1996 року. Відповідно до договору дарування від 21 квітня 1997 року [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області. У вказаному будинку зареєстрований син та онук позивачів [PERSON], який більше п'яти років за місцем реєстрації не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна у будинку не утримує. Його реєстрація у будинку позивачів створює їм незручності, що повязані зі сплатою надмірних комунальних послуг, ускладнюється вирішення питання щодо отримання субсидії. Тому, позивачі просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на веб-порталі. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачів та дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується Свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок від 11 грудня 1996 року видане виконкомом Нагірянської сільської ради народних депутатів Чортківського району. Позивачка [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку в с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується договором дарування від 21 квітня 1997 р. серії ААІ№523303. В будинку позивачів значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який фактично там не проживає і житлом не користується більше п'яти років. Актами про встановлення факту не проживання від 10 серпня 2017 р., 04 жовтня 2018 року встановлено, що [PERSON] з травня 2014 року виїхав на постійне місце проживання в США, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. Згідно ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За таких обставин, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved