Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В травні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної доньки сторін: [PERSON], [INFO] у розмірі 2000,0 грн. щомісячно, але не менше 30 % його щомісячних доходів, так як фактично на протязі року участі в житті доньки не приймає, вихованням не займається і позивачка не має можливості оплачувати додаткові заняття з розвитку дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що перебуває з відповідачем з 20 січня 1995р. у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народилися діти:, син [PERSON], який на час подання позову є повнолітнім та донька [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позові, зазначаючи, що відповідач взагалі не цікавиться спільною дитиною, і не бажає надавати допомогу на її утримання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначаючи, що має постійний заробіток, і спроможний сплачувати щомісяця аліменти на утримання молодшої дитини у розмірі 300,0 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1995р., [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, яка самостійно здійснює повністю утримання та виховання дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. У відповідності з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Позивачка пред'являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину. Судом достовірно встановлено, що відповідач має постійний дохід і працює на посаді водія в ТОВ «Аполло», інших осіб на утриманні відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. З урахуванням того, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини - [PERSON], [INFO], яку дитина потребує, беручи до уваги, що відповідач має постійний заробіток, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної дитини, аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно до повноліття дитини. Суд вважає, що за своїм матеріальним станом відповідач спроможний сплачувати щомісяця суму аліментів, визначену судом, при цьому суд врахував і матеріальний стан матері дитини - позивачки по справі. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial