Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну джерелом підвищеної небезпеки. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що є власником транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], який в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 січня 2015 року з вини [PERSON] отримав механічні ушкодження. Позивач зазначаючи, що відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу, а відповідач [PERSON] перебував за кермом транспортного засобу в момент дорожньо-транспортної пригоди, а тому на підставі положень ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 1166, ст. 1188, ст. 1190 ЦК України просив суд: 1) стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь 121180,12 гривень матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER]; 2) стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь 50000,00 гривень моральної шкоди, завданої пошкодженням майна; 3) стягнути на користь позивача судові витрати. Відповідно до ухвали суду від 14 лютого 2018 року судом витребувано з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справу №308/1638/15-п щодо [PERSON] (а.с. 34). Позивач та його представник подали в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених в позовній заяві. Другий відповідач по справі та представник обох відповідачів позовні вимоги позивача в судовому засіданні не визнали, посилалися в своїх поясненням на поданий другим відповідачем по справі відзив на позовну заяву (а.с. 46, 47, 70, 71), зазначали, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 27 січня 2015 року сталася не з вини водія [PERSON], на підтвердження чого надали до суду висновок експерта судової транспортно-трасологічної експертизи № 1296/1297 від 27 березня 2018 року, вважали незаконною, необґрунтованою постанову судді Апеляційного суду Закарпатської області Крегула М.М. від 27.11.2017 року, вказували, що водій [PERSON], керував технічно справним транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER], докази про те, що заднє ліве колесо, яке відірвалося від транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter, яким керував відповідач [PERSON] зіткнулося з транспортним засобом марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачеві, відсутні, а механічні ушкодження транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачеві, отримав в результаті зіткнення з транспортним засобом марки SCANIA, державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа [NUMBER]. Суд, заслухавши промови позивача, представника позивача, другого відповідача та представника обох відповідачів, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, допитавши в судовому засіданні судових експертів [PERSON] та [PERSON], приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], [INFO], є власником транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 10). 27.01.2015 року, о 17 годині 20 хвилин, на 261 кілометрі автодороги Київ-Харків, відбулася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується відповідною довідкою № 932 від 20.03.2015 року, учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1) водій [PERSON], транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER]; 2) водій [PERSON], транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER]; 3) водій [PERSON], транспортний засіб марки SCANIA, державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с. 11, 12). В результаті дорожньо-транспортної події, що сталася транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні ушкодження: 1) розбито: передній бампер, ліва передня блок-фара, лобове скло, ліве дзеркало заднього виду, скло лівих дверей, сполер вітровий; 2) деформовано: ліве крило, ліва частина кабіни, будка автомобіля, рама (а.с. 12). Транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], належить на праві власності [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 24.11.2017 року, справа № 308/1638/15-п, відповідача по даній справі [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке було вчинено 27.01.2015 року. Постановою суду встановлено, що технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало недотримання водієм [PERSON] вимог п. п. 2.3 а) та 31.1.1 Правил дорожнього руху (а.с. 163-166). [PERSON] правопорушення вчинене за наступних обставин: 27 січня 2015 року, о 17 годині 20 хвилин, на 261 кілометрі автодороги Київ-Харків, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER], не стежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого стався відрив заднього лівого колеса, яке зіткнулося з транспортним засобом марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, після чого транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], зіткнувся з транспортним засобом марки SCANIA, державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого сталося пошкодження транспортних засобів (а.с. 163-166, 88). Аргументи сторони відповідачів, які стосуються того, що вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді відсутня, суд до уваги не приймає, зважаючи на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі №308/1638/15-п (88-166), висновок експерта судової транспортно-трасологічної експертизи № 1296/1297 від 27 березня 2018 року (а.с. 73-78), що наданий стороною відповідача, відомості, які отримані під час допиту експертів [PERSON] та [PERSON] щодо експертного висновку № 1296/1297 від 27 березня 2018 року, не містять відомостей, які вказують на наявність вини водіїв [PERSON] та [PERSON], у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 27 січня 2015 року, о 17 годині 20 хвилин, на 261 кілометрі автодороги Київ-Харків, які керували транспортними засобами марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER] та марки SCANIA, державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа [NUMBER] відповідно. Щодо висновку пункту 1 експертного висновку № 1296/1297 від 27 березня 2018 року, на який вказували відповідач [PERSON] та його представник, а саме: 1) враховуючи проведені вище дослідження, показання водія автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], щодо факту зіткнення (наїзду) його автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], з заднім лівим колесом автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER], що призвело до раптового (швидкого) розвертання його автомобіля ліворуч на зустрічну смугу руху, з технічної точки зору, є неспроможним, то суд зазначає, що сприймає даний висновок відповідно до тих відповідей, які надані при допиті експертами та тієї технічної інформації, що містить сам висновок, а саме, що експертами проаналізовані вихідні дані, що стосуються часу від початку зміни автомобілем ГАЗ-3302 напрямку руху і до місця зіткнення з автопоїздом SCANIA, який за їхніми підрахунками становить 2,48 с &?і; t &?і;3,46 с. Висновок експертів, що показання водія [PERSON] є з технічної точки зору не спроможними стосуються лише тієї обставини, що розвертання транспортного засобу марки ГАЗ-3302 не було миттєвим, а відбулося у зазначений проміжок часу, що в свою чергу тільки уточнює обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася, та жодним чином не доводить вини водія автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Стороною відповідачів під час розгляду справи по суті не заперечувався сам факт отримання механічних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27 січня 2015 року, транспортним засобом марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачеві по справі, як не висувалися будь-які заперечення щодо висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 020118 від 15 січня 2018 року, яким визначено завдану позивачеві матеріальну шкоду в результаті пошкодження його автомобіля. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], становить 121180,12 гривень (а.с. 16-18), яку суд приймає, як належним чином обґрунтовану загальну суму матеріальної шкоди, яка була завдана позивачеві. З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку, що саме з відповідача [PERSON] слід стягнути завдану з його вини, як водія транспортного засобу, матеріальну шкоду завдану позивачеві, внаслідок пошкодження його транспортного засобу. Вимоги позивача щодо стягнення солідарно із особи, яка керувала транспортним засобом та особи, якій належить транспортний засіб, задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, 2.2. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. З огляду не те, що власник транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], перший відповідач по справі, в належний спосіб передала у користування іншій особі, яка має посвідчення водія на право керування транспортним засобом, належний власнику транспортний засіб, тому жодних законних підстав стягувати з неї матеріальну шкоду на підставі ст. 1188 ЦК України суд не знаходить, зобов'язання виникає тільки у володільця-водія транспортного засобу - [PERSON], з вини якого транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. Щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень на користь позивача по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Щодо стягнення з першого відповідача по справі [PERSON] моральної шкоди, то суд керується зазначеними вище висновками. За відсутності вини першого відповідача у заподіянні майнової шкоди позивачеві, підстав для стягнення з [PERSON] моральної шкоди на користь позивача суд не знаходить, так як відповідачем не порушувалися права позивача. Щодо стягнення з другого відповідача по справі [PERSON] на користь позивача моральної шкоди, то суд зазначає, що будь-яких доказів, якими позивач доводить та обґрунтовує розмір маральної шкоди до суду не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачем по справі не надано доказів на підтвердження того, що позивачеві завдано другим позивачем по справі моральну шкоду, зважаючи на конструкцію ч. 2 ст. 23 ЦК України. Довгий час розгляду судової справи, якою було доведено вину відповідача, як і те, що позивач припинив свою підприємницьку діяльність суд до уваги не приймає, зважаючи на те, що розгляд справ у суді унормований процесуальним законом, а припинення підприємницької діяльності є правом позивача та від дій другого відповідача по справі не залежить. Відповідно до вимоги ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 6211,80 (шість тисяч двісті одинадцять) гривень 80 копійок, з огляду на те, що позивачеві фактично задоволено 50 % його позовних вимог, врахувавши, що у задоволенні позовних вимог до першого позивача суд відмовив повністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial