Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обґрунтовувало тим, що відповідач [PERSON] звернулась позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18.05.2017, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 18.12.2019 виникла прострочена заборгованість у сумі 29 323,77 грн., з яких 17 821,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 17 821,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гр. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5 097,79 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4 531,66 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 372,56 грн. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, тому позивач просить стягнути заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати в сумі 2 102 грн. з відповідача на свою користь. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання, в якому останній вказував, що предметом позову є стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак, посилаючись на ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вважає вказану справу малозначною та просить суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.6). Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24.06.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, разом з позовною заявою подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, вказував, що на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти розгляду справи за відсутності їхнього представника, а також щодо винесення заочного рішення (а.с.83). Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого позивача, від якого надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі ч. 2 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.93,96). Заяв від відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши і оцінивши матеріали справи у сукупності, докази по справі, встановив наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2017 відповідач [PERSON] з метою отримання кредитних послуг підписала анкету-заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», Договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.20). Як зазначено в анкеті-заяві та підтверджується підписом на ній відповідачки, остання у повному обсязі ознайомилась та погодилась з Договором про надання банківських послуг до його укладення та зобов`язалась виконувати його вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з його змінами на сайті банку: http://privatbank.ua (а.с.20). Для користування кредитними коштами відповідачка отримала кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 26.11.2015, з терміном дії до 11/19, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.19). Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за договором [PERSON] 18.05.2017 встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 500 грн., який в подальшому, 05.07.2017, було збільшено до 15 000 грн. (а.с.18). Як встановлено, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 18.05.2017 станом на 31.10.2019 та 20.04.2020, а також випискою по рахунку за договором № б/н від 18.05.2017 станом на 22.04.2020 (а.с.9-17). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку клієнт зобов`язується виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та Овердрафту), оплату винагороди банку. За правилами, встановленими п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг - у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Крім того, згідно з п. 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг - у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, позичальник оплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.22-81). Однак відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як встановлено, відповідачка в добровільному порядку заборгованість не погашає. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу ст. 526 ЦК України, відповідач повинен виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов`язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Водночас, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В частині 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, за встановлених судом обставин, відповідачка [PERSON] скористалась наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 18.12.2019 призвело до виникнення заборгованості в сумі 29 323,77 грн., з яких 17 821,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 17 821,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гр. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5 097,79 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4 531,66 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 372,56 грн. - штраф (процентна складова). Будь-яких доказів спростування вимог позивача відповідачем суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути борг за кредитним договором у вказаному вище розмірі - 29 323,77 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved