Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила припинити право спільної часткової власності відповідача на 1/3 квартири [ADDRESS] та стягнути з позивача на користь відповідача вартість 1/3 частини квартири [ADDRESS] в розмірі 74200 гривень; визнати за позивачем право власності на всю квартиру [ADDRESS] . В мотивування позову зазначила, що позивач є власником 2/3 спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності за заповітом. Право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] набула [PERSON] , яка у 2011 році подала заяву до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини [PERSON] , яка складалась із вказаної квартири. Після подання заяви про прийняття спадщини відповідач протягом 9 років будь-яких дій по оформленню права власності на 1/3 спірної квартири не здійснила, також не здійснювала оплату комунальних послуг, не цікавилась станом майна, постійно проживає у Російській Федерації. На даний час позивач повністю оплачує комунальні послуги, однак не може користуватись та розпоряджатись належним нерухомим майном, не може зареєструвати за вказаною адресою свою онуку, оскільки не може отримати згоди на такі дії власника 1/3 частини спірної квартири. Виділити в натурі належну частку позивач не може через відсутність технічної можливості, що підтверджується відповідним висновком експерта. Позивач зазначила, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим, квартира є неподільною, доля відповідача є незначною і припинення права власності на її частку у спільній частковій власності не завдасть їй істотної шкоди. Вартість квартири станом на 27.07.2020 становить 222600 гривень, відповідно до звіту незалежної оцінки майна, а вартість 1/3 спірної квартири - 74200 гривень. Відповідна сума буде внесена на депозитний рахунок після проведення необхідних експертиз та повідомлення реквізитів оплати. [PERSON] в порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, зазначила, що позовні вимоги визнає частково. Відповідач є спадкоємцем 1/3 спірної квартири. Позивач не вчинила будь-яких дій для врегулювання спору в досудовому порядку. З оцінкою спірного майна не згодна, оскільки вказана ціна кватири занижена щонайменше втричі. Відповідач зверталась до позивача з пропозицією сплатити вказану позивачем вартість 2/3 частини квартири, на що отримала відмову через низьку ціну. Оформити право власності на 1/3 частини спірної квартири не мала можливості через початок воєнних дій. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2020 року провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2020 року доручено компетентному суду Російської Федерації вручити копію позовної заяви відповідачу [PERSON] та допитати її в порядку судового доручення про надання правової допомоги до іноземного суду. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 травня 2021 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче судове засідання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідно до них правовідносини. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58378981 від 19.11.2019 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу, де спадкодавець - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 травня 2020 року спадкоємцем 2/3 частин трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв.м., у тому числі житловою 42,8 кв.м. є [PERSON] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60357284 від 28.05.2020 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис - реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець - [PERSON] , спадкоємець - [PERSON] , спадкове майно - 2/3 трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210585324 від 28.05.2020 власником 2/3 трикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-211 від 20.05.2020, належить [PERSON] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна№211891414 від 10.06.2020, квартира [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності: 2/3 вказаної квартири належить [PERSON] ; 1/3 квартири належить [PERSON] ; 1/6 квартири належить [PERSON] (особа померла), 1/6 квартири належить [PERSON] (особа померла). За Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28585774 від 04.11.2011 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис - реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, де спадкодавець - [PERSON] , спадкоємець - [PERSON] , спадкове майно - 2/3 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на трикімнатну квартиру [ADDRESS] вказана квартира знаходиться на 3 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 42,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 13, 1 кв.м., 2-а кімната 12,6 кв.м., 3-я кімната 17,1 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., вбиральні 1 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., коридору 6 кв.м., вбудованої шафи 0, 4 кв.м., балконом 0, 8 кв.м., лоджією 2 кв.м., загальна площа квартири 63,5 кв.м. Звітом про результати незалежної експертної оцінки вартості нерухомого майна від 27.07.2020 вірогідна вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] складає 222600 гривень без ПДВ, вартість 1/3 частки - 74200 грн без ПДВ. До вказаного звіту додано заяву оцінювача [PERSON] , відповідно до якого остання зазначила, зокрема, що нею огляд об`єкту оцінювання не проводився, висновки про технічний стан зроблений зі слів власника. Відомості, отримані оцінювачем і що міститься в звіті, вважаються достовірними. Проте оцінювач не може гарантувати абсолютну точність інформації для відомостей з вказівкою джерела інформації. Відповідно до висновку №4 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 29.07.2020 судового експерта [PERSON] виділити в натурі 1/3 та 2/3 частки квартири [ADDRESS] не представляється можливим за відсутністю технічної можливості організації додаткової кухні, санвузлу та окремого входу. Суд зважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо належності 1/3 частини спірної квартири відповідачу. Між тим, така обставина не заперечується сторонами та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що повністю узгоджується із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, а тому ця обставина не підлягає доказуванню. Так, сторони зазначали, що відповідач є спадкоємцем спадкового майна у вигляді 1/3 частини спірної квартири, але не отримала свідоцтво про право власності на таке майно. При цьому суд зауважує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1268 ЦК України). Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення спадкоємця прав користування та володіння належним йому на праві власності майном. Такі висновки також узгоджується з практикою Верховного Суду у справі № 303/6974/16. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 статті 356 ЦК України). Статтею 364 ЦК України встановлено право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Вирішуючи питання про припинення права власності на частину трикімнатної квартири, суд зауважує, що 1/3 частина такої квартири не є незначною. Та обставина, що 1/3 та 2/3 частини квартири не можуть бути виділені в натурі не можуть бути самостійною підставою для припинення права часткової власності. Також позивачем не доведено неможливість спільного користування майном, зважаючи на таке. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивачем не доведено відсутність згоди, домовленості між сторонами у користуванні майном, зважаючи, що відповідач фактично не проживає у спірній квартирі, а позивач зареєстрована за іншою адресою. Крім того, суд вважає, що припинення права власності на 1/3 частини трикімнатної квартири завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, зважаючи на заперечення відповідача щодо вартості спірної квартири. При цьому судом роз`яснено позивачу право заявити клопотання про проведення відповідної судової експертизи. Також позивачем не внесено на депозитний рахунок необхідної суми, що прямо передбачено ст. 365 ЦК України. Позов із вимогами про припинення права на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації вимагає обов`язкового внесення позивачем необхідної суми на депозитний рахунок суду, тоді як при зверненні до суду з вимогою про припинення права на частку у спільному майні внесення на депозитний рахунок суду грошової компенсації не потрібне. Такі твердження відповідають висновку Верховного Суду у постанові від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц. Суд критично відноситься до звіту про результати незалежної експертної оцінки вартості нерухомого майна від 27.07.2020 спірної квартири з огляду на зауваження оцінювача, що огляд квартири не проводився, а висновки зроблені зі слів позивача. При цьому оцінювач не може гарантувати абсолютну точність інформації для відомостей з вказівкою джерела інформації. Такі зауваження не узгоджуються з імперативними положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні.

Outcome: dismissed