Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 52 324,65 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2011 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини заробітку щомісячно до [INFO] року. Відповідно до розрахунку державного виконавця, заборгованість зі сплати аліментів по виконанню виконавчого листа №2-6019/05 від 18.05.2011 року за період з 01.05.2014 року по 01.01.2018 року складає 52 324,65 грн. У зв`язку із відсутністю заробітку, наявністю нової сім`ї, перебуванні на його утриманні п`ятьох дітей, у позивача з`явилася заборгованість по аліментам за період з 01.05.2014 року по 01.01.2018 року у розмірі 52 324,65 грн. Позивач вказує, що він перебуває на теперішній час у шлюбі з [PERSON] , в якому народилося п`ятеро дітей. Державним виконавцем Георгієвим Р.І. 20.02.2018 року постановою ВП №26948921 було встановлено відносно нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Оскільки транспортний засіб був єдиним джерелом доходів позивача, на даний час він не може сплатити виниклу заборгованість, тому просить суд звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вважає, що немає підстав для звільнення позивача від заборгованості зі сплати аліментів. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2005 року (справа №2-6019-2005) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини доходів щомісячно, починаючи з 08.08.2005 року до [INFO] року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Георгієвим Р.І., при примусовому виконанні виконавчого листа 2-6019/05, який видав Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 18.05.2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі ј частини заробітку щомісячно, для дитини відповідного віку, до [INFO] року, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.02.2018 року складає 52 324,65 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 18.07.2009 року (а.с.3) [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 18.07.2009 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надає свідоцтва про народження дітей у шлюбі із [PERSON] : [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського району управління юстиції Одеської області 19.08.2009 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 18.07.2009 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 18.12.2012 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 23.01.2014 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 13.11.2015 року). Відповідно до довідки ЗАТ «ОТП Банк» від 22.09.2008 року №161 станом на 22.09.2008 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору №ML-504/003/2008 від 17.01.2008 року в сумі 19 305,40 дол. США (а.с.79). Згідно довідки Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 11.01.2019 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Ізмаїльському МРЦЗ з 19.12.2018 року (а.с.80). Як вбачається із довідки управління праці та соціального захисту населення від 28.12.2018 року №2456/1 [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та не отримує ніяких видів соціальної допомоги (а.с.81). При примусовому виконанні рішення суду державним виконавцем 20.02.2018 року винесено постанови ВП №26948921, якими встановлено [PERSON] тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, у праві полювання, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. На наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами позивач посилається як на позбавлення його способів заробітку та отримання доходу на утримання сім`ї. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, ця норма закріплена і в ст. 180 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). З урахуванням наведеного, фактичні обставини справи свідчать, що наявність у позивача іншої сім`ї, в якій народженні діти, що перебувають на його утриманні, заборгованості за кредитним договором, та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, в силу вимог закону не є підставами для звільнення позивача від обов`язку сплачувати заборгованість по аліментам. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених ч.2 ст. 197 СК України підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, виходячи з інтересів дитини, які є більш важливими за інші обставини, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості, відтак у задоволенні такої слід відмовити. На підставі наведеного вище в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Outcome: dismissed