Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Державне житлово-комунальне підприємство НАН України 24.09.2014 року звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення та виселення, посилаючись на те, що гуртожиток за адресою [ADDRESS], знаходиться на балансі позивача та відносно нього позивач приймає відповідні рішення щодо заселення громадян. Під час подання позову щодо заборгованості по комунальним послугам у справі № 759/12296/13-ц, позивачем було виявлено, що [PERSON] безпідставно отримала ордер. Згідно довідки Ф-3 № 271 від 18.04.2012 року, [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS], але згідно перевірки [PERSON] не була прописана працівниками НАН України і не є співробітником системи НАН України, що свідчить про підробку довідки Ф-3, оскільки ордер на поселення в гуртожиток за адресою [ADDRESS] їй не видавався. Вказує на те, що відповідач фактично порушує право позивача на внесення витрат на комунальні послуги у належному розмірі, а також перешкоджає позивачеві у вільному користуванні гуртожитком. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти позовних вимог посилаючись на те, що до позовної заяви відповідачем не додано ордер, який є предметом даного спору. Відповідно до довідки № 482-2000 від 06.06.1991 року вона працювала в Експериментальному виробництві Інституту та електрозварювання ім. Є.О.Патона на посаді прибиральниці службових приміщень за сумісництвом. Крім того, вказує, що ордер їй було видано 16 листопада 1999 року, тож у виниклих спірних відносинах застосовується строк позовної давності у три роки, який пропущено позивачем. Відповідний ордер видавався Державною адміністрацією м. Києва на підставі спільного рішення адміністрації та профкому НАН України, таким чином у державної адміністрації м. Києва були наявні всі правові підстави для його видачі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, показання свідка, яка суду пояснила, що [PERSON] дійсно працювала в НАН України прибиральницею та проживає в гуртожитку по [ADDRESS] разом з донькою протягом 15 років. З'ясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] переданий на баланс Державного житлово-комунального підприємства НАН України, відповідно до розпорядження № 291 Президії національної академії наук від 02.03.200 року (а.с. 3 - копія розпорядження). [PERSON] та [PERSON] проживають в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 2 - копія довідки Ф-3), на підставі ордеру № 11 виданого на основі спільного рішення Держаної адміністрації м. Києва та профкому НАН України 16 листопада 1999 року (а.с. 17- копія ордеру). Частиною 2 статті 128 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Згідно роз'яснень науково-практичного коментаря до статті 129 ЖК Української РСР, в спеціальному ордері, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, зазначаються: дата видачі ордеру; найменування населеного пункту, а також підприємства, установи, організації, яким належить гуртожиток; номер і серія ордеру; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка отримує жилу площу у гуртожитку, місце її роботи або навчання; адреса місцезнаходження гуртожитку; номер корпусу і кімнати; на підставі якого рішення видано ордер; склад сім'ї особи, яка отримує житлову площу у гуртожитку. Ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації. В установленому порядку право на підписання ордерів може бути надане іншій посадовій особі (наприклад, керівнику структурного підрозділу, у складі якого діє гуртожиток). Під час розгляду справи, відповідачем було доведено, що ордер № 11 від 16.11.1999 року було видано на підставі рішення Державної адміністрації м. Києва та профспілкового комітету НАН України, як власника даного гуртожитку, що зазначається у ордері (а.с. 17 - копія ордеру). Судом встановлено, що відповідач перебувала в трудових відносинах з НАН України працюючи на посаді прибиральниці в Інституті електрозварювання ім. Є.О.Патона при Академії Наук УССР, що підтверджується довідкою № 19 від 11.02.1999 року (а.с. 18 - копія довідки). Крім того, форма вказаного ордеру відповідає вимогам, що ставляться до спеціального ордеру на поселення та передбачені у Примірному положенні про гуртожитки, яке затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 03. 06. 86 N 208. Надана відповідачем до матеріалів справи копія ордера № 11 від 16.11.1999 року містить визначені законодавством обов'язкових реквізити спеціального ордеру. Право користування житловим приміщення згідно зі статті 129 Житлового кодексу УРСР відповідач набула на підставі ордеру, який є підставою для вселення на надану житлову площу, після якого особа набуває право користування жилим приміщенням. Відповідно до листа ДЖКП НАН України від 02.08.2011 року мешканці гуртожитків НАН України, в тому числі гуртожитка № 8 проживають в них на законних підставах: за ордерами або договорами (а.с.27-28). Позбавлення такого права та виселення особи можливе лише з підстав, передбачених законом, зокрема, статтею 59 Житлового кодексу УРСР. Відповідно до статті 59 Житлового кодексу УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Стаття 59 Житлового кодексу УРСР містить в собі обмеження відносно трьох річного строку звернення до суду з вимогою про визнання ордера недійсним. Згідно частини 1 статті 73 ЦПК України передбачено, що суд поновлює або подовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони у разі його пропущення з поважних причин. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для виселення відповідача з гуртожитку та визнання ордеру № 11 від 16.11.1999 року недійсним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed