Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Державної казначейської служби України про стягнення коштів. Заява мотивована тим, що під час ухвалення рішення судом першої та апеляційної інстанції не вирішено питання про судові витрати позивача, які він поніс при розгляді справи і які складаються з витрат пов'язаних з оплатою квитків в напряму Київ - Вінниця, Вінниця-Київ з явкою та викликом позивача до Вінницького міського суду Вінницької області на 20, 26 березня 2014р., 04, 24 квітня 2014р. та 15, 30 травня 2014р. та за викликом на 24.07.2014р. до апеляційного суду. Таким чином позивач просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача судові витрати пов'язані з оплатою квитків в напрямку Київ - Вінниця та Вінниця -Київ з явкою та викликом до Вінницького міського суду Вінницької області на 20, 26 березня 2014р., 04, 24 квітня 2014р. та 15, 30 травня 2014р. та за викликом на 24.07.2014р. до апеляційного суду. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, та додатково пояснив, що на судове засідання 15.05.2014р. по справі №127/4192/14-ц надавав квитки на автобус по маршруту Київ-Вінниця, Вінниця-Київ вартістю по 89,60 грн., що підтверджує понесені ним витрати пов'язані з явкою та викликом до суду на зазначене судове засідання. Інші учасники в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Згідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України - суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась вищевказана цивільна справа, і 30.05.2014р. справу було розглянуто по суті і ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] до Державної казначейської служби України про стягнення коштів задоволено частково. Вирішено стягнути з державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 3 046 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. ( а. с. 59-67) Дане рішення переглядалось в апеляційному порядку за наслідками розгляду - рішенням апеляційного суду Вінницької області від 24.07.2014р. вищевказане рішення змінено в частині відшкодування моральної шкоди. Вирішено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 5 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області залишено без змін. ( а. с. 88-90) Суд бере до уваги, що листом судді Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В. від 04.07.2014р. з приводу поданої [PERSON] заяви про відшкодування судових витрат пов'язаних з викликом до суду, зокрема з оплатою квитків у напряму Київ-Вінниця та Вінниця-Київ з явкою та викликом позивача до Вінницького міського суду Вінницької області 20, 26 березня 2014р. 04, 24 квітня та 15, 30 травня 2014р. повідомлено, що як вбачається із матеріалів цивільної справи № 127/4192/14-ц за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України про стягнення коштів, в судовому засіданні вимоги про відшкодування судових витрат з державного бюджету України пов'язаних з оплатою квитків в зв'язку з викликом в судові засідання позивачем не заявлялися та не були предметом судового розгляду, тому при винесенні рішення у справі дане питання не вирішувалося. Враховуючи викладене, суд також немає підстав для винесення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати, оскільки вимоги про повернення судових витрат позивачем під час судового розгляду справи не ставилися. ( а. с. 74) Пунктом 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України передбачено - суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. 3. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 215 ЦПК України рішення суду складається, зокрема, із вступної частини, описової частини, мотивувальної частини та резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, оскільки судом не вирішено вимогу, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та враховуючи те, що позивачем понесено судові витрати з явкою до суду та викликом до Вінницького міського суду Вінницької області в судове засідання на 15.05.2014р. пов'язані з оплатою квитків у напряму Київ-Вінниця, Вінниця-Київ вартістю по 89,60 грн., всього на суму 179,20 гривень, а тому дана вимога обґрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved