Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, який 11 травня 2018 року в 13 годин 30 хвилин був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення Звенигородського будинку - інтернату з ознаками тяжкого психічного розладу. 11 травня 2018 року був оглянутий черговим лікарем психіатром [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність його госпіталізації. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що хворий визнаний недієздатним з 1992 року, має другу безтермінову групу інвалідності з 2003 року, перебуває на обліку у лікаря-психіатра Шполянської центральної районної лікарні, виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, депресивно-параноїдний синдром на фоні змішаного (параноїчного, апато-абулічного) дефекту особистості, просила заяву задовольнити, зазначила також, що хворий становить небезпеку як для себе так і для оточуючих. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її син [PERSON] є недієздатним, має другу групу інвалідності, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та становить небезпеку як для себе так і для оточуючих. Прокурор заяву про госпіталізацію просила задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, законного представника [PERSON], вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON], є недієздатним, має другу безтермінову групу інвалідності з 2003 року, перебуває на обліку у лікаря-психіатра Шполянської центральної районної лікарні, що свідчить про наявність у нього психічного розладу, що може ставити небезпеку як для нього так і для оточуючих, отже його обстеження та лікування у психіатричному стаціонарі є доцільним та необхідним. Отже, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 11 травня 2018 року згідно направлення Звенигородського будинку інтернату з ознаками тяжкого психічного розладу. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме заступника головного лікаря [PERSON], в.о.завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON] , [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, депресивно-параноїдний синдром на фоні змішаного (параноїчного, апато-абулічного) дефекту особистості, що відноситься до тяжких психічних (психотичних) розладів та вчиняє дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с.2). Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved