Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Директор КП «Кривбасводоканал» [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину. В обґрунтування позову зазначив те, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 23.05.2017 року, при розгляді кримінальної справи за матеріалами кримінального провадження № 12017040000000608 винесено вирок, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 3, 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 70 КК України з встановленням випробувального терміну в 2 роки. Зі змісту зазначеного вироку відомо, що [PERSON] вчинила три епізоди крадіжок майна КП «Кривбасводоканал» в різний період часу на території Металургійного району м. Кривого Рогу діючи умисно. Загалом, незаконними діями [PERSON], з липня 2014 року по жовтень 2014 року, КП «Кривбасводоканал» було завдано матеріальних збитків у розмірі 518817,71 грн., внаслідок вчинення нею злочину на таємне заволодіння комунального майна, що встановлено вироком суду та підтверджується висновком судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню. 01.06.2017 року [PERSON] перерахувала на розрахунковий рахунок КП «Кривбасводоканал» грошові кошти у загальному розмірі 15000,00 грн., але без будь-якої вказівки про призначення даного платежу. КП «Кривбасводоканал» враховано даний платіж в якості погашення частини матеріальних збитків завданих нею внаслідок вчинення злочину. Таким чином, вище наведеним встановлено обставини, що свідчать про нанесення матеріальної шкоди КП «Кривбасводоканал» у розмірі 503817,71 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Кривбасводоканал» матеріальну шкоду, нанесену внаслідок вчинення злочину у розмірі 503817,71 грн.; 3% річних у розмірі 16 232,57 грн.; інфляційні втрати у розмірі 49874,94 грн., та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Правом на відзив не скористалась. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 4 ст. 185 КК України. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно призначено до відбування 5 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування покарання звільнено, встановивши їй випробувальний термін 2 роки. Вирок суду не оскаржений, набрав законної сили 23.06.2017 року (а.с. 6-7). Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту вище наведеного вироку суду вбачається, що [PERSON] внаслідок вчинення злочинку спричинила КП «Кривбасводоканал» матеріальні збитки, що в цілому складають 518817,71 грн. Як зазначено в позовній заяві, на розрахунковий рахунок КП «Кривбасводоканал» 01.06.2017 року [PERSON] перерахувала грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., які підприємство зарахувало в рахунок погашення матеріальних збитків завданих вчиненням злочину. Таким чином залишилось не відшкодовано матеріальні збитки в розмірі 503817,71 грн. Відповідно ч. 1, ч. 7 ст.\~128\~КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Частина 1 ст.\~15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховний Суд України, у пункті 13 постанови Пленуму від 31 березня 1989 року N 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» зазначив про те, що покладаючи обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд, погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння КП «Кривбасводоканал» [PERSON] шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також з сумою матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню в розмірі 503817,71 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113/цс14, викладена правова позиція №113цс14, згідно якої за змістом ч. 2 ст.\~625\~ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами і визнаються належними до сплати кредиторові. Таким чином, також підлягають задоволенню вимоги позивача КП «Кривбасводоканал», щодо стягнення з [PERSON] 3% річних в розмірі 16232,57 грн. за наступним розрахунком (503817,71х3%/100%/365х392). В частині розрахунку інфляційних збитків, суд не погоджується з розрахунком позивача, оскільки він є помилковим, та стягує їх в розмірі 49872,94 грн. за наступним розрахунком (503817,71х109,899/100%-503817,71). Таким чином, суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 503817,71 грн., 3% річних в розмірі 16232,57 грн. та інфляційні втрати в розмірі 49872,94 грн.. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 8548,85 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial