overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власницею житлового будинку №3 по вулиці Вербова (колишня назва Жовтнева) в с.Дружня Бородянського району Київської області. За вказаною адресою зареєстрований її син [PERSON], який з 2016 року за місцем реєстрації не проживає. Оскільки відповідач понад один рік за місцем реєстрації не проживає просила визнати його таким, який втратив право користування житловим приміщенням будинку №3 по вулиці Вербова (колишня назва Жовтнева) в с. Дружня Бородянського району Київської області. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка являється власницею житлового будинку №3 по вул. Вербова (колишня назва Жовтнева) в с.Дружня Бородянського району, що підтверджується копією договору дарування будинку (а.с.6). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але з 2016 року він за вказаною адресою не проживає, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-12) та актом депутата Дружнянської сільської ради від 15 серпня 2018 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідач відсутній, не користується і не проживає в [INFO] (колишня назва Жовтнева) в с. Дружня Бородянського району Київської області з 2016 року, то суд вважає за необхідне визнати його таким, який втратив право користування вказаним будинком. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати, присвоїти їй дошлюбне прізвище та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2010 року. Шлюб перший, сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Статтею\~113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що в судовому засіданні позивачка заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивачки до суду з позовом, яка послалася на порушення її прав відповідачем подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з вересня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2016 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися з відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивачки до суду з позовом, яка послалась на порушення її прав подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та приблизно пятнадцять років тому сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1989 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та розглянути справу у її відсутності. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1981 року. Шлюб перший, сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

в серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2013 року на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] із 500 грн. щомісячно до розміру 1 944 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка направила до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі та вказує, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнавав частково, в частині стягнення з нього 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, в решті проти позовних вимог заперечував, та в цій частині просив в позові відмовити. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як обєктивно встановлено судом, 11 жовтня 2013 року Хмельницьким міськрайонний судом було прийнято рішення, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно на дитину і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, вказуючи, що присуджений розмір аліментів на даний час є дуже незначним, звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Стосовно позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що судом встановлено, що з моменту присудження аліментів, позивачка несе значні витрати на утримання дитини. Вказане вище підтверджується матеріалами справи. При частковому задоволенні позову судом також враховується, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1\~860 грн., з 1 липня - 1\~944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та адекватним буде встановлення розміру аліментів в розмірі 1\~200 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

в серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9 жовтня 2015 року на утримання неповнолітніх дітей, доньки [PERSON] та сина [PERSON] із 400 грн. щомісячно до розміру 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в позові відмовити. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як обєктивно встановлено судом, 9 жовтня 2015 року Хмельницьким міськрайонний судом було прийнято рішення, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка, вказуючи, що присуджений розмір аліментів на даний час є дуже незначним, звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Стосовно позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що судом встановлено, що з моменту присудження аліментів, позивачка несе значні витрати на утримання дітей. Вказане вище підтверджується матеріалами справи. При частковому задоволенні позову судом також враховується, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1\~860 грн., з 1 липня - 1\~944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та адекватним буде встановлення розміру аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] року батька [PERSON] її мати [PERSON] фактично прийняла спадщину, але на своє ім'я її не переоформила та [INFO] року померла. Як єдина спадкоємиця за заповітом вона весь час доглядала за спадковим будинком, обробляла земельну ділянку та була впевнена, що в будь-який час зможе оформити спадщину. Коли у 2018 році звернулася до Бородянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то отримала відмову, оскільки пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини. Вважала, що вказаний строк пропустила з поважних причин, тому просила визначити їй, як спадкоємиці за законом після смерті матері [INFO] року [PERSON] додатковий строк терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Бабинецька селищна рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі, заперечень проти позову не має. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - батько позивачки, після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка [INFO] року померла, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.6), про народження, про одруження (а.с. 7), будинкової книги (а.с. 8-11). Спадкова справа після смерті матері за заявою позивачки не заводилась, що підтверджується витягом із спадкового реєстру (а.с.42). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачкою пропущено строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідач на позов відзив не подав, проти позову не заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] року матері [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] Коли вона звернулася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, то отримала відмову, мотивовану тим, що до житлового будинку здійснена добудова, яка не здана в експлуатацію. Внаслідок реконструкції житлового будинку з добудовою приміщень загальна площа будинку збільшилася до 150,6 кв.м., житлова до 91,2 кв.м., тобто виник новий об'єкт нерухомого майна в порівнянні з тим, що був зареєстрований за померлою. Оскільки мама не встигла здати реконструйований житловий будинок в експлуатацію і померла, правовстановлюючі документи відсутні, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Тому просила визнати за нею права забудовника на 1/3 частину будинковолодіння на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] правом здачі в експлуатацію та отримання на її ім'я документів, що посвідчують право власності. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Бородянська селищна рада Київської області в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі. Треті особи - [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечували. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, третіх осіб [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] була власницею 1/3 частини будинку по [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, архівної довідки КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації» (а.с.9, 8). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19) Після її смерті спадщину прийняла її донька [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про розірвання шлюбу (а.с.20,21) З копії інформаційного листа приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Микитенко Н.С. вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки житловий будинок, частка якого є об'єктом спадщини, після реконструкції підлягає здачі в експлуатацію (а.с.7) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, оскільки [PERSON] мала права забудовника на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS], і після її смерті зазначені права в порядку спадкування перейшли до позивачки, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved