Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у жовтні 2020 року надійшла вищезазначена позовна заява яка була розподілена для розгляду судді Цитульському В.І. та яким 28.10.2020 відкрито провадження у справі і вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 04.03.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.04.2021 вирішено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Стислий виклад позиції позивача зазначеної в позові з урахуванням його уточнень. [INFO] народився [PERSON] батьками якого записані [PERSON] (відомості про батька внесені на підставі ч.2 ст.135 СК України) та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] батьками якої записані [PERSON] (відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України) та [PERSON] . З огляду на те, що наймолодша дитина була покинута матір`ю у пологовому будинку та досі остання не звернулася до уповноважених органів щодо повернення [PERSON] , а відносно старшої дочки [PERSON] відповідачем не виконуються батьківські обов`язки, вважали за необхідне звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] та [PERSON] батьківських прав і стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представником позивача надано пояснення аналогічні викладеним в позові. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією акту від 17.02.2021 складеного завідуючою інфекційно-боксовим відділенням КП «ДОДКЛ» ДОР» [PERSON] , дитина [PERSON] був доставлений у ВАІТ новонароджених 09.11.2020 з міського пологового будинку №1 без супроводу батьків, де знаходився до 26.01.2021, а потім був переведений до інфекційно-боксового відділення даної лікарні, де і знаходиться на даний час. За час перебування у інфекційно-боксовому відділенні дитину ніхто не відвідував та станом її здоров`я не цікавився (мати відмовилася годувати дитину, забрати дитину в день виписки тощо,). Відповідно до копії розпорядження голови адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 04.02.2021 за вих.№31 вбачається, що [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебуває. [INFO] народила вдома хлопчика. Також було вирішено доручити Управлінню у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради зареєструвати в Шевченківському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) дитину чоловічої статі яка народилася [INFO] у місті Дніпро. Присвоїти дитині прізвище [PERSON] , батьками записати: мати - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження (виданого повторно) серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до наказу начальника управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 11.02.2019 за вих.№04, взято [PERSON] на облік дітей, які виховуються в сім`ї у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно з листом генерального директора КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 20.09.2019 за вих.№1584/19 мати [PERSON] не виконує обов`язки щодо збереження здоров`я дитини, що є загрозливим станом для здоров`я та життя дитини. Відповідно до рішення голови районної і місті Дніпрі ради від 22.10.2019 за вих.№428, вирішено влаштувати [PERSON] до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.01.2020, встановлено, що вихованням дитини займається в основному бабуся. Зі слів бабусі, мати намагається виконувати свої батьківські обов`язки, але у зв`язку із захворюванням у неї не завжди виходить. В помешканні відсутнє водо-газо постачання. Відповідно до листа головного лікаря КП «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» Дніпропетровської обласної ради від 25.02.2019, [PERSON] перебувала на лікуванні в КП «ДКПЛ» ДОР з 30.01.2019 по 22.02.2019. [PERSON] не є обмеженою у правах і свободах за критеріями діє-, недієздатності, а також не визнана особою, яка обмежена у соціальному функціонуванні по критеріям МСЕК. Згідно з копією висновку Шевченківської районної у місті Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 06.10.2020 є за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Норми права, що застосував суд. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.1 ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснено у п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що підставою для позбавлення батьківських прав, перелік яких відповідно до приписів ст.164 СК України є вичерпним, є: 1) ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що може бути відображено у відсутності піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя; 2) не забрання дитини з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявлення щодо неї батьківського піклування. Згідно з ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінка суду. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність зі сторони відповідача будь-якої реакції з приводу заявлених позовних вимог та реагування на виклики до суду здійсненні за допомогою смс повідомлення, оголошення, поштового зв`язку, заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved