Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], яка проживає разом з нею. Відповідач більше ніж шість років з ними не спілкується, життям доньки не цікавиться, не зустрічається з нею, коштів не надає, участі у вихованні не приймає. У неї є близькі родичі, що мешкають за кордоном, яких донька хоче бачити і відвідати, вони теж її хочуть відвідати, але приїхати до них в м. Херсон не можуть. Для виїзду за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак він ухиляється від надання такого дозволу, тому вона вимушена звернутися до суду. Просить надати дозвіл без згоди та супроводу батька [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду громадянина України малолітньої [PERSON], [INFO], в супроводі [PERSON] або осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, за межі України; надати дозвіл на виїзд за межі території України [PERSON], [INFO], до досягнення нею шістнадцятирічного віку в супроводі [PERSON] або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON]; стягнути з [PERSON] судові витрати. Позивач та її представник в останнє судове засідання не з'явились, позовні вимоги уточнили та просили суд надати дозвіл на оформлення паспорту громадянина України на виїзд за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України та на виїзд до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим [PERSON], яка народилась [INFO], з матір'ю - [PERSON], [INFO] або іншими уповноваженими нею особами за кордон та тимчасово окуповану територію Автономну Республіку Крим у період з 15.04.2017 року по 15.09.2017 року, з 15.04.2018 року по 15.09.2018 року та з 15.04.2019 року по 15.09.2019 року та з 15.04.2020 року по 15.09.2020 року без дозволу (згоди) та супроводу батька 0 [PERSON] Представник третьої особи в останнє судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що не заперечує проти тимчасового виїзду малолітнього [PERSON] з матір'ю без згоди батька на тимчасово окуповану територію Автономну Республіку Крим, вважала виїзд доцільним та таким, що не буде порушувати інтереси дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції розірвано, про що 26.10.2010 року зроблено актовий запис № 473. Від даного шлюбу мають дитину спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом № 925, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції 29.08.2006року. 01.06.2017 року позивач направила на адресу [PERSON] вимогу-прохання про надання дозволу на виїзду їх дитини, однак відповіді не надійшло. Статтею 33 Конституції України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, та те, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечать вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляють батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню лише на період з 20 червня 2017 року по 30 серпня 2017 року, оскільки судом встановлено, що необхідність виїзду за кордон дитини, в першу чергу, викликана необхідністю її оздоровлення, повного та гармонійного розвитку її особистості. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами України з інших причин, а право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України на виїзд за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України суд зазначає наступне. Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон регламентувався на час звернення до суду з позовом і до 01.10.2016 року статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України, та ч.4 п.4 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом МВС України від 12.12.2004 року №1603, зареєстровано в Міністерстві юстиції Україні 20 січня 2005 року за №68/10348 (з наступними змінами), відповідно до яких за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт/проїзний документ оформлюється на підставі рішення суду. З внесенням змін в нормативні акти щодо оформлення таких документів, з 1.10.2016 року оформлення документів для виїзду за кордон для осіб, які не досягли 16-ти річного віку, здійснюється на підставі заяви одного з батьків при цьому разом з заявою заявник подає визначений перелік документів та за відсутності згоди одного із законних представників на виїзд за кордон - копію рішення суду, завірену в установленому порядку. Отже, закон не передбачає надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України на неповнолітню дитину за рішенням суду, оскільки одним із документів для оформлення такого паспорту є копія рішення про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial