Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Державне агентство рибного господарства України в інтересах якого діє головний спеціаліст сектору юридичної роботи Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Меркулова Наталя Анатоліївна, в інтересах держави звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 грудня 2019 року о 23 годині 00 хвилин у Утлюкському лимані в районі м. Генічеськ, Херсонської області [PERSON] разом з [PERSON] займались незаконним ловом риби забороненим знаряддям лову сітками лісковою у кількості 1 одиниця. При цьому було виловлено рибу бичок в кількості 6 особин загальною вагою 0,5 кг, рибу-камбалу глоса у кількості 14 особин загальною вагою 1,5 кг, піленгас у кількості 1 особин загальною вагою 0,2 кг, чим завдали матеріальних збитків (згідно з розрахунком до додатку № 1 до Постанови КМУ від 21 листопадп 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів) на суму 12784 грн. 00 коп., чим порушили ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та положення пп. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року. 23 січня 2020 року Генічеським районним судом по справі № 653/4601/19 [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та на них накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на кожного. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідачів солідарно на користь Генічеської міської ради майнову шкоду в розмірі 12784 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні був відсутній, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні визнали позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 23 січня 2020 року [PERSON] та [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та застосовано до них адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. щодо кожного з них. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що [PERSON] спільно з [PERSON] , 15 грудня 2019 року о 23:00 годині, здійснював незаконний лов риби в Утлюкському лимані, в районі м. Генічеськ, Херсонської області, забороненими для любительського рибальства знаряддями лову сіткою, у кількості 1 одиниця, не маючи спеціального дозволу на промисел, при цьому з порушенням ст. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» виловив рибу камбалу глоса, у кількості 14 особин (загальною вагою 1,5 кг), піленгас, у кількості 1 особина (загальною вагою 0,2 кг), бичок, у кількості 6 особин (загальною вагою 0,5 кг), чим завдав шкоди рибним ресурсам на суму 12784,00 грн., чим порушив вимоги ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ». [PERSON] спільно з [PERSON] , 15 грудня 2019 року о 23:00 годині, здійснював незаконний лов риби в Утлюкському лимані, в районі м. Генічеськ, Херсонської області, забороненими для любительського рибальства знаряддями лову сіткою, у кількості 1 одиниця, не маючи спеціального дозволу на промисел, при цьому з порушенням ст. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» виловив рибу камбалу глоса, у кількості 14 особин (загальною вагою 1,5 кг), піленгас, у кількості 1 особина (загальною вагою 0,2 кг), бичок, у кількості 6 особин (загальною вагою 0,5 кг), чим завдав шкоди рибним ресурсам на суму 12784,00 грн., чим порушив вимоги ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ». Дана постанова набрала законної сили 04 лютого 2020 року. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного. Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» від 30 вересня 2015 року № 894, Азовське басейнове управління Державного агентства рибного господарства є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Отже Азовське басейнове управління Державного агентства рибного господарства є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином обставини, встановлені постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 23 січня 2020 року є встановленими та визнаними відповідачами, тому суд приходить до висновку, що вказана постанова суду підтверджує факт завдання шкоди саме відповідачами. Відповідно до п. 1.6 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 року №02-5/744 у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини порушника (ст. 1166, 1172 ЦК України). Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Згідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Частиною 1 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (ч. 1 ст. 1190 ЦК України). Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховується до спеціального фонду в складі місцевого, сільського, селищного бюджету, тобто до місцевого природоохоронного фонду за місцем нанесення шкоди довкіллю. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, зокрема завдання відповідачами шкоди, її розміру, наявності обов`язку відшкодування даної шкоди, приймаючи до уваги позицію відповідачів, які позовні вимоги визнали, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved