Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

В травні 2015 року, позивач звернувся до суду до відповідача з зазначеним позовом, вказавши, що 27.09.2012 року відповідач [PERSON] уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами договору передбачено порядок погашення кредиту. Відповідач своєчасно не виконував свої зобовязання за кредитним договором відповідно до умов договору, тому станом на 31.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 25790,57 грн., яка складається з наступного: 15150,28 грн. заборгованість за кредитом; 8185,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. - заборгованість за пеню та комісію, а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована частина); 1204,31 грн. штраф (процентна складова). На даний час сума заборгованості не сплачена. Позивач просить стягнути з відповідачки суму зазначеної заборгованості та витрати понесені позивачем судові витрати за сплату судового збору у розмірі 257,91 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута у відсутності відповідачів при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що по справі є досить даних про права та обовязки сторін, суд розглянув справу за відсутності відповідачів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 27.09.2012 року уклав кредитний договір № б\\н з позивачем та отримав кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом шляхом підписання заяви про погодження з Умовами та Правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті. Відповідач у встановлені договором строки зобовязання з повернення кредиту не виконала, у звязку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором станом на 31.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 25790,57 грн., яка складається з наступного: 15150,28 грн. заборгованість за кредитом; 8185,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. - заборгованість за пеню та комісію, а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована частина); 1204,31 грн. штраф (процентна складова). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищевказану норму закону, суд не може стягнути з боржника штраф у вигляді фіксованої частини. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача: 15150,28 грн. заборгованість за кредитом; 8185,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. - заборгованість за пеню та комісію, а також 1204,31 грн. штраф (процентна складова), а всього 25290,57 грн., задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 257,91 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 25290,57 гривень ?100% : 25790,57 гривень ціни позову = 98,06 %), тобто 98,06 % від ціни позову (98,06 % ? 257,91 гривень :100% = 252,91 гривень), що складає 252,91 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України,

Outcome: partial