Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON]А ., [PERSON] і [PERSON] про визнання дійсними : -договору № 7579 купівлі-продажу нерухомого майна від 07.06.1995 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили кватиру під № 3 у будинку № 36 по вул. Великій Арнаутській в м.Одесі; -договору № 19801 купівлі-продажу нерухомого майна від 31.03.1997 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/3 ч. квартири під № 3 у будинку № 36 по вул. Великій Арнаутській в м. Одесі; -договору № 26985 купівлі-продажу нерухомого майна від 01.06.2001 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/3 ч. . квартири під № 3 у будинку № 36 по вул. Великій Арнаутській в м. Одесі. Позивачі [PERSON] і [PERSON] просили розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] також просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], місце проживання яких позивачам невідоме та у встановленому законом порядку не зареєстроване, були викликані до суду через оголошення у пресі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.06.1995 р. між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 05.1995 р. за р. № 12-2366, посвідченої державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, було укладено договір № 7579 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.10.1995 р. під р. № 310 на стор. 173 в книзі 118 пр, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] і [PERSON] купили чотирьохкімнатну квартиру під № 3, загальною площею 77,40 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що розташована у будинку № 36 по вул. Великій Арнаутській в м. Одесі. 31 березня 1997 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 20.09.1996 р. за р. № 2607, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], був укладений договір № 19801 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 14.05.1997 р. під р. № 310 на стор. 112 в книзі 219пр, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/3 ч. чотирьохкімнатної квартири під № 3, загальною площею 77,40 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що розташована у будинку № 36 по вул. Великій Арнаутській в м. Одесі. 01 червня 2001 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 05.11.1999 р., завіреної Консульським відділом Посольства України в Ізраїлі 01.12.1999 р., та [PERSON] був укладений договір № 26985 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна 20.06.2001 р. під р. № 310 на стор. 4 в книзі 402пр, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/3 ч. чотирьохкімнатної квартири під № 3, загальною площею 77,40 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що розташована у будинку № 36 по вул. Великій Арнаутській в м. Одесі. Судом не встановлено факту існування між сторонами за цими біржовими договорами будь-яких спорів щодо цих договорів та/або щодо придбаного за цими договорами нерухомого майна. Стаття 71 і стаття 75 ЦК УРСР (1963 р.), який був чинним на дати укладення між сторонами у даній справі вищевказаних біржових договорів, передбачали, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, та позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Відповідно ч. 2 ст. 80 ЦК УРСР (1963р.) сплив позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови у позові. За приписами ст. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Позивач [PERSON] не заявляв у даній справі про поновлення йому строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання дійсними біржового договору № 7579 купівлі-продажу нерухомого майна від 07.06.1995 р. та біржового договору № 19801 купівлі-продажу нерухомого майна від 31.03.1997 р. Вирішуючи дану справу, суд також виходить з наступного. Частина 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним на дати укладання сторонами вищевказаних біржових договорів та втратив чинність на підставі Закону України № 997-V від 27.04.2007 року, передбачала, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) підлягає нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги призводить до недійсності договору (статті 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 13 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними»,\~з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до\~статей 210\~та\~640 ЦК\~пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановленихстаттями 218\~та\~220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Проте позивачі не зазначили в позовній заяві чи дійсно відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення згаданих біржових договорів купівлі-продажу квартири та чи втрачена така можливість на теперішній час, а так само не надали суду доказів на підтвердження цих обставин. Такими чином, позивачі не довели суді свої позовні вимоги, отже їх позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed