Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

В серпні 2017 року ТОВ Агас звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за договором позики в сумі 6500 грн. 00 коп., інфляційних втрат в розмірі 454 грн. 16 коп. та 3% річних в розмірі 99 грн. 37 коп. В обгрунтування позову позивач вказував, що 10 грудня 2015 року між ТОВ Агас та [PERSON] був укладений трудовий договір, відповідно до якого вона була прийнята на роботу на посаду продавця продовольчих товарів. 09 серпня 2016 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачці безвідсоткову нецільову позику в сумі 6500 грн. на строк шість місяців з дня видачі позики. Передача суми коштів відповідачці підтверджується письмовим договором та видатковим касовим ордером від 09.08.2016 року. Відповідачка не повернула позику у визначений договором строк до 11.02.2017 року, а тому позивач просить стягнути з неї заборгованість за договором позики в сумі 6500 грн. 00 коп., інфляційні втрати за період з лютого 2017 року по липень 2017 року в розмірі 454 грн. 16 коп. та 3% річних за період з 12.02.2017 року по 16.08.2017 року в розмірі 99 грн. 37 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом об'єктивно встановлено, що 10 грудня 2015 року між ТОВ Агас та [PERSON] був укладений трудовий договір, відповідно до якого вона була прийнята на роботу на посаду продавця продовольчих товарів. (а.с. 3) Згідно п. 7.2 колективного договору ТОВ Агас, підприємство може за рахунок власних коштів надати працівнику безпроцентну позику. (а.с. 4-7) 09 серпня 2016 року між позивачем ТОВ Агас та відповідачкою [PERSON] був укладений договір безвідсоткової нецільової позики (а.с. 9), за умовами якого позивач передав [PERSON] безвідсоткову нецільову позику в сумі 6500 грн. на строк шість місяців з дня видачі позики. Сума позики була передана [PERSON] 09.08.2016 року, що підтверджується видатковим касовим ордером від 09.08.2016 року (а.с. 10). Відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу, незважаючи на те, що кінцевою датою повернення коштів було 11.02.2017 року, тобто відповідачка прострочила виконання зобов'язання. Оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 6500 грн. 00 коп., інфляційні втрати, нараховані за період з лютого 2017 року по липень 2017 року в розмірі 454 грн. 16 коп. та 3% річних за період з 12.02.2017 року по 16.08.2017 року в розмірі 99 грн. 37 коп. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved