Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання обґрунтовуючи який зазначила, що є людиною похилого віку, пенсіонеркою, має статус дитини війни. Після смерті чоловіка проживала сама. Часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги. У зв'язку з чим, 07 серпня 2007 року погодилась на пропозицію онука [PERSON] та уклала з ним договір довічного утримання. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] зобов'язався довічно утримувати її, забезпечувати ліками, доглядати за нею, надавати їй необхідну грошову та іншу допомогу, а вона передала йому у власність ? частку житлового будинку [ADDRESS]. Також зазначила, що в період з 07.08.2017р. по липень 2014 року [PERSON] сумлінно виконував свої обов'язки за договором довічного утримання, але в липні 2014 року він виїхав з України на постійне місце проживання до Російської Федерації та припинив виконувати свої договірні обов'язки. Враховуючи викладене просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 07.08.2007р. між нею та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської нотаріальної контори, реєстровий номер 2-6724, та визнати за нею право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 2-6725. (а. с. 8) Приписами ст. 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до розділу 1 (п.1.1; п.1.2) Договору [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у власність ? частку жилого будинку [ADDRESS], який має наступні характеристики: цілий, цегляний, жилий будинок А-1, А1-1, а, а1, загальна корисна площа 75,5 кв.м.; житлова площа 50,6 кв.м.; сараї, літ. Б,В; погріб, літ Г; вбиральня, літ. Д;, душ, літ. Е; гараж, літ. Ж; огорожа№1-4, замощення 1, сарай З. Зазначена частка будинку на момент укладення Договору належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 12.08.1974р. Першою Краматорською ДНК по реєстровому №5301. Зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №7223. У розділі 2 Договору сторони погодили, що [PERSON] здійснює матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись [PERSON], у розмірі 20 грн. 00 коп. Пунктом 2.2. Договору визначено, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження прав безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; б) надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів); в) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 20 (двадцять) грн. на місяць. Крім того, відповідно до п. 3.2.1 Договору [PERSON] взяв на себе обов'язок в установлені строки в необхідному обсязі здійснювати надання утримання з п.2 Договору. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. З відповіді Державної прикордонної служби України від 17.08.2017р. №0.64-26274/0/15-17 суд вбачає, що 28.06.2014р., [PERSON], через пункт пропуску Гоптівка виїхав з території України та станом на 26.09.2017р. до України не повернувся. (а.с.25) Отже, суд вважає, що доводи позивача про те, що з липня 2014 року [PERSON] не виконує свої обов'язки за договором довічного утримання знайшли своє підтвердження у досліджених судом доказах, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. (а.с.1). Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved