Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до ПАТ «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора філії КП «Агенції адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича про визнання недійсним правочину, застосування наслідків недійсного правочину та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. [PERSON] мотивувала вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком Л.В., набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 08.02.2008 між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та нею для забезпечення виконання кредитного договору від 08.02.2008 № 6091905, було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передала в іпотеку банку вказану квартиру. 10.11.2018 позивач отримала лист від ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» від 26.10.2018, вих. № 3152, в якому банк повідомив про вимогу усунути порушення зобов`язань за кредитним договором та сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 525088,94 грн., яка утворилась станом на 26.10.2018. У листі було вказано, що у разі невиконання вимог банку протягом 30 днів з дня отримання даного повідомлення та не усунення порушень кредитного договору банк ухвалить рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність. Відповідно штампу на конверті вказаний лист був зданий на пошту банком 02.11.2018. Згідно відстеження поштових відправлення, вказане поштове повідомлення за № 02002393433685 вручене адресату 10.11.2018. 03.01.2019 позивач отримала листа від банку вих. № КНП-44.2.5/317 від 11.12.2018, в якому банк повідомив позивача про те, що в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, банк реалізував своє право про звернення стягнення на предмет іпотеки і прийняв у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та постановив вимогу забезпечити звільнення предмету іпотеки за адресою: [ADDRESS] , в тому числі від особистих речей. Позивач зазначає, що згідно інформаційної довідки № 152146626 від 09.01.2019, право власності на квартиру [ADDRESS] , було зареєстроване за публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Вінницької філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича за № 44263387 від 27.11.2018. У зв`язку з цим, позивач вважає, що вказане рішення державного реєстратора Вінницької філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича є протиправним та підлягає скасуванню, з наступних підстав. Вимога про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором вих. № 3152 від 26.10.2018 була відправлена банком позивачу 02.11.2018, отримана позивачем 10.11.2018. У вимозі банк вказував, що ухвалить рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність протягом 30 днів з дня отримання боржником вимоги. Проте, як вбачається із інформаційної довідки від 09.01.2019 рішення про реєстрацію права власності прийнято 27.11.2018, тобто з моменту вручення вимоги позивачу до моменту перереєстрації права власності на квартиру пройшло не 30 днів, а лише 16 днів, запис про право власності вчинений 23.11.2018, тобто через 13 днів з дня вручення вимоги. Жодних інших вимог та повідомлень про усунення порушення умов кредитного договору позивач не отримувала. У позовній заяві позивач зазначає, що односторонній правочин на підставі якого відповідач ПАТ «ПУМБ» набув право власності на іпотечне майно відповідно до застереження в іпотечному договорі має бути визнано недійсним з підстав порушення при його вчиненні вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином, належним способом захисту суб`єктивних прав позивача наряду із визнанням правочину недійсним є застосування наслідків недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним вчинений Публічним акціонерним товариством «Перший Українськи Міжнародний банк» правочин щодо набуття права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (№ запису про право власності 29120679 від 23.11.2018, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і.н. 44263387 від 27.11.2018 прийняте державним реєстратором Козловським Миколою Сергійовичем, Вінницька філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в договорі іпотеки від 08.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрованого за № 822; застосувати наслідки недійсності правочину та повернути у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44263387 від 27.11.2018, прийняте державним реєстратором Козловським Миколою Сергійовичем, Вінницька філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг». Однак, у ході розгляду справи представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про вихід за межі позовних вимог, що не суперечить ст. 5 ЦПК України, за яким він просив суд, визнати недійсним вчинений Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» правочин щодо набуття права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (№ запису про право власності 29120679 від 23.11.2018, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і.н. 44263387 від 27.11.2018, прийняте державним реєстратором Козловським Миколою Сергійовичем, Вінницька філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Вінницька область на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в договорі іпотеки від 08.0.2008, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстровано за № 822; застосувати наслідки недійсності правочину та повернути у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] .; скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер 29120679, дата, час державної реєстрації 23.11.2018 10:35:28 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: Кредитний договір, серія та номер: 6091805, виданий 08.02.2008, видавник: сторона договору, додаткова угода, серія та номер: 7399625, виданий 09.02.2009, видавник: сторона угоди; додаток до договору іпотеки, серія та номер: 1, виданий 08.02.2008, видавник: сторона договору; договір іпотеки , серія та номер: 58611289, виданий 08.02.2008, видавник: Приватний нотаріус Рудик Л.В.; опис вкладення, серія та номер: б/н, виданий 14.09.2016, видавник: Укрпошта: вимога, серія та номер: 2052, виданий 05.09.2016, видавник: ПАТ «ПУМБ». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44263387 від 27.11.2018 11:11:55, Козловський Микола Сергійович, Вінницька філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», Вінницька обл. Ухвалою суду від 29.01.2019 відкрито провадження по справі. Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд, вжити заходів для забезпечення позову, а саме: накласти арешт та заборонити органам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; заборонити Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» вчиняти будь-які дії щодо квартири [ADDRESS] , зокрема самостійно входити до даного помешкання, змінювати замки, забороняти вхід позивачу. Заявник зазначила, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду може бути значно утруднене чи взагалі неможливо, так як у випадку наступного відчуження квартири банком, на якого оформлене право власності на квартиру, що утруднить позивачу відновлення його прав та інтересів Ухвалою суду від 29.01.2019 у задоволенні заяви було відмовлено у зв`язку із необґрунтованістю, непідтвердженістю належними доказами, крім того жодного доказу на підтвердження того, що в подальшому виникнуть обставини утруднення виконання рішення суду не надавалось. 01.02.2019 позивачем по справі було повторно подано заяву про забезпечення позову з тих же самих підстав, із такими ж доданими доказами, в задоволенні якої було відмовлено. Ухвалою суду від 13.02.2019 у задоволенні заяви було відмовлено, у зв`язку з необгрунтованістю, непідтвердженістю належними доказами, крім того жодного доказу на підтвердження того, що в подальшому виникнуть обставини утруднення виконання рішення суду не надавалось. До початку розгляду справи по суті відповідач АТ «Перший український міжнародний банк», подав зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення. Позов аргументований тим, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 6091805 від 08.02.2008, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 418000,00 грн. У забезпечення виконання умов кредитного договору між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 5861289 від 08.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком Л.В., зареєстрований у реєстрі за № 822. Як зазначено у Договорі іпотеки [PERSON] передає квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,0 кв.м., житловою 38,2 кв.м., як предмет іпотеки. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV та іпотечного застереження, яке міститься у Договорі іпотеки, шляхом прийняття його у власність, про що 27.11.2018 державним реєстратором Вінницької філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Вінницької області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 44263387, тобто власником квартири за адресою: [ADDRESS] є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк». Правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», відповідно до Статуту АТ «ПУМБ». Оскільки предметом позову АТ «ПУМБ» є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення з житлового приміщення, на даний час реєстрація відповідача у квартирі унеможливлює реалізацію позивачем його конституційного права на власність, тобто безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить позивачу на законних підставах. Дотримуючись вимог закону, позивач безпосередньо повідомив відповідача листами за вих. № КНП-44.25/317 та № КНП-44.2.5/310 від 11.12.2018 про звільнення предмету іпотеки, в тому числі від особистих речей. Відповідно до договору іпотеки відповідач мав це зробити протягом 14 днів. Надіслана відповідачу вимога про добровільне звільнення предмету іпотеки, в тому числі від особистих речей надіслана за адресою: [ADDRESS] була отримана останньою 28.12.2018. У встановлений строк відповідач так і не виконав вимоги і надалі продовжує проживати у квартирі, що належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач по зустрічному позову просить усунути перешкод у користуванні шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення доказів, а саме витребування інформації про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.03.2019 заяву задоволено та витребувано вищевказану інформацію. Ухвалою суду від 13.03.2019 було прийнято зустрічний позов АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення до спільного розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора філії КП «Агенції адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича про визнання договору недійсним правочину, застосування наслідків недійсного правочину та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У ході розгляду справи представником позивача АТ «ПУМБ» Хобтою Д.О., було подано зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення (у новій редакції), відповідно до якої вона просить усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] , з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, яка судом була прийнята до розгляду. Ухвалою суду від 13.03.2019 року за клопотаннями сторін по справі було витребувано докази по справі, а саме: з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради реєстраційну справу об`єкту нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] ; з департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради інформацію про коло зареєстрованих та проживаючих осіб за адресою: [ADDRESS] ; з Відділу Державної реєстрації прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради документи, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в електронному вигляді, в реєстраційній справі № 1704605605101 на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.05.2019 залучено до участі у справі у якості відповідачів по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON] та у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Вінницької міської ради. Також, запитом суду від 30.07.2019 було витребувано у Служби у справа дітей ВМР висновок щодо доцільності виселення неповнолітньої [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представники позивача по первісному позову/відповідача [PERSON] по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити. В судовому засіданні представники відповідача АТ «ПУМБ» Панченко О.О., Хобта Д.О. по первісному позову/позивача по зустрічному позову первісні позовні вимоги не визнавали, просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на відзив, який міститься у матеріалах справи. Зустрічні позовні вимоги (у новій редакції) підтримували у повному обсязі, просили задовольнити. Представник Служби в справах дітей ВМР Бойко М.П. підтримала наданий суду висновок, про недоцільність виселення дитини, просила суд врахувати права дитини. В судове засідання представник відповідача Державного реєстратора філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Козловського М.С. по первісному позову - [PERSON] /третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Однак, у попередніх судових засіданнях первісні позовні вимоги не визнавав, просив відмовити у задоволенні позову. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання відповідач по зустрічному позову [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. В матеріалах справи міститься відзив представника відповідача АТ «ПУМБ» Хобти Д.О. по первісному позову/позивача по зустрічному, в якому зазначено, що з викладеними обставинами та обґрунтуваннями в первісній позовній заяві не може погодитись та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та чинному законодавству. 08.02.2008 між ЗАТ «ПУМБ» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № 609105. Відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит у сумі 418000,00 грн. Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що протягом цього строку Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором. В забезпечення виконання умов взятих на себе зобов`язань було укладено договір іпотеки, яким забезпечувалося виконання усіх зобов`язань Позивальника. У зв`язку із невиконанням позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному зобов`язань за Кредитним договором та не усунення таких порушень, на підставі положень Договору іпотеки та чинного законодавства України, Банк реалізував своє право на звернення стягнення шляхом набуття у свою власність Предмету іпотеки і державним реєстратором Козловським М.С. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.11.2018 за індексним номером 44263387 було зареєстровано право власності позивача на Предмет іпотеки. Застереження, яке зазначене у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановили самостійно у договорі. Відносно отримання позивачем вимога вих. №2052 від 05.09.2016 про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором, представник вказала, що у разі невиконанням даної вимоги в 30-денний термін, Банк попереджав, що буде змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на Постанову ВС від 26.06.2018 у справі № 369/1160/15-ц, у якій суд дійшов висновку, що саме договором передбачено умови отримання боржником досудової вимоги, а не факт її направлення. А отже, відповідно до п. 5.7 Договору іпотеки зазначається, що «Сторони погодились, що повідомлення та (або) документи вважаються отриманими Іпотекодавцем на сьомий день з дня реєстрації Іпотекодержателем рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового зв`язку /телеграмі (при цьому, Іпотекодавець несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує сім календарних днів, або в день особистого вручення Іпотекодавцю , вказаний у повідомленнях та (або) в документах». Також, відповідач по первісному позову вважає, що процедура зі звернення стягнення на майно є правом іпотекодержателя у позасудовий спосіб задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі реєстраційної дії, а не на підставі правочину. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визначений судом недійсним. Відповідно до ст. 25 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - 3,5,6 ст. 203 ЦК України. А тому, помилковим є твердження позивача про те, що звернення відповідача до реєстратора із заявою про реєстрацію права власності з подальшою реєстрацією такого права, є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, який може бути визнано недійсним у судовому порядку. Отже, встановивши, що правочин є неукладеним відповідач по первісному позову вважає, що є підстави залишити первісний позов про визнання правочину недійсним без задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 0.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком Л.В. [PERSON] набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю сторін продаж зазначеної квартири вчинено за 418898,00 грн. (т. 1, а.с. 18-19). 08.02.2008 між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6091805, відповідно до якого Позичальнику було надано кредит у сумі 418000,00 грн. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору передбачено, що протягом цього строку Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки визначенні цим договором. (т.1, а.с. 22-31). В забезпечення виконання умов взятих на себе зобов`язань було укладено Договір іпотеки №6095773 від 08.02.2008, яким забезпечувалось виконання всіх зобов`язань Позичальника. У п.1.6. даного договору вказано, що за рахунок предмету іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за Основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначається відповідно до Кредитного договору, цього Договору та чинного законодавства України. П. 4.4 Договору іпотеки визначено, що у разі порушення умов Кредитного договору та/або мов цього Договору Іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обов`язки, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не більш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього договору та/або чинного законодавства України. (т.1, а.с. 32-37) Так, згідно вимоги вих. №3152 від 26.10.2018 ПАТ «ПУМБ» повідомив [PERSON] що станом на 26.10.2018, Боржник порушив зобов`язання за кредитним договором та має несплачену в строк заборгованість перед Банком у розмірі: 525088,94 грн-прострочена заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Загальна заборгованість за Кредитним договором станом на 26.10.2018 становить 525088,94 грн. Банк вимагає усунути порушення зобов`язання кредитним договором, а у випадку невиконання законних вимог Банку, останній буде змушений через 30 днів з моменту отримання цієї вимоги розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (прийняття Предмету іпотеки у свою власність (а.с.38). Дана вимога [PERSON] була отримана 10.11.2018, згідно поштового відстеження (т.1, а.с.41). Згідно повідомлення вих.№ КНП-44.2.5/317 від 11.12.2018 ПАТ «ПУМБ» направив повідомлення [PERSON] про звільнення предмету іпотеки за адресою: [ADDRESS] .( т.1, а.с.42). Дане повідомлення [PERSON] було отримано 03.01.2019, згідно поштового відстеження. (т.1, а.с. 44). У Заключних положенням Договору іпотеки п. 5.1. зазначено, що сторони підтверджують, що вони вичерпно ознайомленні із змістом Кредитного договору, та будь- яке посилання в тексті цього Договору на Кредитний договір, чи окремі його положення є достатніми для включення відповідних положень в цей Договір шляхом посилання. П. 5.7 визначено, будь-які повідомлення та документи, які надаються Іпотекодержателем Іпотекодавцю згідно умов цього Договору, повинні бути викладені у письмовій формі, та будуть вважатися наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання Іпотекодавця, вказаним у ст. 6 цього Договору, або надані Іпотекодацю особисто. Сторони погодились, що повідомлення та (або) документи вважаються отриманими Іпотекодацем на сьомий день з дня реєстрації Іпотекодержателем рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового зв`язку/телеграфі (при цьому Іпотекодавець не ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує сім календар них днів, або в день особистого вручення Іпотекодавцю, вказаний в повідомленнях та (або) документах. Відповідно до п. 4.7.1 у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодржатель може прийняти рішення про прийняття Предмету іпотеки свою власність, про що письмово повідомляє Іпотекодавця. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки. Згідно із ч. 3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким відповідно до ч.2 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, державна реєстрація це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з основних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Статтею 18 Закону встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цьогоЗакону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2018 розділ підстава виникнення права власності: Кредитний договір, серія та номер: 6091805, виданий 08.02.2008, видавник: сторона договору, додаткова угода, серія та номер: 7399625, виданий 09.02.2009, видавник: сторона угоди; додаток до договору іпотеки, серія та номер: 1, виданий 08.02.2008, видавник: сторона договору; договір іпотеки , серія та номер: 58611289, виданий 08.02.2008, видавник: Приватний нотаріус Рудик Л.В.; опис вкладення, серія та номер: б/н, виданий 14.09.2016, видавник: Укрпошта: вимога, серія та номер: 2052, виданий 05.09.2016, видавник: ПАТ «ПУМБ». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44263387 від 27.11.2018 11:11:55, Козловський Микола Сергійович, Вінницька філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», Вінницька обл.(т.1, а.с. 45). Отже, з викладеного вбачається, що під час здійснення державним реєстратором Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг» Козловським М.С. право власності за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на квартиру [ADDRESS] , жодних суперечностей та підстав для відмови у вчиненні реєстраційних дій не існувало. Суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиконанням позивача по зустрічному позову зобов`язань за кредитним договором та не усуненням порушень, на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотечного застереження та власне самого Договору іпотеки було здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, що є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. А тому, процедура зі звернення стягнення на майно є правом іпотекодержателя у позасудовий спосіб задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі реєстраційної дії, а не на підставі правочину. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову, як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу, до яких входять юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення. Предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов`язки сторін у справі та складаються з фактів - підстав позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Як убачається з матеріалів справи, позивач по первісному позову звернувся з позовом до відповідачів з вимогою визнати недійсним правочин щодо набуття права власності, скасування наслідків недійсності правочину та повернення у власність, скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд з`ясовує характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У свою чергу суд встановив, що згідно довідки вих.№ 18723 від 27.03.2019 Департаменту адміністративних послуг ВМР за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с.210). Згідно з положенням частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Верховний Суд України у своїх постановах від 21 жовтня 2015 року (провадження № 6-1484цс15) та 22 червня 2016 року (провадження № 6-197цс16) висловив правовий висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону № 898-IV, так і норма статті 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, а за інших обставин. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не повністю за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Згідно Договору купівлі-продажу від 08.02.200 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком Л.В., за домовленістю сторін, продаж зазначеної квартири вчинено за 418898,00 грн, а відповідно до Кредитного договору № 6091805 від 08.02.2008 банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 418000,00 грн. А відтак, квартира [ADDRESS] , з якої АТ «ПУМБ» просить виселити відповідачів, була предметом іпотеки, але придбана вона була не тільки за рахунок кредиту, але і за власні спільні кошти відповідача [PERSON] по зустрічному позову. Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справах № 6-1449цс15, № 6-2947цс15, 25 листопада 2015 року у справі № 6-1061цс15, 16 грудня 2015 року у справі № 6-1469цс15 та 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15. Таким чином, виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іпотечного майна можливе лише з одночасним наданням іншого постійного жилого приміщення. Також, свою позицію відносно доцільності виселення дитини [PERSON] висловив Орган опіки та піклування ВМР. Згідно висновку про вих. № 01-00-011-47191 від 23.09.2019, Орган опіки та піклування ВМР вважає недоцільним виселення дитини [PERSON] з квартири [ADDRESS] . У зв`язку з ненаданням відповідачам такого приміщення відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку. Крім того, суд враховує, що позивачем не надано жодного доказу неправомірності дій державного реєстратора філії КП «Агенції адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, твердження грунтуються лише на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов АТ «ПУМБ» не підлягають задоволенню в повному обсязі. В зв`язку з відмовою в задоволенні первісного та зустрічного позовів понесені сторонами судові витрати слід залишити за ними. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed