Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

В червні 2018 року позивач МТСБУ звернулося до суду за захистом своїх прав з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2015 року, о 22 год. 40 хв., на вул. Симиренка, 5, в місті Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який знаходився під керуванням відповідача, та велосипедиста [PERSON] Відповідача 03.07.2015 постановою Святошинського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] велосипед був пошкоджений, а сам велосипедист отримав тілесні ушкодження. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість матеріального збитку, завданого власнику велосипеда внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 4502 гривні, 70 копійок. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 11.08.2015 потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 31.08.2015 потерпілий подав позивачу заяву про відшкодування шкоди. Позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду, в розмірі 2524 гривні 14 копійок, та 3752 гривні 25 копійок. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі: 6276 гривень, 39 копійок та судовий збір. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження. В судове засідання позивач не з'явився, згідно заяви просив позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, згідно заяви просив слухати справу у свою відсутність, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній письмові докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 08.06.2015, о 22 год. 40 хв., на вул. Симиренка, 5, в місті Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який знаходився під керуванням відповідача, та велосипедиста [PERSON] 03.07.2015 постановою Святошинського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] велосипед був пошкоджений, а сам велосипедист отримав тілесні ушкодження. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Умовами п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника ( працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до Висновку № 646/15 від 04.11.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику велосипеда внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 4502 гривні 70 копійок, яка відповідачем потерпілому не відшкодована. 11.08.2015 потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 31.08.2015 потерпілий подав позивачу заяву про відшкодування шкоди. Умовами ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Положеннями п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на страховика (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) покладено обов'язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. На підставі наказу №4757 від 18.09.2015 позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 2524 (дві тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні 14 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №4757рв від 24.09.2015, та на підставі наказу №626 від 28.01.2016 - 3752 (три тисячі сімсот п'ятдесят дві) гривні, 25 копійок, що підтверджується платіжним дорученням 626рв від 01.02.2016. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Положеннями ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved