Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, що 24.10.2004 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. 09.09.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, офіційно працює в ТОВ ПКФ «Козак+» на посаді вантажника та має постійний дохід у розмірі 12 000, 00 гривень, хоча офіційно йому нараховують мінімальну заробітну плату. Інших утриманців відповідач не має, має нерухоме майно, транспортний засіб. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 27.11.2020 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 14.12.2020 відповідачем до суду подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 15.12.2020 року у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Відповідачем 14.12.2020 року суду надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов визнає частково, а саме не заперечує щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від його доходу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між сторонами існує спір щодо утримання неповнолітньої доньки, який підлягає вирішенню. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а неповнолітня донька потребує такої допомоги. Як вбачається з довідки № 11 від 08.12.2020 року, відповідач працює на посаді вантажника у ФОП [PERSON] і його заробітна плата за період з грудня місяця 2019 року по листопад місяць 2020 року складає 48 515, 52 гривень (з 01.04.2020 року по 31.05.2020 року знаходився у відпустці без збереження заробітної плати). Отже, суд, визначаючись щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, зважаючи на реальні і розумні потреби в її матеріальному утриманні, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, враховуючи прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, вважає справедливим встановлення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн., що фактично становить 1/4 частину від заробітку відповідача, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати неповнолітню дитину. При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України, щодо яких сторонами надані належні та допустимі докази. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до ч.2 ст.184 СК України. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: partial