Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області про повернення та вилучення транспортного засобу забезпеченого на пільгових умовах, посилаючись на ті обставини, що на підставі заяви інваліда війни І групи [PERSON], Головне управління праці та соціального захисту, 23.06.2006 року, на пільгових умовах забезпечило його транспортним засобом МІ ЗАЗ 110206. На підставі заяви [PERSON] в зв'язку з його неспроможністю керування автомобілем, право на керування надано його онучці [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, у зв'язку з чим 28.09.2012 року управлінням направлено листа членам сім'ї померлого інваліда з вимогою у добровільному порядку повернути автомобіль, але автомобіль не було повернуто. Оскільки члени сімї померлого інваліда не зверталися до управління, строк для звернення з такою заявою, встановлений абз. 7 п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ № 999 від 19 липня 2006 року, пройшов, позивач вважає, що автомобіль відповідачем повинен бути повернутий. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свій позов тим, що вона 17.03.2015 р. звернувся до Департаменту Соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації із зверненням по питанню надання дозвілу на викуп та переоформлення автомобіля ЗАЗ Реєстраційний № [NUMBER] , отриманого 19.06.2006р. з оплатою 7 % від вартості транспортного засобу на пільгових умовах та надання довідки про суму розрахунку для викупу транспортного засобу з гарантуванням оплати вартості автомобіля, податків та зборів до держави. Листом Департаменту Соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації №183-05 від 18.03.2015 року відмовлено у наданні дозвілу та довідки з посиланням на норми Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999. Однак норми нового Порядку № 999 від 19.07.2006 року не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли до набрання чинності даним нормативним актом, оскільки відносини щодо забезпечення інваліда автомобілем та надання права членам сім'ї інваліда залишити автомобіль в разі його смерті є єдиним правочином, що на час його вчинення регулювався Порядком № 999 від 08.09.1997 року. Зважаючи на вищевикладене, просила суд вважати, що Департамент соціальної політики Черкаської обласної державної адміністрації безпідставно відмовив [PERSON] у наданні згоди на викуп та сплату податків і зборів за автомобіль» ЗАЗ 110206 2006 року випуску, Реєстраційний № [NUMBER],№ кузова [NUMBER], з підстав пропуску позивачем встановленого шестимісячного строку. Представник позивача Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації [PERSON], у судовому засіданні повністю підтримала заявлений позов та просила його задовольнити посилаючись на те, що автомобіль, що надавався інваліду [PERSON], який помер, та на даний час утримується відповідачем [PERSON] неправомірно, всупереч порядку забезпечення інвалідів автомобілями. Проти зустрічного позову заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечила. Вважає, що строк звернення з заявою на переоформлення автомобіля на своє ім'я нею не пропущено, оскільки Порядком, що діяв на час виникнення спірних правовідносин не було встановлено строків для звернення з такою заявою після смерті інваліда, забезпеченого автомобілем, як гуманітарною допомогою, та підтримала зустрічний позов в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Третя особа УДАІ УМВС України в Черкаській області у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно чинного законодавства. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі заяви інваліда війни І групи [PERSON], Головне управління праці та соціального захисту, 23.06.2006 року, на пільгових умовах забезпечило його транспортним засобом МІ ЗАЗ 110206. На підставі заяви [PERSON] в зв'язку з його неспроможністю керування автомобілем, право на керування надано його онучці [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Листом від 28.09.2012 року управління праці та соціального захисту населення повідомило відповідача про необхідність повернення автомобіля управлінню, на підставі п.16 Постанови КМУ від 19 липня 2006 року № 999 «Про порядок забезпечення інвалідів автомобілями». 17.03.2015 р. позивач звернувся до Департаменту Соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації із зверненням по питанню надання дозвілу на викуп та переоформлення автомобіля ЗАЗ Реєстраційний № [NUMBER], отриманого 19.06.2006р. з оплатою 7 % від вартості транспортного засобу на пільгових умовах та надання довідки про суму розрахунку для викупу транспортного засобу з гарантуванням оплати вартості автомобіля, податків та зборів до держави. Листом Департаменту Соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації №183-05 від 18.03.2015 року відмовлено у наданні дозволу та довідки з посиланням на норми Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999. Однак норми нового Порядку № 999 від 19.07.2006 року не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли до набрання чинності даним нормативним актом, оскільки відносини щодо забезпечення інваліда автомобілем та надання права членам сім'ї інваліда залишити автомобіль в разі його смерті є єдиним правочином, що на час його вчинення регулювався Порядком № 999 від 08.09.1997 року. Згідно п.41 (на який посилається представник позивача) Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ № 999 від 19 липня 2006 року, у редакції, що діє на час розгляду справи у суді, після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Так, відповідно до Постанови Верховного суду України від 16 травня 2012 року (справа№ 6-10цс12) визначено, що питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда. Згідно абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ № 999 від 19 липня 2006 року, (у редакції, яка діяла на час смерті інваліда) після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Таким чином, шестимісячним строком не було обмежено на час виникнення спірних правовідносин право члена сім'ї померлого інваліда на звернення з відповідною заявою про переоформлення автомобіля на своє ім'я. Однак, указана заява не була вирішена по суті та не була спрямована до Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України, як того вимагав відповідний Порядок. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON], третя особа Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області про повернення та вилучення транспортного засобу забезпеченого на пільгових умовах слід відмовити. Щодо зустрічного позову [PERSON] до Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, суд приходить до висновку, що позивач не пропустив шестимісячний строку для переоформлення автомобіля, з огляду на його звернення до департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, та їх безпідставну відмову. Тому права позивача були порушені та підлягають захисту.

Outcome: partial