Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

В серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив суд, стягнути з відповідача на свою користь 3% річних та суми інфляційних втрат за договором позики (розписками) від 12 серпня 2015 року та 20 серпня 2015 року в загальному розмірі 943 661,33 гривень, мотивуючи це тим, що 12 серпня 2015 року відповідач взяла у нього в борг гроші у сумі 163200 дол. США, а 20 серпня 2015 року - 81000 дол. США, які зобов`язалася повернути до 12 жовтня 2015 року, що підтверджується розписками. Однак, в обумовлені домовленостями строки, а також на час подачі позову до суду, відповідач вказані гроші не повернула, що стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Відповідач подала до суду письмовий відзив на позов, в якому просила відмовив в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю (а.с.22-23). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити та розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, за останньою відомою адресою місця проживання відповідача, що підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 04 вересня 2019 р., якою підтверджується, що [PERSON] зареєстрована з 24 жовтня 2009 р. за адресою: [ADDRESS] , причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності. Згідно зі ст.280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в підготовчому судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст.191, 281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.525, 526, 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з вимогами ст.ст.610, 611 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої же якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з приписів ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При чому, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, як це передбачено ч.1 ст.1051 ЦК України. Суд встановив і це було підтверджено документальними доказами по справі, що 12 серпня 2015 року відповідач [PERSON] отримала від позивача в борг гроші у сумі 163200 дол. США, які зобов`язалася повернути в строк до 12 жовтня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою від 12 серпня 2015 року написаною власноруч відповідачем (а.с.8). 20 серпня 2015 року [PERSON] отримала від позивача в борг гроші у сумі 81000 дол. США, які зобов`язалася повернути в строк до 12 жовтня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою від 12 серпня 2015 року написаною власноруч відповідачем (а.с.7). Оскільки договірні відносини при укладанні договору позики сторони оформили письмово, що підтверджується власноруч написаними розписками відповідача, оригінали яких були оглянуті судом, а тому суд дійшов висновку, що сторони правочину дотрималися вимог законодавства, щодо письмової форми укладення договору позики між фізичними особами (ст.ст.208, 1047 ЦК України). Однак, як встановив суд, в обумовлені домовленостями строки відповідач свої договірні зобов`язання не виконала та не повернула вищевказані гроші позивачу, уникаючи будь-якого спілкування з ним. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 2 261 422,67 гривень (а.с.9-10), яке вступило в силу 14 травня 2018 року. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31 липня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму основного боргу за договором позики у розмірі 4 326 324,45 гривень, суму інфляційних втрат у розмірі 863 902,71 гривень та 3% річних у розмірі 204 818,85 гривень (а.с.11-12), яке вступило в силу 26 липня 2018 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Загальна сума розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за вказані періоди складає: 86 706,51 + 189 732,78 + 174 081,70 + 493 140,34 = 943 661 грн. 33 коп. (дев`ятсот сорок три тисячі шістсот шістдесят одна гривня тридцять три копійки). - сума 3% річних 86 706,51 гривень (сума боргу 2268665,07 гривень за рішенням суду від 02 квітня 2018 року х 3 х кількість дній прострочення 465 (в період з 14 травня 2018 року по 21 серпня 2019 року) / 365 / 100); - сума інфляційних втрат 189 732,78 гривень (сума боргу 2268665,07 гривень за рішенням суду від 02 квітня 2018 року х індекс інфляції (в період з 14 травня 2018 року по 21 серпня 2019 року) / 100) - сума 3% річних = 174 081,70 гривень (сума боргу 5403046,01 гривень за рішенням суду від 31 липня 2017 року х 3 х кількість дній прострочення 392 (в період з 26 липня 2018 року по 21 серпня 2019 року) / 365 / 100); - сума інфляційних втрат 493 140,34 гривень (сума боргу 5403046,01 гривень за рішенням суду від 31 липня 2017 року х індекс інфляції (в період з 26 липня 2018 року по 21 серпня 2019 року) / 100). Розмір цієї заборгованості встановлений відповідно до доданих розрахунків заборгованості з урахуванням інфляційних втрат позивача та 3% річних, яка була розрахована шляхом складання тіла кредиту з інфляційними втратами та 3 % річних по договорам позики за всі періоди станом на 21 серпня 2019 р. (а.с.4-6). Суд погоджується з вищевказаними розрахунками позивача, зробленими у відповідності до діючого законодавства України. Крім суми заборгованості за невиконання умов договору позики, з відповідача на користь позивача, в порядку ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в сумі 9436,62 гривень, сплачених позивачем при подачі позову і підтверджених документально.

Outcome: approved