Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання є інвалідом ІІ групи, психічно хвора з 1995 року. Багаторазово проходила лікування у психіатричних стаціонарах з приводу параноідної шизофренії. В клінічній картині спостерігається галюцинаторно-маячна симптоматика, вживання алкоголю та психостимуляторів, асоціальні форми поведінки. Захворювання має безперервний перебіг, сформувався дефект особистості. З 2010 року є підопічною Веселівського психоневрологічного інтернату. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2010 року визнана недієздатною, опікуном призначена мати - [PERSON]. Рішеннями Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року, 24.11.2016 року, 14.04.2017 року, 03.07.2017 року та 26.10.2017 року застосовувалась примусова госпіталізація. В період часу з 24.10.2017 року по 16.01.2018 року проходила лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-маячний синдром». Психічний стан [PERSON] погіршився після виписки: не спить, відмічаються різкі зміни настрою - то сміється, то замикається, чує «голос» сина, контактує з Космосом, агресивна, конфліктує з підопічними інтернату і медичним персоналом, вимагає циклодол, повідомляє про суїцидальні думки. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги за направленням лікаря-психіатра психоневрологічного інтернату. Госпіталізована у примусовому порядку, за заявою опікуна, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. 14.02.2018 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноідної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. За психічним станом неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечувала. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 15.02.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 14.02.2018 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноідної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. За психічним станом неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноідної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-маячний синдром, є інвалідом ІІ групи, психічно хвора з 1995 року, неодноразово проходила курс лікування у психіатричних стаціонарах з приводу параноідної шизофренії, на підставі рішення суду визнана недієздатною, є підопічною Веселівського психоневрологічного інтернату, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved