Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В січні 2016 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 13.02.2009 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON],від шлюбу вони мають дитину[PERSON],[INFO] Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2015 р. Посилаючись на те, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин з березня 2013 р. відповідач пішов із сім*ї, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини,хоча є працездатним,інших утриманців не має,дитина з народження є інвалідом та потребує значно більших витрат на утримання, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1800 гр.щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та пояснила,що у шлюбі з відповідачем народила дитину,яка з народження є інвалідом,потребує щоденного догляду та витрат на її утримання і лікування,які є значно більшими ,ніж потребує здорова дитина. Відповідач виявився неготовим виховувати хвору дитину,тому фактично одразу після її народження пішов із сім*ї,залишивши дитину на її утриманні. Матеріальну участь у забезпеченні доньки відповідач почав приймати з грудня 2015 р.,періодично надсилає поштові перекази сумами 300-400 гр.,що є недостатньо для фінансування всіх витрат,яких щоденно потребує дитина,та пов*язано,на думку позивача,не з турботою про дитину,а з наміром схилити позивача до зняття дитини з реєстраційного обліку у будинку відповідача. Вважає,що відповідач зобов*язаний належним чином забезпечити дитину,неофіційно працює,інших утриманців не має,тому може сплачувати аліменти у розмірі 1800 гр.на дитину щомісяця. Представник відповідача в судовому засіданні адвокат Мєшальникова Г.Г.позов визнала частково та пояснила,що відповідач бажає брати участь у вихованні дитини та забезпечує її утримання,виходячи з його фінансових можливостей.Доходи відповідача є неофіційними та мінливими,не перевищують 2000 гр.на місяць,він також утримує рідного дядька,який проживає з відповідачем в одному будинку,тому просить визначити розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі 350 гр.10 коп.на місяць або як ? частина від усіх видів доходів відповідача. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,заслухавши пояснення учасників процесу,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, з 13.02.2009 р. позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON],[INFO],про що надані копії свідоцтв про шлюб та народження дитини. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2015 р.,яке набрало чинності 29.05.2015 р. При розгляді справи про розірвання шлюбу суд встановив,що на час звернення [PERSON]до суду із позовом про розірвання шлюбу ,дитина проживає з матір*ю,шлюбні відносини сторони припинили з березня 2013 р.,батько [PERSON] проживає окремо від доньки. Згідно довідки про склад сім*ї квартального комітету № 117 від 21.03.2016 р.,дитина сторін зареєстрована за адресою [ADDRESS] за місцем реєстрації батька,де фактично проживає. Згідно із ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи тп пояснень учасників процесу суд встановив,що обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивач. Наявність інших утриманців у відповідача матеріалами справи не підтверджується. Так,відповідач посилається на той факт,що в одному із ним будинку зареєстрований дядько [PERSON],1945 р.н.,якого відповідач нібито утримує. Водночас,відповідач не підтвердив доказами розмір доходів дядька та його потребу в утриманні,відсутність у дядька інших родичів(зокрема,дітей),від яких він має право одержувати аліменти,та надання такого утримання від відповідача,його періодичність та розміри,що вказує на намагання відповідача штучно створити умови для уникнення від обов*язку батька забезпечувати гідні умови життя рідної дитини. Таким чином,вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами сімейного законодавства,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні доньки суд не встановив. Відповідач за віком та станом здоров*я є працездатним,не обмежений в можливості стати до роботи та отримувати доходи,як безробітний на обліку не перебуває. Водночас,при визначені розміру аліментів суд дійшов до висновку,що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача по 1800 гр.щомісячно,з вимогами чинного законодавства не узгоджуються,та підлягають частковому задоволенню,виходячи з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років встановлено в сумі 1167 гр., батьки мають рівні обов*язки в утриманні дітей. Таким чином,вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у визначеному нею в позові розмірі не узгоджуються із приписами Сімейного законодавства щодо рівного обов*язку обох батьків брати участь в утриманні дитини. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 583 гр.50 коп.(з розрахунку 1167 гр.:2)щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви,тому стягнення аліментів з відповідача необхідно проводити,починаючи з 15.01.2016 р.,як про це заявив позивач. Посилання позивача на хворобу дитини та її потреби у постійному лікуванні є підставою для позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,який у даній справі не заявлений,проте позивач права на пред*явлення такого позову не позбавлена. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гр.20 коп.,від попередньої сплати якого позивач звільнений.

Outcome: partial