Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд позбавити її батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачка є матірю своєї дочки [PERSON], але вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неї так як покинула її. Реєстрацію народження дитини здійснював орган опіки та піклування, який в подальшому здійснював її розшук. Після встановлення її місця знаходження вона не змінила свого ставлення до дитини, не мала постійного та належного житла, не працювала, була схильна до бродяжництва. Дитині був наданий статус позбавленої батьківського піклування і вона передана під опіку громадянці [PERSON] Крім того, просив стягнути з неї аліменти на утримання дитини на користь [PERSON], у якої дитина перебуває на утриманні, в розмірі 1/4 частині всіх її доходів щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи судом повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні також позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки мати кинула дитину і не займається її вихованням та утриманням. Згідно ухвали суду, постановленої на місці в судовому засіданні, було вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку, оскільки представник позивача про це не заперечувала, а відповідачка була повідомлена належним чином про час та місце засідання і відзиву не надала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до витягу з реєстру актів цивільного стану громадян від 19 квітня 2018 року, наданого на запит служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, [PERSON] народилася [INFO]. Актовий запис № 36 про це від 19 квітня 2018 року про народження вчинено Вітовським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. В актовому записі записано, що її мати [PERSON], батько [PERSON]. Запис про батька вчинено згідно з положеннями ст. 135 СК України. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до акту від 03 квітня 2018 року Миколаївської міської лікарні № 5 було встановлено, що мати [PERSON] покинула свою новонароджену дочку [PERSON], [INFO]. Згідно з розпорядженням позивача № 152-р від 03 травня 2018 року малолітній дитині [PERSON], [INFO], було надано статус позбавленої батьківського піклування. Відповідно до листа-повідомлення Миколаївської обласної дитячої лікарні від 24 травня 2018 року Дитина [PERSON], [INFO], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], була доставлена швидкою допомогою у інфекційне (грудне) відділення Миколаївської ОДКЛ 28 березня 2018 року в середньому стані тяжкості з діагнозом - ОРВІ. Швидку допомогу викликала бабуся, у якої знаходилася дитина, а мати дитини відсутня з 22 березня 2018 року. Дитину мати не відвідувала, станом здоровя не цікавилася. 03 квітня 2018 року дитина була переведена в задовільному стані в дитяче відділення Миколаївської міської лікарні № 5. Фактично, з моменту народження і до 03 квітня 2018 року дитина не мала реєстрації народження. Відповідно до ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини реєстрація провадиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина або в якому на цей час вона перебуває. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. В зв'язку з тим що мати зникла, то орган опіки та піклування звернувся до поліції за її розшуком. Згідно з відповідями Вітовського відділення поліції Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області від 07 та 10 травня 2018 року було встановлено її місце знаходження вона проживала в м. Миколаєві у своєї подруги [PERSON], не працювала, оскільки не мала паспорту існувала на кошти подруги у виді державної допомоги для дитину до досягнення дитиною трирічного віку. Після спілкування працівників служби у справа дітей з відповідачкою вона не змінила своє ставлення до дитини та до свого життя. Відповідно до висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 04 червня 2018 року відповідачка не виконує своїх батьківські обов'язків відносно своєї дитини, її життям та здоров'ям не цікавиться, кинула її та не утримує матеріально, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити її батьківських прав в судовому порядку. З інших письмових матеріалів справи також вбачається, що відповідачка не піклується своєю дитиною, не має постійного та належного місця проживання. На час завершення розгляду справи встановлено, що відповідачка вдруге народила і з новою дитиною перебуває в Обласному центрі соціально-психологічної допомоги Миколаївської обласної державної адміністрації (м. Вознесенськ Миколаївської області). Однак щодо малолітньої [PERSON] інтересу не виявляє. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов'язку по її вихованню. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено умисне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки дитина перебуває на утриманні громадянки [PERSON], то суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання дитини. Враховуючи обовязок матері утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що вона зобовязана та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої своєї дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітків (доходів), але розмір щомісячних аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягнення судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved