Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом, у якому просила суд: - визнати, що мало місце порушення статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року, ст. 19, 129-1 Конституції України, п. 2 ст. 21 КПК України начальником слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазуром О.В., головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області внаслідок умисного не виконання судового рішення - невиконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18, прийнятої судом на користь [PERSON]; - постановити рішення, яким на підставі пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) від 15.10.2009 року (остаточне рішення від 15.01.2010 року) встановити справедливу компенсацію [PERSON] в розмірі 2500 євро за моральну шкоду завдану головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області, начальником слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазуром О.В. внаслідок умисного не виконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18, прийнятої судом на користь [PERSON]; - стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі еквівалентному 2500 євро по курсу НБУ на день прийняття рішення судом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.07.2018 р. слідчим суддею Піщанського районного суду Вінницької області при розгляді справи №142/652/18, провадження №1-кс/142/131/18, задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазура О.В., яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою [PERSON] від 03.07.2018 р. та зобов'язано начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазура О.В. внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 03.07.2018 р. про кримінальне правопорушення передбачене ст. 162 КК України та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику [PERSON] витяг з ЄРДР, а також вручити пам'ятку про процесуальні права та обов'язки потерпілого. При розгляді даної скарги в судовому засіданні був присутній особисто начальник слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазур О.В., який заперечував проти задоволення скарги і знав про результати розгляду справи та прийняте судом рішення, а отже і про покладений на нього особисто, як на начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області судом обов'язок щодо виконання даної ухвали суду ще 26.07.2018 року. Однак станом на 12.00 год. 31.07.2018 року, в результаті особистого звернення позивача до начальника слідчого відділення Піщанського ВП Мазура О.В., позивачці стало відомо, що ухвала Піщанського районного суду від 26.07.2018 року по справі №142/652/18 виконана не була, а тому позивач вимушена була додатково писати заяви на його ім'я з вимогою виконати судове рішення, однак станом на 12.00 год. 13.08.2018 року позивач так і не отримала витягу з ЄРДР, та будь-яких інших відомостей про виконання судового рішення і початок досудового слідства, також їй не була вручена пам'ятка про процесуальні права та обов'язки потерпілого, що є порушенням її прав та ст. 214 КПК України. В даному випадку ці положення кримінально-процесуального закону дотримані не були навіть задля виконання ухвали Піщанського районного суду від 26.07.2018 року, що незаконно, бо є цинічним і зухвалим порушенням чинного законодавства посадовою особою центрального органу державної виконавчої влади, в 18 разів перевищено встановлений строк на виконання покладеного судом обов'язку про внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування - що є безумовним доказом щодо системного порушенням прав позивача начальником слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазуром О.В., а отже Головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області працівником якого він є - через позбавлення ефективного засобу правового захисту, що призвело позивачку [PERSON] до сильних неспокою і стресу, та потребує додаткового судового захисту для відновлення її порушених прав, а також справедливого відшкодування завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 2500 євро по курсу НБУ на день прийняття рішення судом. Також в серпні 2018 року [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з іншим позовом, у якому просила суд: - визнати, що мало місце порушення статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року, ст. 19, 129-1 Конституції України, п. 2 ст. 21 КПК України начальником слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазуром О.В., головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області внаслідок умисного не виконання судового рішення - невиконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18, прийнятої судом на користь [PERSON]; - постановити рішення, яким на підставі пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) від 15.10.2009 року (остаточне рішення від 15.01.2010 року) встановити справедливу компенсацію [PERSON] в розмірі 2500 євро за моральну шкоду завдану Головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області, начальником слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазуром О.В. внаслідок умисного не виконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18, прийнятої судом на користь [PERSON]; - стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі еквівалентному 2500 євро по курсу НБУ на день прийняття рішення судом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.07.2018 року слідчим суддею Піщанського районного суду Вінницької області при розгляді справи №142/595/18, провадження №1-кс/142/120/18, задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазура О.В., яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою [PERSON] про вчинення злочину за ст. 366 КК України секретарем Студенянської сільської ради [PERSON] від 15.06.2018 року та зобов'язано начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазура О.В. внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 15.06.2018 року про кримінальне правопорушення передбачене ст. 366 КК України та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику [PERSON] витяг з ЄРДР. При розгляді даної скарги в судовому засіданні був присутній особисто начальник слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазур О.В., який заперечував проти задоволення скарги і знав про результати розгляду справи та прийняте судом рішення, а отже і про покладений на нього особисто, як на начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області судом обов'язок щодо виконання даної ухвали суду ще 27.07.2018 року. Однак станом на 12.00 год. 31.07.2018 року, в результаті особистого звернення позивача до начальника слідчого відділення Піщанського ВП Мазура О.В., позивачці стало відомо, що ухвала Піщанського районного суду від 27.07.2018 року по справі №142/595/18 виконана не була, а тому позивач вимушена була додатково писати заяву на його ім'я з вимогою виконати судове рішення, однак станом на 12.00 год. 13.08.2018 року позивач так і не отримала витягу з ЄРДР, та будь-яких інших відомостей про виконання судового рішення і початок досудового слідства, що є порушенням її прав та ст. 214 КПК України. В даному випадку ці положення кримінально-процесуального закону дотримані не були навіть задля виконання ухвали Піщанського районного суду від 27.07.2018 року, що є безумовним доказом щодо системного порушенням прав позивача начальником слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазуром О.В., а отже Головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області працівником якого він є - через позбавлення ефективного засобу правового захисту, що призвело позивачку [PERSON] до сильних неспокою і стресу, та потребує додаткового судового захисту для відновлення її порушених прав, а також справедливого відшкодування завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 2500 євро по курсу НБУ на день прийняття рішення судом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2018 року об'єднано в одне провадження позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазур О.В., Державної казначейської служби України про визнання порушення норм Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод внаслідок невиконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18, встановлення справедливої компенсації (справа №127/20101/18) з позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазур О.В., Державної казначейської служби України про визнання порушення норм Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод внаслідок невиконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18, встановлення справедливої компенсації (справа №127/20106/18). Справі присвоєно єдиний №127/20101/18 (а.с. 58). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги по обох позовах [PERSON] підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовних заяв, просив суд обидва позови задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що внаслідок невиконання ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18 та ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18 [PERSON] завдано моральної шкоди, оскільки начальник СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУ НП України у Вінницькій області Мазур О.В. був присутній у судовому засіданні під час розгляду скарг, знав про результати розгляду справи та прийняті судом рішення, а отже мав протягом 24 годин внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, але не зробив цього. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д. в судовому засіданні позови [PERSON] не визнала, пославшись на обставини викладені у наданому суду відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 37-39). Представник відповідача - Державної казначейської служби України Омельченко М.О. в судовому засіданні позови не визнав, просив в задоволенні обох позовів відмовити, пославшись на обставини викладені у наданому суду відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 41-44). Начальник слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазур О.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, пославшись на обставини викладені у наданому суду відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 65-69, 76-80), просив в позові відмовити. Суду пояснив, що він діяв відповідно до норм КПК України, а саме після надходження із Піщанського районного суду Вінницької області до слідчого відділу ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18 та ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18, дані ухвали було виконано і протягом 24 годин було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що даний позов є безпідставним. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2019 року закрито провадження у цивільній справі за позовами [PERSON] до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області - Мазур О.В., Державної казначейської служби України в частині позовних вимог про визнання порушення статті 13 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, встановлення справедливої компенсації, визнання порушення ст. 21 п. 2 КПК України. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позови [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року по справі №142/652/18, провадження №1-кс/142/131/18 скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення задоволено частково. Зобов'язано начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазура О.В. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 03 липня 2018 року про кримінальне правопорушення, передбачене ст.162 КПК України; через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику [PERSON] витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; вручити [PERSON] пам'ятку про процесуальні права та обов'язки потерпілого (т. 1 а.с. 15-16). Також згідно ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року по справі №142/595/18, провадження №1-кс/142/120/18, скаргу [PERSON] на бездіяльність начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВН ГУНП у Вінницькій області Мазура О. В. щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення задоволено частково. Визнано бездіяльність начальника слідчого відділу Піщанського ВП Бершадського ВН ГУНП у Вінницькій області Мазура О. В. щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по заяві [PERSON] від 15 червня 2018 року про вчинення злочину, передбаченого ст. 366 КК України секретарем виконавчого комітету Студенянської сільської ради [PERSON], протиправною. Зобов'язано начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазура О. В. внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по заяві [PERSON] від 15 червня 2018 року про вчинення злочину, передбаченого ст. 366 КК України секретарем виконавчого комітету Студенянської сільської ради [PERSON] та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику [PERSON] витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. В решті скаргу залишено без задоволення (т. 2 а.с. 15-17). 31.07.2018 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазура О.В. з проханням виконати ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18 та ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18 (т.1 а.с. 17, т. 2 а.с. 18). Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18 начальником СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазуром О.В. отримано 31.07.2018 року, що підтверджується вхідним реєстраційним штампом на супровідному листі, копією журналу вхідної кореспонденції (т. 1 а.с. 82, 84) та на виконання даної ухвали протягом 24 годин внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 12018020260000127, дата реєстрації провадження: 01.08.2018 10:47:48 (т. 1 а.с. 83). Також даний факт підтверджено повідомленням про початок досудового розслідування, адресованого керівнику Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області від 01.08.2018 року (т. 1 а.с. 110). Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 27.07.2018 року у справі №142/595/18 начальником СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазуром О.В. отримано 31.07.2018 року, що підтверджується вхідним реєстраційним штампом на супровідному листі, копією журналу вхідної кореспонденції (т. 1 а.с. 70, 86) та на виконання даної ухвали протягом 24 годин внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 12018020260000128, дата реєстрації провадження: 01.08.2018 10:45:23 (т. 1 а.с. 71). Також даний факт підтверджено повідомленням про початок досудового розслідування, адресованого керівнику Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області від 01.08.2018 року (т. 1 а.с. 111). Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 25.05.2016 року в справі №6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності у такому випадку є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб. Суд враховує, що наданими позивачем судовими рішеннями: ухвалами Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18 та від 27.07.2018 року у справі №142/595/18 зобов'язано начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазура О.В. вчинити певні дії. При цьому, судових рішень, якими визнано незаконними дії чи бездіяльність начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазура О.В. внаслідок невиконання останнім ухвал Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2018 року у справі №142/652/18 та від 27.07.2018 року у справі №142/595/18 або вироків суду, якими встановлена вина за умисне невиконання судових рішень, позивачем суду не надано. Реалізація позивачем свого права на оскарження бездіяльності начальника слідчого відділення Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мазура О.В. в порядку ст. 214 КПК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Тобто боржником у зобов'язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних правовідносин. Згідно ст. 170 ч. 1 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до п.п. 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 3 ч. 4). Отже, відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади (дії якого, за позовними вимогами, призвели до завдання шкоди позивачу), Державна казначейська служба України (орган, який відповідно до закону здійснює повернення коштів з бюджету). Із вказаного вище слідує, що належним відповідачем у справі замість Державної казначейської служби України має бути держава Україна в особі Державної казначейської служби України. Разом з тим, доказів існування правовідносин між позивачкою [PERSON] і відповідачем Державною казначейською службою України, під час яких спричинено позивачці Державною казначейською службою України моральну шкоду, суду не надано. В постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем [PERSON] пред'явлено позови до неналежного відповідача, не надано доказів спричинення моральної шкоди відповідачами позивачу як фізичній особі, в чому полягають її душевні страждання як фізичної особи, не надано доказів визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідачів, якою позивачу спричинено моральну шкоду, тому в задоволенні позовів [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі, еквівалентному 2500,00 євро слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що позивач є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням №113935, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed