Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шиманівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла 06 березня 2008 року в с.Шиманівка Теплицького району Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шиманівської сільської ради. Вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, однак, оформити свої спадкові права на земельну ділянку не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку втрачено. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги просить задовольнити. Представник відповідача Шиманівської сільської ради Теплицького району в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] померла 06 березня 2008 року в с.Шиманівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, який 10 січня 1990 року посвідчений Соболівською сільською радою Теплицького району, яким заповіла [PERSON] все своє майно. [PERSON] 18 жовтня 1998 року в Леухівській сільській раді Іллінецького району Вінницької області уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження(І-АМ №003749). До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,4214 га, яка розташована на території Шиманівської сільської ради, на яку 04 липня 2003 року на імя [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності серії IV-ВН №063119, що підтверджується фотокопією державного акта на право власності на земельну ділянку та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0503304122015 від 10 вересня 2015 року. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; ч.1 ст.1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №437. Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 29 грудня 2015 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Враховуючи викладене, те, що позивач [PERSON] дотрималась вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, тому наявні підстави для визнання права власності позивача на спадкове майно, яке не може бути визнане іншим способом.

Outcome: approved