Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2001 року по 28.02.2014 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач не надає абсолютно ніяких коштів на утримання сина, нести витрати по утриманню дитини самостійно їй важко, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона хоче отримувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або 2 000 грн. фіксованої суми, яка частково може задовольнити її потреби, щомісячно від дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила вимоги своєї позовної заяви, просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 2 000 грн., а також покласти на відповідача витрати пов»язані з оплатою правової допомоги. Представник позивача в судовому засіданні підтримав пояснення своєї довірительки та просив суд про задоволення її позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надіславши свої письмові заперечення проти позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2001 року по 28.02.2014 року, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач - [PERSON] Як зазначила позивачка, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина останнім часом не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим і індивідуальним. Відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов»язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено в судовому засіданні позивачка на даний час займається утриманням сина, відповідач матеріально їй в цьому не допомагає. Також в судовому засіданні було встановлено, що відповідач на даний час працює заступником директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф», його сукупний дохід за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року становить 8 000 грн., відповідно до довідки про доходи. Частина 1 ст. 80 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів частково, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2015 року і до його повноліття. Щодо вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, що були нею понесені в зв»язку з отриманням правової допомоги, то судом було встановлено наступне. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Згідно вимог ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частинами 1,2 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обгрунтування вимог про відшкодування витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, позивач надала суду договір від 09.01.2015 року про надання правової допомоги, укладений між нею та адвокатом [PERSON] та розписку від 20.01.2015 року про отримання адвокатом [PERSON] гонорару від позивача [PERSON] в сумі 5000 грн. (а.с.10-12). Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з вищевказаного договору, ним підтверджується повноваження адвоката [PERSON] на ведення в судах справ в інтересах [PERSON] з приводу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Вартість послуг по вказаному договору становить 5000 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, адвокат [PERSON] брав участь в двох судових засіданнях при розгляді даної справи, одне з яких було відкладено по причині неявки відповідача в судове засідання, з жодними клопотаннями адвокат [PERSON] до суду також не звертався. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не надано суду підписаного сторонами акту виконаних робіт, не надано калькуляції вартості юридичних послуг, які були надані адвокатом [PERSON] позивачу, з яких би вбачалося кількість годин витраченого робочого часу на надання правової допомоги, то суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування витрат, понесених позивачем по оплаті правової допомоги не знайшли обгрунтування у судовому засіданні, та не підлягають задоволенню судом. На підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial