Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В червні 2013 року прокурор Амвросіївського району звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах Білоярівської сільської ради Амвросіївського району до [PERSON], посилаючись на те, що вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 28 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 та ч. 1 ст. 364-1 КК України, яким встановлено, що [PERSON] в червні 2012 року в порушення вимог ст.ст. 116, 125 та 126 ЗК України самовільно без законних підстав зайняв та почав використовувати, а саме засіяв сільськогосподарськими культурами земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 54,4 га, розташовану на території Білоярівської сільської ради Амвросіївського району, в результаті чого згідно розрахунку розміру шкоди виконаних державним інспектором сільського господарства в Донецькій області, здійсненого на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтовного покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою КМ України №963 від 25 липня 2007 року, спричинено збитки в сумі 57984 грн. 96 коп. Згідно листа Білоярівської сільської ради [PERSON] 17 вересня 2012 року уклав з Білоярівською сільською радою договір оренди земельної ділянки, але заподіяна шкода [PERSON] не відшкодована. Діями з боку [PERSON] завдано шкоди інтересам держави у зв'язку з порушенням встановленого законодавством порядку надання земельних ділянок у користування та не відшкодування спричинених збитків. Просив стягнути з [PERSON] на користь Білоярівської сільської ради 57984 грн. 96 коп. заподіяної шкоди внаслідок кримінального правопорушення. Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 11 квітня 2014 року позовні вимоги прокурора Амвросіївського району в інтересах Білоярівської сільської ради Амвросіївського району задоволені: стягнуто з [PERSON] на користь Білоярівської сільської ради Амвросіївського району заподіяну шкоду внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок в розмірі 53 721 грн. 36 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити прокурору Амвросіївського району у задоволенні його позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права; апелянт звертає увагу на те, що, як зазначено у вироку суду на час винесення вироку він у повному обсязі відшкодував спричинену шкоду і дане рішення має законну силу; довідка Білоярівської сільської ради такої сили не має; в позові позивач не обґрунтував нанесення шкоди, відповідно до пояснень голови Білоярівської сільської ради сільська рада не займається вирощуванням сільгосппродукції, а отримує прибуток з орендної плати на землю, а орендна плата виплачується ним регулярно, тому розрахунок шкоди, наданий прокурором, не відповідає фактам. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги прокурора Амвросіївського району в інтересах Білоярівської сільської ради суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України громадяни несуть відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок; оскільки вироком Амвросіївського районного суду від 28 березня 2013 року, що набрав законної сили, встановлено, що саме [PERSON] самовільно зайняв земельні ділянки, що як наслідок є заподіяння шкоди їх власнику. Проте з такими висновками погодитись неможливо. Відповідно до ст. 211 ЗК України громадяни і юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за такі порушення: а) укладення угод з порушенням земельного законодавства; б) самовільне зайняття земельних ділянок тощо. А відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи згідно вироку Амвросіївського районного суду Донецької області від 28 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 197, ч.1 ст. 364-1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. Вироком суду, зокрема встановлено, що [PERSON], будучи головою СФГ «Степне» в червні 2012 року в порушення вимог ст.ст. 116, 125, 126 ЗК України, самовільно без законних підстав зайняв та почав використовувати, а саме засіяв сільськогосподарськими культурами земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 54,4 га, розташовану на території Білоярівської сільської ради Амвросіївського району Донецької області. В результаті незаконної діяльності [PERSON] Білоярівській сільській раді заподіяно шкоду в сумі 57984 грн. 96 коп. Звертаючись до суду з позовом, прокурор у позовній заяві просив відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, що встановлено вироком суду, розмір якої визначений та розрахований відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів від 25 липня 2007 року №963. Таким чином, апеляційний суд вважає, що в даному випадку [PERSON] не може бути притягнутий до цивільної відповідальності у вигляді стягнення матеріальної шкоди, спричиненої самовільним зайняттям земельних ділянок, оскільки за самовільне зайняття земельних ділянок [PERSON] поніс кримінальну відповідальність. Крім того, згідно роз'яснень, наданих у пунктах 12, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, які її заподіяли. Як вбачається з позовної заяви прокурор обгрунтовував позовні вимоги положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже зазначена стаття визначає загальні підстави відшкодування майнової шкоди, тобто захист інтересів потерпілого. Проте, на думку апеляційного суду, зібрані по справі докази не свідчать про порушення майнових прав Білоярівської сільської ради Амвросіївського району, на захист інтересів якої прокурором пред'явлені позовні вимоги. Так, у вироку суду зазначено, що в наступний час матеріальна шкода відсутня, [PERSON] повністю виплатив орендну плату за 2012 рік, претензій до нього немає. Сплата грошових коштів за оренду підтверджена наданою відповідачем квитанцією. А відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду. Крім того, відповідачем наданий договір №123 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 10,4 га ріллі, що розташована за межами населених пунктів на території Білоярівської сільської ради Амвросіївського району, з якого вбачається, що ще з червня 2009 року [PERSON], як голова СГ «Степне» почав займатися оформленням земельних ділянок, які були передані в оренду СГ «Степне» на підставі договорів оренди земельних ділянок тільки у вересні 2012 року не з його вини. Виходячи з викладеного апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог прокурора Амвросіївського району немає.

Outcome: dismissed