overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Встановив: Заявниця просить обмежити дієздатність її матері [PERSON] і призначення її піклувальником. Вказує, що мати є громадянкою РФ і прибула для проживання в м. Харків в 1999 році. Має дозвіл на постійне проживання в України. Проживає в квартирі, яка була придбана на її ім'я. з 2006 року хронічні захворювання матері стали мати стійку тенденцію до загострювання і стан її здоров'я почав погіршуватись. Мати має вік 87 років. У неї погіршилась пам'ять, вона почала губити речі та документи, стала проявляти вороже ставлення до родичів, до онука, її сина, його жінки та їх дітей. Стала звинуватити їх у своїх проблемах, провокуючи їх на скандали, зверталась до органів міліції з заявами про притягнення їх до відповідальності. Вороже ставиться до дружини сина і її матері, яка переїхала жити до Харківській області із Західної України, звинувачує її у ненависті до росіян, вважає, що вона намагається їх отруїти. Висказує стійке бажання передати чужим людям своє майно і піти з дому. На її умови не реагує і лікуватися не бажає. Вважає, що в коло матері увійшла якась людина, яка, користуючись її хворобливим станом, сприяє її конфлікту з родичами з метою заволодіння, у подальшому, майном матері. Вона проти того, щоби мати роздала майно і закінчила свої дні під парканом, а тому матір слід обмежити в дієздатності Орган опіки та піклування про дату і час розгляду справи повідомлений. Але представник в судове засідання не з'явився. Зацікавлена особа [PERSON] проти заяви заперечувала з тих підстав, що вона розуміє свої дії і може керувати ними. Підставою для звернення до суду з такою заявою є те, що внук, з яким вона уклала договір довічного утримування, став виганяти її з квартири і вона звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримування. В судовому засіданні встановлене наступне. Заявниці є дочкою [PERSON], [INFO], яка є громадянкою Російської Федерації і має дозвіл на постійне проживання в Україні безстроково і проживає за адресою: [ADDRESS], яка належала їй на праві власності. Відповідно до ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з матеріалів справи і поведінки [PERSON] в судовому засіданні вона розуміє значення своїх дій, вона розуміє свої права і обов'язки. Підставою для звернення заявниці до суду з вказаною заявою, є спір між заявницею і матір'ю стосовно квартири, в якої мати проживає, а також намір матері виїхати на проживання до РФ, громадянкою якої вона є. До звернення заявниці до суду з заявою про обмеження дієздатності [PERSON] остання звернулась до суд з позовом про розірвання договору довічного утримування, укладеного між нею і її внуком, сином заявниці. Ні яких доказів того, що [PERSON] страждає психічним захворюванням не існує. Остання на обліку в психіатричному закладі не знаходиться і ніколи не лікувалась з приводу психічного захворювання. Крім то, [PERSON] є громадянкою РФ і не може бути обмежена в цивільній дієздатності за законами України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

ВСТАНОВИВ : Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою наведення доводів сторін, суд вважає за необхідне відкласти виготовлення мотивованого рішення строком на п`ять днів, а в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В С Т А Н О В И В: Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Складання повного рішення суду відкласти на п'ять днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

В С Т А Н О В И В: зважаючи на складність у викладенні повного судового рішення суду, пов`язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

в с т а н о в и в: Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши виготовлення повного тексту рішення на десять днів, тобто до 20.03.2018.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

В С Т А Н О В И В: Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

В С Т А Н О В И В: Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши його складення на строк до десяти днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

ВСТАНОВИВ: Зважаючи на складність у викладенні рішення у повному обсязі, пов`язану з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Виготовлення повного тексту рішення суду відкласти до 30 червня 2020 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

встановив: З підстав, передбачених ч. 3 ст. 290 ЦПК України, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного тексту на строк не більше ніж 5 днів, тобто до 10.05.2017 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

в с т а н о в и в: Лікар-психіатр стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 2 Кішинюк О.В. звернувся в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], мотивуючи її тим, що останній 24 серпня 2014 року був госпіталізована в обласну психоневрологічну лікарню № 2 у зв'язку із наявністю в нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду здоров'ю внаслідок погіршення стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, тому необхідне рішення суду про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що [PERSON] знаходиться в такому стані психічного розладу, який загрожує його безпеці та безпеці оточуючих. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заяву про надання психіатричної допомоги [PERSON] в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви лікаря-психіатра стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 2 вбачається, що стан [PERSON], обумовлює суттєву шкоду своєму здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів страждає на біполярний афективний розлад, маніакальний епізод з психотичними симптомами, парафренний синдром, що обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, шкоду для його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо йому не буде надана психіатрична допомога, тобто потребує обстеження та лікування в психіатричній лікарні у примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо їх обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за доцільне госпіталізувати останнього в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного, відповідно ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

встановив: Лікар-психіатр стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 Лищенюк В.В. звернувся в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], мотивуючи її тим, що останній 10 червня 2014 року був госпіталізований в обласну психоневрологічну лікарню № 3 на підставі направлення районного лікаря Галицького району. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду здоров'ю внаслідок погіршення стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, тому необхідне рішення суду про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що [PERSON] знаходиться в такому стані психічного розладу, який загрожує його безпеці та безпеці оточуючих. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заяву про надання психіатричної допомоги [PERSON] в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви лікаря-психіатра стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 вбачається, що стан [PERSON] обумовлює суттєву шкоду своєму здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів страждає на органічний маячний розлад, афективно - параноїдний синдром. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо їх обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за доцільне госпіталізувати останнього в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного, відповідно ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

в с т а н о в и в: Лікар-психіатр стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 Ступар О.І. звернувся в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], мотивуючи її тим, що остання 22 травня 2014 року була госпіталізована в обласну психоневрологічну лікарню № 3 на підставі направлення районного лікаря ШД Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду здоров'ю внаслідок погіршення стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, тому необхідне рішення суду про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що [PERSON] знаходиться в такому стані психічного розладу, який загрожує її безпеці та безпеці оточуючих. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заяву про надання психіатричної допомоги [PERSON] в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви лікаря-психіатра стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 вбачається, що стан [PERSON] обумовлює суттєву шкоду своєму здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів страждає на хронічний маячний розлад, параноїчний синдром. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо їх обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодилася на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому суд вважає за доцільне госпіталізувати останню в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного, відповідно ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

встановив: Позивач 28.04.20143 року звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача,. Зазначила, що вона придбала у відповідача за договором купівлі-продажу парфумерно-косметичної продукції, який оформлений між нею та відповідачем актом прийому-передачі товару до Специ фікації від 31.05.2014 року із врахуванням кредитного договору №401619774 від 31.05.2014 року, ціна товару за актом складає 7500 грн. Просить застосувати наслідки недійсності вказаного правочину та стягнути 7500 грн. Позов мотивує тим, що їй продано товар неналежної якості , від його застосування у неї був розлад здоров*я, негативний психологічний стан; на її вимоги провести перевірку якості товару відповідач не реагував. Також вказала, що товар не відповідає приписам законодавства про захист споживачів, оскільки в ньому (на етикетках не містилось інформації про товар української мовою, а була інформація, виконана іноземною мовою, яку вона не розуміє. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, тому суд проводить заочний розгляд справи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу, інших законів. Суд погоджується зі ствердженнями позивача щодо невідповідності вказаного договору купівлі-продажу чинному законодавству, зокрема: пунктам 5-8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи, що інформація про товар є недоступною для розуміння споживача. За таких підстав суд вважає, що правочин є недійсним на підставі до ч. 1 ст. 215 ЦК Укаїни . За недійсним договором сторони повинні бути повернені в стан, який передував укладенню договору. Тобто,відповідач згідно з ч. 2 ст. 216 ЦК України повинен повернути позивачу, отриманні від неї грошові кошти. Підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає, оскільки відповідач не надала належних доказів про шкоду, заподіяну проданим їй товаром її здоров*ю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

ВСТАНОВИВ : Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 08.02.1992 року, у міському відділі ЗАГСу м.Чернівці, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис №173. Від цього шлюбу у неї з відповідачем є двоє спільних дітей. Донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя у сторін не склалося. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву відносин. Вже два роки подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Спору про спільне майно подружжя відсутнє. На момент звернення до суду спільного господарства з відповідачем вони не ведуть, як чоловік та дружина не проживають, шлюб існує лише формально, подальше проживання є не можливим та таким що суперечить її інтересам. Просить суд, розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 08.02.1992 року у міському відділі ЗАГСу м.Чернівці, за актовим записом №173. Позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяву в якій просять розглянути справу без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] встановлено, що [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу позивачу присвоєнно прізвище « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до ст. 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, тривалий час не проживають разом, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

встановив : Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилаються на те, що [INFO] року в с. Орховичі Самбірського району Львівської області помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 07.05.2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало йому на праві власності, в тому числі, на земельну частку (пай) розміром 1,58 умовних кадастрових гектарів в СВСГ «Никловицька» на території Никловицької сільської ради, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № [NUMBER] від 10 травня 2000 року. При житті, [PERSON] заповіту не склав. Вона, будучи дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження та являючись спадкоємцем майна по закону першої черги, звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину в тому числі на середню земельну частку (пай), де було проведено реєстрацію спадкової справи, однак перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі на земельний пай послужив той факт, що представлений нею сертифікат на право приватної власності на землю є старого зразка, а [PERSON] при житті не виготовив сертифікат нового зразка. Іншим спадкоємцем померлого є його дружина, її мати [PERSON], яка відмовилася приймати спадщину. А тому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно земельну частку (пай). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить його задовольнити. Відповідчка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представила суду заяву із якої убачається, що вона даний позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у її відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

ВСТАНОВИВ: Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 22 червня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за № 897. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 22.06.2009 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 24.11.2010 року, довідка № 2008 від 28.09.2015 року, видана Мошанецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, копія паспорта [PERSON] серії [NUMBER]. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 22 червня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного Чернівецького міського управління юстиції, про що був зроблений актовий запис за № 897. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини сторони не підтримують. У подружжя різні характери відсутність взаєморозуміння. Позивачка категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved