Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

В червні 2020 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в особі представника звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.12.2018 в місті Києві на бульварі Тараса Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota RAV-4», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2019 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано винною [PERSON] . Позивач виплатив частину страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу «Toyota RAV-4», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 49170,28 грн, а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 2734,82 грн зарахувало недооплачену частину страхової премії шляхом взаємо заліку із центром обслуговування клієнтів Котик АТ «ПРОСТО-страхування». Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, а саме [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра Україна». У зв`язку з цим АТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра Україна» із заявою про страхове відшкодування. ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра Україна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 37674,94 грн. Однак, грошових коштів в розмірі 37674,94 грн недостатньо для покриття всіх збитків, яких зазнав позивач у зв`язку із вищевказаним страховим випадком. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 14230,16 грн, витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн, судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2020, відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.05.2018 Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії PKS № 1800787 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota RAV-4», державний номерний знак [NUMBER] . 12.12.2018 о 12 год. 45 хв. в м. Києві по бул. Т. Шевченка, 19, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , під час перестроювання, не переконалась в безпечності маневру та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Toyota RAV-4», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2019 винною в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.12.2018 по бул. Т. Шевченка, 19 визнано [PERSON] та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Рахунку № 20-12-18 від 20.12.2018, Акту виконаних робіт № 20/12-1 від 20.12.2018 та Рахунку № 123037965 від 19.12.2018 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota RAV-4», державний номерний знак [NUMBER] становить 51905,10 грн. Зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 21.12.2018 було складено страховий акт № 133599, відповідно до якого страхове відшкодування становить 51905,10 грн. Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжних доручень № 23111 від 22.12.2018 та № 23112 від 22.12.2018 АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило частину страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу «Toyota RAV-4», державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 49170,28 грн, а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 2734,82 грн зарахувало недооплачену частину страхової премії шляхом взаємо заліку із центром обслуговування клієнтів Котик АТ «ПРОСТО-страхування». Таким чином, фактичні витрати АТ «ПРОСТО-страхування», пов`язані з вищевказаним страховим випадком складають 51905,10 грн. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, а саме [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра Україна» відповідно до полісу № АМ/6156783. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра Україна» із заявою про страхове відшкодування. За результатами розгляду даної заяви ПрАТ «СК «Саламандра Україна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 37674,94 грн, які 03.04.2019 були виплачені АТ «ПРОСТО-страхування». Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СК «Українська страхова група» виникло право зворотної вимоги до відповідача. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. 04.06.2019 позивачем було надіслано відповідачу [PERSON] претензію № 04-942 з вимогою сплатити кошти, які були виплачені потерпілій особі в розмірі 14230,16 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи до уваги те, що страхове відшкодування в сумі 51905,10 грн., яке було виплачено позивачем потерпілому за умовами договору страхування, доказів, які б спростовували доводи позову з боку відповідача суду надано не було, а тому позивач має право відшкодувати шкоду за правилами зазначених вище норм саме із винної в аварії особи, а саме грошові кошти в розмірі 51905,10 грн - 37674,94 грн = 14230,16 грн. Частиною1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, з відповідача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 384,20 грн. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу адвокатом Синюк С.Л. на підставі Договору про надання правової допомоги від 02.01.2020 р., укладений між Адвокатським бюро «Синюк та Партнери» та АТ «ПРОСТО-страхування». Згідно Детального опису робіт від 31.03.2020 сторони підтвердили роботи (послуги), що виконані виконавцем згідно Договору та підлягають оплаті в розмірі 5000,00 грн. В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 4194 від 04.03.2020 про сплату АТ «ПРОСТО-страхування» - одержувач АБ «Синюк та Партнери» за надання правової допомоги по договору № 1 від 02.01.2020 без ПДВ, до якого надано Акт реєстру робіт від 31.03.2020, в п. 8 якого вказано страхову справу № 133599, страхувальник [PERSON] , учасник дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що в даному випадку саме відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду, та доказів добровільної сплати страхових сум позивачу матеріали справи не містять, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved