overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

В травні 2020 року заявники [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду із вказаною заявою, в якій зазначили, що просять суд ухвалити рішення, яким визнати недієздатним їх сина та пасинка - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що їх син зловживає спиртними напоями, чим ставить себе та заявників у скрутне матеріальне становище та через розлад психіки не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в зв`язку з чим просили призначити їх опікунами. В судовому засіданні заявники заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Суховенко В.М. - в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] , в судове засідання не з`явився, оскільки на час розгляду перебував на лікуванні. В судовому засіданні 13.03.2020 [PERSON] , визнав, що дійсно має проблеми зі здоров`ям, проходив службу в Афганістані та отримав контузію голови, зловживає спиртними напоями та неодноразово лікувався в психіатричних закладах Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 199 від 08.05.2020, [PERSON] , [INFO] , страждає на психічні розлади та розлади поведінки внаслідок сумісного вживання алкоголю та інших психоактивних речовин. Синдром залежності, Активна залежність (відповідно до МКХ 10 F 10.24). [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом не може в повному обсязі розуміти значення своїх дій та керувати ними.(а.с.92-95). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, які визнанні недієздатними. Згідно висновку органу опіки та піклування Компаніївської селищної ради Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року про доцільність призначення [PERSON] , [PERSON] , опікунами над їх сином та пасинком [PERSON] , [INFO] , орган опіки визнав доцільним призначити опікунами [PERSON] , заявників.(а.с.23-24). З урахуванням викладеного, вимоги про визнання особи недієздатною, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Аналізуючи викладене, суд вважає, що заява обґрунтована та має бути задоволена, [PERSON] , [INFO] , повинний бути визнаний недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки: площею 0,2277 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та площею 3,8622 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області. Вказані земельні ділянки [PERSON] заповіла йому (позивачу). Оскільки після смерті матері він протягом року дуже хворів, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, а потім тривалий час проходив реабілітацію, то з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. Коли в травні 2020 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний строк. Крім нього спадкоємцем після смерті матері є його рідний брат, [PERSON] , який з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався і на спадкування земельних ділянок не претендує. Оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідач - Дружнянська сільська рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, відповідно до заяви просила розглянути справу без її участі, заперечень проти позову не має. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,2277 га та 3,8622 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області, які [PERSON] заповіла [PERSON] , що підтверджується копіями: свідоцтва про смерть, державних актів на право власності на земельні ділянки, заповіту (а.с.9-15). З виписки із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.16) вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, оскільки відповідачі не заперечують поважність причин у зв`язку з якими позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником будинку по [ADDRESS] в якому зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який у 2017 році залишив місце реєстрації та переїхав проживати в інше місце, тому на даний час його місце проживання/перебування йому невідоме. Оскільки відповідач у вказаному будинку не проживає більше трьох років, в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається, чим порушує його права як власника щодо розпорядження майном. Тому просив визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.8). За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , однак з 2017 року за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується копіями: довідки виконавчого комітету Бородянської селищної ради від 20 травня 2020 року, акту обстеження місця проживання (а.с.14, 9). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідач відсутній, не користується і не проживає в будинку по [ADDRESS] , то суд вважає за необхідне визнати його таким, який втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказав, що в 1998 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Від цього шлюбу в них є син 2001 року народження. Їх спільне життя не склалось, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суперечки про поділ майна, яке є їх спільною власністю немає. Згоди про утримання дитини між ними досягнуто. Тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, щодо заочного слухання справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01.10.1998 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1362. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Спільне життя між сторонами не склалось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , 2009 року народження. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Протягом п`яти років стосунки з відповідачкою поступово погіршувалися через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. На примирення не згоден. Просив шлюб розірвати. 22 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримала. Подала відзив на позов відповідно до якого позов визнала, оскільки сім`я фактично розпалась, шлюб існує формально. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 2008 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м Києва з державним Центром розвитку сім`ї та від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб (а.с.3) про народження (а.с.4.). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] . Співвласником іншої частини вказаного будинку являється [PERSON] , який проживає на непідконтрольній Україні території Донецької області. В 2005 році у вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , який понад рік за місцем реєстрації не проживає. Наразі його місце проживання/перебування невідоме. Просив визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач являється власником Ѕ частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору дарування частки житлового будинку, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-6). Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але з квітня 2019 року за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується копією будинкової книги та актом депутата Мигалківського старостинського округу Пісківської селищної ОТГ (а.с.7-10). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідач відсутній, не користується і не проживає в будинку [ADDRESS] , то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2020 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом про надання права на побачення з дітьми, мотивуючи його тим, що її позбавлено батьківських прав відносно дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, на сьогоднішній день вона дуже бажає спілкуватись з дітьми і приймати участь у їх житті. Відповідачами відзив на позовну заяву не подавався. В судовому засіданні представник позивача позовні вимог підтримала. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради підтримав висновок, затверджений виконкомом Деснянської районної у місці Чернігові ради, щодо надання дозволу позивачу на побачення з дітьми. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.10.2019 року позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Передано малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Деснянській районній у місті Чернігові раді для вирішення питання подальшого влаштування дітей. [INFO] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] малолітніх дітей переведено для подальшого влаштування до Комунального закладу «Чернігівський ліцей» Чернігівської обласної ради, де вони знаходяться і на час розгляду справи. Відповідно до ст..168 СК України мати,\~батько,\~позбавлені батьківських\~прав,\~мають право\~на звернення\~до суду\~із заявою\~про надання\~їм права\~на побачення\~з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради №190 від 27.07.2020 року було затверджено висновок щодо надання дозволу [PERSON] на побачення з дітьми, відповідно до якого виконком районної у місті Чернігові ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне дозволити матері побачення з дітьми, мати може зустрічатись з дітьми на території Комунального закладу «Чернігівський ліцей» Чернігівської обласної ради у присутності представника цього закладу двічі на тиждень у будні дні з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 год. та у дні народження дітей (якщо день народження дітей припадає у вихідний день, то спілкування відбувається у наступний будній день). Мати може бути присутньою під час виступів дітей на святкових дитячих заходах. Спілкування матері з дітьми має відбуватись за умови, що це не завдасть шкоди їх життю, здоров`ю, моральному вихованню та не порушуючи їх навчально-виховний процес. В судовому засіданні представник позивача з встановленим висновком способом побачень погодилась. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомленням) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження направлена сторонам, також копію позовної заяви з додатками було вручено 26.06.2020 представнику відповідача [PERSON] . У встановлений в ухвалі строк відповідач відзиву на позовну заяву, а також будь-яких інших письмових заяв суду не направив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що 01 серпня 1197 року сторони зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області, актовий запис № 234 (а.с.10). Ві шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,9) Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. За таких обставин, приходжу до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в позові посилалася на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі. [INFO] у них народилась спільна дитина - син [PERSON] , який знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дочки, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з`явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 24). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 2), який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів із 03 серпня 2019 року, то суд зазначає, що стягнення аліментів починається із дати подачі позовної заяви до суду, тобто із 13 травня 2020 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial