Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Генеральний директор ТОВ «Сучасний Факторинг» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» борг в сумі 7267 грн., штраф в сумі 3500 грн. збитки від інфляції в сумі 5423,40 грн., 3% річних в сумі 672,55 грн., а також судовий збір в сумі 1218 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.07.2012 року між [PERSON] (далі по тексту Відповідач, Боржник) та ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» (далі по тексту Товариство) було укладено договір купівлі-продажу № 50/2012Ф на продаж автомобільних товарів (далі по тексту Основний договір), за умовами якого товариство продало, а Відповідач отримав та зобовязався оплатити грошові кошти в сумі 10900 грн. за автомобільні шини (далі по тексту Товар). Між товариством та ТОВ «Сучасний Факторинг» (далі по тексту Позивач) укладено Генеральну угоду про організацію співробітництва № СФ2011326 від 11.10.2011 року та генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2011326 від 11.10.2011 року (далі по тексту Генеральний договір), за яким Товариство у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до Боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки, Товариство з метою забезпечення отримання плати за відвантажений Товар запропонувало, а Відповідач особисто погодив та уклав відповідні правочини з ТОВ «Сучасний Факторинг», за якими Позивач сплатив Товариству борг за Відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення Відповідачем умов погашення штрафних санкцій за Основним договором. З урахуванням Генерального договору та досягнутих домовленостей між Товариством, Позивачем та Відповідачем було підписано правочин (заяву) № 002169 від 10.07.2012 року до Основного договору, за якою Відповідач особисто погодив новий порядок розрахунків, а у випадку порушення сплату штрафу, та залучення у якості отримувача усіх платежів по оплаті Позивача. Відповідно до Генерального договору, Позивач сплатив Товариству грошові кошти в обмін на право вимоги до Відповідача згідно умов Генерального договору в сумі 6667,50 грн. Відповідач за послуги згідно Основного договору сплатив Товариству 3633 грн. Решту суми боргу, а саме 7267 грн., Товариство переуступило, а Відповідач особисто погодив таку переуступку Позивачу. В угоді до Основного договору деталізовано умови відносин між Позивачем та Відповідачем, в тому числі щодо порядку погашення боргу, а також умови відповідальності у випадку порушення погоджених домовленостей. Попри це, Відповідач не борг погасив. У звязку з чим, Позивач направив на адресу Відповідача вимогу № 1 про повернення коштів в сумі 7267 грн., яка останнім була отримана, але проігнорована. У звязку з вищевикладеним, посилаючись на систематичне ухилення Відповідача від виконання договірних зобовязань, Позивач змушений звернутись до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, а судові повістки направлені за місцем його реєстрації повернуті до суду у звязку з його не проживанням. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про день розгляду справи належним чином. За згодою представника позивача розгляд справи проведено за відсутності відповідача заочно, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 10.07.2012 року між [PERSON] та ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» було укладено договір купівлі-продажу № 50/2012Ф на продаж автомобільних товарів, за умовами якого товариство продало, а Відповідач отримав та зобовязався оплатити грошові кошти в сумі 10900 грн. за автомобільні шини (а.с.21-23). Відповідно до п. 1.1. Основного договору та Видаткової накладної до нього № ЕОД0718032 від 13.07.2012 року (а.с.24) Товариство продало, а Відповідач отримав та зобовязався оплатити автомобільні шини на умовах визначних розділом 3 «Порядок розрахунків» Основного договору. П. 3.1.1. Основного договору встановлено, що Відповідач повинен був сплатити за Товар, отриманий за Видатковою накладною, грошові кошти в сумі 10900 грн., з яких 3633 грн. сплатити до моменту тримання Товару, а 7267 грн. на умовах відтермінування (відстрочки). При цьому, Товар був отриманий у повному обсязі Відповідачем, що підтверджується підписом останнього під Видатковою накладною. Будь-які претензії та/або зауваження з боку Відповідача відсутні. Між ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено Генеральну угоду про організацію співробітництва № СФ2011326 від 11.10.2011 року та генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2011326 від 11.10.2011 року, за яким Товариство у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до Боржника (а.с.32-35, 41-45). Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки, ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» з метою забезпечення отримання плати за відвантажений Товар запропонувало, а Відповідач особисто погодив та уклав відповідні правочини з ТОВ «Сучасний Факторинг», за якими Позивач сплатив Товариству борг за Відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення Відповідачем умов погашення штрафних санкцій за Основним договором. З урахуванням Генерального договору та досягнутих домовленостей між ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА», ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було підписано правочин (заяву) № 002169 від 10.07.2012 року до Основного договору, за якою Відповідач особисто погодив новий порядок розрахунків, а у випадку порушення сплату штрафу, та залучення у якості отримувача усіх платежів по оплаті Позивача (а.с.19). Відповідно до Генерального договору, ТОВ «Сучасний Факторинг» сплатило ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» грошові кошти в обмін на право вимоги до [PERSON] згідно умов Генерального договору в сумі 6667,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 10.08.2012 року (а.с.46). Відповідач [PERSON] за послуги згідно Основного договору сплатив ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» 3633 грн. Решту суми боргу, а саме 7267 грн., ТОВ «ТІДІСІ УКРАЇНА» переуступило, а Відповідач особисто погодив таку переуступку ТОВ «Сучасний Факторинг». В угоді до Основного договору деталізовано умови відносин між Позивачем та Відповідачем, в тому числі щодо порядку погашення боргу, а також умови відповідальності у випадку порушення погоджених домовленостей. Згідно Угоди Позивач надав можливість Відповідачу сплатити суму боргу 7267 грн. двома окремими платежами по 3633 кожен в період з 10.08.2012 року по 10.09.2012 року включно. Угодою визначено, що оплата повинна здійснюватись до 10 числа кожного місяця. Судом достовірно встановлено, щоВідповідач, всупереч умовам Основного договору, не здійснив жодного з платежів. Позивач направив на адресу Відповідача вимогу № 1 про повернення коштів в сумі 7267 грн., яка останнім була отримана, але проігнорована (а.с.47). Доказів зворотного суду Відповідачем надано не було. Статтями 525, 526 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому, ст. 611 встановлює, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій\~ст. 1055 ЦК України. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1\~ст. 1082 ЦК України, боржник\~\~зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 1\~ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Суд вважає, що Позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами Договору для досудового врегулювання спірних правовідносин. При цьому, Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Зважаючи на вищевикладене суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved