Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 17 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалась забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що з 1998 року по 2010 рік перебувала у шлюбі з [PERSON], який є сином [PERSON] Від шлюбу у них народилося четверо дітей - [PERSON], 1998 року народження, [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], 2003 року народження (інвалід дитинства) та [PERSON], 2009 року народження. Після розлучення з чоловіком діти проживають з позивачем, вона займається їх вихованням, оздоровленням, освітою. [PERSON] проживала одна у трикімнатній квартирі [ADDRESS], здавала дві вільні кімнати студентам, мала достатній дохід для повноцінного життя пенсіонера та запевняла позивача, що заповість квартиру онукам. У 2012 році у [PERSON] з'явилися перші ознаки захворювання, у лютому 2013 року позивач оформила її в дванадцяту міську клінічну лікарню у відділення неврології. 15 лютого 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. в присутності свідків було посвідчено заповіт, за яким [PERSON] заповіла своїм неповнолітнім внукам в рівних долях вказану квартиру та житловий будинок, що знаходиться в с. Шишаки Полтавської області. Після виписки [PERSON] з лікарні лікування продовжувалося в санаторії, але болі в спині продовжувалися, тому у квітні 2014 року позивач знову оформила [PERSON] в дванадцяту міську клінічну лікарню з генералізованим герпесом. Після виписки з лікарні [PERSON] почала рухатися все гірше і гірше, майже весь час була у ліжку. В цей період на прохання бабусі позивач з дітьми по черзі їздили до неї додому, оскільки вона хотіла, щоб весь час хтось був під рукою. Через деякий час [PERSON] сказала, що діти не повинні дивитися на бабусю при смерті, тому потрібно підшукати доглядальницю. Позивач запропонувала їй продати дачний будинок, а кошти використовувати для лікування. У жовтні 2014 року будинок було продано за 100000 грн., які [PERSON] використовувала на свій розсуд. З 20 жовтня 2014 року за [PERSON] почала доглядати доглядальниця [PERSON]. Крім того, до неї навідувалася подруга [PERSON], яка постійно пропонувала бабусі на підселення сторонніх людей. В кінці жовтня 2014 року до [PERSON] підселилася відповідач та її мати [PERSON]. Враховуючи тяжко хворий стан [PERSON] ці особи почали під всілякими приводами спонукати бабусю передати їм у власність квартиру. Доглядальниця [PERSON] повідомила їй, що у грудні 2014 року [PERSON] перебуваючи в тяжкому стані (мієломна хвороба - ракова пухлина) скаржилася, що мати відповідачки [PERSON] практично заставляє її подарувати квартиру її дочці (відповідачу), тисне на неї, користується її безпорадним станом. 17 грудня 2014 року [PERSON], перебуваючи в дев'ятій київській міській лікарні, під дією сильнодіючих речовин, перебуваючи в передсмертному стані, за наполяганням відповідачки підписала вищезазначений договір довічного утримання. Цей договір у лікарні посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. Про укладення вказаного договору позивачу стало відомо при оформленні спадкової справи згідно заповіту. Позивач зазначає, що договір довічного утримання був підписаний [PERSON] несвідомо, отримуючи сильнодіючі ліки вона не мала можливості правильно розуміти наслідки правочину у вигладі позбавлення права власності на квартиру своїх внуків. Позивач стверджує, що в момент вчинення правочину невиліковно хвора [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а також діяла під впливом спонукання з боку відповідачки. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 17 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові. Додатково позивач пояснила, що у 2012 році у [PERSON] виявили міжхребцеві грижі, остеопороз, ВСД, у зв'язку з чим позивач допомагала їй проходити обстеження. Гроші у [PERSON] на обстеження та лікування були, оскільки вона отримувала пенсію та здавала дві кімнати у своїй квартирі. У 2013 році [PERSON] з власної ініціативи уклала заповіт на дітей позивача. З травня 2014 року [PERSON] пересувалася по квартирі виключно за допомогою візочка, по магазинам сама не ходила, в лікарню їздила за допомогою сторонніх осіб. Онуки відвідували бабусю останні два роки. Влітку, приблизно у липні 2014 року, позивач з дітьми перестала ночувати у [PERSON], відвідування стали не такими частими, як були. На початку жовтня 2014 року позивач просила щоб [PERSON] прописала у себе її дітей, щоб позивач змогла продати свою однокімнатну квартиру та дала грошей на її догляд, проте [PERSON] відмовилася. Також вона відмовилася від проживання з нею позивача разом з дітьми, посилаючись на те, що діти шумлять. З жовтня 2014 року позивач спілкувалася з [PERSON] тільки по телефону, а допомагала тільки близько одного разу на тиждень (привозила продукти харчування, медикаменти, прибирала у квартирі), оскільки в неї четверо дітей, вона працює на двох роботах (в тому числі й вдома - над створенням сайтів), а також відвідує курси лікарів ультразвукового дослідження. Як зазначила позивач, [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду (прибирання, готування їжі, придбання медикаментів та продуктів харчування тощо), проте остаточні рішення щодо її догляду, квартирантів та іншого завжди приймала самостійно. За [PERSON] доглядала її знайома [PERSON], щодо якої [PERSON] запевнила позивача, що вона за нею добре доглядає, а гроші в неї є і якщо щось буде потрібно, то вона сама позивачу зателефонує. У жовтні 2014 року [PERSON] продала дачу, гроші зберігала у своїй квартирі, вже потім залишки коштів [PERSON] за вказівкою [PERSON] передала позивачу. У жовтні 2014 року позивач дізналася, що у квартирі [PERSON] почала проживати як квартирант [PERSON], якій запропонували доглядати за [PERSON], проте чи дійсно вона здійснює за нею догляд [PERSON] їй не розповідала. На початку листопада 2014 року внаслідок болів у спині та погіршення самопочуття (не могла спати, ходити) [PERSON] потрапила до лікарні №9, де невдовзі померла від мілейомної хвороби, вказаний діагноз було встановлено у липні 2014 року. Як пояснила позивач, коли [PERSON] потрапила до лікарні, вона її там не провідувала. Останній раз позивач розмовляла з [PERSON] за один-два дні до її смерті. Про договір довічного утримання позивач дізналася за день до смерті [PERSON] від її знайомої, яка її доглядала - [PERSON], оскільки сама [PERSON] перебувала в реанімації та не відповідала на телефонні дзвінки. Про те, що у квартирі поселилася [PERSON] зі своєю матір'ю, позивач дізналася тільки після смерті [PERSON], коли двері квартири відчинила мати [PERSON], а сама [PERSON] коли прийшла, то повідомила, що до квартири її не впустить. Після смерті [PERSON] вона просила видати її тіло, проте їй відмовили з посиланням на відсутність у неї відповідних документів, але того ж дня тіло [PERSON] видали відповідачу. Позивач вказала, що їй відомо зі слів свідків, що на [PERSON] чинився тиск матір'ю відповідача, яка постійно наголошувала на тому, що необхідно оформити договір дарування. Відповідач та її представники проти позовних вимог заперечували, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, оскільки під час підписання [PERSON] договору довічного утримання вона повністю усвідомлювала значення своїх дій та її волевиявлення було вільним. Відповідач, заперечуючи проти пред'явленого позову, додатково зазначила, що 25 жовтня 2014 року вона познайомилася з [PERSON] через [PERSON], жінку, яка робила [PERSON] уколи, а також ходила до магазину та в аптеку. [PERSON] повідомила, що [PERSON] передає у власність свою квартиру за догляд за нею, з оформленням договору довічного утримання. 28 жовтня 2014 року матір відповідача приїхала до [PERSON], кілька днів брала ключі у сусідів та її відвідувала, а потім почала у неї проживати, кожен день доглядала за нею, за свої кошти купувала їй продукти, памперси, ліки, прала їй речі, купала. Відповідач у квартирі не проживала. Дві кімнати квартири здавалися квартирантам [PERSON] та [PERSON] Подруги [PERSON] умовили її лягти до лікарні. 06 листопада 2014 року матір відповідача поїхала додому, оскільки доглядати [PERSON] у лікарні вона не мала сил. Коли мати поїхала, [PERSON] через деякий час передала для неї 1000 грн. через [PERSON]. У лікарні [PERSON] перебувала з 06.11.2014 року. 29 листопада 2014 року відповідач за проханням [PERSON] приїхала до лікарні, де [PERSON] повідомила, що її не доглядають і попросила їх з матір'ю повернутися і доглядати її в лікарні, а вона підпише договір довічного утримання. 30 листопада 2014 року мати відповідача приїхала до лікарні і вдень доглядала за [PERSON], а ночувала у їхньої знайомої [PERSON], яка живе поруч. За послуги, які мати надавала у лікарні, [PERSON] їй нічого не платила. Крім того, відповідач зазначила, що наймала доглядальницю в лікарню для догляду за [PERSON] Відповідач домовлялася з нотаріусом щодо оформлення договору довічного утримання, на ім'я відповідача оформляли довіреність для збору документів для укладення договору довічного утримання. Перший раз нотаріус приїздила до [PERSON] 10 грудня 2014 року для оформлення довіреності. 17 грудня 2014 року було укладено договір довічного утримання, під час його укладення була присутня [PERSON]. Нотаріус роз'яснила [PERSON] усі наслідки укладення договору довічного утримання, повідомила, що будуть судові розгляди, тому додатково попросила [PERSON] власноручно написати заяву. Як пояснила відповідач, у [PERSON] була мієломна хвороба, вона була слабка, ходила в лікарні за допомогою стільчика, їй робили хіміотерапію, для знеболювання вона приймала кетанов та диклофенак (у реанімації). До реанімації [PERSON] потрапила 19 грудня 2014 року, а [INFO] вона померла. Після смерті [PERSON] відповідач забрала її тіло, оскільки [PERSON] дала їй її паспорт. На похороні були присутні син та брат [PERSON], позивача не було. До квартири померлої [PERSON] відповідач вселилася 17 грудня 2014 року після підписання договору довічного утримання, на той час там проживала одна квартирантка [PERSON]., яка по теперішній час орендує в квартирі кімнату. 21 грудня 2014 року, коли відповідач приїхала з лікарні, біля квартири була міліція, позивач та син [PERSON] Відповідач зазначила, що [PERSON] їй розповідала, що вона відмовила позивачу прописати у своїй квартирі онуків, і з літа 2014 року ні позивач, ні онуки її не відвідували, зі своїм сином вона не спілкувалася вже три роки, а кожна зустріч з невісткою закінчувалася скандалом. Також [PERSON] їй сказала, що змінила своє рішення щодо заповіту після того, як позивач і діти перестали до неї навідуватись та доглядати, що позивач не захотіла надавати їй повний догляд в обмін на прописку дітей у квартирі. Проте [PERSON] попереджала позивача про те, що [PERSON] збирається укласти договір довічного утримання, просила її передумати та почати доглядати за [PERSON] Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що 10 грудня 2014 року вона приїздила до лікарні №9 на прохання [PERSON] для оформлення довіреності на збір документів для оформлення договору довічного утримання. Перший раз [PERSON] до неї зверталася приблизно у кінці жовтня 2014 року. До виїзду у лікарню нотаріус по телефону розмовляла з [PERSON], яка попросила її взяти з собою паспорт та документ на підтвердження того, що вона є нотаріусом, та повідомила, що хоче оформити довіреність на збір документів. У лікарні нотаріус цілу годину провела у палаті [PERSON], надала їй роз'яснення щодо договору довічного утримання, пояснила, що квартира піде чужим людям, при цьому також була присутня доглядальниця [PERSON]. Як повідомила нотаріус, [PERSON] сиділа на ліжку та шуткувала називаючи себе «дорогою бабусею», розповідала, що у неї є син, невістка та онуки, проте вони до неї не приходять, а сина вона не бачила три роки, тому вона віддасть свою квартиру тому, хто буде за нею доглядати. 17 грудня 2014 року нотаріус приїхала до лікарні у тиху годину, при цьому [PERSON] її запитала чому вона знову спізнилась. Нотаріус запитала, як вона себе почуває, на що [PERSON] сказала, що бажає укласти договір сьогодні. Проект договору [PERSON] прочитала і підписала договір, додатково написала своє волевиявлення на папері. При цьому у палаті знаходилась нотаріус, [PERSON] та [PERSON] На думку нотаріуса, [PERSON] не збиралася помирати, вона розраховувала на те, що її випишуть. Нотаріус зазначила, що при підписанні договору довічного утримання [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій і її волевиявлення було вільним. Також нотаріус зазначила, що не була обізнана з тим, чим хворіла [PERSON], у лікаря про стан здоров'я [PERSON] вона не цікавилася. Вказала, що [PERSON] була адекватна і чітко виражала свою волю. Представник Київської місцевої прокуратури № 5 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Також в судовому засіданні були допитані як свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., які надали суду такі покази. Свідок [PERSON]., знайома [PERSON], суду зазначила, що з [PERSON] вона познайомилася через подругу [PERSON] - [PERSON] на початку серпня 2014 року. [PERSON] свідку сказала, що вона одинока, син та невістка з нею не спілкуються, вона хвора, і їй потрібен догляд, в обмін на який вона укладе спадковий договір (перехід права власності після смерті). Як пояснила свідок, близько півтора місяці вона возила [PERSON] в стоматологію, онкологію, викликала до неї лікарів, купувала їй продукти, готувала їсти, активно спілкувалася з нею. За придбані продукти [PERSON] гроші віддавала. [PERSON] з захватом розповідала про онуків, відносини з якими у неї були дуже хороші, проте думку про невістку вона весь час змінювала. Свідок вказала, що пропонувала [PERSON] укласти договір, якщо вона зустрінеться з невісткою та все обговорить, свідок домовилася про зустріч, проте поговорити не вдалося, оскільки позивач спізнилася. У кінці вересня 2014 року свідок серйозно поговорила з [PERSON] і зрозуміла, що вона укладенням договору хоче маніпулювати невісткою. [PERSON] не хотіла, щоб діти проживали у її квартирі, бо вони шумні і в її квартирі не зможуть жити квартиранти, тому відмовила позивачу у проживанні у неї в квартирі разом з дітьми, зустрічі з онуками [PERSON] назначала коли сама хотіла та повідомила, що вона не хоче укладати договір, оскільки нею вже складено заповіт на онуків. Свідок зазначила, що позивач з дітьми з серпня по листопад 2014 року приходили до [PERSON] близько 4-5 разів. Свідок показала, що [PERSON] хворіла, з вересня 2014 року потребувала постійної сторонньої допомоги, проте не хотіла робити аналіз на рак, у неї був тільки попередній діагноз. Свідок пропонувала [PERSON] поселити її у будинок для людей похилого віку, вона спочатку погодилася, проте коли їй покращало вона відмовилась. Як зазначила свідок, [PERSON] всі рішення приймала самостійно, хотіла щоб усі її прохання негайно виконувались, робила так: обіцяє укласти договір, людина старається щось для неї робити, а вона відтягує укладення договору. Свідок відмовилась від укладення угоди, оскільки, як вона пояснила, вона бачила, що у [PERSON] є невістка і онуки. Але вони домовились, що вона буде слідкувати за порядністю людей, які до неї приходять, а у неї завжди було в квартирі багато людей (квартиранти, знайомі). Також свідок повідомила, що з вересня 2014 року у [PERSON] була доглядальниця [PERSON]. У жовтні 2014 року з'явилися люди, які бажали за нею доглядати (відповідач та її мати). [PERSON] зателефонувала свідку і повідомила, що вони вимагають від неї укладення договору дарування (мати відповідача вимагала подарувати її доньці квартиру). Проте [PERSON] сказала, що ніяких угод вона укладати не збирається. Після цього свідок зустрілася з матір'ю відповідача [PERSON] і пояснила їй, що у [PERSON] є четверо онуків, з якими у неї нормальні відносини. Відповідачу свідок також пояснювала, що ситуація у цій родині не така, як здається на перший погляд. Потім [PERSON] повідомила свідку, що її кладуть до лікарні. У листопаді 2014 року свідку стало відомо від [PERSON] про те, що [PERSON] сказала їй або вони укладають договір дарування, або вона з донькою їдуть. Коли свідок приїхала, [PERSON] повідомила, що [PERSON] пішла, оскільки вона відмовилась укладати з ними договір. Тоді свідок домовилася з [PERSON], що коли вона підлікується та вийде з лікарні, вона укладе договір дарування квартири дітям позивача. В лікарню до [PERSON], яка була у відділенні гематології, приходили доглядальниця [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як зазначила свідок, через деякий час [PERSON] їй подзвонила та попросила, щоб вона віддала їй біжутерію, яка знаходилась у свідка на зберіганні, для того, щоб роздати. У лікарню до [PERSON] свідок не приходила, тільки по телефону з нею розмовляла близько трьох разів. У грудні 2014 року [PERSON] вже не відповідала на телефонні дзвінки. Також свідок повідомила, що [PERSON] мала 6000 доларів США від продажу у жовтні 2014 року дачі, рішення про продаж якої вона приймала самостійно, та від здачі кімнат квартирантам, у лікарню [PERSON] брала 5000 грн. [PERSON] казала, що хоче віддати [PERSON] за послуги 2000 грн. Свідок зазначила, що всі рішення [PERSON] приймала самостійно. Свідок [PERSON]. пояснила, що була подругою [PERSON] з 1996 року, тісно спілкувалася з нею, майже кожного дня. Як зазначила свідок, [PERSON] любила онуків, і казала їй, що зробила на них заповіт. [PERSON] хотіла, щоб квартира залишилася внукам, і нікому, крім них, вона не бажала віддавати свою квартиру. Невістку (позивача) у квартирі [PERSON] свідок не бачила. Відносини у [PERSON] з невісткою були нормальні. [PERSON] багато спілкувалася з невісткою по телефону. Чому невістка не доглядала за [PERSON], свідку невідомо. Проте невістка працює і у неї четверо дітей, а у [PERSON] були гроші, щоб платити іншим людям за догляд. Стан здоров'я [PERSON] був поганий, біля неї кожного дня з жовтня 2014 року була доглядальниця [PERSON], яка допомагала їй за гроші, готувала їсти. Також [PERSON] допомагали [PERSON] та [PERSON], її колишні квартирантки. Свідок ходила на базар, в магазин. [PERSON] могла самостійно ходити по квартирі. Свідок зазначила, що [PERSON] здавала кімнату, продала свій будинок, після чого лягла до лікарні. Ще до лікарні [PERSON] їй подзвонила і сказала, що [PERSON] з мамою вимагають укласти договір дарування квартири, проте вона відмовилась. [PERSON] свідок ніколи не бачила, а її маму бачила 16 грудня в лікарні. Свідок зазначила, що [PERSON] не збиралася укладати договір довічного утримання, у неї було 70000 грн., за які вона могла наймати людей. Коштами [PERSON] розпоряджалася [PERSON]. Про договір довічного утримання [PERSON] нічого їй не казала. Як повідомила свідок, у квартирі [PERSON] один тиждень жила [PERSON] - мама [PERSON]. У суботу [PERSON] була сама, тому свідок її погодувала. В неділю свідок не прийшла, в цей час і постало питання про дарування. У лікарню до [PERSON] свідок ходила один раз на чотири дні, а кожного дня там були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які за нею доглядали. У лікарні стан [PERSON] погіршився, вона ходила по палаті на ходунках, перед 16 грудня 2014 року вона перестала ходити. Останній раз свідок бачила [PERSON] живою 16 грудня 2014 року. Свідок привезла їй в лікарню компот, [PERSON] тоді майже не розмовляла, прошепотіла тільки, щоб вона йшла. Тоді у свідка склалося враження, що вона [PERSON] більше живою не побачить. Через день [PERSON] потрапила до реанімації і померла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду вказала, що вона є подругою відповідача близько восьми років. Свідок є медсестрою та надавала медичні послуги [PERSON] Якось [PERSON] їй жалілася, що вона не потрібна друзям, що їм потрібна тільки її квартира. [PERSON] казала, що невістка до неї не ходить, і якби їх хтось допомагав, то вона б цій людині переписала все. Восени вона запитала у свідка, чи немає сім'ї, яка б до неї добре ставилася і за нею доглядала, на що свідок відповіла, що [PERSON] (відповідач) могла б це робити. В подальшому [PERSON] зателефонувала свідку та попросила, щоб свідок привела [PERSON], тому що вона голодна. Щоб відвідати [PERSON] ключі від її квартири вони брали у сусідів, тому що [PERSON] не могла ходити. [PERSON] познайомилася з [PERSON], та їй сподобалася. [PERSON] також попросила свою маму [PERSON] приїхати до [PERSON], допомагати доглядати за нею. [PERSON] була ними задоволена. Коли [PERSON] була у лікарні, вона попросила свідка, щоб [PERSON] прийшла до неї з [PERSON] в лікарню. [PERSON] сказала, що хоче, щоб її квартира перейшла до [PERSON], а також казала, що хоче, щоб її [PERSON] забрала до себе в Огородню. Після 15 грудня свідок [PERSON] не бачила. Також свідок зазначила, що кілька разів бачила у [PERSON] її внука [PERSON]. [PERSON] казала свідку, що невістка до неї не ходить, дітей до неї не пускає, хоч вона й відписала їм і квартиру, і дачу; що якби невістка за нею доглядала, вона б прописала їх усіх у своїй квартирі. Свідок зазначила, що у лікарні [PERSON] усіх впізнавала, жартувала, раділа, коли вони приходили. Свідок у лікарні була три рази, у лікарні ще була [PERSON], [PERSON] казала, що більше ніхто до неї не ходить. Коли [PERSON] їхала в лікарню, то сказала, що буде думати про пансіон, але потім сказала, щоб її доглядала [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]. суду вказала, що з жовтня 2014 року знімала у квартирі [PERSON] кімнату. В іншій кімнаті жила [PERSON]. Коли свідок познайомилася з [PERSON], вона сама ходила з візочком. Хто їй допомагав конкретно - свідок не знає, оскільки у квартирі було багато людей. Через короткий час [PERSON] сказала, що прийдуть люди, які будуть за нею доглядати. Це були [PERSON] і її мама - [PERSON]. [PERSON] була у [PERSON] з ранку до вечора, готувала їсти, проводила гігієнічні процедури, прибирала, прала. Пізніше [PERSON] почала ночувати в квартирі в коридорі на кріслі, тому що [PERSON] потрібна була допомога і вночі. [PERSON] ночувала в квартирі чотири ночі. На початку листопада [PERSON] поклали в лікарню. Ще до лікарні, в суботу, [PERSON] подзвонила [PERSON] і сказала, щоб та готувала документи для підписання договору довічного утримання або дарування на [PERSON]. В неділю пішли розмови про те, що [PERSON] їде терміново в лікарню. В лікарню свідок не ходила. Один раз свідок телефонувала [PERSON] і вона сказала, що приїде [PERSON] за нею доглядати. [PERSON] перед лікарнею поїхала, бо подруги [PERSON] сказали, що її послуги не потрібні. Після смерті [PERSON] у квартирі живе [PERSON]. Також свідок повідомила, що [PERSON] казала, що у неї є син і онуки, але вона їм не потрібна. Невістку в квартирі свідок не бачила. Свідок вказала, що [PERSON] була задоволена доглядом з боку [PERSON]. [PERSON] у спілкуванні була адекватна, всіма командувала, була в нормальному стані. Перед лікарнею [PERSON] ходила з візочком і то не по всій квартирі, пам'ять у неї була хороша. [PERSON] говорила, що вона шукає людей, які її будуть постійно доглядати взамін на квартиру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]. суду вказала, що є подругою [PERSON] близько 14 років. З [PERSON] вони спілкувалися близько 1 разу на тиждень. У липні [PERSON] була у лікарні у Рівненській області. У неї була мієлома, проблеми з хребтом. Після лікарні [PERSON] практично лежала, на візочку перший час могла дійти до кухні та в туалет. [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, тому зверталася до знайомих за допомогою. [PERSON] жалілася, що син і невістка їй не допомагають, зв'язку з сином не було. [PERSON] намагалася знайти людей, які за квартиру будуть їй допомагати. У жовтні з'явилася [PERSON]. [PERSON] казала, що буде укладати договір дарування, так людям спокійніше, але вони їй сказали, що краще укласти договір довічного утримання. Після аналізів [PERSON] потрапила у лікарню, де за нею доглядала [PERSON]. Перед лікарнею [PERSON] сказала [PERSON], що за нею доглядатиме [PERSON], а їй вона подзвонить. Потім у лікарні [PERSON] вирішила викликати [PERSON] та укласти з нею договір, тому що [PERSON] їй сподобались і вона їм довіряла. Свідок зазначила, що з серпня [PERSON] вирішила, що вона взамін допомоги передасть квартиру. Свідок казала невістці, що потрібно допомагати [PERSON], інакше вона втратить квартиру, але невістка сказала, що вона не може цього робити і на квартиру не розраховує. В лікарні свідок була 2-3 рази на тиждень. [PERSON] була слабувата, коли їй робили хімію. Потім їй різко покращало, лікар казав, що вона буде виписуватися. В день підписання договору довічного утримання свідок була присутня в лікарні. [PERSON] сказала, що готова до укладення договору, попросила свідка прочитати договір, чи там все написано. Свідок читала договір. Нотаріус попросила написати заяву, [PERSON] писала впевнено. Нотаріус читав [PERSON] договір вголос, а вона на ліжку слухала. [PERSON] розуміла свої дії, на питання свідка відповідала впевнено і твердо, що вона готова підписати договір, просто була слаба. Потім свідок була в лікарні через день і в той день, коли [PERSON] повезли і реанімацію. В реанімації [PERSON] дала розпорядження щодо грошей внуку [PERSON]. В лікарні [PERSON] про невістку не згадувала. Свідок стверджує, що договір довічного утримання [PERSON] уклала, оскільки у неї не було грошових коштів, щоб розрахуватися за надання допомоги. [PERSON] на [PERSON] щодо укладання договору не тиснула. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, пояснення приватного нотаріуса, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., згідно з яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS], житловий будинок, розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], кожному в рівних долях, по 1/4 частині. Як вбачається зі свідоцтв про народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми [PERSON] та [PERSON] З пояснень сторін вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] З медичної карти стаціонарного хворого № 14136 вбачається, що 06 листопада 2014 року [PERSON] госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні № 9 з діагнозом мієломна хвороба. 10 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в підприємствах, установах, організаціях з питань реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та з питань підготовки необхідних документів для укладення договору довічного утримання. В довіреності вказано, що у зв'язку з поганим самопочуттям [PERSON], довіреність посвідчено у Київській міській клінічній лікарні № 9. 17 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. посвідчено договір довічного утримання, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], взамін чого [PERSON] зобов'язалася забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. В договорі зазначено, що відчужувач ([PERSON].) уклав цей договір перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального. Договір підписано у присутності нотаріуса, особу сторін встановлено, дієздатність перевірено. У зв'язку з поганим самопочуттям [PERSON] договір посвідчено в Київській міській клінічній лікарні №9 за адресою м. Київ, вул. Ризька, 1. На час посвідчення договору довічного утримання у квартирі була зареєстрована [PERSON], [INFO]. Одночасно з підписанням договору довічного утримання [PERSON] 17 грудня 2014 року власноручно написала заяву, зі змісту якої вбачається, що вона усвідомлюючи значення своїх дій просить оформити договір довічного утримання на ім'я [PERSON], яка буде доглядати за нею довічно, у зв'язку з тим, що [PERSON] хвора і довіряє [PERSON], а не сину і не онукам, які її не відвідують і не дивляться за нею багато років (а.с. 164 зворот, т. 1). [INFO] [PERSON] у віці 64 роки померла. В довідці про причину смерті зазначено, що причиною смерті є мієломна хвороба. З матеріалів справи вбачається, що її похованням займалася відповідач. З відповіді Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3 від 31 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та за комп'ютерними даними за останні 5 років на обліку не перебувала. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №905 від 23 жовтня 2015 року, під час підписання договору довічного утримання 17 грудня 2014 року [PERSON] виявляла ознаки астенічного розладу соматогенного ґенезу (онкозахворювання) (F06.8 за МКХ-10), і за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. При дослідженні наданих на судово-психіатричну експертизу об'єктів експертизи не виявлено таких порушень психічних функцій [PERSON], які б позбавили її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час підписання договору довічного утримання 17.12.2014 року. [PERSON] під час підписання договору довічного утримання 17.12.2014 року усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. В мотивувальній частині вищезазначеного висновку експертами вказано, і ці висновки повністю узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] за життя на обліку психіатра не перебувала, по допомогу до даного спеціаліста не зверталася. Приблизно навесні 2014 року у неї було діагностовано онкологічне захворювання - «Мієломна хвороба». З 06.11.2014 і до дня смерті, підекспертна перебувала на стаціонарному лікуванні у гематологічному відділенні з діагнозом «Плазмоклітинна мієлома ІІІ Аст., дифузно-вогнищева форма, що протікає з анемією, деструктивними змінами в грудному відділі хребта. Гіпертонічна хвороба III ст., залишкові явища перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу (2011р.), ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, НК II ст.» Під час перебування у відділенні, за три дні до смерті ([INFO]), [PERSON] уклала договір довічного утримання (17.12.2014) на користь [PERSON] Згідно записів лікарів у медичній документації (МКСХ№23), у [PERSON] безпосередньо напередодні, та в день підписання правочину, на тлі важкого соматичного стану, вираженого больового синдрому, відмічалася виражена слабкість, відсутність апетиту. Під час перебування у стаціонарі оглядалася неврологом, який виставляв їй діагноз (13.11.2014) «Постгерпетична нейропатія, больовий синдром. ХПМКП з вестибуло-атактичним синдромом, церебрастенією вираженою, з порушенням функції ходи, остеохондроз хребта розповсюджений на тлі виражених дистрофічно-дегенеративних змін, помірний больовий синдром». При цьому спеціаліст відмічав, що хвора «у свідомості, когнітивне зниження, астенізована, емоційно-лабільна, фіксована на власних відчуттях». При цьому будь-яких ознак порушеної свідомості, грубих розладів пам'яті, мислення, психотичної симптоматики (маячні, галюцинацій, тощо) лікарями не відмічалося. Незадовго до підписання правочину підекспертна підписувала довіреність, та відповідні заяви для забезпечення оформлення правочину (10.12.2014 - «Довіреність» для оформлення форми №3, «Заява» до правління кооперативу від 03.12.2014). Одночасно з підписанням правочину оформила додатково «Заяву», з власноруч написаним текстом, що підтверджував її волевиявлення. При огляді її лікарем-психологом 18.12.2014, спеціаліст дійшов висновку, що особливості її психічних функцій (увага, особливості контакту, пам'ять, мислення) обумовлені астенічним синдромом. За день до смерті хвора перебувала у відділенні реанімації, де, описуючи її стан, чергові лікарі відмічали, що вона «в сознании, адекватна, контактна», і лише в день смерті, відмічалися загальмованість, відсутність продуктивного контакту. Наявна у [PERSON] на момент підписання правочину психопатологічна симптоматика відповідає діагностичним критеріям астенічного розладу соматогенного ґенезу - F 06.8 відповідно Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду. Даний психічний розлад, в момент підписання [PERSON] правочину, не супроводжувався порушенням свідомості, грубими порушеннями пам'яті, мислення, критичних здібностей, будь-якими психотичними психопатологічними симптомами (маячня, галюцинації, тощо), та не позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Здатність підекспертної усвідомлювати в період підписання правочину значення своїх дій, та можливість керувати ними, підтверджують свідки, що допитані в судовому засіданні 28.04.2015 - [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., які розповідали, що бажання укласти договір довічного утримання [PERSON] висловлювала задовго до моменту підписання правочину, коли її стан через хворобу значно погіршився, і вона не могла вже себе обслуговувати. Перебуваючи в лікарні з власної ініціативи здійснила всі необхідні для укладання правочину кроки, що свідчить про усвідомлення нею наслідків правочину. Крім того, розповідаючи про загальний стан підекспертної в день укладання правочину, та в період безпосередньо перед ним, свідки зазначали, що [PERSON], незважаючи на її слабкість, важкий, через хворобу та лікування стан, була «адекватною», «всіх впізнавала», зрозуміло виражала свої думки. Ствердження позивача [PERSON], що [PERSON] отримуючи «сильнодіючі ліки» не мала можливості правильно розуміти наслідки правочину, не могла керувати своїми діями при укладанні договору довічного утримання 17.12.2014р., не знаходять свого підтвердження у медичній документації. На підставі викладеного (показань свідків, змісту оспорюваного договору, пояснень приватного нотаріуса Корсак А.Ю., власноручно написаної заяви [PERSON] від 17 грудня 2014 року, висновку судово-психіатричного експерта №905 від 23 жовтня 2015 року) судом встановлено, що [PERSON] у момент вчинення оспорюваного правочину усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними та що її волевиявлення на укладення правочину було вільним. За таких обставин підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним відсутні, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed