Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній страждає на психічний розлад з 2001 року, багаторазово лікувався у психіатричних стаціонарах, остання госпіталізація була у період з 02.05.2015 року по 22.05.2015 року, захворювання протікає безперервно, сформований дефект особистості, є інвалідом другої групи безстроково по психічному захворюванню, рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.06.2015 року визнаний недієздатним, опікуном призначений його брат [PERSON] Психічний стан [PERSON] останнім часом погіршився: погано спить, став чути численні «голоси» загрозливого характеру, відчував страх, почуття удушення. У звязку із таким станом, [PERSON] у супроводі опікуна був доставлений до комунальної установи, де дав згоду на госпіталізацію. 26.03.2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що він страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Приймаючи до уваги, що [PERSON] становить ймовірну небезпеку для себе і оточуючих, неспроможній самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, є доцільним примусова госпіталізація хворого, оскільки його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Законний представник у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.03.2018 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, становить ймовірну небезпеку для себе і оточуючих, неспроможній самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже неодноразово проходив курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих, неспроможній самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved