Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В січні 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Давір-Фінанс», в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 221247,4 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 201134,0 грн. та неустойки у розмірі 10%, а саме: 20113,40 грн. 13 лютого 2014р. за заявою сторони позивача ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було проведено заміну неналежного відповідача ТОВ «Давір-Фінанс» на належного ТОВ «Тренд Компані», та залучено ТОВ «Тренд Компані», в якості третьої особи. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 21 грудня 2012р. між нею та третьою особою було укладено попередній договір, згідно з умовами якого вона сплатила третій особі 201134,0 грн., з метою укладання в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. За умовами вищезгаданого договору третя особа зобов'язувалась в строк до 30 вересня 2013 р. укласти з позивачкою основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте вказане зобов'язання не виконала. В подальшому третя особа уклала з відповідачем договори купівлі - продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, однак позивачку не було попереджено про укладання вказаних правочинів, і за договором купівлі - продажу незавершеного будівництва, до відповідача перейшли всі права та обов'язки по об'єкту незавершеного будівництва, що є предметом даного договору, в тому числі, по передніх договорах, договорах завдатку та інших правочинах укладених, щодо об'єкту даного договору. Оскільки в строк, визначений попереднім договором, основний договір не було укладено саме з вини відповідача, внесені позивачкою грошові кошти повернуто не було, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання представник позивачки подала на адресу суду заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи і підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідач та третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщались в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 21 грудня 2012р. між третьою особою, в особі начальника відділу реалізації нерухомого майна Козлова О.Ю. та позивачкою було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №10401. Предметом цього договору було укладання в майбутньому (в строк до 30 вересня 2013р.) договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. 21 грудня 2012р. позивачкою було перераховано третій особі 75000,0 грн. та 21 січня 2013 р. - 121134,0 грн. Факт перерахування грошових коштів підтверджується квитанціями № 6091.182.1 від 21 грудня 2012р. та №11049.509.1 від 21 січня 2013р. Укладанню попереднього договору від 21 грудня 2012р. передувало підписання угоди про завдаток від 08 грудня 2012р. між тими ж самими сторонами, за якою позивачка сплатила готівкою третій особі 5000,0 грн. Факт сплати коштів підтверджується підписом посадової особи ТОВ «Давір-Фінанс» Козлова О.Ю. на зворотному боці угоди про завдаток від 08 грудня 2012р. В установлений договором строк третя особа своїх зобов'язань за договором не виконала. Натомість, 05 серпня 2013р. між третьою особою і відповідачем було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. У відповідності з умовами п. 6 договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 05 серпня 2013р., укладеного між третьою особою та відповідачем, всі права та обов'язки по об'єкту незавершеного будівництва переходять від третьої особи (продавця за договором) до відповідача (покупця за договором) в повному обсязі. В тому числі до третьої особи переходять всі права та зобов'язання по попередніх договорах, договорах завдатку та інших правочинах, укладених щодо об'єкту даного договору. Про вказані правочини позивачка повідомлена не була. Проте, дізнавшись про укладання договорів купівлі-продажу між третьою особою та відповідачем від 05 серпня 2013р., вона письмово 03 грудня 2012р. звернулась до відповідача з вимогою повернення коштів. В січні 2014р. позивачка отримала лист від відповідача вих. №12/12 від 26 грудня 2013р., де пропонувалось укласти новий попередній договір з відповідачем, та зазначалось, що у разі незгоди з даною пропозицією, відповідач має намір повернути позивачці грошові кошти, що були сплачені за попереднім договором, строк дії якого сплив. 10 січня 2014 р. позивачка повторно направила листа відповідачу з викладенням своєї позиції незгоди з укладанням нового попереднього договору з відповідачем та вимогою повернення коштів. Відповіді позивачка не отримала. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ч. 1-3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом достовірно встановлено, що позивачкою було сплачено третій особі 201134,0 грн. У відповідності до п. 5.1. попереднього договору від 21 грудня 2012р., грошова сума у розмірі 195000,0 грн. є забезпечувальний платіж. У випадку невиконання цього договору стороною 1 (третьою особою), вона зобов'язується на протязі 30 календарних днів сплатити стороні 2 (позивачці) всі фактично сплачені кошти на момент розірвання даного договору та неустойку в розмірі 10% від загальної вартості квартири, визначеної п.2.1. цього договору (201134,0 грн.). Враховуючи те, що попередній договір не був розірваний, і в силу положень ч. 3 ст. 635 ЦК України він є припиненим, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, а саме: слід стягнути з відповідача на користь позивачки суму заборгованості у розмірі 201134,0 грн. Стосовно вимог позивачки про стягнення на її користь неустойки у розмірі 10% вартості квартири, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки попередній договір не було розірвано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2011,34 грн.

Outcome: partial