Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В травні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 30 листопада 2010 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір № 008-14528-301110, відповідно до якого банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб відновлювальну відкличну кредитну лінію та на день укладення договору встановив на її рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 2 500 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, а остання отримала право на неодноразове використання коштів в межах ліміту та зобов'язалася вчасно частинами (по 5 % щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 14,99 % річних, плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 2,99 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору - сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обов'язкового мінімального платежу, але не менше 75 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів виконувала не належним чином в зв'язку з чим станом на 23 квітня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 1 256,33 грн., по простроченій частині кредиту 457 грн., по сплаті процентів - 862,35 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в матеріалах справи є заява представника про розгляд справи без його участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином про час та місце розгляду справи повідомлена за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим розглянути справу в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 30 листопада 2010 року позивач уклав у письмовій формі з [PERSON] договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки за № 008-14528-301110 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб відновлювальну відкличну кредитну лінію та на день укладення договору встановив на її рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 2 500 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, а остання отримала право на неодноразове використання коштів в межах ліміту та зобов'язалася вчасно частинами (по 5 % щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 14,99 % річних, плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 2,99 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору - сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обов'язкового мінімального платежу, але не менше 75 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен в повному обсязі (в тому числі достроково) повернути отримані кошти, сплатити іншу заборгованість, неустойку, відшкодувати позикодавцю збитки. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії. В зв'язку з цим станом на 23 квітня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 1 256,33 грн., по простроченій частині кредиту - 457 грн., по сплаті процентів - 153,33 грн., по сплаті комісії - 709,02 грн., по сплаті неустойки - 225 грн., що знайшло своє повне підтвердження помісячним розрахунком боргу. Судом встановлено, що банк з невідомої причини без узгодження з позичальником, без відповідної правової або договірної підстави перерозподілив заборгованість шляхом списання нарахованого позичальнику боргу по комісії взамін включення цих сум до заборгованості по процентам. Разом з тим, це жодним чином не вплинуло на загальний розмір заборгованості, який є обґрунтованим та підтвердженим, а також не впливає на суть та обґрунтованість вимог банку. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. Проте позов не містить вимогу про стягнення неустойки, а тому в межах вимог та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту, процентам, комісії, а всього в розмірі 2 575,68 грн. В силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь державного бюджету також підлягають стягненню судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved