Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

В червні 2017 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом, якому зазначає,що [INFO] р.померла його тітка [PERSON],після смерті якої відкрилася спадщина за законом,спадкове майно складається з квартири [ADDRESS]. Померла [PERSON] була незаміжня, дітей не мала, її батьки померли раніше неї. Останнім часом [PERSON] проживала одна в належній їй квартирі [ADDRESS]. [PERSON] заповіту не залишила, а спадкоємцями другої черги є [PERSON], як рідна сестра спадкодавця, та [PERSON]-брат. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса. Позивач та [PERSON] звернулися до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкової квартири за адресою [ADDRESS], оскільки існують розбіжності в документах які не дають можливості безспірно встановити родинні зв*язки між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] Посилаючись на те, що існуючі розбіжності в документах перешкоджають йому оформити право на спадщину, просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON],яка помела [INFO] р. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. В судовому засіданні представник територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради Онищенко Л.А. проти заявленого позову заперечувала частково, зазначивши, що вимоги щодо встановлення факту родинних відносин та визнання права власності повинно розглядатися окремо. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Наталія Володимирівна в судове засідання не з*явилась подала заяву про розгляд справи без її участі. На підставі ст.169 ЦПК України суд розглянув справу без участі третьої особи. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників ,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи,якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено з матеріалів справи,[PERSON] народилася [INFO] року в [ADDRESS],її батьками є [PERSON], [PERSON] [PERSON] народився [INFO] в [ADDRESS],її батьками є [PERSON], [PERSON] [PERSON] народилася [INFO] року в [ADDRESS],її батьками є [PERSON], [PERSON] В паспорті громадянина України зазначено [PERSON], [INFO], місце народження с. Федорівка Пологівського району Запорізької області. В свідоцтві про народження зазначено російською «[PERSON], место рождения с. Федоровка Пологовского района Запорожской области, отец [PERSON], мать [PERSON]. У документі про укладення шлюбу їх батьків -«повторное свидетельство о заключении брака», виданому 19.11.1980 року, зазначено російською «[INFO] г. [PERSON] -29 лет заключил брак с [PERSON] -24 года. Крім того, такі ж відомості містяться у витягу з паспорту громадянина України [PERSON], свідоцтво про смерть [PERSON] від 29.10.2013 року документ «копия свидетельства о рождении» на ім*я [PERSON], посвідка про народження [PERSON],витяг з паспорту громадянина України [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], повторне свідоцтво про укладення шлюбу від 19.11.1980 р. З інформаційної довідки видно, що с. Федорівка у різні часи мала різні назви- Бурлацьке, Власівна, Чубарівка Пологівського району Запорізької області. При укладанні шлюбу батьків спадкодавця, відповідача та [PERSON] прізвище батька було записано [PERSON]. Однак надалі, через неуважність та неточний переклад анкетних даних з російської на українську та навпаки, в документах писались по-різному прізвища їх батьків та їх прізвища «[PERSON]» «[PERSON]» та ім.*я батька «[PERSON]» «[PERSON]». Системний аналіз особистих документів спадкодавця [PERSON] та особистих документів [PERSON] свідчать, що спадкодавець та позивач мають одних батьків та народилися в одному місці. Таким чином, факт родинних відносин підтверджено не тільки поясненнями позивача, відповідача [PERSON], він узгоджується і з матеріалами справи документально. Більш того, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2015 року встановлено, що «[PERSON] та [PERSON] є рідною сестрою та рідним братом [PERSON] які в силу ст.1262 ЦК України, є спадкоємцями другої черги після смерті [PERSON]» Приймаючи до уваги перелічені обставини, суд вважає достовірно встановленим той факт, що [PERSON] є рідним братом [PERSON], померлої [INFO] року, а тому задовольняє вимоги у вказаній частині. Вирішуючи вимоги щодо визнання за [PERSON],права власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON],яка помела [INFO] р., суд виходить з наступного. [INFO] р.померла [PERSON],після смерті якої відкрилася спадщина за законом,спадкове майно складається з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Померла [PERSON] була незаміжня, дітей не мала, її батьки померли раніше неї. Останнім часом [PERSON] проживала одна в належній їй квартирі [ADDRESS]. [PERSON] заповіту не залишила, а спадкоємцями другої черги в силу ст. 1262 ЦК України є [PERSON], як рідна сестра спадкодавця, та [PERSON]-брат. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 14/2014 [INFO] року до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON]. звернувся [PERSON], який відповідною заявою відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [INFO] року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 06.04.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що існують розбіжності в документах які не дають можливості безспірно встановити родинні зв*язки між спадкоємцем [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, та спадкодавцем [PERSON] Як роз*яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на спадкову квартиру,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. Таким чином,позивач обгрунтовано звернувся до суду за захистом своїх прав у передбачений ст.16 ЦК України спосіб. Оскільки доказами позивача його вимоги повністю підтверджені, а доказами відповідачів вони не спростовані, суд дійшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст.16,1261,1268,1269,1277 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,61,212 -215,218,256,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved