Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] з вимогами про поділ майна, що є у спільній частковій власності, та поділ земельної ділянки. В ході розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги і просили суд виділити частину домоволодіння за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 72, згідно варіанту, запропонованого експертом. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі та відповідачі є співвласниками домоволодіння за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 72. У звязку з існуванням суперечностей відносно володіння та користування цим майном, позивачі бажають поділити будинок в натурі. Домовитись в позасудовому порядку сторони не можуть, від укладання нотаріально посвідченого договору відповідачі ухиляється, що змусило позивачів звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили виділити в натурі частину домоволодіння відповідно до запропонованого експертом варіанту. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Представник відповідач [PERSON] позові вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, пояснив суду, що вважає висновок судової будівельно-технічної експертизи неповним, суперечливим та таким, що не відповідає фактичному порядку користування домоволодінням. На його думку, виділ частини домоволодіння відповідно до варіанту, запропонованого експертом, не відповідає інтересам його довірителя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся неодноразово, причини неявки суду не відомі. Враховуючи те, що явка в судові засідання є правом, а не обовязком сторін, суд вирішив проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши учасників процесу, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 72, належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі. Позивачі та відповідачі є власниками по ? частині цього домоволодіння. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 72, загальною площею 0,0491 га, кадастровий номер: 6510136900:21:003:0103. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку її титульним власником зазначено [PERSON] Співвласниками земельної ділянки також є [PERSON] та [PERSON] (після смерті якої її майно успадкували позивачі). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно вимог ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Положеннями ч. 3 цієї статті визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно положень ч.ч. 1 та 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 7 постанови Пленуму «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року зі змінами та доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної част\-кової власності на будинок може бути виділено відокремлену час\-тину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим реальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішен\-ні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладені у постанові Судової палати у цивільних справах від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 90 від 03.12.2015 року експертом запропоновано варіант поділу домоволодіння за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 72. Експерт керувалась тим, що порядок користування приміщеннями в житловому будинку та надвірними спорудами між співвласниками вже давно склався згідно їх усної мирової угоди, поділ будинку має формальний характер. При цьому експертом виявлено, що деякі будівлі та прибудови домоволодіння є самочинним будівництвом, у звязку з чим вони не були враховані при визначені варіанту поділу домоволодіння. Враховуючи те, що сторони у справі з висновками експерта були ознайомлені, а також те, що виділ частини майна є технічно можливим, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, у власність [PERSON] та [PERSON] необхідно виділити в частках по ? за кожним 44/100 частин домоволодіння №72 по вулиці Московській в місті Херсоні, загальною вартістю 50676 грн., які складаються з наступного: 1) в житловому будинку літ. А з прибудовами: житлова кімната 2-2, площею 9,1 кв.м; житлова кімната 2-3, площею 10,6 кв.м; прибудова IV, площею 5 кв.м; прибудова V, площею 2 кв.м; прибудова VI, площею 6 кв.м; 2) господарські будівлі та споруди: кухня, літ. Б; сарай літ. Е; туалет, літ. Ж; душ, літ. З; сарай, літ. Н; хвіртка № 3; огорожа № 4; водопровід №6, мостіння № 1, що відповідає варіанту виділу в натурі частини домоволодіння, визначеному у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 90 від 03.12.2015 року (графічна схема виділу частки міститься в додатку № 1). У звязку з тим, що у власність позивачів передається частина домоволодіння, яка є меншою від їх ідеальної частки, внаслідок чого збільшиться частка відповідачів, то з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню грошова компенсація, визначена експертом в розмірі 6433,5 грн., по 3216,75 грн. з кожного відповідача. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] щодо того, що висновок судової будівельно-технічної експертизи є неповним, суперечливим та таким, що не відповідає фактичному порядку користування домоволодінням. Оскільки вони були спростовані поясненнями експерта [PERSON], допитаної в судовому засіданні, та не підтверджуються іншими матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати в сумі 7677,09 грн. по 3838,54 грн. з кожного відповідача, які складаються з судового збору в розмірі 571,09 грн., витрат, повязаних з проведенням судової експертизи в розмірі 4670 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2436 грн. При цьому суд не погодився з розміром витрат на правову допомогу, які представник позивача [PERSON] просила відшкодувати на його користь. Оскільки відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Зокрема, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу із розрахунку 3 годин попередньої консультації, вивчення матеріалів та підготовки процесуальних документів та 2 годин участі представника в судових засіданнях ((3+2)*487,2). В іншій частині розрахунок витрат на правову допомогу є необґрунтованим.

Outcome: approved