Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

В травні 2018 року Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати спадщину, яка відкрилась [INFO] року після смерті [PERSON], що складається із земельної ділянки площею 3,00 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER],відумерлою та передати у комунальну власність Волочиської міської ради Хмельницької області, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, проте відомостей про спадкоємців які б її прийняли у встановленому законом порядку, немає. Представник заявника в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву з проханням справу слухати у його відсутності, заяву про визнання спадщини відумерлою підтримує. Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутності, проти заяви не заперечує. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00020554412 від 13 липня 2018 року, [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,00 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Згідно листа № 18-22-0.21-416/105-17 від 14.11.2017 року відділу Держгеокадастру у Волочиському районі [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай) в розмірі 3,00 в умовних кадастрових гектарах, який виданий на підставі розпорядження Волочиської РДА від 13.05.1996 року № 156, сертифікат зареєстровано 09.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 261. Відповідно до даних погосподарської книги №1 Ожиговецької сільської ради народних депутатів на 1996 р. - 2000 р. [PERSON] в домогосподарстві у с. Ожигівці Волочиського району Хмельницької області, на момент смерті, була зареєстрована одна. Згідно листа № 76, виданого 13.12.2017 року старостою сіл Ожигівці, Соболівка, Бутівці, щодо наявності спадкоємців за заповітом або законом, усунення їх від спадкування або неприйняття ними спадщини, спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 19.01.1990 року є [PERSON]. Листом № 67, виданим 23.07.2018 року старостою с. Ожигівці, підтверджується вище зазначена інформація. Окрім цього зазначено, що на даний час земельною ділянкою 3,00 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій [PERSON], користується ТОВ «Волочиськ-агро». Відповідно до листа завідувача Хмельницьким державним нотаріальним архівом, після смерті [PERSON] 12 вересня 2000 року Волочиською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 760/2000 та видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] року і спадщина на належне їй майно відкрилася в період дії ЦК УРСР 1963 року, суд прийшов до висновку, що до правовідносин, що виникли, слід застосовувати положення ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведеними в листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК України), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК України та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. Оскільки [PERSON] померла [INFO] року, то належна їй спадщина відкрилась в період чинності ЦК УРСР, нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Оскільки ЦК УРСР 1963 року не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed