Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 01.04.2018 року. Психічно хворий з 2002 року, багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині галюцинаторні переживання, дезорганізована поведінка з проявами руйнівних дій. Захворювання має безперервний перебіг, сформувався грубий дефект особистості. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2015 року визнаний недієздатним, опікуном призначена його матір [PERSON] Остання госпіталізація [PERSON] відбувалася з 09.05.2017 року по 08.06.2017 рік з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторний синдром». Згідно з рішеннями Комунарського суду м. Запоріжжя від 27.03.2017 року, від 11.05.2017 року до [PERSON] застосовувалась примусова госпіталізація. Поточна госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану [PERSON], протягом двох днів не спить, агресивний. У зв'язку з таким станом доставлений до лікарні спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги, у супроводі матері-опікуна. Госпіталізований за її заявою, у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Дав згоду на госпіталізацію. 02.04.2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована, обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Усудовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації не заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.04 2018 року [PERSON], [INFO], був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, останній страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована, обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved