Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 15.03.2013 р. між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано 26.02.2018 р. Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Станом на день направлення позову до суду відповідач по справі ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає, а потреба в коштах велика, оскільки з 3,5 років у дитини був встановлений діагноз «Виражене порушення психологічного розвитку внаслідок органічного ураження ЦНС, порушення поведінки у вигляді гіперактивності, опозиційно-протестних реакцій. Мінімальні ознаки РАС у вигляді порушення соц.взаємодії, комунікації, мовлення. Помірний степінь порушення життєдіяльності. Р-06.8» Дитина визнана дитиною з інвалідністю, перебуває на обліку в Обласному медичному центрі психічного здоров`я Житомирської міської ради, є вихованцем інклюзивної групи дошкільного навчального закладу № 44. Окрім того, дитині на постійній і регулярній основі необхідно відвідувати заняття з логопедом, психологом, дефектологом, корекційним педагогом. Він потребує систематичного медикаментозного лікування, вітамінотерапії та, звичайно, раціонального харчування. Крім того, позивачка звертає увагу що щомісячно, враховуючи всі приписи лікарів та інших фахівців, залучення яких було необхідним при огляді та лікуванні дитини, додатково витрачається сім тисяч (7 000) грн. Відповідно до викладеного, на думку позивачки, відповідач зобов`язаний сплачувати на дитину 1/2 зазначених витрат, а саме три тисячі п`ятсот (3 500) грн. щомісячно. У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог. Відповідач визнав позовні вимоги частково та в обгрунтування своєї позиції вказав, що згідно рішення суду сплачує аліменти на утримання непонолітньої дитини. Заборгованості зі сплати аліментів немає. На час направлення позову до суду він, окрім сплати аліментів також несе додаткові витрати на дитину. Зокрема, позивачкою до позову додано довідку від 01.03.2021 р., що дитина 3 рази на тиждень займається з психологом, вартість одного заняття складає 275 грн. Однак позивачка чомусь «забула» зазначити, що вона оплачує лише 1 заняття на тиждень, а інші 2 в сумі 550 грн. оплачує він. При цьому окрім оплати занять він регулярно спілкуюся з психологом та цікавлюся прогресом дитини. Також 28 березня 2020 р. ним було оплачено послуги зі стоматологічного лікування дитини на загальну суму 1 1760 грн. За потреби ним оплачуються послуги інших необхідних спеціалістів, купляються необхідні ліки тощо або ж перераховуються необхідні грошові кошти позивачці. Відповідач звернув увагу, що позивачка отримує на дитину державну соціальну допомогу. Крім того відповідач звернув увагу, що окрім утримання дитини, він надає допомогу своїй матері, яка є інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду. При цьому вже декілька років він не має регулярного стабільного заробітку, а лише отримує нерегулярні та мінливі доходи. Позивачка, зазначаючи, що вона одноосібно несе додаткові витрати на дитину в розмірі 7 000 грн., не додала до позовної заяви жодного доказу на додаткові витрати та в якій сумі вона несе, регулярність таких витрат. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Згідно судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 29.03.2021 р. ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини щомісячного доходу (заробітку) боржника, щомісячно, починаючи з 03.03.2021 р. але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 40). Статтею 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За загальним правилом статті 179 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням розуміються витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений. Поряд з тим, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До стягнення додаткових витрат на дитину позивач віднесла витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною занять з логопедом, психологом, дефектологом, корекційним педагогом рекомендації на які надавали лікарі для покращення стану здоров`я сина. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на письмові докази, а саме на ряд квитанцій відповідно до яких було придбано медичні препарати (а. с. 19-24). Разом з тим відповідач надав копії товарних чеків, Акт виконаних робіт, копії переписки з відповідними медичними фахівцями. (а. с. 40-81). Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що факт понесення додаткових витрат, що були пов`язані з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо, позивачем доведено але не тій сумі на якій наполягає позивачка, тому суд

Outcome: partial