Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В січні 2018р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона проживала з відповідачем спільно однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з серпня 2012р. [INFO]. у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 26 січня 2018р. у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частково задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO]. у сторін народився син - [PERSON]. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на утриманні матері, батько дитини ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Крім того, їх спільний син є інвалідом від народження та потребує особливого догляду. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 цієї статті передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. народження, яку дитина потребує, при цьому судом враховано, що дитина є інвалідом дитинства, внаслідок хвороби і потребує поліпшеного харчування та медичного догляду. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання малолітнього сина судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільної дитини, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.183 СК, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне, стягнення аліментів проводити з 24 січня 2018р. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial