Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заява мотивована тим, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Полоцьк Білоруської РСР. Як вбачається з її свідоцтва про народження батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] В подальшому 16.06.1973 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON], після реєстрації шлюбу взяла прізвище - [PERSON]. Заявник [PERSON] від шлюбу має доньку - [PERSON], [INFO], що проживає із [PERSON] В свою чергу мати [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище - «[PERSON]») народилась [INFO], про що зроблено актовий запис № 54 в книзі актових записів про народження громадян по Гавришівській сільській раді Вінницького району. З вказаного актового запису вбачається, що батьками є [PERSON] та [PERSON], які були жителями с. Телепеньки, Вінницького району, Вінницької області. Батько [PERSON] - [PERSON], за національністю був поляком, однак у зв'язку з притиснення тогочасною владою вихідців з інших країн останнім у паспорті було зазначено іншу національність «українець», а ім'я та по-батькові як [PERSON]. Крім того, як вбачається з архівної довідки від 18.04.2014 року № 06-830/07 [PERSON] входив до списку фундаторів римсько-католицької громади с. Малі Крушлинці Вінницького району за 1925 рік. Мати теж була полькою. Як вбачається з копії паспорту матері, в стрічці 3 «Національність» зазначено «полька». Мати заявника виховувалася з дотриманням польських традицій та святкувала всі католицькі свята. 11.11.1947 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Після одруження остання залишила прізвище - «[PERSON]». В подальшому, після смерті першого чоловіка, вже з прізвищем «[PERSON]» 26.12.1953 року вдруге вийшла заміж за [PERSON] та взяла його прізвище - «[PERSON]». На даний момент мати [PERSON] носить прізвище «[PERSON]». Не дивлячись на вищезазначені обставини, [PERSON] з дитинства виховувалась у сім'ї з дотриманням польських традицій, святкувала всі католицькі свята. На сьогоднішній день вона продовжує шанувати традиції своєї сім'ї, сповідує римо-католицьке віросповідання. Оскільки мати [PERSON] виховувалась у польських традиціях, а баба та дід були поляками, [PERSON] вважає, що також має право на відновлення національності своїх предків та внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «поляк», відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Аналогічного прагне й донька [PERSON] - [PERSON], оскільки вона теж виховувалась у польських традиціях. Заявник просить врахувати суд ту обставину, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, а тому заявник і вимушена звертатись до суду з даною заявою. Встановлення факту національної ідентичності заявникам необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду - підтвердження польського походження її роду має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», ухваленого Сеймом Республіки Польща, громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалась, може позбавити заявників прав скористатись вказаними правами. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогами про встановлення факту приналежності [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до польської національності. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявників вимоги підтримали та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в заяві. Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником заінтересованої особисуду надана заява про розгляд справи у їх відсутність із зазначенням, що не заперечують проти вирішення питання на розсуд суду. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26.03.1953 року міським ЗАГС м. Полоцьк Білоруської РСР, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 17) Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого повторно 24.03.1953 року сільською радою с. Телепеньки Вінницького району Вінницької області, шлюб між [PERSON], 1927 р.н., та [PERSON], 1928 р.н., зареєстрований 11.11.1947 року, запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 13) Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 02.01.1954 року Гавришівською сільською радою Вінницького району, шлюб між [PERSON], 1928 р.н., та [PERSON], 1928 р.н., зареєстрований 26.12.1953 року, запис № 10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 14) Згідно запису про народження № 59, складеного 26.08.1928 року ЗАЦС при Гавришівський сільраді (виконкомі) Вінницького району Вінницької область, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], які за національністю - «українці», жителі села Телепеньки Вінницького району. Що також підтверджується архівною довідкою № 06-832/7, виданою 16.04.2014 року державним архівом Вінницької області. (а.с. 6, 8) Відповідно до копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER], виданого 10.01.1944 року ІІІ відділенням РКМ НКВС, вбачається, що [PERSON] народилась в 1911 році, в графі національність зазначено - «полька». (а.с. 58-59) Державний архів Вінницької області повідомив, що в документах Вінницького окружного адміністративного відділу за 1925 рік, в саме в документах римо-католицької релігійної громади с Малі Крушлинці Вінницького району за 1925 рік в списку фундаторів релігійної громади значиться [PERSON], 22 роки (так в документі). Також до відповіді з архіву було додано копію вказаного списку фундаторів. (а.с. 7, 11) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року у цивільній справі № 123995/15-ц, яке набрало законної сили 18.04.2015 року, встановлено факт, що [PERSON], [INFO], що проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], та [PERSON], що народилась в с. Телепеньки Вінницького району Вінницької області [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] - є однією і тією ж особою.(а.с. 52-54) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені вище вказаним судовим рішенням у цивільній справі № 123995/15-ц, не потребують доказування при розгляді даної справи. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 16.06.1973 року Гавришівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO], зареєстрований 16.06.1973 року, запис № 20. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 16) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.12.1975 року міським ЗАГС м. Вінниці, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 14.07.1996 року Вінницьким міським відділом РАГС, шлюб між [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.07.1996 року, запис № 1182. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 60) В якості свідка в судовому засіданні було допитано [PERSON], яка повідомила суду, що [PERSON] це її рідна племінниця. Свідок зазначила, що [PERSON], яка є її мамою та відповідно бабусею [PERSON] була полькою, про що, зокрема, було зазначено у паспорті [PERSON] Вона ходила до польської школи в якій навчалася польською мовою. [PERSON] за життя відвідувала костел. Свідок повідомила, що її батько - [PERSON] також був поляком. Також свідок повідомила, що [PERSON] була охрещена в римо-католицькому костелі, відвідує костел, святкує усі релігійні свята згідно римо-католицького календаря. В якості свідка в судовому засіданні було допитано [PERSON], який в судовому засіданні суду повідомив, що [PERSON] це його рідна племінниця. Вона разом із її донькою [PERSON] святкують усі польські свята, зокрема і релігійні, ходять до костелу. Також свідок повідомив, що [PERSON] та [PERSON] хрещені в костелі. Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Тому, враховуючи те, що свідки володіють інформацією особисто, а не з чужих слів, їх покази приймаються судом до уваги. Судом встановлено, що бабуся [PERSON] та прабабуся [PERSON] - [PERSON] була полькою за національністю, та їх дід/прадід - [PERSON] також був поляком. Виховання у сім'ї заявників здійснювалось та здійснюється згідно з польськими традиціями, заявниками відзначаються польські свят, не лише релігійні, але й державні, вони відвідують римо-католицький костел та моляться польською мовою. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом. Згідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж Кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ч. 1 ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження ріні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Указ Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року втратив чинність на підставі Указу Президента України № 7099 від 27 січня 1999 року, як наслідок, на сьогоднішній день, в законодавстві України відсутні норми, які передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. Відповідно до ст. 256 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. Судом при ухвалені рішення прийнято до уваги, що наведений у ст. 256 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. На що також звернув увагу Верховний суд України в Постанові Пленуму № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року (із змінами). Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заявників та покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи вищевикладене. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти приналежності [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до польської національності. Встановлення даних фактів необхідно для реалізації права заявників на вибір національності та інших прав згідно Закону України «Про національні меншини в Україні», а також реалізації прав, зокрема, на пільги та гарантії, які надаються громадянам України польського походження згідно Закону «Про карту поляка», ухваленого 07.08.2007 року Сеймом Республіки Польща. Оскільки в іншому порядку встановити приналежність заявників до польської національності неможливо, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі зметою захисту прав заявників. Витрати по сплаті судового збору слід залишити за заявниками, відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved