Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

В червні 2020р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої заяви просила визнати недійсним кредитний договір №2853816 від 20.08.2019р., укладений між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 20.08.2019р. між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі генерального директора Стензі Д.В. було укладено споживчий кредитний договір №2853816 в мережі Інтернет. Договір оформлявся на сайті www.mycredit.ua/ru/, в якому була інформація про те, що кредит надається компанією під 0 %. Тільки після реєстрації та оформлення кредиту позивач ознайомилась з усіма умовами кредиту та в силу своєї фінансової необізнаності не розуміла взятих на себе грошових зобов`язань. Позивач зазначає про надміру завищену процентну ставку від суми позики за користування позикою, визначену ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в кредитному договорі. Підставою для визнання кредитного договору недійсним є введення позичальника в оману в частині, зокрема, порядку надання кредитних коштів, нарахування відсотків. Позивач зазначає, що через нечесні підприємницькі дії під час пропонування договору позики надавалась інформація, яка суперечить законодавству України, у нечіткий, незрозумілий та двозначний спосіб, необхідний для здійснення свідомого вибору. Позивач вказує, що не розуміла суть договору, не могла оцінити умови угоди, довірившись рекламним умовам. Відповідачем 29.10.2020р. подано зустрічний позов про стягнення заборгованості за договором позики №2853816 від 20.08.2019р. в розмірі 14303,85 грн. В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вказало, що 20.08.2019р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики №2853816, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику у власність кошти у розмірі 4000 грн., а позичальник зобов`язався повернути таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити проценти від суми позики. До моменту укладення договору позичальнику надавалась можливість ознайомитися з умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті відповідача. Підписанням оферти одноразовим ідентифікатором позивач за первісним позовом засвідчила, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти. При укладенні договору позичальник мала обсяг цивільної дієздатності та її волевиявлення було вільним, відповідало внутрішній волі. Під час укладення договору позичальником було вчинено певну сукупність дій, спрямованих на отримання позики від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Протягом строку позики у [PERSON] не виникало жодних претензій та застережень щодо умов позики та її погашення. Перед укладенням договору позивачу була надана необхідна та достовірна переддоговірна інформація, зокрема, і щодо розміру процентної ставки за кредитним договором. На думку відповідача, позивач не навела жодного аргументу, який би доводив, що умови договору є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та/або що позивач не була поінформована про всі істотні умови договору, що потягло б за собою визнання його недійсним. В зв`язку з невиконанням [PERSON] договірних зобов`язань станом на 21.10.2020р. заборгованість позичальника складає 14303,85 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом позики, 10148 грн. - заборгованість за процентами, 130,85 грн. - 3% річних. Позивач та її представник в засідання суду не з`явились. В заяві від 27.10.2020р. представник позивача за первісним позовом [PERSON] просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та у відсутність [PERSON] . Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в заяві від 18.10.2021р. просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Проти первісного позову заперечив та просив задовольнити зустрічний позов. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову не підлягають задоволенню з наступних підстав. За положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних справ - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Судом встановлено та не заперечується самим позивачем, що маючи намір скористатися послугами online-кредитування та отримати у кредит грошові кошти 20.08.2019 року позивач відвідала сайт www.mycredit.ua/ru/, де шляхом заповнення особистих даних уклала договір №2853816 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту - договір) (а.с.6). Пунктом 1 сторони погодили, що позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти за користування позикою. Згідно основних параметрів договору сума позики становить 4000 грн., строк позики на 30 днів, базова процентна ставка 1,60% у день, дата повернення позики - 19.09.2019р. Згідно п.3 договору сторони погодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та у випадку дострокового повернення позики. Пунктом 4.1. договору позичальник підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents.license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту , які розміщені на сайті товариства, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.4.2 договору). Відповідно до п.5 договору останній укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналіз змісту кредитного договору свідчить про наявність повної інформації щодо умов кредитування. Позивач стверджує, що почала оформляти позику на сайті ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» www.mycredit.ua/ru/, в якому була інформація про те, що кредит надається компанією під 0 %, що ввело її в оману. Тільки після реєстрації та оформлення договору позивач ознайомилась зі всіма умовами кредитування та в силу фінансової необізнаності не розуміла всіх грошових зобов`язань. На підтвердження зазначеного до позовної заяви долучено Протокол огляду веб - сайту з додатком фотографій сайту, який провів адвокат від 03.06.2020р. (а.с. 42-43), який, на переконання суду, не може бути належним та достатнім доказом введення позивача в оману, оскільки містить лише фрагмент головної сторінки Сайту з рекламою послуг, яка стосується пропозиції стати клієнтом Товариства та отримати перший кредит під 0%. Як зазначає відповідач у зустрічній позовній заяві, на момент подачі заявки на отримання кредиту та укладення договору позики №2853816 від 20.08.2019р. позивач вже була клієнтом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», оскільки [PERSON] раніше укладались договори позики в електронному вигляді, а саме: договір позики №2556511 від 12.06.2019р. та №2775871 від 01.07.2019р., зобов`язання по яких були виконанні в повному обсязі. Отже, укладаючи договір позики №2853816 від 20.08.2019р. позивач отримала повторний кредит, а відтак умови щодо першого кредиту стосовно неї не могли бути застосовані, та зображений в Протоколі фрагмент сторінки Сайту з рекламою першого кредиту жодним чином не міг ввести в оману позивача. Окрім цього, на сайті працює кредитний калькулятор, за допомогою якого клієнт розраховує платежі по кредиту, суми переплати та загальну вартість кредиту. При цьому, при введенні клієнтом своїх ідентифікаційних даних, кредитний калькулятор розраховує платежі (надає інформацію) по кредиту персонально для такого клієнта. Отже, здійснюючи дії щодо укладення кредитного договору №2853816 від 20.08.2019р., позивач отримала повну та достовірну інформацію щодо умов надання їй кредиту. Перед підписанням Договору в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позивач підтвердила своє ознайомлення з інформацією про розмір процентної ставки та порядок нарахування і сплати процентів, розмір штрафних санкцій за невиконання договору, вартість кредиту, строк кредиту та згоду з умовами договору. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вже зазначалось в розділі «Основні параметри» договору позики сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,60% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому, в розділі «Основні параметри» договору позики встановлена відповідальність за прострочення повернення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. Зазначене повністю відповідає вимогам п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач вже користувалася послугами товариства, та попередній кредит на аналогічних умовах за відповідним договором погашено в повному обсязі, що також є підтвердженням її обізнаності з умовами кредитування, що діють у товаристві. Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Звернувшись до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» із заявою про отримання кредиту та ініціювавши укладення кредитного договору, позивач мала можливість ознайомитися з умовами кредитування, що розміщені на веб-сайті товариства, зокрема із встановленою процентною ставкою. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Позивач не навела жодного аргументу та не надала жодного доказу, які б доводили, що умови договору позики від 20.08.2019р. є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та/або що позивач не була поінформована про всі істотні умови договору, що потягло б за собою визнання договору недійсним. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення первісного позову [PERSON] . Вирішуючи питання на предмет задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд враховує наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Заявляючи позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зіслався на те, що 20.08.2019р. між товариством та [PERSON] було укладено договір позики №2853816, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику у власність кошти у розмірі 4000 грн., а позичальник зобов`язався повернути таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити проценти від суми позики. На підтвердження своїх вимог позивач за зустрічним позовом надав суду копії наступних докуметів: договору позики №2853816 від 20.08.2019р, Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розрахунок суми боргу, розрахунок 3% річних (а.с.61-84). Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц від 17.12.2021 зробив висновок, що заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором. Проте, позивачем за зустрічним позовом не надано суду первинних бухгалтерських документів стосовно надання позики (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є доведеними. Слід звернути увагу, що виконаний банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог банку. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові по справі №161/16891/15-ц від 30.01.2018р. Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Доведеність наявної суми заборгованості за договором позики , є обов`язком позивача за зустрічним позовом, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Наявна в матеріалах справи копія договору позики від 20.08.2019р. не підтверджує виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умов договору щодо обов`язку надання позичальнику грошових коштів в сумі 4000 грн., а лише засвідчує факт існування такого зобов`язання. У зв`язку із недоведеністю, а саме відсутністю належних та достатніх доказів на підтвердження існування заборгованості за договором позики від 20.08.2019р. в розмірі 14303,85 грн., позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні як первісного так і зустрічного позовів, судом не вирішується питання судових витрат.

Outcome: dismissed