Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 29 вересня 2010 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, працює та отримує дохід, проте в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання малолітньої кошти (аліменти) в твердій грошовій сумі по 1 500 гривень щомісяця, починаючи з 27 січня 2016 року і до її повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] частково змінила свої вимоги, просила суд стягувати з відповідача на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2016 року і до повноліття дитини. Додатково пояснила, що вона працює, отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших доходів не має. В той же час [PERSON] має задовільний стан здоровя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. При цьому пояснив, що він має задовільний стан здоровя, є працездатною особою, працює, отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших осіб на утриманні не має, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За встановлених в судовому засіданні обставин, зокрема враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та відповідача, а також те, що він аліменти на користь інших осіб не сплачує, інших осіб не утримує, суд дійшов висновку, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, який ним визнається, а саме 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved