Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.06.2020 р. надійшов зазначений позов Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до [PERSON] , третя особа: Володарська селищна рада Київської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на користь органу місцевого самоврядування - Володарської селищної ради Київської області майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 2 414,00 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що відповідно постановою Володарського районного суду Київської області від 14.08.2019 р. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Природні ресурси (в тому числі водні біоресурси) є майном певної територіальної громади, тому шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, тобто Володарській селищній раді Київської області. Також Позивачем зазначено, що ними було направлено Відповідачеві листа від 27.12.2019 р. № 2-7-19/5966-19 з пропозицією в місячний термін з дня його отримання відшкодувати зазначену шкоду, за станом на день звернення до суду підтверджень добровільного відшкодування Позивачеві не надано. Ухвалою суду від 18.06.2020 р. відкрито провадження в справі, задоволено клопотання Позивача й вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22-24). За статтею 275 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду спливає 17.08.2020 р.; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи у іншому порядку. Відповідач згадану ухвалу суду від 18.06.2020 р. отримав 27.06.2020 р., що підтверджено відомостями відстеження на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта» вручення рекомендованої кореспонденції за відповідним трек-номером (а.с. 26, 29). Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі якщо за положеннями цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що постановою Володарського районного суду Київської області від 14.08.2020 р. (справа № 364/875/19), копія якої додана до позовної заяви (а.с. 10-11), [PERSON] , [INFO] (Відповідача), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знаряддя лову, водні живі ресурси, передані йому на відповідальне зберігання, залишені Відповідачу (а.с. 11), постанова набрала законної сили 25.08.2019 р. Згідно із зазначеною постановою, Відповідач 18.07.2019 р. о 22:00 год. на р. Рось поблизу вул. Щорса в смт Володарка Київської області здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - «пауком», при цьому виловив рибу: плітка - 4 шт., окунь - 2 шт., судак - 4 шт., загальна вага - 1,5 кг, та завдав збиток рибному господарству України на загальну суму 2 414,00 грн. Відповідно до частини шостої статті 82 ПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначений розмір завданої Відповідачем шкоди склав 2 414 грн. та встановлений також у згаданій постанові суду від 14.08.2020 р. згідно з відповідними Таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 (зі змінами). Позивач звертався до Відповідача з пропозицією про добровільне відшкодування шкоди, що підтверджено копією листа від 27.12.2019 р. № 2-7-19/5966-19 (а.с. 9) та поштовим підтвердження вручення цього листа Відповідачеві (а.с. 8). Доказів відшкодування шкоди добровільно суду не надано, зокрема Відповідачем, який, як зазначено вище, отримав копію ухвали суду разом з копією позову і доданими до нього матеріалами 27.06.2020 р. (а.с. 29). Право Позивача подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, а так само право визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками прямо визначено у частині першій статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та ґрунтується також на положеннях статті 56 ЦПК України. За загальними приписами статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою, зокрема, цивільно-правову відповідно до закону. Згідно з частиною першою статті 35 названого Закону шкода, заподіяна власникам і користувачам об`єктами тваринного світу, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому законодавством. Так само статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. За статтею 69 зазначеного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності (стаття 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»). Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 22 названого Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц). З огляду на наведене судом встановлено, що матеріальна шкода в розмірі 2 414,00 грн. заподіяна внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів неправомірними діями Відповідача, винуватість якого у вчиненні зазначених дій доведена згаданою вище постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 85 КУпАП від 14.08.2019 р., тому між протиправною поведінкою Відповідача та заподіяною внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів шкодою наявний причинний зв`язок. На підставі пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 69-1 названого Кодексу до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Отже, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц). Зважаючи на усе наведене, суд вважає наявними підстави для задовольнити позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Відповідно до статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 35, 63 Закону України «Про тваринний світ» та

Outcome: approved