Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Гіль звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обґрунтовує тим, що її чоловік [PERSON] , який проживає разом з нею, її матір`ю та неповнолітнім сином за адресою: [ADDRESS] , систематично вчиняє домашнє насильство відносно усіх членів сім`ї, однак захистити себе та їх самостійно не вдається. Вказує, що протягом останнього року [PERSON] частіше став зловживати алкогольними напоями, на ґрунті алкогольного сп`яніння виплескує безпідставну агресію, яка супроводжується застосуванням фізичного та психологічного насильства до неї та інколи до інших членів сім`ї. Останнім часом агресивність останнього різко посилилась, він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для їхнього життя та здоров`я. Зазначає, що 18.12.2019 року близько 16 год. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, без будь-яких причин почав застосовувати відносно неї фізичне насильство, яке полягало у шарпанні за руку, штовханні, внаслідок чого вона впала на підлогу та удару ногою по обличчю. Того ж дня, її матері викликала поліцію, а сусіди швидку допомогу, після чого в травпункті КП «Луцької міської клінічної лікарні» були зафіксовані завдані їй тілесні ушкодження. В подальшому, вона поїхала в поліцію та написала заяву. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на 6 місяців. Заявник [PERSON] та її представник в судовому засіданні заяву підтримали з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій зазначив, що через стан здоров`я не може бути присутнім при розгляді справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон). Згідно з п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] посилається на вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо неї та їх неповнолітнього сина. При цьому, як слідує з матеріалів справи, [PERSON] двічі 17.12.2019 року та 18.12.2019 року зверталася в органи поліції із заявами з приводу сімейних сварок та конфліктів (а.с. ). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77 - 80 ЦПК України). Оцінюючи надані заявником докази, суд враховує, що звернення [PERSON] , до органів поліції самі по собі не є належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення винної особи до відповідальності за вчинення будь-яких насильницьких дій, а тому відсутність беззаперечних доказів не доводить вчинення таких протиправних дій відносно заявника, які б слугували підставою для видачі обмежувального припису. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що вказана заява переважно умотивована обставинами, які пов`язані конфліктними правовідносинами між заявником та заінтересованою особою. Окрім того, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно [PERSON] обмежувального припису і його максимального строку. Отже, за таких обставин,

Outcome: dismissed