Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору від 16.05.2008р. на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером 1221455400:02:010:0157 та розташований на ній будинок загальною площею 270,В кв.м., та житловою - 112,0 кв.м., який складається з: літ. А - будинок, літ. Б - сарай, літ. В - навіс, літ. Г - навіс, літ. з.я - зливна яма, літ. К - колодязь, №1 - 5 - огорожа, І-замощення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Толстого, буд. 21, та належить [PERSON] ІПН [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 979/1 від 16.05.2008р. в сумі 97533,79 дол. США гривневий еквівалент яких буде визначатись за офіційним курсом на день здійснення платежу (стягнення) що складається з: - строкова заборгованість по кредиту - 74991,25 дол. США; - прострочена заборгованість по кредиту - 13957,98 дол. США; - нараховані відсотки за 20 днів травня 2015р. - 648,23 дол. США; - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 1023,54 дол. США; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1629,89 дол. США; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4104,58 дол. США; - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (ст. 625 ЦК України) - 843,41 дол. США; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) - 334,91 дол. США; Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу Банком як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початкової ціною яка буде визначена на підставі звіту про оцінку майна на момент передачі предмета іпотеки на реалізацію; Надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1184 га з кадастровим номером 1221455400:02:010:0157 та розташований на ній будинок загальною площею 270,3 кв.м., та житловою - 112,0 кв.м., який складається з: літ. А - будинок, літ. Б - сарай, літ. В - навіс, літ. Г - навіс, літ. з.я - зливна яма, літ. К - колодязь, №1 - 5 - огорожа, І-замощення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт.Кіровське, вул. Толстого, буд. 21; На період реалізації предмета іпотеки передати його в управління публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку»; Стягнути з [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати за проведення оцінки майна в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.; Стягнути з [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. В обґрунтування позову вказав на те, що 16.05.2008 року між ВАТ\~«Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №\~979/1, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 396\~000,00 доларів США з виплатою процентної ставки 14\~% річних та з граничним терміном повернення до 15.03.2020\~року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний та зареєстрований в реєстрі №\~364, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній будинок, який складається з: літ. А-будинок, літ. Б-сарай, літ. В-навіс, літ. Г-навіс, літ. з.я-зливна яма, літ. К-колодязь, №1-5-огорожа, I-замощення. Площа земельної ділянки становить 0,1184 га з цільовим призначенням ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Житловий будинок має загальну площу 270,3 кв.м., а житлову 112, 0 кв.м., та знаходиться за адресою: смт.\~Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул.\~Толстого, буд. 21. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконує, тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. 24.11.2015 року по справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» було задоволено. Ухвалою суду від 18.12.2015 року за завою представника відповідача [PERSON], вищезазначене заочне рішення було скасовано. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні від 02.03.2016 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, заперечення від відповідача на позовну заяву, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 979/1, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 396 000,00 доларів США, з виплатою процентної ставки 14% річних та з граничним терміном повернення до 15.03.2020 року (а.с. 6-10). З метою забезпечення зобовязань по кредитному договору № 979/1 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір іпотеки та зареєстрований в реєстрі № 364, відповідно до умов якого іпотекодавець, передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,1184 га з кадастровим номером: 1221455400:02:010:0157 та розташований на ній будинок загальною площею 270,3 кв.м., та житловою 112,0 кв.м., який складається з: А-будинок, літ. Б-сарай, літ. В-навіс, літ. Г-навіс, літ. з.я зливна яма, літ. К-колодязь, №1-5-огорожа, I-замощення, що знаходиться за адресою: смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Толстого, буд. 21. (а.с. 10-13). Отримавши від позивача кредит у розмірі 396 000,00 доларів США взятих на себе зобовязань не виконує, у звязку з чим, станом на 25.05.2015 року, виникла заборгованість яка становить 97 533, 79 доларів США, (в гривневому еквіваленті 2 029 937,81 грн.) Позивач в своєму позові просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу Банком як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початкової ціною яка буде визначена на підставі звіту про оцінку майна на момент передачі предмета іпотеки на реалізацію. \~\~За змістом частини першої статті 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, частини першої ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України, й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Верховний Суд України 09 грудня 2015 року ухвалив постанову у цивільній справі № 6-2479цс15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки та\~\~зробив правовий висновок про те, що у справі, яка переглядається, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком з укладенням від імені іпотекодавця з покупцем майна договору купівлі-продажу будь-яким способом, при цьому, посилаючись на загальний розмір заборгованості, суд не зазначив усіх складових цієї заборгованості, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, не перевірив обґрунтованості їх нарахування, зокрема нарахування штрафів і пені у валюті США, а також не вказав початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ст.ст. 57-58 ЦПК України. Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що позивач в своєму позові, посилаючись на загальний розмір заборгованості, не зазначив усіх складових цієї заборгованості, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, не надав обґрунтованого розрахунку нарахування, не вказав початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про необхідність відмовити ПАТ «Державний ощадний банк України» в задоволенні позову за відсутністю належних доказів. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої \~сторони \~понесені \~нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed