Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

В травні 2021 року адвокат Маліченко М.А. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач вказав, що 17.10.2020 року позивачка [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] уклала договір забезпечувальний платіж, за яким вона зобов`язувалась в строк до 17 листопада 2020 року укласти відповідний договір купівлі-продажу з відповідачем щодо придбання в останнього квартири за адресою [ADDRESS] . За цим же договором відповідач отримав від неї забезпечувальний платіж в сумі 1 000,00 Доларів США, однак, вказаний договір купівлі-продажу так і не укладено. На її неодноразові звернення в тому числі на претензію адвоката щодо повернення коштів у розмірі 1 000,00 Доларів США вона отримувала лише відмову у цьому. Укладений між нею та відповідачем договір від 17.10.2020 року відповідає вимогам законодавства щодо попереднього договору, у ньому міститься волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору. В якому міститься вимога про укладення у строк не пізніше 17.11.2020 року договору купівлі-продажу квартири. Однак основний договір купівлі-продажу, щодо якого укладався попередній договір від 17.10.2020 року, між сторонами укладено не було. Вказує, що платіж переданий [PERSON] за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь сплачені кошти за договором про забезпечувальний платіж від 17.10.2020 року в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 28300 грн. 25.10.2021 року ухвалою суду прийнято справу до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову посилаючись на письмовий відзив та зокрема на ті обставини, що сторони домовилися про те, що у разі не укладення Договору купівлі-продажу в строк до 17.11.2020 року з причин, залежної від покупця, забезпечувальний платіж залишається у розпорядженні Продавця в якості неустойки. Жодної згадки про аванс чи завдаток, договір від 17.10.2020 року не містить. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2020 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткодержатель) було укладено договір про забезпечувальний платіж, згідно п.1.2 якого предметом даного договору є угода сторін, відповідно до якої [PERSON] має намір продати, а [PERSON] придбати майно, яке знаходиться у власності (розпорядженні продавця), що являє собою квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.3 вказаного договору, сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об`єкта до 17.11.2020 року. З метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору, завдаткодавець передав, завдаткодержатель прийняв забезпечувальний платіж, який складає 1000 доларів США. Відповідно до п.п.2.2-2.3 договору, сторони домовились про те, що у разі не укладення Договору купівлі - продажу в строк до 17.11.2020 року з причини, залежної від Покупця, забезпечувальний платіж залишається в розпорядженні Продавця. У разі не укладення Договору купівлі - продажу в строк до 17.11.2020 року з причини, залежної від Продавця, Продавець зобов`язується повернути забезпечувальний платіж у подвійному розмірі. У разі укладення Договору купівлі-продажу відповідно до умов цього Договору забезпечувальний платіж залишається у Продавця та зараховується як частина виплати за об`єкт нерухомості. Як встановлено у судовому засіданні, договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладено не було. Згідно\~ст.526 ч.1 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 570 ЦК України\~визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч.1\~ст.571 ЦК України,\~якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника,завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідно до ч.ч.1,4\~ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Договір про забезпечувальний платіж, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір про забезпечувальний платіж в простій письмовій формі (без нотаріального посвідчення), не вважається попереднім договором, так як в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору. Крім цього, відповідно до п. 1.8 даного договору визначено, що забезпечувальний платіж не є авансом або поворотною фінансовою допомогою. Згідно ч.ч.1,6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивач пояснила, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] не було укладено з відповідачем у строк зазначений в договорі, з причини відмови третьої особи придбати у чоловіка позивачки [PERSON] квартиру, за рахунок продажу якої позивачка мала намір придбати квартиру у відповідача [PERSON] . В п.2.2 Договору про забезпечувальний платіж від 09.12.2019 року сторони передбачили відповідальність за не укладення договору купівлі-продажу з причин, залежної від завдаткодавця [PERSON] , а саме, що забезпечувальний платіж залишається в розпорядженні завдаткодержателя, а умови даного договору припиняють дію. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу було не укладено з вини відповідача, позивач суду не надала. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed