Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

В серпні 2018р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, в якому просила суд визнати за собою право власності, в порядку спадкування за законом: - на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] ; - на 3/6 частин квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 22 лютого 1996р. нею та її чоловіком ( [PERSON] ) та сином ( [PERSON] ) було придбано за договором купівлі - продажу нерухомості зазначену вище квартиру. [INFO] помер син позивачки, а [INFO] помер її чоловік. В установленому законом порядку, позивачка, як спадкоємиць за законом звернулася до Третьої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини на спадкове майно у вигляді 1/6 і 3/6 частин квартири [ADDRESS] . Разом з тим, листами державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори від 02 червня 2017р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не можливо визначити частку спадкодавців у складі спадкової маси. Оскільки в досудовому порядку вирішити питання не можливо, з метою захисту своїх прав позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018р. було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 27 березня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 35, 36). 29 березня 2019р. на адресу суду надійшли письмові пояснення на позов від третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 28-30). 23 квітня 2019р. судом до участі у справі протокольною ухвалою було залучено до участі у справі, в якості третьої особи Службу у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2020р. залучено до участі у справі, правонаступника Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Центральне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м. Київ). До судового засідання сторонами, третіми особами було подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 22 лютого 1996р. разом з чоловіком та сином: [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 7,8, 68). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до Третьої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті її сина та чоловіка. 02 червня 2017р. листами державного нотаріуса Марущак С.В. Третьої київської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеної вище квартири, після смерті її сина та чоловіка, на підставі п. 4.14 (Глави 10) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності із положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п. 4.14. 4.15, п.п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про те, що частки позивачки [PERSON] , її сина ( [PERSON] ) та її чоловіка ( [PERSON] ) у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними (по 1/3 частині), а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн. Керуючи ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 200, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1273, 1296, 1297, 1299 ЦК України, суд, -

Outcome: approved