Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

В січні 2019 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житлову квартиру, загальною площею 100,0 кв. м., житловою площею 58,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] та садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами № 1-3, І, ІІ, що розташований за адресою : [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на житлову квартиру, загальною площею 100,0 кв. м., житловою площею 58,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] компенсувати на користь [PERSON] 51800,00 грн., а також вирішити питання стосовно розподілу судових витрат. Пізніше [PERSON] було уточнено позовні вимоги, а саме: поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ , що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на спільно придбаний 18.01.2008 - за договором купівлі - продажу, реєстровий номер [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на спільно придбаний 18.01.2008 - за договором купівлі - продажу, реєстровий номер [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на житлову квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] компенсувати на користь [PERSON] 18 200,00 грн, як різниця у вартості об`єктів нерухомості; зобов`язати [PERSON] сплатити компенсацію Ѕ вартості частини транспортного засобу марки «DAEWOO MATIZ», 2005 року випуску, об`єм двигуна - 796 см.куб. в сумі 27 695,00 грн на користь [PERSON] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль придбаний за кредитним договором №0809-09008 від 29.09.08 марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] ; визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на автомобіль придбаний за кредитним договором №0809-09008 від 29.09.08 марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] ; вирішити питання розподілу судових витрат, а саме: 5 763,00 грн, що є сумою судового збору, яка підлягає сплаті до бюджету при подачі даної позовної заяви, послуги експертної установи з оцінки вартості майна, що становить 3 000,00 грн та 10 000, 00 грн. послуги на професійну правничу допомогу, разом 18 763,00 грн. В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0296 га (296 кв.м.) кадастровий № 1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектації SI2, державний номер [NUMBER] , білого кольору; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частину автомобіля марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектації S12 , кольору W32, державний номер [NUMBER] ; виділити [PERSON] 1/2 частину автомобіля марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектації SI2, білого кольору, державний номер [NUMBER] , шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля, відповідно до експертної оцінки; зобов`язати [PERSON] сплатити компенсацію вартості частки обладнання для технічного забезпечення концертно-масових заходів в розмірі 1 052 478 грн. 20 коп., що є еквівалентом 40000,00 доларів США на дату подання позовної заяви. Пізніше нею було уточнено позовні вимоги, а саме: поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0296 га (296 кв.м.) кадастровий № 1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки Mitsubishi Grandis 2.4. SportAT 7 seater, комплектації812, державний номер [NUMBER] , білого кольору; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частини автомобіля марки Mitsubishi Grandis 2.4. SportAT 7 seater, комплектації S12, кольору W32. державний номер [NUMBER] ; виділити [PERSON] 1/2 частину автомобіля марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AТ 7 seater, комплектації S12 , білого кольору, державний номер [NUMBER] , шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля, в розмірі 107010,00 грн.; зобов`язати [PERSON] сплатити компенсацію вартості частки обладнання для технічного забезпечення концертно-масових заходів в розмірі 1 052 478 грн. 20 коп., що є еквівалентом 40000,00 доларів США на дату подання позовної заяви; зобов`язати [PERSON] сплатити компенсацію вартості Ѕ частини земельної ділянки розміром 0,0296 га (296 кв.м.), розташована на території [ADDRESS] , в розмірі 35 000,00 грн.; зобов`язати [PERSON] сплатити компенсацію вартості Ѕ частини вартості садового будинку, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS] , загальною площею 23,2 кв.м., розташований на земельній ділянці 296,0 кв.м. в розмірі 5945,50 грн., але останньому уточненні вона просила сплатити компенсацію за вищевказаний судовий будинок у розмірі 46170,00 грн. Ухвалою суду первісний позов [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] були об`єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним [PERSON] підтримала первісний позов та просила його задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити зустрічну позовну заяву. Вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом підлягають частковому задоволенню та позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року [PERSON] і [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) уклали шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис № 2116 від 03.11.1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 03.11.1984 року (а.с.6). Рішенням же Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року у цивільній справі № 204/6907/17, яке скасоване не було та набрало законної сили 17 січня 2018 року, шлюб між ними був розірваний. З вищевказаним рішенням суду можна ознайомитись у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за наступними посиланнями: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/71337101. При цьому, судом було встановлено, що за час шлюбу подружжям було придбане рухоме майно, а саме: -земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартість якої складає 70000 грн. 00 коп. (Т-1, а.с. 30-37); -садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартість якого складає 892800 грн. 00 коп. (Т-1, а.с. 38-53); -садовий будинок, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] , вартість якого складає 33464 грн. 00 коп. (Т-2, а.с. 77-99); -житлову квартиру, загальною площею 100,0 кв. м., житловою площею 58,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартість якої складає 911000 грн. 00 коп. (Т-1, а.с. 22- 29); -автомобіль марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] , вартість якого складає 214020 грн. 00 коп. (Т-1, а.с. 205-208); -транспортний засіб марки «DAEWOO MATIZ», 2005 року випуску, об`єм двигуна - 796 см. куб., вартість якого складає 55390 грн. 00 коп. (Т-1, а.с. 236-239). Стосовно вартості садового будинку, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS], необхідно вказати, що звіт стосовно вартості було надано кожною стороною, але вартість за даними звітами виявилася різною. Судом роз`яснювалось сторонам право на призначення судової експертизи. Під час судового засідання представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним [PERSON] погодилася з вартістю даного будинку за оцінкою, яку було проведено на замовлення [PERSON] . Вартість інших об`єктів визнавалася і не заперечувалася сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вище перелічене майно дійсно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] , оскільки було придбане ними під час шлюбу. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частина 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як роз`яснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому, майно подружжя, яке необхідно поділити, відноситься до неподільних об`єктів власності, а відтак при поділі таких об`єктів право власності на нього визнається за одним з подружжя, а іншому сплачується грошова компенсація замість його частки у праві спільної сумісної власності на таке майно. Зокрема відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сторони же в судовому засіданні виклали свою пропозицію щодо розподілу між ними, належних їм на праві спільної сумісної власності, стосовно якої у суду відсутні підстави для незгоди. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з уточненої позовної заяви позивача за первісним позовом, серед іншого, він просить: визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на житлову квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв.м., жи площею 64,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ , що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на спільно придбаний 18.01.2008 - за договором купівлі - продажу, реєстровий номер [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на спільно придбаний 18.01.2008 - за договором купівлі - продажу, реєстровий номер [ADDRESS] . В той же час, позивачка за зустрічним позовом в своїй позовній заяві, серед іншого, просить: визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0296 га (296 кв.м.) кадастровий № 1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] . А також вказує, що відповідачеві за зустрічним позовом [PERSON] залишити наступне майно: садовий будинок, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS]; садовий будинок літ. А-2 , загальною площею 99,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом і позивачка за зустрічним позовом частково визнає позовні вимоги позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним в частині розподілу спільного сумісного майна подружжя, визнання відповідачкою за зустрічним позовом і позивачки за первісним позовом, позову в цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає частково заявлені позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним позовом, позовні вимоги в частині саме розподілу майна обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає можливим поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності наступним чином: Визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, кадастровий №1210100000:09:083:0017, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на садовий будинок літ. А-2, загальною площею 99,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами №1-3, І, ІІ , що розташований за адресою : [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на садовий будинок, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] . Припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на садовий будинок, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] . Припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на житлову квартиру, загальною площею 100,0 кв. м., житловою площею 58,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 100,0 кв. м., житловою площею 58,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. В зустрічній позовній заяві позивачка та відповідачка за первісним позовом також просила сплатити компенсацію вартості Ѕ частини земельної ділянки розміром 0,0296 га (296 кв. м.), яка розташована на території [ADDRESS] , в розмірі 35 000,00 грн. та сплатити компенсацію вартості Ѕ частини вартості садового будинку, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS] , загальною площею 23,2 кв. м., розташований на земельній ділянці 296,0 кв. м. в розмірі 46170,00 грн. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, вартість земельної ділянки розміром 0,0296 га (296 кв. м.), яка розташована на території Самарського району, м. Дніпра, садівниче товариство «Мічурінець-1», ділянка №099 складає 70000 грн. 00 коп., а отже Ѕ її вартості складає 35000 грн. 00 коп., а оскільки позивачка за зустрічним позовом і відповідачка за первісним позовом вказала, що не заперечує проти визнання приватної власності на дану земельну ділянку за [PERSON] , на її користь необхідно стягнути Ѕ вартості цієї земельної ділянки, а саме 35000 грн. 00 коп. Раніше судом встановлено, що вартість садового будинку, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] , під час судового засідання представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним [PERSON] погодилася з вартістю даного будинку за оцінкою, яку було проведено на замовлення [PERSON] , а отже його вартість складає 33464 грн. 00 коп., а отже Ѕ вартості даного будинку складає 16732 грн. 00 коп., а оскільки позивачка за зустрічним позовом і відповідачка за первісним позовом вказала, що не заперечує проти визнання приватної власності на даний садовий будинок за [PERSON] , на її користь необхідно стягнути Ѕ вартості цього будинку, а саме 16732 грн. 00 коп. Крім цього, судом встановлено, що транспортний засіб марки «DAEWOO MATIZ», з номерним знаком [NUMBER] , 2005 року випуску, об`єм двигуна - 796 см. куб., номер кузова [NUMBER] з номерним знаком [NUMBER] на підставі договору укладеному у суб`єкта господарювання № 4589/18/002684 від 16.02.2018 перереєстровано на нового власника - громадянку [PERSON] (а.с. 216). Таким чином, [PERSON] без згоди [PERSON] здійснила відчуження автомобіля, який перебуває у спільній сумісній власності подружжя. Продаж даного автомобіля в судовому засіданні підтвердила сама [PERSON] та вказала, що [PERSON] знав про продаж автомобіля. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Вказане узгоджується із п. 30 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як вбачається з тверджень позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним, перереєстрація спірного автомобіля відбулась без його згоди і взагалі без його відома. З пояснень сторін в судовому засіданні та письмових доказів встановлено, що при продажі спірного автомобіля була відсутня письмова згода [PERSON] на відчуження спільного майна. Відповідачка за первісним і позивачка за зустрічним нічим не спростувала ці твердження позивачки, і не довела суду, що відчуження відбулось зі згоди [PERSON] . Таким чином, суд проходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути компенсацію Ѕ вартості частини транспортного засобу марки «DAEWOO MATIZ», 2005 року випуску, об`єм двигуна - 796 см. куб. в сумі 27 695,00 грн на користь [PERSON] , оскільки вартість даного вказаного засобу складає 55390 грн. 00 коп. Стосовно поділу автомобіля марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] , вартість якого складає 214020 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником вищевказаного автомобіля (Т-1, а.с. 106). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] просила стягнути з [PERSON] Ѕ компенсації вартості автомобіля Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] , вартість якого складає 214020 грн. 00 коп., а отже Ѕ вартості складає 107010 грн. 00 коп. Тому суд проходить до висновку, що за [PERSON] необхідно припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] , визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на автомобіль марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектація S12, д.н. [NUMBER] та виділити [PERSON] 1/2 частину автомобіля марки Mitsubishi Grandis 2.4. Sport AT 7 seater, комплектації S12 , державний номер [NUMBER] , шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля, в розмірі 107010,00 грн. В той же час, суд вважає необґрунтованими і безпідставними позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом в частині стягнення з [PERSON] компенсації вартості частки обладнання для технічного забезпечення концертно-масових заходів в розмірі 1 052 478 грн. 20 коп., що є еквівалентом 40000,00 доларів США на дату подання позовної заяви. Так, в судовому засіданні було вислухано свідка [PERSON] , яка вказала, що її батьки ( [PERSON] та [PERSON] ) мають власний бізнес, а саме приватне підприємство (студія звукозапису) «Рекор». Також вказала, що дійсно між її батьками мала місце домовленість, що [PERSON] повинен сплатити [PERSON] частину від бізнесу, а саме 40000 тисяч доларів. Втім, він обіцянки не дотримався. Суд критично ставиться до пояснень свідка, тому що на теперішній час донька підтримує тісні стосунки з [PERSON] . Також в судовому засіданні було вислухано [PERSON] , яка вказала, що у неї з [PERSON] була домовленість стосовно обладнання на їх підприємстві «Рекор», яка полягала у тому, що він має сплатити на користь [PERSON] 1/3 частки вартості обладнання, що становить 40000 тисяч доларів. Дану суму він визначив самостійно, а [PERSON] не заперечувала. Втім, виплатити одразу таку суму [PERSON] не мав змоги, тому вони домовилися, що він буде сплачувати на користь [PERSON] 1% від використання обладнання від її частки, що підтверджується наданими [PERSON] квитанціями. Призначення платежу на квитанціях не вказано, тому суд не може зробити висновки про те, чи мали місце ті оплати в рахунок компенсації за розподіл майна, чи повертав таким чином позивач борг, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суду не було представлено належних і допустимих, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, доказів на підтвердження вартості обладнання для технічного забезпечення концертно-масових заходів, яка (вартість) зазначена в позовній заяві. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачці за зустрічним позовом в задоволенні її позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] компенсації вартості частки обладнання для технічного забезпечення концертно-масових заходів в розмірі 1 052 478 грн. 20 коп., що є еквівалентом 40000,00 доларів США на дату подання позовної заяви. Крім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 18 200,00 грн, як різницю у вартості поділеного спільного майна подружжя. Стосовно вимог сторін щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо). Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд доходить висновку, що сплачена позивачами за зустрічним і первісним позовами сума на професійну правничу допомогу не містить жодного доказу в матеріалах справи. Крім цього, позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним позовом було проведено експертизи з оцінки вартості майна у розмірі 3000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією (Т-1, а.с. 54). Втім, відповідачкою за первісним і позивачкою за зустрічним позовом також було проведено експертизу, вартість якої складає 450 грн. 00 коп. та сплачено відповідно до договору № 3304 від 26.04.2019 року та акту прийому-передачі до договору № 3304 від 02.05.2019 року (Т-1, а.с. 209-210). За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення експертиз з оцінки вартості майна у розмірі 3000 грн. 00 коп., а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення експертизи у розмірі 450 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial