Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В червні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір про постачання теплової енергії від 31 грудня 2010 року № 356 укладений між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, та зобов'язати Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради укласти договір на постачання теплової енергії на підставі типового з [PERSON]. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона з 1997 року є власником квартири [ADDRESS] та є членом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1». 31 грудня 2010 року між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради був укладений договір № 356 про постачання теплової енергії, відповідно до якого останній мав виробляти та постачати ОСББ «Каверіна-1» теплову енергію, а ОСББ «Каверіна-1» зобов'язувалось її отримувати та сплачувати її вартість за встановленими тарифами в терміни та на умовах передбачених цим договором. Позивачка вважає, що вищезазначений договір є таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства, грубо порушує її законні права та інтереси, як споживача житлово-комунальних послуг, та підлягає скасуванню. Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Виступати колективним замовником (абонентом) комунальних послуг є правом, а не обов'язком ОСББ, причому рішення про обрання того чи іншого варіанту відносин із виконавцями комунальних послуг приймається виключно загальними зборами членів об'єднання. Договір № 356 про постачання теплової енергії від 31 грудня 2010 року, укладений між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, був підписаний [PERSON], як головою правління об'єднання. Відповідно до статуту ОСББ «Каверіна-1» Голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів членів об'єднання та рішень правління, діє без доручення від імені об'єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису. Проте, повноваження на укладення оспорюваного договору [PERSON] не надавались, ані загальними зборами членів об'єднання, а ні правлінням об'єднання. Видатки на виконання цього договору не були передбачені кошторисом об'єднання. Отже, [PERSON] уклала договір від 31 грудня 2010 року № 356 не маючи на те жодних повноважень, чим порушила законні права та інтереси позивачки на участь в управлінні об'єднанням, які передбачені Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом ОСББ «Каверіна-1». Крім того, відповідно до п.4.5. Статуту ОСББ «Каверіна-1» до виключної компетенції загальних зборів його членів відноситься обрання голови правління. Голова правління обирається на загальних зборах терміном на один рік. Проте, на момент укладення договору термін повноважень [PERSON] як голови правління ОСББ «Каверіна-1» вже сплив, у зв'язку з чим вона не мала жодних повноважень представляти інтереси ОСББ «Каверіна-1» та діяти від його імені як голова правління. Вказала, що КП «Теплоенерго» ухиляється від укладення з нею договору на постачання теплової енергії, як споживачем цієї житлово-комунальної послуги, незважаючи на те, що фактично надає їй теплову енергію, та приймає за неї грошові кошти від позивачки. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивачки та просила задовольнити їх в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» Вдовін М.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити, справу просив розглянути без його участі. Також раніше надав письмові пояснення та пояснення в судовому засіданні, в яких вказав, що голова правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» [PERSON] на момент укладання спірного договору немала повноважень, оскільки її повноваження на дату укладання спірного договору скінчилися. Також зазначив, що власники квартир мають право особисто укладати договори з Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, у разі якщо є можливість по-квартирного обліку теплової енергії та постачання теплої води. Крім того, до суду були надані заперечення Голови Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» [PERSON], яка вказала, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради не постачало та не могло постачати ОСББ «Каверіна-1» теплову енергію, оскільки об'єднання не є споживачем теплової енергії і її не споживало, тому що не має у власності або користуванні опалювальних приміщень. Споживачами теплової енергії ОСББ «Каверіна-1» є власники квартир та нежитлових приміщень. Фактично цей договір був укладений виключно з метою перекладення відповідальності за прострочення оплати поставленої спожитої теплової енергії власниками житлових і нежитлових приміщень на ОСББ «Каверіна-1». У грудні 2010 року відповідач відключив ОСББ «Каверіна-1» від теплопостачання і в ультимативній формі став вимагати укладення оспорюваного договору. Зважаючи на зимовий період вона, не маючи повноважень, змушена була підписати його і тепло одразу ж було надано споживачам будинку. Представник Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради Катков С.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив відмовити їй в задоволенні в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Також раніше в судовому засіданні поясняв, що позивачка не є стороною спірного договору, а тому не може його оскаржувати. Крім того, зазначив, що фактично Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» отримувало послуги, які постачає відповідач, що підтверджується актами використання теплової енергії, які підписані зокрема головою правління. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до змісту ст. 385 ЦК України, власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об'єднання власників квартир (житла). Таке об'єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об'єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Згідно до змісту ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Об'єднання може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами. У судовому засіданні було встановлено, що 31 грудня 2010 року між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1», в особі голови правління [PERSON], та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, в особі директора Хорунжого О.А., що діє на підставі Статуту підприємства, був укладений договір № 356 про постачання теплової енергії, відповідно до п.2.1 якого Теплопостачальне підприємство бере на себе зобов'язання виробляти та постачати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов'язується одержати теплову енергію та сплатити Теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах передбаченими цим Договором (а.с.5-11). Крім того, 31 грудня 2010 року між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1», в особі голови правління [PERSON], та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, в особі директора Хорунжого О.А., що діє на підставі Статуту підприємства, був укладений договір доручення № 356-Б, відповідно до умов якого Довіритель доручив, а Повірений прийняв на себе зобов'язання в межах цієї угоди здійснювати від імені Довірителя комплекс юридичних та фактичних дій з метою представництва та захисту законних інтересів Довірителя, зокрема й при організації та контролі надходження плати за надані послуги (а.с.153-154). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Предметом укладеного сторонами договору № 356 про постачання теплової енергії від 31.12.2010 року є відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення Споживачу, по його об'єктах. Із матеріалів справи вбачається, що з боку Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради умови договору виконувались та в період опалювального сезону мешканці будинку отримували теплову енергію для потреб опалення, обсяги якої фіксувались в актах спожитої теплової енергії, які щомісячно надавались головою правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» [PERSON] до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради у вигляді актів спожитої теплової енергії за період 2010-2013 років (а.с.47-65,164-175), а отже, вказані обставини спростовують твердження голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» [PERSON] щодо фіктивності укладеного договору та доводять факт виконання його умов, що в свою чергу свідчить про намір укласти договір з настанням певних юридичних наслідків. При цьому позивачка [PERSON] вважає вищевказаний договір № 356 про постачання теплової енергії від 31 грудня 2010 року, укладений між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, таким, що порушує її законні права та інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно п. 17 вказаної постанови - правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 ЦК є оспорюваним. Вимоги про визнання такого правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в прядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, позивачкою, яка не є стороною спірного договору, не було надано суду належних, у встановленому законом порядку, доказів порушення, невизнання або оспоренення її прав, свобод чи інтересів укладеним між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради договором № 356 про постачання теплової енергії від 31 грудня 2010 року. Крім того, сторонами по справі зазначалося, що [PERSON] не мала повноважень на підписання спірного договору, але доказів того, що на момент укладання спірного договору вона не мала повноважень суду надано не було. Разом з тим, згідно Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1», затвердженого протоколом № 1 установчих зборів об'єднання від 11.09.2007 року, який зареєстровано в реєстрі 26.09.2007 року за № 3306 (а.с.197-201), та Витягу з протоколу № 3 загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» від 30.04.2013 року (а.с.207-209) - [PERSON] є головою правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» з 11.09.2007 року і станом на дату ухвалення даного рішення її повноваження продовжені (а.с.208). Що стосується вимог позивачки про зобов'язання Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради укласти з нею договір на постачання теплової енергії на підставі типового, то вони також задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом. Проте, позивачкою не було надано суду належних, у встановленому законом порядку, доказів того, що така можливість, передбачена ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», є. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed