Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 серпня 1983 року Городоцьким районним відділом РАЦС (актовий запис № 84). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі із відповідачем дітей у них немає. Фактично шлюб припинений був у 1987 році, чоловік залишив її. Близько двох місяців у період із квітня по травень 1996 року сторони проживали спільно у квартирі позивачки за адресою: [ADDRESS] . Проте чоловік виїхав у невідомому напрямку та з 1996 року місце його проживання позивачці не відоме. Розірвати шлюб сторін за заявою позивачки орган державної реєстрації актів цивільного стану не можуть, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, та розлучатися в судовому порядку. Перебуваючи у шлюбі із чоловіком, якого вона не бачила 22 роки, вона не бажає. Сім`я фактично не існує. Сторони не ведуть спільного господарства та фактично не мають спільного побуту. За таких обставин шлюб сторін є лише згідно документів. Спорів із приводу спільного нажитого майна в сторін на даний час немає. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 03.12.2018 року прийнято справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 п.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Судом об`єктивно встановлено, що 13 серпня 1983 року Городоцьким районним відділом РАЦС (актовий запис № 84) було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13 серпня 1983 року. У сторін шлюб припинений був у 1987 році, чоловік залишив її. Близько двох місяців у період із квітня по травень 1996 року сторони проживали спільно у квартирі позивачки за адресою: [ADDRESS] . Чоловік виїхав у невідомому напрямку та з 1996 року місце його проживання позивачці не відоме. Розірвати шлюб сторін за заявою позивачки орган державної реєстрації актів цивільного стану не можуть, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, та розлучатися в судовому порядку. Перебуваючи у шлюбі із чоловіком, якого вона не бачила 22 роки, вона не бажає. Сім`я фактично не існує. Сторони не ведуть спільного господарства та фактично не мають спільного побуту. За таких обставин шлюб сторін є лише згідно документів. Спорів із приводу спільного нажитого майна в сторін на даний час немає.

Outcome: approved