Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем 30.08.1994 зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалось. Виявилось, що позивач з відповідачем мають різні погляди на життя, різні життєві принципи та цілі, по-різному дивляться на майбутнє сім'ї, зокрема на вибір країни проживання. Біля восьми років тому чоловік почав проживати окремо від сім'ї в Російській Федерації, спочатку працював там, а потім залишився на постійне місце проживання та прийняв російське громадянство. Проте, позивач з дитиною залишились в Україні і не мають намірів будь-куди переїздити. Також позивач зазначає, що їхнє з відповідачем тривале окреме проживання призвело до того, що вони віддалились один від одного, фактично стали чужими один одному, кожен з них живе своїм окремим життям і має свої окремі плани на майбутнє. Таким чином, 8 років тому позивач з відповідачем припинили подружні відносини та з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 06.08.2018 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Позивач зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище- «[PERSON]». Відповідач в підготовче засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 21.08.2018 від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. (а.с. 19) Враховуючи вищевикладене, думку позивача, заяву відповідача та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 13.01.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 30.08.1994, актовий запис № 2054. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. (а.с. 4) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved