Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні 1/15 частиною домоволодіння по [ADDRESS] зі сторони [PERSON] , шляхом зобов`язання останнього надати їй ключі від вхідних дверей та воріт, треті особи інші співвласники домоволодіння - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , територіальна громада м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради Запорізької області. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору дарування вона є власником 1/15 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Іншими співвласниками даного домоволодіння є: [PERSON] - 1/8 частка, [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 3/20 частки, [PERSON] - 3/20 частки, [PERSON] - 1/40 частка, [PERSON] - 1/40 частка, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 1/20 частка, [PERSON] - 1/20 частка, територіальна громада м . Бердянськ в особі Бердянської міської ради Запорізької області - 3/40 частки, а також [PERSON] - 1/30 частка. Між співвласниками давно склався порядок користування будівлями та подвір`ям, який відповідає поділу на квартири, що наведено у технічному паспорті на домоволодіння. Згідно технічного паспорту на домоволодіння квартира [NUMBER] складається з кухні 5-1 площею 5,8 кв.м., коридору 5-2 площею 9,6 кв.м., кімнати 5-3 площею 9,6 кв.м., загальна площа квартири 25 кв.м., житлова - 9,6 кв.м. Як виявилося згодом колишній власник квартири [NUMBER] [PERSON] володів даною квартирою на підставі двох правовстановлюючих документів. На підставі одного правовстановлюючого документу [PERSON] подарував 1/15 частку домоволодіння позивачу, а на підставі іншого - 1/30 частку домоволодіння [PERSON] , який в свою чергу подарував свою частку [PERSON] . Не маючи можливості вільного доступу до квартири, оскільки [PERSON] на вхідних воротах до подвір`я та на вхідних дверях встановив замки, ключі від яких [PERSON] не надав, просить усунути їй перешкоди в користуванні належною їй 1/15 частиною домоволодіння по [ADDRESS] зі сторони [PERSON] , шляхом зобов`язання останнього надати їй ключі від вхідних дверей та воріт. Ухвалою суду від 14.01.2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.19). Ухвалою суду від 07.03.2019 року підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду ( а.с.66). 21.03.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 73) в якому [PERSON] зазначає, що у 2016 році придбав у власність 1/30 частку житлового будинку, [PERSON] жодного разу не зверталась до нього з вимогою допустити її у житло. Вважає, що позов подано з метою змусити його продати квартиру. Позивачкою не доведено що квартиру [ADDRESS] не можливо поділити в натурі, не надано відповідний висновок експерта. Позову про встановлення порядку користування приміщенням квартири позивачем не заявлено. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.50, 51) в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснила, що квартира однокімнатна, житлова площа єдиної кімнати - 9,6 кв.м., сторони є сторонніми один одному, різнополими особами, тому встановлювати порядок користування спірним житловим приміщенням не є можливим навіть теоретично. Відповідач не хоче продати свою частку, або викупити частку позивача, чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] (а.с.43, 44) в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.80, 81, 98), заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили. 21.03.2019 року до суду надійшов відзив в якому у задоволенні позову просили відмовити (а.с.74). Треті особи - [PERSON] (а.с.79), [PERSON] (а.с.82), [PERSON] (а.с.99), [PERSON] (а.с.90), [PERSON] (а.с.93), [PERSON] (а.с.94), [PERSON] (а.с.96), [PERSON] (а.с.95), [PERSON] (а.с.97), [PERSON] (а.с.91), [PERSON] (а.с.92), [PERSON] (а.с.84), [PERSON] (а.с.85), в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмові пояснення щодо позову або відзиву не подали. Третя особа територіальна громада м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника відповідно до закону (а.с.40). Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого Чуєвою Т.Т., приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області від 15.11.2013 року реєстровий №2052, [PERSON] набула право власності на 1/15 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-7), що підтверджується світлокопіями зазначеного договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В пункті 2 вказаного договору дарування зазначено, що 1/15 частка житлового будинку, належить дарувальнику [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 27.09.2013 року за реєстровим №1-417. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, іншими співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] - 1/8 частка, [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 3/20 частки, [PERSON] - 3/20 частки, [PERSON] - 1/40 частка, [PERSON] - 1/40 частка, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 1/20 частка, [PERSON] - 1/20 частка, територіальна громада м . Бердянськ в особі Бердянської міської ради Запорізької області - 3/40 частки, а також відповідач [PERSON] - 1/30 частка (а.с.8-9, 12-13). З повідомлення КПТІ БМР №393 від 03.07.2018 року вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу 05.11.2013 року (1/15 частина будинку), та [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу 13.09.2016 року (1/30 частина будинку), складає квартиру [NUMBER] ( а .с.11). З експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку вбачається, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 25 кв.м., житловою площею 9,6 кв.м., допоміжною площею 15,4 кв.м., складається з кухні-1 площею 5,8 кв.м., коридору-2 площею 9,6 кв.м., кімнати-3 площею 9,6 кв.м. (а.с.8 зворотна сторона). З матеріалів справи, вбачається, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачеві [PERSON] у користуванні правом приватної спільної часткової власності, зокрема 1/15 частиною домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.10). Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.321 ЦК України). Згідно ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст.383 ЦК України, квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Як роз`яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року за [NUMBER] «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391 та 396 Цивільного кодексу позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст.ст.57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Проаналізувавши всі представлені позивачем докази, враховуючи наданий відповідачем відзив, суд дійшов висновку про те, що відповідач не визнає право позивача на користування спірним жилим приміщенням, не надає їй доступу до нього, оскільки позивач не має ключів від вхідних дверей до будинку та воріт. З змісту відгуку зрозуміло, що сам відповідач та його представник підтверджують той факт, що відповідач заперечує проти того, щоб позивач користувалась своєю 1/15 часткою житлового будинку на законних підставах. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що право власності [PERSON] підлягає захисту, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved