Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові позивач зазначила про те, що 20.12.2019 року набрало чинності рішення Вінницького міського суду Вінницької області, за яким шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Спільна дитина сторін потребує щоденного догляду, забезпечення усім необхідним для здорового життя, всебічного розвитку і навчання, своєчасного та якісного проведення професійного медичного огляду, тощо, а відповідач - батько дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, а від так ухиляється від участі в утриманні і вихованні дитини. Відповідач працює у ДП «Вінницький облавтодор ВАТ ДАК автомобільні дороги України». Вище викладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Однак, позивач уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, понесені судові витрати на правову допомогу просила залишити за нею. Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, понесені відповідачем судові витрати на правову допомогу просив залишити за останнім. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 25.02.2010 року сторони по справі зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2019 року був розірваний. (а.с. 5) Також судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, яка проживає разом із позивачем. (а.с. 6-7) Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість прийняття визнання позову представником відповідача та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 141,142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved