Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Василівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що 23 березня 2012 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай) розміром 7,64 га, посвідчене сертифікатом серії РН №184396 від 19.07.2000 року, виданим на підставі рішення Василівської районної державної адміністрації від 20.06.2000 року за №58; та земельної ділянки площею 8,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №051035, виданого 08 листопада 2001 року на підставі рішення Малобілозерської сільської ради від 21 листопада 2000 року №223, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за №0144. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким земельну частку (пай) згідно сертифіката серії РН №184396 від 19 липня 2000 року в розмірі 7,64 га заповіла [PERSON] Інших розпоряджень чи заповітів за життя [PERSON] не робила. Після смерті [PERSON] позивач звернуся до нотаріальної контори із заявою про прийняття частини спадкового майна, не охопленого заповітом, а саме земельної ділянки площею 8,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №051035, виданого 08 листопада 2001 року на підставі рішення Малобілозерської сільської ради від 21 листопада 2000 року №223, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за №0144, але 13 вересня 2017 року держаним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №536/02-31 у звязку з тим, що нотаріусу не був наданий оригінал державного акту про право приватної власності на землю, це не дозволяє отримати йому свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлялася за місцем реєстрації, судова повістка повернута у звязку з тим, що доставка поштової кореспонденції до АР Крим не здійснюється. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті Запорізька правда від 16 листопада 2017 року №46 (23781). Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В судовому засіданні встановлено, що 23 березня 2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖС №373255 від 30 листопада 2016 року) (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з наступного: - право на земельну частку (пай) розміром 7,64 га, посвідчене сертифікатом серії РН №184396 від 19.07.2000 року, виданим на підставі рішення Василівської районної державної адміністрації від 20.06.2000 року за №58 (а.с.8); - земельна ділянка площею 8,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №051035, виданого 08 листопада 2001 року на підставі рішення Малобілозерської сільської ради від 21 листопада 2000 року №223, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за №0144 (а.с.7). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON], який є її сином, та [PERSON], яка є її донькою. Крім того, за заповітом, складеним [PERSON] 17 квітня 2001 року, посвідченим секретарем Малобілозерської сільської ради Василівського району запорізької області і зареєстрованим в реєстрі за №159, спадкоємцем за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 7,64 га, посвідчене сертифікатом серії РН №184396 від 19.07.2000 року, виданим на підставі рішення Василівської районної державної адміністрації від 20.06.2000 року є відповідач [PERSON] Родинні стосунки позивача [PERSON] та померлої [PERSON] підтверджуються свідоцтва про народження серії ЯГ №982131 від 01 жовтня 1956 року (а.с.5). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі спадкової справи №259/2012 Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області, вбачається, що після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори 18 вересня 2012 року звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 17 квітня 2001 року секретарем Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області за реєстровим номером №159, а також прийняття частини спадщини, не охопленої заповітом, за законом; 13 липня 2017 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON]. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №051035, виданого 08 листопада 2001 року на підставі рішення Малобілозерської сільської ради від 21 листопада 2000 року №223, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за №0144, земельна ділянка площею 8,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, належала [PERSON] (а.с.8). Згідно листа відділу у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 04.10.2017 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 81,1400 га, розташованої на території Малобілозерської сільської ради Василівського району, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП №0510356, виданого на імя [PERSON], складає 293270,83 грн. (а.с.9) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №494/02-31 від 13.09.2017 року Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 23 березня 2012 року [PERSON], мотивуючи тим, що спадкоємцем надана копія, а не оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.10). Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на частину нерухомого майна, а саме ? частину земельної ділянки площею 8,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, яке належить на праві власності померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №051035, виданого 08 листопада 2001 року на підставі рішення Малобілозерської сільської ради від 21 листопада 2000 року №223, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за №0144, проте позивач не має можливості оформити право на спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка площею 8,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області належить на праві власності [PERSON], яка померла 23 березня 2012 року, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, належним чином прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved