Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 серпня 1997 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. В свою чергу, позивач не володіє відомостями про місце роботи [PERSON] , наявність у неї на утриманні непрацездатних осіб. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття. В ході підготовчого провадження [PERSON] подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив також розірвати шлюб, укладений 02 серпня 1997 року між ним та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, яким просила задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Крім цього, позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей визнала частково та просила ухвалити рішення про стягнення з неї аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.10). Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та мають намір в подальшому створити окремі сім`ї. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копіями свідоцтва про народження, виданих на їхнє ім`я (а.с.7,8). На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Вказана обставина підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 31 травня 2019 року, складеним депутатом Бориспільської міської ради Степаненком М.І. (а.с.9). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні неповнолітніх дітей. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлений можливості самостійно забезпечувати утримання неповнолітніх дітей. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище, в матеріалах цивільної справи відсутні. Разом з цим, суд враховає ту обставину, що згідно копії медичного свідоцтва про народження №476 від 02 жовтня 2019 року вбачається, що [INFO] [PERSON] народила дитину дівчинку (а.с.33). Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладені обставини в сукупності, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до дня досягнення старшою дитиною повноліття. До вказаного висновку суд приходить виходячи з необґрунтованості твердження відповідача стосовно необхідності врахування її матеріального становища та можливості присудження аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, що не перевищуватиме 1500 гривень щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей. Зважаючи на те, що [PERSON] не має доходу та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки, за змістом ч.3 ст.181 СК України право вибору способу виконання батьками обов`язку з утримання дитини належить саме тому з батьків, з яким проживає дитина. В той час як від позивача не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, наявність у відповідача іншої дитини в жодній мірі не позбавляє її обов`язку щодо забезпечення належного рівня матеріального утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.20), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатив судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки він звільнений від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved