Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України в м. Нетішин Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 22 червня 1987 року працювала на посаді судді Нетішинського міського суду Хмельницької області. 30 листопада 2015 року звільнена з даної посади на підставі Постанови Верховної ради України від 12 листопада №788-VIII у зв'язку з виходом у відставку. [PERSON] зазначає, що з 01 грудня 2015 року вона, як суддя у відставці, отримувала в управлінні Пенсійного фонду України у м. Нетішин, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне довічне грошове утримання, з якого на підставі п.п. 169.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України утримувався податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. За період з 01 лютого 2015 року по лютий 2018 року включно, розмір утриманого податку склав 60 855 грн. 77 коп., військового збору - 5 361 грн. 80 коп. Також позивач зазначає, що Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення абз.1 пп.164.2.19 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України, на підставі якого здійснювалось утримання з довічного грошового утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору. З дня ухвалення цього рішення припинено таке утримання. Позивач вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у зазначеній вище частині закону щодо оподаткування щомісячного грошового утримання їй було заподіяно матеріальну шкоду у виді утриманого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 60 855 грн. 77 коп. та військового збору в розмірі 5 361 грн. 80 коп., всього 66 217 грн. 57 коп., яку відповідно до вимог ст. 22, 1166, 1173, 1175 ЦК України просить стягнути на свою користь з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України 66 217 грн. 57 коп. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. 10 липня 2018 року до суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає повністю. Мотивує свою позицію тим, що відповідно до ст. 1175 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №784 затверджено «Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», згідно якого повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють надходження бюджету. Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди з Державного бюджету України, то відповідач вважає, що він не є належним відповідачем в даній справі, оскільки, Державна казначейська служба України та її територіальні органи у відповідності до «Порядку виконання судових рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов'язаннями Держави або державних органів. Крім того, зауважує на тому, що позивач не вказав у позові та не обґрунтував, яку саме шкоду та які протиправні дії чи бездіяльність орган казначейства, як відповідач, завдав позивачу. Тому, на підставі наведено, відповідач вважає, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим, в зв'язку з чим просить у позові відмовити. 19 червня 2018 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до суду надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких остання зазначила, що третя особа не погоджується з заявленими позовними вимогами позивача та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, вказала, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» від 27 березня 2014 року №1166, який вступив в дію 01 липня 2014 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, згідно яких з довічного грошового утримання [PERSON] утримувався податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення абз.1 пп.164.2.19 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України, на підставі якого здійснювалось вказані утримання з довічного грошового утримання. Зауважує на тому, що в силу ст. 91 Закону України «Про Конституційний суд України» від 13 липня 2017 року №2136, Закони, інші акти або їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. З огляду на це, з 28 лютого 2018 року утримання з довічного грошового утримання [PERSON] припинено. Представник, звертає увагу на те, що механізм відшкодування шкоди, завданої актами та діями, що визнані неконституційними, будь-яким законом не врегульований, а отже, не має підстав для задоволення позову. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений нею позов повністю, вказавши на зазначені в ньому обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке. Судом з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18 квітня 2018 року №938/Г-8, наданої позивачу на її звернення, встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,

Outcome: approved