overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.12.2006р. Ставрівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №14, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають трьох дітей: доньку - [PERSON], [INFO]. народження, [PERSON], [INFO]. народження, сина - [PERSON], [INFO]. народження, які на теперішній час проживають разом із нею та за твердженням позивачки перебувають на її утриманні. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та обов'язки подружжя, в результаті чого у них виникали часті конфлікти та сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися і на теперішній час вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спорів про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та щодо місця проживання неповнолітніх дітей немає. Також, на думку позивачки, збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам і усі спроби до примирення між ними не дали результату. Ухвалою суду від 21.06.2016р. провадження у справі, на підставі п.7 ч.1 ст.201 ЦПК України, було зупинено за клопотанням відповідача, у зв'язку з наданням сторонам у справі строку для примирення терміном шість місяців, який закінчився, 20.12.2016р. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на своїх вимогах щодо розірвання шлюбу та просила повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», а відповідач проти задоволення позову не заперечував, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 21, 31 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяви про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.04.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №07,посилаючись на те, що від даного шлюбу вони дітей не мають. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, побут, ведення господарства та обов'язки подружжя, в результаті чого у них виникали часті конфлікти та сварки. Спільне життя стало нестерпним і неможливим, а тому позивачка з початку 2016 року переїхала проживати до своїх батьків. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає. Збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливим оскільки це суперечить її інтересам, усі спроби до примирення між ними не дали результату, а їх шлюб носить суто формальний характер. Ухвалою суду від 01.07.2016р. провадження у справі, на підставі п.7 ч.1 ст.201 ЦПК України, було зупинено у зв'язку з наданням сторонам у справі строку для примирення терміном шість місяців, який закінчився, 30.12.2016р. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності та згоді на заочний розгляд справи, та просила повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», а тому справа розглянута в без її присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 18 / Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток, причини своїх неявок суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надавав, а тому зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. /ар.сп. 34, 36 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з квітня 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов не визнав та пояснив, що бажає зберегти сімю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2010 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, позивачка не бажає зберегти сімю та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що причинною розірвання шлюбу є відсутність дітей. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2007 року. Шлюб перший, від шлюбу дітей не мають. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї, наполягають на розірвання шлюбу та примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з грудня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з лютого 2016 року, через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 грудня 2006 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 403 (а.с.9). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON],[INFO] та доньку [PERSON],[INFO] ( а.с.11,12), які проживають разом з позивачкою ( а.с.13). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що [INFO] року помер [PERSON]. Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], виявила бажання прийняти [PERSON], яка проживала однією сім'єю разом із спадкодавцем з березня 2000 року і до дня його смерті. Проте вчасно вона не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як їй було невідомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в зв'язку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачкою спадщини не заперечує. Заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 28 лютого 2006 року), з яким позивач проживала однією сім'єю з березня 2006 року і до дня смерті спадкодавця, що підтверджується рішенням Деражнянського районного суду від 20 листопада 2015 року. [PERSON] належить до спадкоємців чертвертої черги, так як є особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину, відсутні. Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивачу слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В травні 2016 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.10.2012 року між позивачем ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував відсотки та комісію за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, станом на 03.05.2016 рік відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 2490,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 152,44 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 000,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1282,13 грн., а всього заборгованість складає 27 424,68 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Судова повістка, надіслана на її адресу, зазначену у позові, повернулася без вручення, із відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В травні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з цим позовом, який мотивувало тим, що 13.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено кредитний договір без номера (надалі Договір), за умовами якого відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 2400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору Банк виконав повністю. Відповідачка свої зобовязання за Договором не виконує, станом на 31.03.2016 року заборгувала позивачу 11371.96 гривень. Вказану суму боргу та понесені витрати по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити, в разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

в травні 2016р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначав, що 02.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 300473034600023 (далі - Договір), згідно з умовами :кого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 68 660,00 гривень з розрахунку 0,001 % річних за користування кредитом на строк з 02.03.2012 року по 02.03.2017 року. 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним -акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у означених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінова Т.В.). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В травні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 06 листопада 2004р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1875. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів, з приводу вирішення побутових питань. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просив суд судові витрати не стягувати, а відповідачка позов визнає. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2004р. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні.

Outcome: approved