Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

До Білозерського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] звернувся орган опіки і піклування -Токарівська сільська рада Білозерського району Херсонської області в інтересах дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір'ю дітей та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та розвитку дітей, а саме [PERSON] офіційно не працює, її співмешканець [PERSON] зловживає алкогольними напоями, через що у сім'ї виникають конфлікти, свідками яких стають діти, в 2018 році мав місце випадок залишення дітей на чотири доби зі співмешканцем, при цьому в будинку не дотримувались санітарно-гігієнічні умови та був мінімальний запас продуктів, також зі слів односельців 12.07.2018 року у нічний час доби діти перебували поблизу магазину у селі Іванівка Білозерського району Херсонської області без нагляду, а в подальшому ночували у сторонньої особи, в зв'язку з чим діти були одразу вилучені із родини та влаштовані до соціального закладу. [PERSON] характеризується негативно, не користується авторитетом мешканців села, вихованням дітей не займається, на попередження і зауваження не реагує, також не відвідує батьківськи збори і не приділяє достатньої уваги дітям, не цікавиться їх навчанням, в зв'язку з цим позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та суду пояснила, що родина перебуває на обліку, відповідач за місцем проживання зарекомендувала себе з незадовільної сторони, про своїх дітей не піклується, вживає спиртні напої, раніше у 2016 році дітей за заявою відповідача влаштовували до соціального закладу, після проведення ремонту у будинку ситуація покращилася, але співмешканець відповідача вживає алкогольні напої та влаштовує дома сварки, за що був притягнутий до відповідальності. Крім того, мав місце факт залишення дітей із співмешканцем на чотири доби, при цьому у будинку був відсутній достатній запас продуктів, про що складений відповідний акт. Також у липні 2018 року односельці повідомили, що діти були вночі поблизу магазину без нагляду дорослих, а потім ночували у сторонньої особи, про що 13.07.2018 було складено акт обстеження житлово-побутових умов та троє дітей одразу були вилучені із родини. Токарівською сільською радою Білозерського району Херсонської області упродовж 2017-2018 року приймалися рішення, яким [PERSON] вказувалося на необхідність вжити невідкладних заходів щодо покращення умов проживання дітей та на неналежне виконання батьківських обов'язків, надавався десятиденний або місячний термін для виправлення ситуації у сім'ї. При цьому відповідаючи на питання суду, представник позивача пояснила, що вищевказані обставини сільській раді стали відомі з анонімних повідомлень мешканців села, відповідач [PERSON] до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків за ініціативою сільської ради та взагалі не притягувалася, а також не змогла пояснити, чи повідомлялась та яким чином відповідач про рішення сільської ради, які стосувалися відповідача та якими вона зобов'язувалася виконувати певний обсяг дій. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, категорично заперечувала щодо їх задоволення, вважала, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та повідомленнях, з якими у неї існують неприязні стосунки, а також не надано доказів на підтвердження обставин, які викладені у позові. Вказала, що не перебуває на обліку у лікаря нарколога, до адміністративної відповідальності не притягувалася, алкогольними напоями не зловживає, може вжити пиво у невеликій кількості, з приводу залишення дітей без нагляду у лютому 2018 року вказала, що вона працювала у людей по найму без офіційного оформлення та була вимушена на кілька днів поїхати на роботу, залишивши дітей із своїм цивільним чоловіком, оскільки старші діти ходять до школи, найменшу дитину залишала із співмешканцем, який є батьком двох найменших дітей, проте не вписаний у свідоцтво про їх народження, залишала достатній запас їжі, категорично заперечила, що діти перебували без нагляду та без продуктів харчування. Щодо факту залишення дітей без нагляду у липні 2018 року пояснила, що їздила на два дні до своєї матері за місцем своєї реєстрації с. Антонівка м. Херсона для того, щоб отримати гроші та придбати дітям одягу до школи, діти перебували під наглядом та у домі була достатня кількість їжі, зазначила, що працівники органу опіки та піклування взагалі не зв'язалися з нею, не попередили про вилучення дітей та їх місце перебування. З приводу участі у навчанні дітей та відвідування школи пояснила, шо вона контролює успішність дітей в режимі онлайн та не завжди має можливість відвідувати батьківські збори, бо вони проводяться як правило одночасно в усіх трьох дітей. Вважала, що діти забезпечені належним доглядом та харчуванням, вона приймає участь в їх вихованні та навчанні, а позивачем не доведено неналежне виконання нею батьківських обов'язків. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши письмові докази у справі суд встановив. Відповідно до ч.1, ч.6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, якими є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із статтею 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.09.2007 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, свідоцтва серії [NUMBER], виданого 24.07.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, свідоцтва серії [NUMBER], виданого 05.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, свідоцтва серії [NUMBER], виданого 13.11.2012 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно. Відповідно до долучених до позовної заяви актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 13.11.2017 року- в родині виникають конфлікти через вживання цивільним чоловіком [PERSON]-[PERSON] алкогольних напоїв, з останнім проведено профілактичну бесіду, [PERSON] рекомендовано звертатися у випадку загрози життю та здоров'ю її та дітей; від 27.02.2018 року - на момент відвідування діти знаходяться з [PERSON], запас продуктів мінімальний, в будинку брудно та санітарно-гігієнічні норми не витримуються; від 13.07.2018 року -на момент відвідування [PERSON] відсутня зі слів дітей третій день, на 13.07.2018 діти знаходяться без догляду, брудні і голодні, мати перебуває у м.Херсоні. Відповідно до характеристики від 17.07.2018 року, підписаної помічником начальника ГПОП с. Токарівка Білозерського району Херсонської області [PERSON], [PERSON] схильна до зловживання алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, вихованню дітей не приділяє належної уваги, діти часто не ночують вдома та недоглянуті. До позовної заяви також долучені довідки щодо місця проживання дітей, характеристики Новотягинської ЗОШ І-ІІ ступеню Білозерського району, згідно з якими [PERSON] не відвідує батьківськи збори і не приділяє достатньої уваги дітям, не цікавиться їх навчанням; рішення Токарівської сільської ради Білозерського району від 13.03.2018 року, 26.04.2017, 21.12.2017 року, якими [PERSON] зобов'язано вжити невідкладних заходів щодо покращення умов проживання дітей та вказано на неналежне виконання батьківських обов'язків, а також надано десятиденний та місячний термін для виправлення ситуації у сім'ї; розпорядження сільського голови Токарівської сільської ради Білозерського району №34 від 13.07.2018 року про негайне відібрання дитини та акти від 13.07.2018 року про відібрання дітей у батьків, або осіб, які їх замінюють. Інших письмових доказів, в тому числі висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, висновків психолога, медичних висновків та довідок щодо стану здоров'я дітей та їх фізичного розвитку, даних щодо місця перебування дітей тощо, на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, а також не заявлено будь-яких клопотань про виклик у судове засідання та допит свідків з обставин, які зазначені у позовній заяві та актах обстеження житлово-побутових умов, долучених характеристиках, у судовому засіданні позивач послався на наявність анонімних повідомлень від мешканців села. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 160 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.16 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що в основу позовних вимог покладені акти обстеження житлових умов та характеристика відповідача, у яких викладені обставини, що не підтверджені належними та допустимими доказами та які побудовані на анонімних повідомленнях невизначеного кола неідентифікованих мешканців населеного пункту, суд не може прийняти до уваги як належні та допустимі докази вказані акти та характеристику відповідача. При цьому відсутність висновку органу опіки та піклування щодо необхідності або передчасності позбавлення відповідача батьківських прав, медичних висновків, висновків психологів та інших доказів щодо фізичного та емоційного стану дітей, на думку суду не дозволяє зробити висновок, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам її дітей та що саме таким способом можуть бути захищені їх особисті та матеріальні права. На думку суду позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, ніякої педагогічної, посильної трудової або іншої участі у вихованні дітей не бере, ніяким чином про них не піклується, станом здоров'я не цікавиться, не турбується про фізичний і духовний розвиток дітей. Доказів того, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями позивачем не надано, при цьому вона не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Фактично позовні вимоги обґрунтовано тим, що співмешканець відповідачки зловживає спиртними напоями та вчиняє сімейні сварки, на підтвердження чого долучені відповідні документи, але не надано доказів, що саме відповідач становить загрозу для дітей. Вживання спиртних напоїв [PERSON] не є безумовною підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позивачем не доведено, що вона є хронічним алкоголіком та позивач не обґрунтовує необхідність позбавлення її батьківських прав саме цією підставою. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідно відмовити, оскільки дослідженні докази в їх сукупності не надають достатніх підстав вважати, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, враховуючи, що стягнення аліментів є похідною вимогою в залежності від вирішення питання про позбавлення батьківських прав, у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] також необхідно відмовити через відмову у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав.

Outcome: dismissed