Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

В червні 2017 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що з 26.02.2009 року її бабуся [PERSON], жителька с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області пішла з дому і до цього часу не повернулася і ніяких відомостей від неї не надходило. 12.03.2009 року [PERSON] звернувся до Хотинського РВ УМВС в Чернівецькій області із заявою про її розшук, однак це не дало позитивного результату і встановити її місце перебування не вдалося. Вказувала на те, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.05.2010 року [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] визнано безвісно відсутньою. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила оголосити померлою [PERSON], [INFO], жительку с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, але надала суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у ній, пояснила, що місце знаходження [PERSON] їй не відоме, оскільки остання пішла з дому у лютому 2009 року і не повернулася до цього часу. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи причини своєї неявки суду не повідомила. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви в яких підтвердили, що [PERSON], жителька с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області пішла з дому у лютому 2009 року і ніхто не знає де вона знаходиться по даний час. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.05.2010 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що у 2010 році [PERSON] звернувся до Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про розшук зниклої безвісти [PERSON], [INFO], та просив прийняти міри до його розшуку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Так, наведені заявником обставини та мета, з якою вона просить оголосити [PERSON] померлою, свідчать про наявність між нею та вказаною особою такого цивільно-правового зв'язку, оскільки згідно заповіту від 19.02.2004 року, зареєстрованого в реєстрі № 29, [PERSON], [INFO] заповіла усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону матиме право, в тому числі належний їй на праві особистої власності житловий будинок з прилеглими до нього спорудами та майном [PERSON], [INFO]. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК України. Крім того, судом з достовірністю встановлено, що у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування більш ніж протягом трьох років, вона була оголошена рішенням суду безвісно відсутньою та на момент розгляду справи не було встановлено будь-яких даних про можливе місце її перебування. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для оголошення [PERSON], 28.01.1943 померлою. При цьому судом роз'яснюється, що згідно ч. 2 ст. 47 та ч. 1 ст. 48 ЦК України, спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 46 ЦК України та ч. 2 ст.249 ЦПК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved