Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.04.2018 року. Перші ознаки психічного розладу проявились в 2000 році, коли перенесла післяпологовий психоз з псевдогалюцинаторною симптоматикою, сенестопатичними включеннями, параноїчною інтерпретацією подій. За допомогою до лікарів-психіатрів не зверталась. В період часу з 22.08.2008 року по 15.09.2008 року вперше знаходилась на лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР з діагнозом: «Змішаний афективний епізод». Остання госпіталізація відбувалася в період часу з 28.08.2013 року до 05.11.2013 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, стадія формування дефекту». Була виписана на підставі заяви батьків, всупереч рекомендаціям лікарів. Психічний стан хворої різко погіршився близько 2х тижнів назад, коли стала вести себе неадекватно, заявляла, що за нею хтось слідкує, галюцинувала, «розмовляла» з [PERSON], стверджувала, що Ісус - її родич, почала погрожувати рідним розправою, хватала ніж, погрожувала порізати матір бритвою, погрожувала ножем батькові та сусідці. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги (лікар Деркач), в супроводі батька, за рапортом інспектора патрульної поліції, лейтенанта [PERSON], в стані психомоторного збудження. В зв'язку з відмовою від госпіталізації, госпіталізована в примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. 16.04.2018 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Законний представник заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечувала. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 16.04.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника [PERSON], особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 16.04.2018 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром, за психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих, з 2000 року страждає на психічні розлади та неодноразово проходила курс лікування у психіатричних стаціонарах, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved