Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В червні 2020 року до суду надійшла позовна заява М(т)СБУ до [PERSON] в якій позивач просило суд стягнути з відповідача суму витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу в розмірі 17400 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.09.2016 року о 06:00 в смт. Кіровське, вул. Широка - вул.Дніпрова, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ) допустив наїзд на ліву задню частину велосипеда «Україна» під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП гр. [PERSON] внаслідок отриманих травм загинула на місці ДТП. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2017 року (справа № 175/324/17) та вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2018. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ) був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону №1961, немає. Потерпіла особа (уповноважена донькою загиблої [PERSON] - [PERSON] ) звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Розмір регламентної виплати склав 17400,00 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі 18.02.2019 року. Таким чином до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання з [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - витрат на спорудження надгробного пам`ятника загиблої [PERSON] , внаслідок порожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.09.2016 року о 06:00 в смт. Кіровське, нул. Широка- Дніпрова. Відповідачем в добровільному порядку витрати не відшкодовані Позивачу, що порушує його законні права і інтереси, та підлягають їх захисту в суді. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, внаслідок чого, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.09.2016 року о 06:00 в смт. Кіровське, вул. Широка - вул.Дніпрова, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ) допустив зіткнення з велосипедом під керуванням гр. [PERSON] . Внаслідок отриманих в ДТП травм гр. [PERSON] загинула на місці події. Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2017 року у справі № 175/324/17 (зміненим в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2018 року) визнано провину відповідача у скоєнні ДТП та встановлено, що [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем, рухався по проїзній частині вул.Солідарності зі сторони вул.Широкої в напрямку вул.Дніпрової в смт.Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області. Під час руху по вищезазначеній ділянці дороги, водій автомобіля «ВАЗ 2102» [PERSON] , виявивши на смузі руху транспортний засіб у вигляді велосипеда «Україна» під керуванням велосипедиста [PERSON] , що рухався в попутному з ним напрямку, не діяв таким чином щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не вжив своєчасно заходів щодо зменшення швидкості або безпечного об`їзду вказаного велосипеда «Україна», у результаті чого в районі будинку №37 по вул.Солідарності смт.Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на ліву задню частину велосипеда «Україна» під керуванням [PERSON] . Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3.(6), 12.3. Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті гр. [PERSON] . Провину у скоєнні ДТП та завданні смерті потерпілій також визнав сам [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпіла особа (уповноважена донькою загиблої [PERSON] - [PERSON] ) звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Відповідно до договору-замовлення від 10.02.2017 та товарного чеку від 10.02.2017 потерпілою були понесені витрати щодо спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 40 108,00 грн. Оскільки відповідно до п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, Позивачем було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 17 400,00 грн., що підтверджується Наказом № 1485 від 15.02.2019 та платіжним дорученням № 912339 від 18.02.2019 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вимогами ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її з натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. У пункті 21.4 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та зідшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до норм п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вже було встановлено судом, на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що не спростовано відповідачем), внаслідок чого, після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право до відповідача про відшкодування завданої шкоди в сумі 17 400 грн., факт зазначених виплат підтверджується належними доказами, відповідачем зазначені обсяги збитків не спростовані, в наслідок чого, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення витрат в розмірі 17 400 грн. та його задоволення. Позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн. Отже, вказані судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved