Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби по батьковій лінії [PERSON], яка померла 22 лютого 2005 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 лютого 2005 року померла її баба [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай), розташовану на території Залісянської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області відповідно до сертифікату ХМ №0180080 виданого на підставі рішення Старосинявської райдержадміністрації №173-р від 02.04.1996 року розміром 3,58 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), дана земельна ділянка рахується як не витребувані паї. Сертифікат зберігався в документах бувшої селянської спілки «Ранок», а тому про його наявність позивачці було не відомо. У встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки про наявність спадкового майна їй стало відомо лише в 2017 році. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просили задовольнити. Представник відповідача Старосинявської селищної ради направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла 22 лютого 2005 року в м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 27, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 007152, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області 23 лютого 2005 року. Позивачка [PERSON], [INFO], являється онукою померлої [PERSON] На користь якої померла [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON]. Заповіт складено 27 вересня 2000 року та зареєстровано в реєстрі за №58 секретарем Заліссянської сільської ради, Старосинявського району, Хмельницької області. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] спадкова справа до майна померлої 22 лютого 2005 [PERSON] не відкривалася, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53214630 від 07.08.2018 року. Листом - відмовою приватного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] від 09.06.2017 року № 536/01-16 позивачці рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини щодо майна після смерті [PERSON], яка померла 22 лютого 2005 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка юридично не була обізнана з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, вказує, що не знала про наявність спадкового майна, враховуючи те, що позов визнається відповідачем ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved