Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою в інтересах їхньої дитини - [PERSON] до класоводу 4-Г класу Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 [PERSON] та Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 Волочиської міської ради, в якій просять стягнути з [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 100 тисяч гривень, а з Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 стягнути моральну шкоду в розмірі 150 тисяч гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі вказують, що з 2015 року їхня донька - [PERSON] навчається у Волочиській ЗОШ І-ІІІ ст. № 1. ЇЇ класоводом була відповідач [PERSON] . Після першого тижня занять у 2015 році дитина прийшла зі школи покалічена. Жодного пояснення від класного керівника позивачі не дочекались. Дитина настільки була налякана, що не змогла пояснити хто саме завдав їй фізичну шкоду. Дитині провели не одне оперативне втручання. Лікування в травматологічному відділенні Волочиської ЦРЛ тривало півтора місяця, після чого відбувалась реабілітація без відвідування школи. В школі над Ерікою знущалися однокласники з усього: з російського акценту в розмові, за появу нового вбрання чи іграшок, за канцелярські товари. Вони забирали її особисті речі, розмальовували їй одяг. Класовод не вгамовувала конфлікти, а навпаки, садила [PERSON] за одну парту із тими однокласниками, з якими у неї були напружені стосунки. 19.10.2017 під час шкільних занять, в присутності учнів та вчителя, один із учнів заподіяв Еріці фізичні ушкодження, що спричинили перелом руки. Дитині проведено оперативне втручання в Хмельницькій міській дитячій лікарні. В руку було встановлено залізний фіксатор до шести місяців. Вчитель [PERSON] про цю подію нікуди не заявила, дирекцію школи знову ж таки, не повідомила. Дитина періодично відвідувала школу, але в більшості змушена була навчатись на дому і більше половини навчального року 3-го класу провела вдома. Жоден представник школи чи відділу освіти Волочиської міської ради не вважав за необхідне дізнатись чому [PERSON] протягом тривалого часу не відвідувала школу. Ситуацію із травмуванням дитини ігнорувала класовод. В 4-Г класі ситуація навколо [PERSON] не змінилась. 09.11.2018 в класному приміщенні 4-Г класу, в той час, коли завуч школи [PERSON] проводила із викликаними в школу батьками бесіду, однокласники звинуватили [PERSON] в тому, що батьків викликали по її вині. [PERSON] , знехтувавши мірами безпеки, залишивши у класі дітей без нагляду дорослих, залишила дитину позивачів у небезпеці і [PERSON] зазнала приниження та тілесних ушкоджень. Однокласник [PERSON] цілеспрямовано бив [PERSON] у покалічену систематичними переломами руку. Вказане зумовило необхідність звертатись за меддопомогою у Волочиську ЦРЛ та у ХМДЛ у м. Хмельницький. Своїми непрофесійними діями, недбалістю, нехтуванням посадових інструкцій класовод 4-Г класу, завуч школи, чергові педагоги школи, предметні педагоги, медичні працівники школи, адміністрація Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1, як відповідальні особи, піддали життя та здоров`я доньки позивачів небезпеці та безпосередньо через їхню недбалість [PERSON] зазнала, як фізичного болю, так і моральних страждань. Позивачі вказують, що відповідач [PERSON] не робила в класному журналі жодної відмітки про вказані події у відведеному для цього розділі, а також знищувала довідки. За результатами скарг позивачів, класоводу [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, тоді як директору школи вдалось уникнути від відповідальності. В період з 18 по 19 лютого 2019 року донька позивачів стала жертвою насильства від старшокласників, а саме від учнів того класу де навчається донька колишнього класовода - [PERSON] . [PERSON] перестріли в коридорі однокласники [PERSON] і погрожували їй фізичною розправою, застосували фізичну силу. Численні звернення та скарги позивачів не дають необхідного результату, нічому не вчать працівників школи. Поліція також не бачить складу ні адміністративних, ні кримінальних правопорушень за їх заявами. Після описаних подій [PERSON] довго не могла заспокоїтись, прокидалась ночами, плакала. Від незаконної бездіяльності відповідачів дитина зазнала страждань, була позбавлена повноцінної життєдіяльності, а тому, в силу вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивачі вважають, наявними усі підстави для стягнення моральної шкоди на загальну суму 250 тисяч гривень. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 14.06.2019 позовну заяву залишено без руху. Після усунення відповідних недоліків, суд постановив ухвалу від 04.07.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалою суду від 02.10.2019 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Волочиську міську раду Хмельницької області. Крім того, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів залучено відділ освіти, молоді та спорту Волочиської міської ради (ухвала від 22.10.2019). Підготовче та судове засідання в справі відкладалось в зв`язку із неявкою позивача [PERSON] (через хворобу), неявкою відповідача [PERSON] (через перебування у відпустці), перебування судді на лікарняному, а також із залученням співвідповідача та третьої особи. Ухвалою від 04.11.2019 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON] не з`явились. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. [PERSON] в своєму письмовому клопотанні від 24.07.2019 просила слухання справи проводити без її участі (а.с. 107). Інших заяв чи клопотань до суду від позивачів не надходило. Представник відповідача [PERSON] , відповідача Волочиської ЗОШ І -ІІІ ст. № 1 та третьої особи - адвокат Чорна Г.Б. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила повністю, з підстав наведених у відзивах та письмових поясненнях, які наявні в матеріалах справи. Вважає позов безпідставним та недоведеним. Уточнила, що помилково письмові пояснення третьої особи - відділу освіти, молоді та спорту Волочиської міської ради було названо відзивом. Долучила до справи письмові пояснення. Представник відповідача Волочиської міської ради в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а судовий розгляд справи проводити без нього. У відзивах від 22.07.2019, 19.09.2019 та 10.10.2019 відповідачі вказують про відсутність підстав для задоволення позову. Вважають позов необґрунтованим і недоведеним. Звертають увагу суду на відсутність доказів неправомірної поведінки та вини класовода і Волочиської ЗОШ І -ІІІ ст. № 1 у тих наслідках, на які посилаються позивачі в позовній заяві (а.с. 77-80, 121-122, 149-151). Аналогічна позиція наведена і в письмових поясненнях третьої особи. Позивачі направили до суду відповіді на відзив від 03.11.2019, в яких висловили свою позицію щодо порушення вимог ЦПК України представником [PERSON] . Позивач [PERSON] вказує, що позов вона підтримує та просить його задовольнити. Заслухавши вступне слово та пояснення адвоката Чорної Г.Б., дослідивши матеріали справи № 671/1046/19 та наявні у ній докази, а також матеріали витребуваного судом кримінального провадження та класних журналів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наявних в справі письмових доказів судом встановлено, що донька позивачів - [PERSON] , [INFO] , з 2015 по 2019 рік навчалась в Волочиській ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 Волочиської міської ради та її класоводом була [PERSON] з першого по четвертий клас (неповний навчальний рік 4-го класу). Під час навчального 2019 року ученицю 4-Г класу Датчук [PERSON] переведено до 4-Б класу цього ж навчального закладу, що визнається учасниками справи та підтверджується класним журналом за 2018/2019 навчальні роки. З 02 вересня 2019 року донька позивачів навчається в 5-Б класі Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 5 Волочиської міської ради (а.с. 198). Судом встановлено, що в 2015 році, а також в 2017-2018 роках [PERSON] перебувала на лікуванні в медичних установах міст Волочиська та Хмельницького з приводу переломів лівої плечової кістки. Неодноразово проходила обстеження у лікарів-травматологів. Дитині проводили оперативні втручання. Так, [PERSON] з 14.09.2015 перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом: закритий поперечний перелом с/з лівої плечової кістки зі зміщенням (а.с. 12). В медичній картці хворої містяться відомості, що [PERSON] проходила обстеження лікаря в зв`язку із скаргами на болі в лівому передпліччі 08.06.2017, 21.09.2017. Згідно з довідки Волочиської ЦРЛ від 22.09.2017 № 750 діагноз [PERSON] : консолідовані переломи середньої третини лівого передпліччя з больовим синдромом. Також [PERSON] лікувалась стаціонарно в Хмельницькій міській дитячій лікарні (далі - ХМДЛ) з 28.01.2017 по 06.02.2017 у зв`язку із переломом лівої плечової кістки, що підтверджується випискою з медичної карти хворого від 21.02.2017. Згідно з випискою - епікризом № 5189 з 20.06.2018 по 22.06.2018 [PERSON] проходила стаціонарне лікування в ХМДЛ та їй здійснено видалення фіксатора шляхом оперативного втручання. Довідкою Волочиської ЦРЛ від 08.02.2018 підтверджується, що [PERSON] знаходилась на амбулаторному лікуванні з 15.12.2017 по 08.12.2018 (продовжує хворіти) в зв`язку із переломом лівої променевої кістки. Через тривале лікування [PERSON] періодично не відвідувала школу, а також їй було рекомендовано звільнення від занять фізкультури. Судом встановлено, що 19.11.2018 [PERSON] звернулась до директора школи [PERSON] зі скаргою, в якій, серед іншого, просила притягнути до дисциплінарної відповідальності класовода [PERSON] , а 29.11.2018 [PERSON] повторно звернулась зі скаргою до директора школи [PERSON] Комісією Волочиської ЗОШ І -ІІІ ст. № 1 за результатами розгляду скарг позивача складено Акти, з яких вбачається відсутність порушень в навчальному процесі школи. Вказано, що працівники навчального закладу негайно, своєчасно реагують на будь-яке порушення, допущене учнями щодо учнів. Загальний мікроклімат в учнівському, педагогічному та батьківському колективах задовільний (а.с. 88, 92). За результатами розгляду скарг позивача, класовода [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Так, наказом Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 від 16.01.2019 № 6-ОД вчителю початкових класів [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: неналежне ведення шкільної документації (а.с. 102). Крім того, позивачі звертались до органу поліції. Слідчим відділом Волочиського ВнП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області проведено досудове розслідування кримінального провадження № 12019240110000007, розпочатого за зверненням [PERSON] про заподіяння тілесних ушкоджень її доньці одним із учнів, перебуваючи у приміщенні Волочиської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1. 28 лютого 2019 року слідчим Дроздом О.В. було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. З даної постанови слідує, що під час досудового слідства встановити чи є тілесні ушкодження на тілі [PERSON] та до якого ступеня тяжкості вони відносяться не представилось за можливе. Суд звертає увагу на те, що в справі відсутні докази про притягнення будь-яких осіб до адміністративної відповідальності, по фактам, викладених позивачами у їх позовній заяві. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про освіту» здобувачі освіти - вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, аспіранти (ад`юнкти), докторанти, інші особи, які здобувають освіту за будь-яким видом та формою здобуття освіти. Відповідно до ч.1 ст. 53 Закону України «Про освіту» здобувачі освіти мають право, зокрема, на: безпечні та нешкідливі умови навчання, утримання і праці; повагу людської гідності; захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, дискримінації за будь-якою ознакою. У свою чергу, ч. 2 ст. 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані, зокрема, сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам. Згідно із ст. 22 Закону України «Про загальну середню освіту» заклад загальної середньої освіти забезпечує безпечні та нешкідливі умови навчання, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоров`я, формує гігієнічні навички та засади здорового способу життя учнів (вихованців). Відповідно до п.п. «е» п. 18 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників навчально-виховних закладів системи Міністерства освіти України, затверджених Наказом міністерства освіти України № 455 від 20.12.1993, педагогічні та наукові працівники навчально-виховних закладів повинні захищати дітей, молодь від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, іншим шкідливим звичкам. Позовні вимоги батьків [PERSON] обґрунтовуються, зокрема, тим, що по відношенню до їхньої дитини мало місце неодноразове фізичне та психологічне насилля з боку учнів школи під час навчання. Винними в цьому вважають класовода, а також колектив школи (директора, завуча, медика, тощо). Вказують, що фізичне насилля по відношенню до [PERSON] мало місце: в вересні 2015 року, 19.10.2017, 09.11.2018, 18-19.02.2019. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу вимог ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Згідно із ч. 2 ст. 1178 ЦК України, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров`я чи іншого закладу, що зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. З наведених норм законодавства слідує, що предметом доказування в даній справі є: наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, заподіяння шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також наявність вини. За результатами судового розгляду судом встановлено, що у [PERSON] мали місце консолідовані переломи лівого передпліччя. Однак, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено хто саме є заподіювачем таких тілесних ушкоджень, що шкода заподіяна під час перебування [PERSON] в школі та з вини відповідачів. За таких обставин, не доведеним є і причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача такої. Вказане приводить суд до висновку про необхідність відмовити в позові через його недоведеність. Крім того, суд вважає за необхідним вказати, що згідно положень статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed