Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення регламентних виплат за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого внаслідок вчинення тяжкого злочину. Позовна заява мотивована тим, що 18 вересня 2013р., близько 6 години, водій [PERSON] керував технічно справним автопоїздом у складі тягача «Scania G 380» р.н. [NUMBER] та напівпричепу «Коgel SN 24» р.н. [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Чоп у напрямку м. Чоп. На 80км.+800м. поблизу с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області, в порушення вимог п.п. 2.3.б та 10.1. ПДР України, [PERSON] будучи неуважним, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників руху, змінив напрямок руху праворуч, що призвело до виїзду керованого ним автопоїзду на праве узбіччя. Рухаючись по правому узбіччю [PERSON] вчинив зіткнення з нерухомими автомобілями «Mercedes Sprinter 311 CDI» р.н. [NUMBER], «Iveco 35 C 11» р.н. [NUMBER] та «MAN 18.264» р.н. [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її чоловік [PERSON], який знаходився в автомобілі «Mercedes Sprinter 311 CDI» р.н. [NUMBER] отримав численні тілесні тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в причинному зв'язку із його смертю. Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 12.06.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину(кримінального правопорушення) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набув законної сили 07.10.2014р.. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути на себе і 2-х неповнолітніх дітей регламентні виплати за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого і моральну шкоду і розмірах зазначених в позові. В ході судового розгляду кримінальної справи було встановлено, що відповідно до наказу №90-К від 24.05.2013р. про прийняття на роботу, на момент ДТП [PERSON] був найманим працівником і працював на посаді водія автотранспортних засобів відділу доставки, відділу експлуатації автомобільного транспорту Департаменту логістики Промислово-технічної компанії у вигляді ПАТ ТОВ «Агромат». Це також підтверджується документами про відрядження, товаротранспортною накладною, виробничою характеристикою на [PERSON]. Тобто, кримінальне правопорушення інкриміноване винуватцю ДТП, вчинено [PERSON] під час виконання ним своїх службових обов'язків. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] автомобіль «Scania G 380» р.н. [NUMBER], свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] напівпричепу «Коgel SN 24» р.н. [NUMBER], зазначені транспортні засоби належать Промислово-технічній компанії у вигляді ТОВ «Агромат». Встановлено що на момент ДТП [PERSON] керував зазначеними транспортними засобами і його цивільна відповідальність відповідно до страхового поліса № АЕ/ 1118134 та страхового поліса № АЕ/1118120, застрахована в ПАТ страхова компанія «ІНГО Україна» в період з 14.03.2013 по 13.03.2014 року, код страховки 011, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілого 100000 грн., та за шкоду заподіяну майну потерпілого 50000 грн., із нульовою франшизою. Загибель чоловіка позивачки [PERSON] призвела до порушення звичного порядку життя, душевних страждань, тепер позивач вимушена сама виховувати, доглядати, забезпечувати, надавати освіту дітям. Самостійно вимушена заробляти на життя, вести домашнє господарство. Отже, у житті позивача настали вимушені зміни. Назавжди знищено звичні життєві зв'язки із самою близькою людиною. Таку втрату неможливо поновити або замінити. Внаслідок пережитого стресу погіршився психічний стан здоров'я позивача, вона стала відлюдною, неврівноваженою, що призвело до тривалої депресії, втрати сну і апетиту, виникнення відчуття втрати сенсу свого життя. Внаслідок загибелі чоловіка позивача сиротами залишилися їх діти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Зазначене вище свідчить про очевидність спричинення позивачу моральних страждань, які позначили негативні зміни у житті позивача і її дітей. Посилаючись на положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми цивільного законодавства України, позивач просить стягнути з ПрАТ страхова компанія «ІНГО Україна» 41292грн. регламентної виплати в зв'язку із смертю потерпілого внаслідок загибелі в ДТП її чоловіка та батька її дітей, кожному в рівних частинах, тобто по 13764грн., а також окремо стягнути з ПрАТ страхова компанія «ІНГО Україна» заподіяну внаслідок смерті її чоловіка та батька її дітей моральна шкоду в сумі 13764грн., кожному в рівних частинах, тобто по 4588грн.. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, що відбулось 18.08.2016 року позов визнав частково, про що надав письмові заперечення проти позову, а саме визнав позов в частині відшкодування моральної шкоди, інші позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В послідуючі судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив закінчити розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження відносно [PERSON], заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 24.09.2013р., [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №2466. Місце смерті : Житомирська область, Радомишльський район, на 80км поблизу с. Кочерів. Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 12.06.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину(кримінального правопорушення) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Стягнуто з промислово-технічної компанії у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» на користь [PERSON] 23272,18грн матеріальної шкоди та 150000грн моральної шкоди. Стягнуто Стягнуто з промислово-технічної компанії у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» на користь [PERSON] та [PERSON] по 75000грн. моральної шкоди. Стягнуто з засудженого [PERSON]. на користь держави в особі Житомирської обласної клінічної лікарні ім.. [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 12200грн.. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07.10.2014р. зазначений вирок суду було змінено в частині стягнення з обвинуваченого [PERSON] на користь потерпілих [PERSON] та [PERSON] понесених ними процесуальних витрат на отримання правової допомоги під час розгляду кримінального провадження, в решті вирок залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини … фізичної або юридичної особи, яка її завдала: п.1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові(дружині), батькам(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 8 ППВС України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов'язків. Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 8 «За моральну (немайнову)шкоду заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.» Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК, України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як встановлено судом [PERSON] 25.06.2015р. зверталася із заявою на імя голови правління ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» [PERSON] із заявою про сплату страхового відшкодування - регламентної виплати та виплати за спричинену моральну шкоду. Повторно зверталася із подібною заявою до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» 18.08.2016р. про що свідчить поштова квитанція рекомендованого листа №6699 від 18.08.2016р. та підтверджується листом відповіддю начальника департаменту врегулювання збитків [PERSON] від 15.09.2016р №2922.. Відповідно до зазначеного листа ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» повідомила, що страхова компанія призупиняє розгляд справи до отримання рішення Вінницького міського суду, який розглядає цивільну справу за її позовом до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна». Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільцеві транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п.13.1. ст.13 цього Закону забовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.03.2013р. між ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» та промислово-технічною компанією у вигляді ТОВ «Агромат» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1118134. Відповідно до даного полісу була застрахована цивільно-правовова відповідальність особи, яка керує транспортним засобом «Scania G 380» р.н. [NUMBER] на законних підставах. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну потерпілого. Відповідно ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є: шкода, пов'язана із смертю потерпілого; Згідно ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.27.1. Страхове відшкодування(регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.27.2. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, на умовах встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування(регламентної виплати утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п.27.3.Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування(регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законом на день настання страхового випадку, виплачується рівними частинами. Виходячі із таких вимог Закону, враховуючи, що мінімальний розмір заробітної плати станом на день коли сталася дорожньо-транспортна пригода 18.09.2013р. становив 1147грн. за розрахунком 1147грн. х 36 міс. = 41292грн. такою буде загальна сума, що підлягає до регламентної виплати в зв'язку із смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Третина від цієї суми буде становити 41292 : 3 = 13764грн.. Окремо до виплати підлягає заподіяна внаслідок смерті чоловіка позивача та батька малолітній дітей моральна шкода. Тобто 1147грн. х 12 міс. = 13764грн.. Третина від цієї суми буде становити 13764 : 3 = 4588грн.. Отже, враховуючи те, що [PERSON] була дружиною загиблого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 20.01.2010р. відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, а [PERSON] і [PERSON] є дітьми загиблого, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 05.08.2010р. та відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 29.05.2013р. відповідно дані особи мають право на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю [PERSON] та на отримання регламентних виплат у визначених вище розмірах. Враховуючи вище зазначене заперечення представника відповідача проголошені в судовому засіданні й викладені письмово, не заслуговують на увагу. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона забовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому ,що позов підлягає задоволенню. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість , добросовісність та розумність. Судом встановлено та враховано наявність спричинення [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків моральної шкоди [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Встановлено та враховано характер моральних страждань, їх глибина, тривалість негативних наслідків, істотність вимушених змін у житті . Таким чином, враховуючи вище зазначене суд прийшов до висновку про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO] матеріальної та моральної шкоди зазначеної в позові. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 4000 гривень судових витрат на правову допомогу, що передбачено ст.. 84 ЦПК України, а на користь держави стягує судовий збір в розмірі 825,28 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved