Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В травні 2021 року АТ «Альфа Банк» м. Київ звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за угодою № 500831682 від 09 червня 2020 року, яка утворилась станом на 07 квітня 2021 року, в сумі 91186,48 грн., з яких: 88814,10 грнзаборгованість за кредитом, 13412,01 грн заборгованість за відсотками, а також судових витрат в розмірі 2270 грн. В обґрунтування завлених позовних вимог вказано, що 09 червня 2020 року АТ «Альфа-Банк» та відповідачка [PERSON] уклали угоду про надання особистого кредиту №500831682, відповідно до умов якої остання отримала кошти у кредит та зобов`язалася повертати кредит, виплачувати проценти за його користування, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. У порушення умов договору, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 07 квітня 2021 року наявна кредитна заборгованість в сумі 91186,48 грн., з яких: 88814,10 грн заборгованість за кредитом, 13412,01 грн заборгованість за відсотками, які просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, подав до суду клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка подала до суду заяву, якою визнала позов лише в частині тіла кредиту в сумі 88814,10 грн, при прийнятті судового рішення просила врахувати, що неналежне виконання кредитних зобов`язання викликано збігом важких життєвих обставин, зокрема, карантинні обмеження, внаслідок чого була відсутня можливість повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких утримує самостійно, збитковість бізнесу. Вказала на спроможність погашати кредит по 500 грн щомісячно. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2020 року відповідачка підписала оферту на укладання угоди про надання кредиту №500831682 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої відповідачка запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти вказану угоду, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами договору відповідачка отримала кредит для власних потреб в розмірі 91186,48 грн, шляхом переказу коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк» зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 23,00% річних на строк 48 місяців до 10 червня 2024 року. Згідно Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №500831682 від 09 червня 2020 року - Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, щомісячний платіж слід здійснювати до 02 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 2922,67 грн. Відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, шляхом отримання 09 червня 2020 року паспорта споживчого кредиту. Згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості за кредитом та виписки по особових рахунках за період з 09 червня 2020 року по 10 березня 2021 року слідує, що відповідачка зобов`язання належним чином не виконувала, останній платіж здійснила 20 вересня 2020 року в сумі 1197,45 грн, тому станом на 07 квітня 2021 року наявна кредитна заборгованість в сумі 91186,48 грн., з яких: 88814,10 грн заборгованість за кредитом, 13412,01 грн - заборгованість за відсотками. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 цього Кодексу\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої та другої\~ст.\~638\~ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновків про наступне. Банк надав відповідачці кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачкою. З матеріалів справи слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування. Розмір заборгованості відповідачки за договором підтверджується відповідним розрахунком, який є належним доказом заборгованості. Суд зауважує, що відповідачкою не надано власного розрахунку. Вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2270 грн.

Outcome: approved