Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що від сумісного подружнього проживання з відповідачем мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість оскільки офіційно працевлаштований. На даний час позивач перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного сумісного проживання, як подружжя, сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; даними свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 02.02.2016р. За змістом ч.8 ст.7, ч.2 ст.150, ст.180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дитини, а тому аліменти на дитину підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дитини на позивачку, хоча зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоров'ю відповідач являється працездатним, інших грошових зобов'язань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, а також на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, яка потребує регулярної матеріальної допомоги. Також згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги позивачу на утримання доньки, а тому на підставі ст.ст.180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання спільної дитини, а також аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання позивача до досягненню дитиною трьох років, починаючи з дня звернення до суду. Згідно зі ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved