Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

В січні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1) до відповідача АТ «Агропросперіс Банк», в якому просила суд: - зобов`язати відповідача надіслати позивачці копію рішення Правління відповідача за № 21 від 06 липня 2018р. щодо дострокового розірвання договору № 055819 банківського вкладу від 05 квітня 2018р. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що нею було 30 липня 2018р. надіслано на адресу відповідача заяву з вимогою надати їй копію рішення Правління відповідача про дострокове розірвання з позивачкою, як вкладником вищезазначеного договору № 055819, в порядку Закону України «Про звернення громадян». Однак, у строки встановлені законом відповідач не надав позивачці зазначене рішення Правління за № 21 від 06 липня 2018р. На думку позивачки зазначена бездіяльність відповідача є незаконною, а тому з метою захисту свого порушеного права позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 червня, 09 листопада 2021р. на адресу суду надійшли заяви від відповідача, який повідомив суду, що відповідачем 31 травня 2021р. було надіслано за місцем реєстрації позивачки відповідь на її заяву від 30 липня 2018р. та копію рішення Правління відповідача № 21 від 06 липня 2018р. В судове засідання, сторони не з`явилися, поважності причин неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені, в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка [PERSON] звернулася до відповідача з заявою від 30 липня 2018р., в якій просила відповідача надати її представнику копію рішення Правління відповідача за № 21 від 06 липня 2018р. щодо дострокового розірвання договору № 055819 банківського вкладу від 05 квітня 2018р. (а.с. 5). Зазначена заява сторони позивача була отримана відповідачем 30 липня 2018р. вх. № 2018-662. За змістом ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 цього Закону). Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Результатом розгляду та вирішення звернень є письмова відповідь (п.6 ч.1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм, відповідач письмової відповіді на заяву позивачки від 30 липня 2018р. у встановлений законом строк не надав, будь-яких повідомлень про продовження терміну розгляду цієї заяви, позивачці не направив. Разом з тим, як вставнолено судом після відкриття провадження по справі, стороною відповідача 31 травня 2021р. було надіслано позивачці за місцем її реєстрації копію зазначеного рішення Правління відповідача за № 21 від 06 липня 2018р. щодо дострокового розірвання договору № 055819 банківського вкладу від 05 квітня 2018р. та відповідь на заяву сторони позивача від 30 липня 2018р., яка була отримана особисто стороною позивача 03 червня 2021р. відповідно до відомостей АТ «Укрпошта». За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з надсиланням відповідачем стороні позивача копії рішення Правління відповідача за № 21 від 06 липня 2018р. щодо дострокового розірвання договору № 055819 банківського вкладу від 05 квітня 2018р. до ухвалення судом рішення по вказаній цивільній справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Outcome: approved