Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

До Деснянського районного суду м. Києва з Шевченківського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання користувачем місця родинного поховання та зобов'язання не чинити перешкод у встановленні на цвинтарі надмогильної споруди та огорожі, за підсудністю згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] померла мати Позивача - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON], про що 27.03 2006 у відділі реєстрації смерті міста Києві в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний запис і видано Позивачу свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Поховання матері, за згоди користувача родинного поховання, рідного брата померлої [PERSON] Позивач здійснила на території Лісового кладовища міста Києва ([NUMBER]).Зазначено, що як підтверджується наявними в книзі реєстрації поховань Лісового кладовища міста Києва записами, на ділянці [NUMBER] (місце родинного поховання) поховані, також:[PERSON], яка померла [INFO], поховання якої здійснив [PERSON] (її чоловік) та [PERSON] (дядько Позивача, рідний брат [PERSON]), який помер [INFO], його поховання здійснила Відповідач (його друга дружина).Зауважили, що поховання [PERSON] є першим похованням на відведеному місці родинного поховання, а тому фактично по день своєї смерті дядько Позивача - [PERSON] був користувачем місця родинного поховання. Але чи отримував він відповідне свідоцтво про поховання Позивачу нічого не відомо, оскільки раніше діюче законодавство в України таких вимог, що встановлені приписами чинного законодавства України, в частині видачі свідоцтва про поховання, не містило. В обґрунтування позовних вимог сторона Позивача зазначає, що весь час дбає про місце поховання вищезазначених осіб, та вважає себе повноправним користувачем місця родинного поховання, оскільки там похована її мати та рідний дядько, тому вона вирішила облаштувати місце родинного поховання, встановити намогильні споруди (пам'ятники), встановлення яких не можливе без дозволу користувача місця родинного поховання, який має відповідне свідоцтво про смерть першого похованого і свідоцтво про поховання, передбачене вимогами профільного законодавства. З метою збереження місця поховання матері та увічнення пам'яті про померлу, Позивач за власні гроші вирішила встановити намогильну споруду на могилі матері, облаштувати місце поховання, встановити огорожу. В вересні 2014 року Позивач звернулась до Відповідача за згодою останньої щодо надання дозволу на встановлення пам'ятника на могилі покійних родичів Позивача. Однак, Відповідач відмовила Позивачу ніяк не мотивуючи своє рішення. При цьому Відповідач своє право на встановлення намогильної споруди на даний час ніяк не реалізувала. Крім того, Позивач зверталась до Третьої особи, як органу якому Київською міською радою були делеговані відповідні повноваження, з вимогою про визнання її користувачем місця родинного поховання та видачі свідоцтва про поховання з метою отримати право на встановлення намогильної споруди, але їй було відмовлено.Відмова Третьої особи була оскаржена Позивачем до суду в порядку адміністративною судочинства.Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2015 адміністративній справі № 826/4268/15 Позивачу було відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015 у даній справі апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін. УхвалоюВищого адміністративного суду України від 12.11.2015 у даній справі касаційну скаргу Позивача відхилено рішення суді першої та апеляційної інстанції залишено без змін.Разом з цим, відповідно до мотивувальних частин описаних вище рішень суди всіх інстанції прийшли до однакового висновку щодо наступного: позивач невірно формулює позовні вимоги, оскільки відповідач в силу положень Закону не визнає окремо відповідного громадянина користувачем, а вчиняє дію з видачі відповідного Свідоцтва. Не зважаючи на це, на думку, необхідно відмітити, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав та інтересів, оскільки за наявності обставин поховання декількох людей, які здійсненнірізними особами, в тому числі за родинними стосунками, підлягаютьрозгляду в порядку цивільного судочинства, наприклад, вирішуючи спір про право бути визнаним користувачем місця родинного поховання для отримання, у подальшому, відповідного Свідоцтва. Посилаючись на викладені обставини сторона позивача просить суд, визнати [PERSON] користувачем місця родинного поховання на цвинтарі «Лісове кладовище» та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у встановленні [PERSON] на цвинтарі «Лісове кладовище» намогильної споруди та огорожі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2018 рокуприйнято цивільну справу до провадження. Справу ухвалено розглядати за правилами загального провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с.43-44). В порядку ст. 178 ЦПК України представником Відповідача було подано Відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що ознайомившись з позовною заявою вважають, що вона є необґрунтованою та незаконною з огляду на наступне (а.с.51-53). Так, у позовній заяві позивач зазначає: «...весь час дбає про місце поховання ... та вважає себе повноправним користувачем місця родинного поховання, оскільки там похована її мати та рідний дядько, тому вона вирішила облаштувати місце родинного поховання, встановити намогильні споруди (пам'ятники), встановлення яких неможливе без дозволу користувача місця родинного поховання, який має відповідне свідоцтво про смерть першого похованого і свідоцтво про поховання...». Вважають, що вищевказана обставина чітко вказує на той факт, що відповідачка [PERSON] не чинить жодних перешкод у користуванні ділянкою [NUMBER] (місця родинного поховання), що підтверджує сама ж позивачка у позовній заяві.Зазначено, що [PERSON] ані у вересні 2014 р., ані в будь який інший час не зверталась до Відповідачки за згодою щодо надання їй дозволу на встановлення пам'ятника на могилі покійних родичів. А тому вищевказана інформація є неправдивою та позивачем не надано жодних доказів звернення до відповідачки.Звертають увагу, що [PERSON] навіть не намагалась звернутись до відповідачки за згодою щодо надання їй дозволу на встановлення пам'ятника на могилі покійних родичів чим було порушено нею вимоги ст.16 ЦПК України та п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України. Наголошують, що є незрозумілим, якими конкретно діями Відповідач порушила права Позивача. [PERSON] у позовній заяві взагалі не вказує, а вищевказані твердження є не що іншим як загальними фразами не підтверджено жодними письмовими доказами. В своєму Відзиві сторона відповідача повідомила, що січня 1993 р. Відділом РАГС Ленінського району м. Києва було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] гр. [PERSON], актовий запис №227. 29 січня 1993 р. завідуючий кладовищем видав гр. [PERSON] «удостоверение» на померлу [INFO] [PERSON], похоронену на Лісовому кладовищі, на ділянку [NUMBER]. 25 вересня 2010 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] та Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. 25 червня 2012 р. Відділ реєстрації смерті у м. Києві видав свідоцтво про смерть [PERSON], актовий запис №11417. 25 червня 2012 р. Ритуальна служба Спеціалізованого комунального підприємства «Спецкомбінат ПКПОН» м. Київ Лісове кладовище видало [PERSON] довідку реєстраційний номер ЛСК 06№1019.12 про поховання померлого громадянина [PERSON] на кладовищі м. Києва.Зазначили, що це свідоцтво дає право його пред'явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов'язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).Таким чином, свідоцтво про поховання видається особі, яка є користувачем відповідного місця поховання, тобто здійснила перше поховання на відведеному місці поховання. Судами: Окружним адміністративним судом міста Києва у постанові від 13.05.2015 р. по справі №826/4268/15, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України встановлено, що перше поховання за спірною адресою було здійснено не позивачем, а [PERSON] у 1992 році, а свідоцтво про поховання на зазначеному місці отримано його дружиною - [PERSON] у 2012 році після його смерті. А тому вважають, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа:Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання користувачем місця родинного поховання зобов'язання не чинити перешкод у встановленні на цвинтарі намогильної спор та огорожі є необґрунтованою, наведені обставини є такими, що не підтверджені жодними письмовими доказами. На підставі вищевикладеного, сторона Відповідача просить суд у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року (протокольна ухвала) закрито підготовче судове засідання у справі. Справу призначено до розгляду по суті (а.с.74-75). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Позивач зазначила, що останні шість років не може обладнати могилу своєї матері, оскільки відсутнє свідоцтво на перше поховання. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав наведених у Відзиві на позовну заяву. Зазначила, що відсутнє порушення прав позивача, в якості користувача місця поховання. Відповідні докази позивач суду не надала. Обставини на які посилається позивач є необґрунтованими. Крім того, в судовому засіданні 08 квітня 2019 року за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи було долучено письмові пояснення по справі, в яких стороною відповідача викладено наступне. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON]. Поховання матері, за згоди користувача родинного поховання, рідного брата померлої [PERSON] позивач здійснила на території Лісового кладовища міста Києва ([NUMBER]).Звернули увагу суду на той факт, що починаючи з березня 2006 року позивач [PERSON] не зверталась до користувачів, а саме [PERSON] чи до [PERSON] із жодними письмовими заявами в порядку ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» щодо отримання дозволу на встановлення намогильної споруди на могилі своєї матері. Тільки 11.06.2018 р. позивачка вирішила звернутись із даною позовною заявою. Зазначили, що постає незрозумілим той факт, чому тільки через 12 років у [PERSON]. виникла потреба на встановлення намогильної споруди на могилі своєї матері, а до того часу такої потреби не було. Зазначили, що 26.06.2017 р. [PERSON] звернулась до Ритуальної служби Архітектура та заказала пам'ятник своєму покійному чоловікові [PERSON], про що свідчить заказ №17007-RiP-2від 26.06.2017 та Ескіз №17007 від 26.06.2017 р. А тому зазначення позивачки проте що вона має намір встановити намогильні споруди іншим родичам, що поховані на ділянці [NUMBER], крім своєї матері є таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідачка [PERSON] пам'ятник своєму покійному чоловікові [PERSON] уже встановила ще 26.06.2017 р.Згідно фотографій з Лісового кладовища міста Києва ([NUMBER]) чітко вбачається, прибрані відповідачкою [PERSON] могили покійних родичів та намогильні споруди (пам'ятники) встановлені наступним особам, а саме: [PERSON] та [PERSON] Наголошують, що є незрозумілим, якими конкретно діями Відповідач порушила права Позивача, [PERSON], оскільки позивач у позовній заяві взагалі не вказує яким чином відповідач перешкоджає позивачу користуватись місцем на кладовищі, а тому вважають, що вищевказані твердження є не що іншим як загальними фразами не підтверджено жодними письмовими доказами. На підставі викладеного, просили суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої сторони: Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved