Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

ГО «Право та захист Васильківщини» звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що [INFO] на позачерговій 43-й сесії Калинівської селищної ради голова Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області [PERSON] поширила щодо її представників недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію Громадської організації «Право та захист Васильківщини». Крім того, позивач зазначив, що [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook через особистий акаунт відповідача ( [PERSON] ), остання написала: «Представники ГО «Право та захист» неадекватно себе поводили на 42-і сесії, тому вона внесла на розгляд ради свій запит - звернення до правоохоронних органів щодо перевірки діяльності ГО «Право та захист», представники якої неадекватно себе поводили на 42-і сесії. Такий крок я вимушена була зробити через стеження, моральний тиск та погрози, які лунали в нашу сторону. Вважаю, що відповідні дії можуть загрожувати здоров`ю та навіть життю моєму і моїм колегам». Посилаючись на те, що поширена інформація не відповідає дійсності, позивач просить визнати її недостовірною, такою, що порочить його гідність, честь та ділову репутацію; зобов`язати відповідача протягом трьох днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію в той самий спосіб, яким вказана негативна інформація була поширена про Громадську організацію «Право та захист Васильківщини» на позачерговій сесії Калинівської селищної ради та через обліковий запис ( [PERSON] ) в соціальній мережі Facebook. Також, у зв`язку із поширенням вказаної інформації, позивач просить стягнути відповідача на користь Благодійного фонду «Подаруй мрію» моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень. Представники позивачів у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов із викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги та просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що поширена відповідачем інформація є оціночними судженнями і власними міркуваннями. Також, відповідачем надано відзив на позов у якому остання наполягає на неналежність електронного доказу поданого позивачем та посилається на відсутність завдання позивачу моральної шкоди. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у відповідача немає доказів тих фактів про які вона повідомила на сесії місцевої ради і така думка відповідача його образила. Третя особа [PERSON] в судовому засідання повідомила суду, що вона є головою ГО «Право та захист Васильківщини» та пояснила суду, що позивач здійснює роботу з населенням по різного роду питань; після розповсюдження відповідачем недостовірної інформації, кількість звернень громадян до позивача зменшилась, надання юридичних консультацій припинилось, послуга «Майстер на годину» не працює. Повідомила суду, що у зв`язку із вказаними висловлюваннями відповідачки, довіра громадян до позивача значно впала і негативно відобразилась на репутації організації. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він також був присутній на сесії сільської ради коли відповідачка розповсюдила недостовірну інформацію. Повідомив суду, що після цього його особисто, як кандидата в депутати місцевої ради вже не підтримує половина населення та говорять, що він бандит. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення у яких підтвердив факт зменшення кількості звернень громадян до позивача після розповсюдження відповідачем недостовірної інформації. Повідомив, що йому із цим погано жити. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши вступне слово представників сторін і третіх осіб та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] на позачерговій 43-й сесії Калинівської селищної ради головою Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області [PERSON] було поширено інформацію наступного змісту: « … щодо представників громадської організації «Право та захист Васильківщини» неодноразово були порушенні кримінальні провадження, одна з яких ДТП із фатальними наслідками, розбій, побиття людей, порушення громадського порядку; ці особи нерідко висловлюються нецензурними та образливими словами, постійно поводять себе агресивно; надходять повідомлення, що деякі з цих осіб зловживають алкогольними напоями та вживають наркотичні речовини; ось прізвища деяких з них [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інші; від цих осіб постійно надходять погрози на адресу селищної ради та деяких депутатів; є всі підстави побоюватися, що такі люди можуть нанести тілесні ушкодження та переслідувати представників органів місцевого самоврядування, що існує загроза їх життю і здоров`ю ... ». Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Факт поширення відповідачем вказаної інформації у час і місці, що вказані позивачем встановлено судом із змісту дослідженого в судовому засіданні під час розгляду справи змісту відеозапису фрагменту позачерговій 43-й сесії Калинівської селищної ради, під час якої головою Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області [PERSON] було поширено інформацію вказаного змісту. З урахуванням способу поширення даної інформації на відкритому засіданні органу місцевого самоврядування, де була присутня певна кількість осіб, суд вважає, що її було доведено до відома невизначеному колу осіб. Зокрема, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, представником відповідача під час розгляду справи не підтверджено відповідними і належними доказами достовірність поширеної відповідачем інформації про те, що: « … щодо представників громадської організації «Право та захист Васильківщини» неодноразово були порушенні кримінальні провадження, одна з яких ДТП із фатальними наслідками, розбій, побиття людей, порушення громадського порядку; ці особи нерідко висловлюються нецензурними та образливими словами, постійно поводять себе агресивно; надходять повідомлення, що деякі з цих осіб зловживають алкогольними напоями та вживають наркотичні речовини; ось прізвища деяких з них [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інші; від цих осіб постійно надходять погрози на адресу селищної ради та деяких депутатів; є всі підстави побоюватися, що такі люди можуть нанести тілесні ушкодження та переслідувати представників органів місцевого самоврядування, що існує загроза їх життю і здоров`ю ... ». Отже, під час розгляду справи відповідач, відповідно до вимог статті 81 ЦПК України не довів суду, що поширена ним інформація стосовно членів позивача є достовірною та відповідає дійсності. Оскільки, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), розповсюджену відповідачем відносно позивача інформацію слід вважати недостовірною. Також, як вбачається із наданої позивачем роздруківки, [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook через особистий акаунт відповідача ( [PERSON] ), остання написала: «Представники ГО «Право та захист» неадекватно себе поводили на 42-і сесії, тому вона внесла на розгляд ради свій запит - звернення до правоохоронних органів щодо перевірки діяльності ГО «Право та захист», представники якої неадекватно себе поводили на 42-і сесії. Такий крок я вимушена була зробити через стеження, моральний тиск та погрози, які лунали в нашу сторону. Вважаю, що відповідні дії можуть загрожувати здоров`ю та навіть життю моєму і моїм колегам». Натомість, з урахуванням змісту і смислового значення вказаного допису, суд вважає, що дана інформація є такою, що не містить негативну інформацію щодо позивача. Адекватність поведінки є оціночним судженням та для кожної конкретної людини має різний ступінь визначення суспільних цінностей та сприйняття як категорії, що є адекватним, а що - не адекватним. Отже, думка відповідача про неадекватну поведінку представників ГО «Право та захист» - є виключно її особистим сприйняттям об`єктивної реальності та результатом власної оцінки поведінки інших осіб. При цьому, за змістом поширеного повідомлення, твердження відповідача про «стеження, моральний тиск та погрози» не є таким, що стосується позивача і/або його членів. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач частково довів ті обставини, на які він посилаються як на підставу своїх вимог. З наведених підстав, суд не погоджується із доводами представника відповідача щодо характеру поширеної інформації, як оціночні судження, оскільки поширена на сесії інформація містить конкретні твердження, що можуть бути підтверджені тими чи іншими фактичними даними. Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на неналежність відео-доказу, оскільки відповідно до вимог цивільного процесуального закону, він містить інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 277 ЦК України при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Враховуючи спосіб поширення відповідачем негативної інформації про позивача, суд вважає за необхідне визначити аналогічний спосіб спростування поширеної інформації у такий самий спосіб, у який вона була поширена, зобов`язавши відповідача протягом трьох днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про Громадську організацію «Право та захист Васильківщини» на позачерговій сесії Калинівської селищної ради та через обліковий запис ( [PERSON] ) в соціальній мережі Facebook. Враховуючи зазначені вище обставини та вищенаведені положення законодавства, порушені права позивача слід захистити у наведений ним спосіб. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд враховує наступне. Норма пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Проте, поширена на сесії відповідачем інформація не стосується Благодійного фонду «Подаруй мрію» і не завдала останньому моральної шкоди. До того ж, Благодійний фонд «Подаруй мрію» не є учасником справи, а тому стягнення на його користь грошових коштів прямо суперечить положенням цивільного процесуального закону. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. За таких обставин, позов є обґрунтованим частково та підлягає задоволенню в частині встановлених судом обставин щодо поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, з урахуванням вимог статті 137 ЦПК України та надання позивачем документів фінансового характеру на підтвердження здійснення оплати послуг адвоката за договором про надання правової допомоги 31.10.2019 року, існують підстави для відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з розглядом судової справи на професійну правничу допомогу в розмірі, що підтверджено відповідними документами. Тобто, на підставі статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути відповідні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial