Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності матері заявника та батькові заявника [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті мати фактично прийняла спадщину, але до нотаріальної контори з питань оформлення свого права на спадщину не зверталась. Заявник є єдиним спадкоємцем своїх батьків. Вона звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Отроцюк О.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, з підстав, що заявник не надала доказів, що її мати дійсно була дружиною [PERSON] і правомірно прийняла спадщину після його смерті, оскільки в свідоцтві про одруження батьків зазначено ПІБ матері позивача як [PERSON], а не [PERSON] ([PERSON] після одруження). Заявник вважає, що [PERSON] і [PERSON] це одна і та ж особа, що підтверджується співпадінням дати народження цієї особи у свідоцтві про народження та у свідоцтві про одруження. Всі документи, видані після одруження матері, були видані на ім'я [PERSON], в тому числі ордер на вселення в квартиру, паспорт, пенсійне посвідчення тощо. З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт того, що [PERSON] і [PERSON] є одна і та ж особа. Встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO], була дружиною [PERSON], який помер [INFO], на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 25.04.1954 року. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З свідоцтва про народження заявника [PERSON] вбачається, що її матір'ю є [PERSON], батьком - [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 1993 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно заповіту від 25.03.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кретовою Н.Б., [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS], [PERSON]. 27 липня 2017 року [PERSON] звернулась до нотарільного органу з заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом після смерті матері [PERSON]. Заявник стверджує, що їй було відмовлено, з підстав, що заявник не надала доказів, що її мати дійсно була дружиною [PERSON] і правомірно прийняла спадщину після його смерті, оскільки в свідоцтві про одруження батьків зазначено ПІБ матері позивача як [PERSON], а не [PERSON] ([PERSON] після одруження). Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві про одруження серія [NUMBER] що [PERSON], 1930 року народження, уродженець м. Дніпропетровська, та [PERSON], 1928 року народження, уродженка с. ПрядивкаЦаричанського району Дніпропетровської області, одружились 25 квітня 1954 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO], місце народження с. ПрядивкаЦаричанського району Дніпропетровської області. Згідно листа Соборного районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України від 17.07.2018 року, [PERSON] [INFO], дійсно була документована паспортом [NUMBER] від 17.05.1968 року. Всі інші наявні в матеріалах справи документи - копія обмінного ордера № 1821 від 24.10.1975 року на вселення у квартиру, копія пенсійного посвідчення, свідоцтво про поховання - видані на ім'я [PERSON]. З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами заявника, що [PERSON] і [PERSON] є одна і та ж особа, оскільки викладене підтверджується співпадінням по-батькові, року та місця народження вказаної особи у свідоцтві про народження та свідоцтві про одруження. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту [PERSON] і [PERSON] є одна і та ж особа, а також факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] необхідно заявнику для оформлення спадщини після померлої матері. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, заявником доведено факт, що[PERSON] і [PERSON] є одна і та ж особа. Враховуючи наведене,

Outcome: approved