Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила наступне. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку крім неї зареєстрований її син - [PERSON] та її подруга - відповідач [PERSON] Однак на теперішній час фактично в зазначеному будинку не проживає та не з'являється протягом більше 1 року, оскільки переїхала на постійне місце проживання до м. Полтава. Витрат, пов'язаних зі сплатою комунальних послуг вона не несе, участі в утриманні житлового приміщення не приймає. Збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з цим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. У відповідь на питання суду пояснила, що в 2012 році відповідач попросила її зареєструвати в будинку. В 2014 році поїхала з міста до Полтави, де проживає у родичів, на теперішній час з нею не спілкується. Відповідаx у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, про причини неявки суд не інформувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні у відповідь на питання суду пояснила, що позивач у справі є її кумою. У [PERSON] є подруга [PERSON], з якою вона дружила. В 2013 році [PERSON] поїхала та більше не поверталась. На теперішній час [PERSON] проживає в будинку одна, син навчається в м. Краматорськ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні у відповідь на питання суду пояснила, що є сусідкою позивача у справі. Знає, що у неї була подруга [PERSON], але в будинку вона не проживає, взагалі її там ніколи не бачила. У [PERSON] часто буває в гостях, [PERSON] проживає в будинку разом із сином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухав пояснення позивача, заслухав свідків, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 22.11.2005 року позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується також відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6-7). Відповідно до довідки про склад сім'ї, в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], її син [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.9) З акту вуличного комітету №8200 від 31.07.2018 року встановлено, що відповідач за адресою реєстрації [ADDRESS] фактчино не проживає з червня 2014 року, особисті речі в будинку відсутні (а.с.10) Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Водночас, відповідач не є членом сім'ї власника житла. Відтак, у даному випадку слід затосовувати норми ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом було встановлено та підтверджено показаннями свідків, що відповідач - [PERSON] не проживає в житловому будинку за вказаною адресою з червня 2014 року, тобто понад шість місяців. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку що вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач, як власник будинку, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], яка понад шість місяців не проживає за вказаною адресою. Відтак, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved