Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що з 20.08.2005 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки домовленості щодо утримання неповнолітньої доньки між ними не досягнуто, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, а також за шість місяців 2018 року до дня подання позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій зазначає, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином про, що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 20.08.2005 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 154, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва 26.01.2006 року (а.с. 4). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.. Враховуючи, що під час судового розгляду установлено те, що донька сторін проживає з позивачкою, домовленості між сторонами щодо утримання дитини не досягнуто, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий час, оскільки позивачкою в порушення вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України та ч. 2 ст. 191 СК України не доведено належними доказами того, що після розірвання шлюбу з відповідачем вона живала заходів щодо одержання аліментів з нього, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial