Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем уклав шлюб 08.06.2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 83. До шлюбу вступив вперше. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON]. Від подружніх стосунків мають спільну дитину [PERSON], [INFO], котра мешкає разом з позивачем. Подружні стосунки з відповідачем припинили з жовтня 2016 року, не має наміру поновлювати відносини. Впродовж часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Від подружніх стосунків мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Згідно з п.1\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм\~СК,\~Цивільного процесуального кодексу України,\~Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»\~та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, подружжя не підтримує шлюбних стосунків з жовтня 2016 року, відповідач не заперечувала проти цього. За таких обставин справи, згідно з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved