Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.08.2003 року між Багатогалузевим комплексом реабілітації ГУ МВС України в Київській області та [PERSON] укладено договір оренди будинку № 7/03, строком дії - 10 років, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування будинок [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1.2 Договору оренди орендодавець зобов'язаний забезпечити надання комунальних послуг орендарю. Відповідач, всупереч вимог Договору оренди та законодавства України, починаючи з серпня 2008 року по травень 2013 року вчасно не сплачує платежі за спожиті комунальні послуги та послуги утримання будинку і прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.05.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 34 929 грн. 03 коп., що підтверджується рахунком заборгованості, рахунками, які виставлялися відповідачу за спожиті житлово-комунальні послуги і послуги з утримання будинку і прибудинкової території та виписки з рахунків позивача про надходження коштів на оплату спожитих комунальних послуг та послуг з утримання будинку і прибудинкової території. 09.04.2013 року між Багатогалузевим комплексом реабілітації ГУ МВС України в Київській області та Комплексом спеціальних об'єктів «Фортеця» МВС України укладено Договір уступки вимоги (цесії) № 55, за яким відбулося передання прав кредитора за Договором оренди від орендодавця до позивача. Таким, чином у позивача виникло право стягнути з відповідача заборгованість, яка у нього виникла внаслідок неналежного виконання Договору оренди. Крім того, у зв'язку з тим, що позивач є балансоутримувачем об'єкту оренди, що підтверджується відомістю про нерухоме державне майно, переліком об'єктів, які рахуються на балансі позивача, для належного обслуговування будинків і прибудинкової території та своєчасного надання комунальних послуг, в тому числі і відповідачу, позивачем було укладено низку договорів про надання послуг. Також, на виконання вимог постанов КМУ від 20.05.2009 року № 529 та від 01.06.2011 № 869 здійснено розрахунок на утримання будинків та прибудинкової території Комплексу спеціальних об'єктів «Фортеця» МВС України. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Комплексу спеціальних об'єктів «Фортеця» Міністерства внутрішніх справ України заборгованість за Договором оренди будинку в розмірі 34 929 грн. 03 коп. та судові витрати в розмірі 349 грн. 30 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд в задоволенні позову відмовити. В своїх запереченнях зазначали, що позивач не являється виробником комунальних послуг, оскільки не має технічних засобів та можливостей виробляти чи створювати такі комунальні послуги як газопостачання, водопостачання та відовідведення, електропостачання. Комплекс спеціальних об'єктів «Фортеця» Міністерства внутрішніх справ України не має ліцензій на зазначені види господарської діяльності, а тому не є ні виробником, ні постачальником (виконавцем) таких комунальних послуг як газопостачання, водопостачання, електропостачання. Як вбачається з позовної заяви позивач уклав договори із відповідними суб'єктами господарювання про постачання електричної енергії (договір від 19.09.2008 року № 51189); постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (договір від 23.12.2008 року № 08537/1-5-05); поставку природного газу та надання послуг з його транспортування бюджетним споживачам (договір від 18.08.2008 року № 252361). Таким чином, позивач є споживачем комунальних послуг з водовідведення, газопостачання та електропостачання, а тому не міг надати комунальні послуги із постачання природного газу, енергопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення орендарю [PERSON] та не має права вимагати оплати за неіснуючі послуги. Зважаючи на норми ст.ст. 16,21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у випадку надання позивачем комунальних послуг, між особою, що надає послуги (виконавцем) та споживачем, повинен бути укладений відповідний договір на надання комунальних послуг, у якому фіксується порядок їх надання, якісні та кількісні показники послуг, а також інші істотні умови договору. 28.08.2003 року між Багатогалузевим комплексом реабілітації ГУ МВС України в Київській області та відповідачем укладено договір оренди будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до 2.1.3 Договору оренди будинку орендавець зобов'язаний забезпечити надання комунальних послуг орендареві. Тобто, зазначена норма покладає на орендодавця вжиття заходів, організаційного чи іншого характеру, які дадуть змогу орендарю отримати комунальні послуги. Саме з цією метою в п. 2.2.3 Договору оренди будинку міститься норма, яка зобов'язує орендаря «компенсувати витрати орендодавця на оплату комунальних послуг з постачання до орендованого будинку електричної енергії, газу, води згідно показників лічильників, водовідведення». Листом від 25.11.2009 року відповідач попередив позивача, що у випадку не виключення із рахунків-фактур оплати за утримання будинку та прибудинкової території, як такі, що не надавалися, самостійно виключатиме вказані у рахунках-фактурах суми виставлені на оплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Утримання будинку та внутрішньобудинкових систем позивач здійснював самостійно та за власні кошти. Виставлена заборгованість із утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 48 647 грн. 30 коп. є безпідставною, а тому позивач позбавлений права вимагати оплати за не надання неіснуючих платних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки між сторонами не існує цивільних відносин щодо надання позивачем платних послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Просили в задоволенні позову відмовити. Також подали заяву про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.08.2003 року між Багатогалузевим комплексом реабілітації ГУ МВС України в Київській області та [PERSON] укладено договір оренди будинку № 7/03, строком дії - 10 років, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування будинок [ADDRESS]. У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов*язанні і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як з'ясовано судом, у відповідності до умов договору п.1.3 за згодою сторін орендна плата за користування будинком (спорудою), що орендується за цим Договором становить 100 грн. за місяць. До складу орендної плати, визначеної в п.1.3 цього договору, включаються витрати на обслуговування, а також витрати на оплату комунальних та інших послуг, електроенергії, крім абонентної плати за телефон. 29.08.2003 року між Багатогалузевим комплексом реабілітації ГУ МВС України в Київській області та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору оренди будинку (споруди) від 28.08.2003 року. Відповідно до умов якого п.1.2 договору оренди будинку (споруди) від 28.08.2003 року викладено в наступній редакції - «Строк орендованого користування будинку [ADDRESS] за цим договором становить 49 років. Пункт 1.4 Договору оренди будинку (споруди ) від 28.08.2003 року викладено в наступній редакції - «Розмір прибудинкової території (земельної ділянки), що безоплатно передається орендареві для користування та обслуговування будинку становить 0,10 га». Пункт 2.1.3 Договору оренди будинку (споруди) від 28.08.2003 року викладено в наступній редакції - від 28.08.2003 року - «Забезпечувати надання комунальних послуг (газопостачання, водопостачання, електропостачання, водовідведення) орендареві. Також доповнено договір оренди будинку (споруди) від 28.08.2003 року п.3.2.6 наступного змісту - «компенсувати витрати Орендодавця на оплату комунальних послуг з постачання до орендованого будинку електричної енергії, газу, води згідно показань лічильників, водовідведення. Пункт 3.2.4 Договору оренди будинку (споруди) від 28.08.2003 року сторони виклали в наступній редакції - «Здійснювати за власний рахунок поточний, капітальний ремонти будинку , та реконструкцію, перепланування і перебудову будинку.» Відповідно до умов договору орендодавець за цим Договором бере на себе зобов'язання здійснювати утримання будинку (споруди), що орендується, та технічних пристроїв відповідно до вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями; забезпечувати надання комунальних послуг орендареві тощо. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ , яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Уклавши договір оренди частини будинку, сторони досягли домовленостей щодо форми та змісту, визначили предмет договору, права та обов'язки сторін. Як з'ясовано судом, 09.04.2013 року між Багатогалузевим комплексом реабілітації при ГУ України в Київській області та позивачем - Комплексом спеціальних об'єктів «Фортеця» МВС України було укладено договір уступки вимоги № 56, за яким відбулося передання прав кредитора за Договором оренди від орендодавця до позивача. У відповідності договору № 55 уступки вимоги (цесії) від 09.04.2013 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором , Цедент передає Цесіонерові, а Цесіонерій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за договором оренди будинку (споруди) від 28.08.2003 року № 7/03 між Цедентом і [PERSON] За цим договором Цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних зобов'язань: а) плата за користування будинку, спожиті комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території. В ході розгляду справи встановлено що за спірний період у відповідача відсутня заборгованість за спожиту електроенергію, за холодне водопостачання, за спожитий природний газ, за телефон, а також сплачувалася орендна плата визначена договором, що не оспорювалося сторонами в судовому засіданні. Як встановлено в судовому засіданні сторони не укладали договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Вказаний договір не укладався і із Багатогалузевим комплексом реабілітації ГУ МВС України в Київській області та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні посилався на те, що утриманням будинку та прибудинкової території він займався самостійно. Позивачем вказані доводи відповідача належними та допустимими доказами не спростовано. Листом від 25.11.2009 року, відповідач попередив Комплекс спеціальних об*єктів «Фортеця» МВС України , що у випадку не виключення із рахунків-фактур оплати за утримання будинку та прибудинкової території, як такі, що не надавалися, самостійно виключатиме вказані у рахунках-фактурах суми виставлені на оплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на застосуванні строку позовної давності. У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з наданого суду розрахунку, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з серпня 2008 року по квітень 2013 року, тобто з порушенням строків позовної давності. Враховуючи дану обставину суд вважає, що в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за договором оренди будинку за період з серпня 2008 року по червень 2010 року слід відмовити в зв'язку з закінченням строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а клопотань про поновлення строку представник позивача до суду не подавав. Стосовно позовних вимог з червня 2010 року по квітень 2013 року про стягнення заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території, то суд вважає, що позивачем не доведено, що вказані послуги надавалися. Окрім того, надання зазначених послуг не передбачено, як самими договором оренди, так і договором про внесення до нього змін. Одночасно слід зазначити, що надаючи відповідачу рахунки про сплату заборгованості позивач в них не вказував , про наявність у відповідача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території і лише в січні 2013 року нарахував заборгованість станом на 30.01.2013 року. Звертає на себе увагу і та обставина, що нараховані суми за утримання будинку та прибудинкової території (а.с.45-46), не співпадають з складовими сумами заборгованості. (а.с. 252-253), а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed