Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В серпні 2019 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав щодо трьох їх дітей. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач посилається на те, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по піклуванню і вихованню дітей, не надає належну матеріальну допомогу, має великий борг по сплаті аліментів, взагалі не цікавиться життям своїх дітей, не займається їх вихованням, абсолютно не приймає участі у додаткових витратах на дітей. Згідно письмового висновку органу опіки і піклування Радомишльської РДА доцільно позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] . За таких обставин позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Луньової Д.Ю. від 10.09.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою судді Сіренко Н.С. від 15.01.2020 року справа прийнята до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Мельника О.В. від 02.11.2020 року справа прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Свою участь забезпечила через представника [PERSON] , який в судовому засіданні позовну заяву підтримав та пояснив, що позивач жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні із дітьми, однак [PERSON] не приділяє дітям будь якої уваги і не приймає жодної участі у житті дітей. В той же час, постановою Житомирського апеляційного суду від 03.03.2021, у справі за позовом [PERSON] встановлено порядок його участі у вихованні дітей, а тому даний позов вже втратив свою актуальність. На задоволенні позову наполягає, оскільки вважає, що суд має надати оцінку доказам, які були подані разом із позовом, а саме про наявність заборгованості по сплаті аліментів та висновку органу опіки і піклування Радомишльської РДА від 05.12.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Нагорна Т.І. проти задоволення позову заперечили та в судовому засіданні пояснили, що відповідач постійно намагається приймати участь у вихованні дітей, але саме відповідач цьому перешкоджає. У зв`язку із цим [PERSON] змушений був звернутися із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітніми дітьми і участі у їх вихованні, справа № 289/774/19. На даний час ця справа розглянута Житомирським апеляційним судом, позов задоволено частково, визначено порядок та термін побачення його із дітьми. Крім того, на даний час [PERSON] має постійну роботу та своєчасно сплачує аліменти, повністю погасив заборгованість, яка вникла у зв`язку із відсутністю доходів. Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у якій зазначено, що письмовий висновок органу опіки і піклування подано до суду і при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню в нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. З урахуванням викладеного, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Судом встановлено, що з 27 квітня 2012 року по 26 грудня 2017 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилось троє дітей: доньки [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , а також син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2017 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с.11-12). Цим же рішенням визначено місце проживання дітей разом із матір`ю [PERSON] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньок [PERSON] і [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 746,00 грн. на кожну дитину, починаючи з дати вступу рішення суду про зміну розміру аліментів в законну силу і до повноліття кожної дитини (а.с.13-14). Відповідно до довідки Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби № 18.15-29/3/2020/14258 від 30.06.2020 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відомості про наявність заборгованості по сплаті аліментів до суду не надано. Під час звернення до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав був наданий Письмовий висновок органу опіки та піклування за № 02-18/2160 від 05.12.2018 року, згідно якого вважалось за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо трьох його неповнолітніх дітей. Під час розгляду справи по суті, до суду надано висновок від 24 лютого 2021 року №01-19/421 органу опіки та піклування Радомишльської міської ради Житомирської області, згідно якого одноголосно вважають за доцільне визначити дні побачень батька [PERSON] із його малолітніми дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - щосуботи з 10.00 до 17.00 та щонеділі з 10.00 до 17.00, за попередньою домовленістю, згодою обох батьків та з обов`язковим урахуванням думки дітей. Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.03.2021 у справі №289/774/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , орган опіки та піклування: Радомишльська міська рада Житомирської області, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та участь у їх вихованні - визначено порядок участі [PERSON] у вихованні дітей та встановлено особисте побачення щотижня щосуботи та щонеділі з 10.00 до 17.00, за попередньою домовленістю, згодою обох батьків та з обов`язковим урахуванням думки дітей. Зокрема в своїй постанові, яка набрала законної сили та в силу положень ст.82 ЦПК України має преюдиційне значення, суд апеляційної інстанції вказав, що погоджується із висновком органу опіки та піклування про те, що побачення батька [PERSON] із малолітніми дітьми: доньками [PERSON] і [PERSON] та сином [PERSON] щосуботи з 10.00 до 17.00 та щонеділі з 10.00 до 17.00 за попередньою домовленістю, згодою обох батьків та з обов`язковим урахуванням думки дітей відповідає найвищим інтересам дітей. Такий спосіб спілкування дітей із батьком не буде перешкоджати нормальному розвиткові дітей. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Посилання заявника на Письмовий висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав за № 02-18/2160 від 05.12.2018 року суд не приймає до уваги, у зв`язку із втратою актуальності та наявності нового висновку, при цьому зазначає, що за положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав). Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько бажає спілкуватися із дітьми, проти позбавлення батьківських прав заперечує, відстоював своє право на спілкування із дітьми в судовому поряду, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній, виключний захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. З урахуванням викладеного, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, позов не підлягає до задоволення. Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками зробленими Верховним Судом у справах № 552/2947/19 постанова від 02.11.2020, № 317/923/17, постанова від 19.11.2020, № 645/920/19 постанова від 18.02.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені по справі позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed