Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та пені, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року збільшено розмір стягуваних аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на її утримання за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2013 року з 200 грн щомісячно на 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з дня набрання даним рішенням суду законної сили і протягом строку інвалідності. \~ \~ \~ \~На день звернення до суду відповідно до розрахунку розмір заборгованості позивача становить 50\~777,73 грн, що позивач просить стягнути з відповідача. У зв`язку із порушенням [PERSON] зобов`язання щодо сплати аліментів, позивач також вважає, що з відповідача слід стягнути суму пені за прострочення аліментного зобов`язання у розмірі 50\~777, 73 грн у силу ст. 186 СК України, так як розмір пені не може становити більше 100% заборгованості, а згідно з наданим позивачем розрахунком фактично він становить 163\~212, 40 грн. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Івасик О.В. позовні вимоги підтримали частково та просили суд задовольнити вимогу щодо стягнення з відповідача пені, не заперечили щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча повідомлявся\~судом належним\~чином про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~у тому\~числі шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України. Своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Враховуючи згоду позивача та її представника, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засідання достовірно встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн починаючи з 01.04.2013 року і протягом строку інвалідності. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено, збільшено розмір стягуваних аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2013 з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання з 200,00 (двісті гривень) 00 коп. на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з дня набрання даним рішенням суду законної сили і протягом строку інвалідності. Відповідно до довідки Вінницької міської МСЕК № 1 серії 12 ААБ № 373476, встановлено, що [PERSON] призначено групу інвалідності «Друга» на строк до 01.01.2022. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року заяву [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено, видано дублікат виконавчого листа у справі № 127/11537/18 про збільшення розміру стягуваних аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання з 200,00 (двісті гривень) 00 коп. на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з дня набрання даним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2018 законної сили і протягом строку інвалідності. Дублікат виконавчого\~листа видано\~позивачу 13.10.2020,\~у подальшому\~його звернуто позивачем до виконання у Замостянський відділ ДВС у м.\~Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький). \~ \~ \~ \~Згідно із розрахунком, наданим старшим державним виконавцем Дячуком В.В. станом на 31.10.2020 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на підставі дубліката виконавчого листа №127/11537/18 від 13.10.2020, становить 50\~777, 73 грн. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. (ч.ч.2, 3 ст. 77 СК України). Згідно із ч. ч. 3, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий порядок обрахування пені за прострочення сплати аліментів наведено Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Згідно з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, проведеного позивачем у відповідності до зазначених вимог, загальна сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за період з лютого 2019 року по жовтень 2020 року складає 163\~212, 40 грн. Разом із тим, сума пені не може становити більше 100% заборгованості, що у даному випадку становить 50\~777, 73 грн. Сплата відповідачем частково заборгованості по аліментам не впливає на визначення розміру пені (неустойки), оскільки сплата заборгованості не звільняє особу від сплати неустойки (пені) за період, в який ця заборгованість мала місце. Відповідачем не надано суду доказів про те, що заборгованість за період лютого 2019 року по жовтень 2020 року утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Таким чином, суд вважає обґрунтованим розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Крім цього, позивач просить також стягнути з відповідача саму заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 50\~777, 73 грн. З матеріалів справи вбачається, що з вимогами про зменшення розміру аліментів, до звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) відповідач не звертався, а отже погоджувався з розміром аліментів, які були визначенні в рішенні суду. При цьому, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст.\~71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50\~777, 73 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави 908,00 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial