Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Управління будівельно-монтажних споруд №5 звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за послуги теплопостачання. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що [PERSON] проживає у житловому приміщенні в будинку , який отримував послуги з централізованого опалення , відповідач є споживачем послуги з централізованого теплопостачання, що надається Управлінням будівельно-монтажних споруд №5 на адресу: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] фактично отримуючи послуги з опалення квартири по березень 2009 року, свої зобов'язання щодо оплати вказаної послуги з 2006 року належним чином не виконує, у зв'язку з чим вникла заборгованість в сумі 4583,13 гривень. Неодноразові нагадування з вимогою погашення боргу які направлялись на адресу відповідача , залишені ним без задоволення. З посиланням на вищевикладене, а також на норми ст.ст. 67,68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по сплаті за отримані послуги теплопостачання , яка станом на 04.03.2014 року становить 4797,38 гривень, з яких: 4583,13 грн. - сума основного боргу, 65,08 грн. - індекс інфляції, 149,17 грн. - 3% річних. Представник позивача у судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. На адресу суду 28.05.2014 року від представника позивача надійшла заява у якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Управління будівельно-монтажних споруд №5, є виконавцем послуг теплопостачання, і надавало, а відповідач споживав послуги з теплопостачання, за адресою [ADDRESS]. В свою чергу відповідач, як споживач послуг, зобов'язаний щомісячно, у встановлені терміни вносити плату за надані послуги. Згідно довідки котельні №БУ-5-ю/9 від 11.03.2014 року, яка долучена до матеріалів справи, в період опалювальних сезонів 2006-2009 рр., мешканцям будинку за адресою [ADDRESS] в тому числі і відповідачу [PERSON], надавалось теплопостачання відповідно до температурного графіку. Судом встановлено, що відповідач є фактичним споживачем теплової енергії. Відповідачем порушуються строки оплати послуг, що привело до утворення заборгованості, за період з 2006 року по березень 2009 року утворилася заборгованість в сумі 4583,13 грн.,що стверджується довідкою - розрахунком станом на 04.03.2014 року , що приєднана до матеріалів справи./а.с. 7-8/ Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати наданих послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Цивільним Кодексом України. Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року N 2633-IV у ст. 1 вказує, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, п. 7 яких встановлює обов'язок власників та користувачів квартири оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-1У відносить послуги з централізованого опалення до комунальних послуг. Ст.16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на права та обов'язки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 та 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець та виробник вказаних послуг зобов'язані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та статті 642 ЦК України, з урахуванням того, що договір між сторонами не укладався, враховуючи, що позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач, у свою чергу їх приймав та претензій щодо їхньої якості не заявляв, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про не отримання ним послуг суд вважає, навіть у разі відсутності договору до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язання. Таким чином, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Згідно вимогам ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] вказані зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 2006 року по березень 2009 року у розмірі 4583,13 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання зобов'язання, має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 65 грн. 08 коп., а також 3% річних від простроченої суми, що складає 149 грн. 17 коп. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Державного територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Управління будівельно-монтажних споруд №5 заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 4797,38 гривень, з яких: 4583,13 грн. - сума основного боргу, 65,08 грн. - індекс інфляції, 149,17 грн. - 3% річних підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved