Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , які належали [PERSON] та [PERSON] , та припинити за [PERSON] право власності на 1/3 частину, та за [PERSON] - 1/3 частину вказаного будинку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 12.03.2003 року [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина зазначеного будинку. Власниками інших частин будинку є відповідачі, по 1/3 частині кожний. Відповідачі за будинком не доглядають, комунальні платежі не сплачують, спірним житлом не цікавляться, не з`являються за вказаною адресою, у зв`язку з чим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] із припиненням права власності за відповідачами на належні їм частини. В судове засідання позивачка не з`явилася, сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, надали суду нотаріально завірені заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. В судовому засіданні було встановлено, що згідно договору дарування від 12.03.2003 року, зареєстрованому в реєстрі за №3-261, посвідченому державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С. М . [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: про [ADDRESS] . Дублікат договору дарування зареєстровано в реєстрі за №3-214 (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.06.2016 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Також, відповідно до договору дарування від 12.03.2003 року, зареєстрованому в реєстрі за №3-261, посвідченому державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С. М . [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: про [ADDRESS] . Дублікати договору дарування зареєстровано в реєстрі за №3-212 (а.с.12) та за №3-213 (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.02.2014 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.28). Як вбачається із довідки, виданої КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2019 року №331, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості по [ADDRESS] , власниками зареєстровані: [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] (1/3 частка), [PERSON]. (1/3 частка) на підставі договору дарування від 12.03.2003 року, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. в реєстрі №3-261, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №3-25 від 20.03.2003 року. У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved