Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, не заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні, позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 07 листопада 2003 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис №1787, стягувати з відповідача, на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні з 07 листопада 2003 року сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис №1787, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 07 листопада 2003 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження виданого 14 березня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, серія [NUMBER] Зі слів позивача, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2015 року, шлюб існує формально, спільного господарства сторони не ведуть. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Неодноразові спроби примирення не дали результатів. Сторони вважають подальше спільне життя неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що домовленість між позивачем та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дитини відсутня, відповідач є здоровою працездатною особою, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі а тому, взмозі сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, що є обґрунтованим та достатнім розміром, для належного утримання дитини. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити повністю, шлюб укладений між сторонами, 07 листопада 2003 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис №1787, слід розірвати та стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та стягнути з відповідача 640,00 грн. судового збору в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved