Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 17 травня 2003 року сторони уклали шлюб. [INFO] року у них народився син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON] Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний. Діти залишились проживати з матір'ю в квартирі [ADDRESS]. 3 червня 2017 року [PERSON] уклала новий шлюб з громадянином Італії [PERSON]. Вона має місце проживання також в квартирі [ADDRESS]. Відповідач не дає доз-віл на виїзд дітей за межі України та постійне проживання їх в Італії. Однак він навіть не цікавиться навчанням дітей та не приймає участь в їх вихованні. Натомість, в Італії ство-рені більш сприятливі умови для проживання та розвитку дітей. Тому представник пози-вача [PERSON] просить суд визначити місце проживання синів [PERSON] та [PERSON] з їх матір'ю, а також надати дозвіл на виїзд та проживання дітей за межами України без згоди та супроводу батька. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Відповідач не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується його особистим підписом в розписці від 16 серпня 2017 року (а.с.69). Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської місь-кої ради Павленко Л.В. також підтримує позов та просить суд задовольнити його. Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 17 травня 2003 року сторони уклали шлюб. Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17 травня 2003 року (а.с.12). [INFO] року у них народився син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 2006 року та серії [NUMBER] (а.с.13, 14). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року (а.с.15) шлюб між сторонами був розірваний. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Згідно з принципом №6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року мало-літня дитина може бути розлучена з матір'ю виключно у тих випадків, коли мають місце виняткові обставини. Такі обставини передбачені в ч.2 ст.161 СК України, відповідно до якої суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Встановлено, що сторони не дійшли згоди з приводу місця проживання їх синів [PERSON] та [PERSON] З копії акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.33) вбачається, що діти за-лишились проживати з матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Позивачу належить 1/2 частка в цьому об'єкті нерухомого майна. Ця обставина під-тверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на не-рухоме майно [NUMBER] від 20 липня 2017 року (а.с.62). З копії вказаного акту також вбачається, що відповідач проживає окремо від дітей. Він жодного разу не брав участь у батьківських зборах, не зустрічався з вчителями, не цікавився успішністю та вихованням [PERSON] Крім того, відповідач не відвідував дошкільний навчальний заклад, не цікавився умовами перебуванням в ньому [PERSON] та навіть не знайомився з педагогічними працівниками. Ці обставини підтверд-жуються копіями довідок з ДНЗ №1 та Бориспільського НВК «Гімназія «Перспектива» (а.с.72, 73). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він уклав шлюб з позивачем. Йому відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] не спілкують-ся з батьком. Вони навіть не сприймають відповідача як батька. У [PERSON] було багато можливостей побачитись з синами. Однак він ігнорує їх та не приймає жодної участь у вихованні дітей. Відповідач навіть не приймав участь у лікуванні [PERSON] Натомість, він вимагає від позивача сплати 20000 доларів США за іншу 1/2 частку в квартирі. З копій висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради (а.с.85-86, 103-104) вбачається, що відповідач не виявив бажання забрати до себе дітей на виховання. Тому рекомендовано визначити місце їх проживання з матір'ю. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. З огляду на це суд вважає, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] належить визначити з їх матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Встановлено, що [PERSON] уклала новий шлюб з громадянином Італії [PERSON], який проживає в [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються копією оголошення про одруження (а.с.17, 57), копією довід-ки про сімейний стан (а.с.59) та копією довідки з місця проживання (а.с.24). Після укладення шлюбу позивач має ще одне місце проживання: в [ADDRESS]. Вона працює в Культурно-музичній асоціації у м. Фіумічіно. Ці обставини підтверджуються копією довідки з місця проживання (а.с.60) та копією довідки віце-президента вказаної асоціації (а.с.71). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в Італії створені більш сприятливі умови для виховання та розвитку [PERSON] та [PERSON] Будинок, в якому проживає [PERSON], є великим. Неподалік від нього роз-ташовується декілька шкіл та секцій для заняття різними видами спорту. [PERSON] з великою радістю спілкується з дітьми та має намір виховувати та утримувати їх. Зокрема, він приймав безпосередню участь у лікуванні [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єк-тів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно з абз.2 цієї ж частини висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрис-дикції при застосуванні таких норм права. Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 12 квітня 2017 року у цивіль-ній справі №6-15цс17, визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні. Виходячи з положень ст.ст.141, 153, 157 СК України, а також ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Надання такого дозволу на постійне проживання малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків від-носно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею. З огляду на це суд вважає, що підстави для надання позивачу дозволу на виїзд її синів [PERSON] та [PERSON] за межі України та постійне проживання в Італії, зокрема, в квартирі [ADDRESS], без згоди та су-проводу батька відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та сус-пільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.1 ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефек-тивний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Встановлено, що у випадку ухилення відповідача від виховання дітей [PERSON] має право звернутись до суду з позовом про позбавлення її колишнього чоловіка батьків-ських прав. Крім того, [PERSON] має право звернутись до суду з позовом про усиновлення дітей. В таких випадках відпаде потреба в отриманні у [PERSON] доз-волу на виїзд його синів за межі України. Це свідчить про те, що позивач обрав неналеж-ний та неефективний спосіб захисту його права. Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для часткової відмови у задо-воленні позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в загальному розмірі 1280 гривень (640 х 2). Однак пред'явлений нею позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень (1280 : 2).

Outcome: partial