Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] , за участю заінтересованої особи: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2016 року. Підставою розірвання шлюбу стала недостойна поведінка [PERSON] , його зловживання алкоголем, азартними іграми та домашнє насильство. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із заявником та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу, заявник деякий час проживала з [PERSON] , заради сина, щоб налагодити їх сімейні відносини. Однак, коли він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, його поведінка відносно [PERSON] стає агресивною, зокрема, він влаштовує скандали, ображає її нецензурною лексикою, застосовує фізичне та психологічне насилля, що відбувається в присутності малолітнього сина. Таку поведінку заявник сприймає, як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю та дитини. Заявник зазначає, що вона неодноразово зверталася до поліції з приводу дій [PERSON] щодо неї. Внаслідок цих дій [PERSON] була змушена йти з дому разом з сином та ночувати у хостелі. Під час реальної небезпеки життю та здоров`ю щодо себе та дитини, заявник виїхала із квартири та звернулася до територіального центру соціального обслуговування, який надає соціальні послуги постраждалим особам від насилля в сім`ї, де вона проживає разом із сином. [PERSON] вважає, що [PERSON] відчуваючи власну безкараність, вчинить дії відносно неї чи сина, яка за собою потягнуть незворотні тяжкі наслідки, тому вона звернулася до суд з цією заявою та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців для забезпечення безпеки її та сина, встановивши наступні заходи тимчасового обмеження його прав громадянина відносно неї, а саме: -заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та дитини [PERSON] ; - заборонити наближатися ближче ніж на 500 метрів до місцяпроживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] ; - заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; - заборонити переслідувати [PERSON] , або в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених у ній. Додатково суду пояснили, що після розірвання шлюбу вона переїхала жити в орендовану квартиру. Протягом двох років [PERSON] вчиняв насильство щодо неї, вибивав двері у стані алкогольного сп`яніння та принижував у присутності дитини. Заявник придбала власне житло, проте [PERSON] забирає дитину зі школи та приводить додому, в зв`язку з чим заходить в квартиру разом з дитиною та до 02.00 год. знаходиться в її помешканні та принижує її. Наразі заявник із дитиною проживає в кризовому центрі та з хлопчиком працює психолог. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, від представника заінтересованої особи [PERSON] до суду надійшли заяви про перенесення розгляду справи, оскільки він не ознайомлений з матеріалами справи, тому не зможе належним чином надати [PERSON] правову допомогу, чим суттєво буде порушено його право на захист. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. З огляду на положення вказаної вище статті, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність заінтересованої особи, яка була належним чином повідомлена. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що заяву слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.02.2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2016 року у справі №127/6697/16-ц, яке набрало законної сили 17.05.2016 року, позов [PERSON] задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 05.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис за №1752 (а.с. 8-9). З відповіді Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 09.03.2021 року вбачається, що [PERSON] за період з 2016 року по теперішній час неодноразово зверталася до вказаного відділу, а саме: -звернення від 07.08.2017 року щодо непорозуміння із чоловіком належним чином зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Вінницького ВП ГУНП за №26467 та розглянуте у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (зі змінами), підготовлено висновок за №7701 від 28.08.2017 року; -повідомлення від 22.09.2018 року про конфлікт із колишнім чоловіком зареєстроване у журналі єдиного обліку Вінницького ВП ГУНП за №32322 та списане до справи підрозділу на підставі електронного рапорту працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області; -звернення від 31.12.2018 року стосовно непорозуміння із колишнім чоловіком належним чином зареєстроване в журналі єдиного обліку Вінницького ВП ГУНП за №42341 та розглянуте у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (зі змінами), підготовлено довідку за №182 від 14.01.2019 року; -повідомлення від 15.01.2019 року щодо конфлікту із колишнім чоловіком зареєстроване у журналі єдиного обліку Вінницького ВП ГУНП за №890 та списане до справи підрозділу на підставі електронного рапорту працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області; -звернення від 13.03.2019 року стосовно непорозуміння із колишнім чоловіком належним чином зареєстроване в журналі єдиного обліку Вінницького ВП ГУНП за № 4801 та розглянуте у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (зі змінами), підготовлено довідку за №1560 від 02.04.2019 року; -звернення від 08.05.2019 року стосовно вчинення колишнім чоловіком протиправних дій, належним чином зареєстроване в журналі єдиного обліку Вінницького ВП ГУНП за №8808 та розглянуте у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (зі змінами), підготовлено довідку за №2910 від 07.06.2019 року; -повідомлення від 19.09.2020 року по факту непорозуміння із колишнім чоловіком зареєстроване у ІП «Єдиний облік» ІППНП України Вінницького ВП ГУНП за №20244 та списане до справи підрозділу на підставі електронного рапорту працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області; -звернення від 02.02.2021 року щодо непорозуміння із співмешканцем зареєстроване у ІП «Єдиний облік» ІППНП України Вінницького РУП ГУПН за №2331 та розглянуте у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (зі змінами), підготовлено довідку за №893 від 15.02.2021 року; -повідомлення від 12.02.2021 року щодо конфлікту із колишнім чоловіком зареєстроване у ІП «Єдиний облік» ІППНП України Вінницького РУП ГУПН за №3124 та списане до справи підрозділу на підставі електронного рапорту працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області; -звернення від 27.02.2021 року щодо непорозуміння із колишнім чоловіком зареєстроване у ІП «Єдиний облік» ІППНП України Вінницького РУП ГУПН за №4328 та списане до справи підрозділу на підставі електронного рапорту працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області; -звернення від 28.02.2021 року по факту того, що колишній чоловік вчиняє домашнє насильство зареєстроване у ІП «Єдиний облік» ІППНП України Вінницького РУП ГУПН за № 4371 та перебуває на розгляді у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (зі змінами) у секторі протидії домашньому насильству відділу превенції. Про прийняте рішення, заявницю буде повідомлено у встановлений законом термін (а.с. 10). Зі змісту заяви [PERSON] від 07.08.2017 року, адресованої Вінницькому ВП ГУНП у Вінницькій області, вбачається, що остання просила прийняти міри щодо свого колишнього чоловіка [PERSON] , який прийшов до неї додому по місцю проживання в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою, розкидав речі (а.с. 11). По вказаному факту Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області було підготовлено висновок про результати звернення [PERSON] (а.с. 12). Згодом, за вказаним фактом працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП (а.с. 12 зворіт, 13). Також зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.12.2018 року встановлено, що [PERSON] просила прийняти міри адміністративного характеру до [PERSON] , який 31.12.2018 року близько 10.20 год. перебуваючи біля ринку «Урожай» м. Вінниці на грунті внутрішньої неприязні наніс [PERSON] тілесні ушкодження, які виразились у забої м`якої тканини голови (а.с. 14). Проте, 10.04.2019 року заявник написала заяву з проханням її звернення від 31.12.2018 року не розглядати, усі спірні питання з`ясовані мирним способом шляхом переговорів. Претензій, зауважень ні до кого не має, письмової відповіді не потребує (а.с. 15). З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.03.2019 року вбачається, що[PERSON] просила прийняти міри до її колишнього чоловіка [PERSON] , який погрожував їй фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою у присутності її неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження, перебуваючи в нетверезому стані (а.с. 16). Аналогічний зміст викладений і в письмових поясненнях заявника (а.с. 17). На підставі вказаного факту, 19.03.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 18). Також з [PERSON] по вказаному факту було проведено бесіду профілактичного характеру щодо неприпустимості протиправної поведінки і роз`яснено про відповідальність яка може наступити у разі вчинення протиправних дій (а.с. 19). 02.02.2021 року [PERSON] звернулася до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою, відповідно до якої просила прийняти міри до [PERSON] , з яким вона проживає спільно в одній квартирі та має неповнолітнього сина [PERSON] . Перебуваючи в алкогольному сп`янінні, спричинив психологічний тиск над дитиною та нею (виражався нецензурною лайкою, ображав її, погрожував їй та дитині викрикуючи: «Здохнете ви всі» (а.с. 21). За вказаним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також проведено бесіди профілактичного характеру про неприпустимість вчинення ним протиправної поведінки відносно [PERSON] (а.с. 22, 23). Судом встановлено, що постановами Вінницького міського суду Вінницької області: -від 17.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за фактом від 11.03.2019 року (а.с. 24 зворот); -від 17.05.2019 року у справі №127/13823/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за фактом від 11.03.2019 року (а.с. 25); -від 01.03.2021 року у справі №127/5199/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за фактом від 12.02.2021 року (а.с. 26); -від 01.03.2021 року у справі №127/5201/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 26); -від 01.03.2021 року у справі №127/5201/21 адміністративний матеріал про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП було повернуто для належного оформлення. (а.с. 27); Слід відзначити, що [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , з 27.02.2021 року по сьогодні перебувають у Кризовому центрі «Ми поруч» як отримувачі соціальних послуг (постраждалі від домашнього насильства) (а.с. 28). Аналізуючи наведені вище докази, суд дійшов висновку, що заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення протиправних дій відносно неї її колишнім чоловіком. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У пункті 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.п. 6-8 вказаного вище, кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Оцінюючи доводи заявника та надані на їх підтвердження докази, судом встановлено, що вони підтверджують те, що [PERSON] неодноразово вчиняється домашнє насильство відносно його колишньої дружини [PERSON] . Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. За нормами п. 2 ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 1 ч.2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] , оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Щодо вимоги заявниці про заборону [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] строком на 6 місяців, то вона задоволенню не підлягає, оскільки заявником не конкретизовано такі місця. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial