Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 24.11.2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 24.11.2012 року складено відповідний актовий запис № 2885. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач також зазначила, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. На даний момент ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання припинено. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 08.05.2018 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 128773, виданим 24.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24.11.2012 року, актовий запис № 2885. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. (а.с. 5) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 6-7) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved