Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.01.2020 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2020. У цьому житловому будинку зареєстровані 3 особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не проживають у будинку з 2003 року, не є членами родини позивача, їх номерів телефонів позивач не знає, адреса фактичного їх проживання також позивачу не відома. Зазначені обставини спричинюють проблеми позивачу з нарахуванням субсидії, чим об`єктивно порушуються її права як власника нерухомості. З огляду на вищевикладене, позивач змушена звернутися до суду з вищезазначеними вимогами. У судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте за зазначеною адресою не проживають з 2003 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов №271 від 25.05.2021 року. Власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.01.2020 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №205456667 від 27.03.2020 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за №263726384 від 30.06.2021 року. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки відповідачі за зазначеною адресою не проживають майже 18 років, суд приходить до висновку, що останні втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved