Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. Позов мотивований тим, що позивач є матір`ю відповідача. З моменту народження і по 1995 рік відповідач проживав у належній їй із чоловіком квартирі. Вихованням та розвитком відповідача займалися позивач та її чоловік [PERSON] - батько відповідача, який помер [INFO] . Крім того, позивач із батьком відповідача забезпечили останнього власним житлом, переоформивши на нього свою квартиру, яку ту він згодом продав. Також, в 2006 році позивач передала відповідачу для купівлі квартири грошові кошти, виручені від продажу власної квартири. Як стало відомо в березні 2019 року, відповідач продав квартиру восени 2018 року. Позивач зазначила, що постійно надавала матеріальну підтримку та приділяла увагу відповідачу. Позивач вказала, що на даний час вона потребує матеріальної підтримки з боку відповідача, так як є непрацездатною особою, перебуває на пенсії за віком та отримує мінімальну пенсію в розмірі 1 548, 45 гривень. Цих коштів не вистачає на утримання позивача, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування в достатньому обсязі, придбання ліків. Пенсія є єдиним джерелом доходу позивача. Позивач зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй будь-яку матеріальну допомогу, але той відмовляв, посилаючись на достатність пенсії. Дочка позивача - [PERSON] надає позивачу матеріальну допомогу кожен місяць, купує продукти харчування, допомагає в оплаті комунальних послуг, наглядає за позивачем, прибирає в квартирі, допомагає відвідувати лікарів. Відповідач є особою працездатного віку, тобто має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу. Відповідач офіційно не працює, однак займається реалізацією хутряних виробів; стягнень по виконавчих документах з відповідача не має; непрацездатних осіб на утриманні не має; має неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як відомо позивачу, з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] не стягуються. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 700, 00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви. Ухвалою суду від 07.05.2019 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідача, суд на виконання вимог ч. 10 ст. 187 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, опублікував оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, судом було направлено відповідачу за останньою відомою адресою його місця проживання (перебування), поштове відправлення із ухвалою суду від 07.05.2019 та копією позовної заяви із додатками, яке повернулося до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Тому, враховуючи положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, визначений судом вищевказаним судовим рішенням, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи інші клопотання від учасників справи на адресу суду не надійшли. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.01.1977 Вінницьким міським відділом РАГС, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) [PERSON] помер [INFO] у м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. (а.с. 8) Відповідно до довідки № 3157, виданої 19.03.2019 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці, [PERSON] отримує пенсію за віком. З грудня 2018 року пенсія [PERSON] становить 1 548, 45 гривень. (а.с. 7) Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про доходи [PERSON] відсутня. (а.с. 7) Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі, в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання до суду сторонами по справі не подавалися. Щодо клопотання позивача про витребування інформації про ідентифікаційний номер відповідача, то судом звернуто увагу на те, що дана інформація не стосуються предмета розгляду справи і не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України, оскільки не встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача і не має значення для вирішення даної цивільної справи. Дана інформація отримується судом з метою належного оформлення виконавчого документа. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 07.05.2019 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, а також докази, надані разом з нею. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю повнолітніх осіб - [PERSON] , як те нею повідомлено у позові, та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Позивач є пенсіонеркою, отримує пенсію, інших доходів не має. Згідно із ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач є непрацездатною особою. Докази того, що позивач одержує державні пільги, субсидії або має в наявності майно, що може приносити їй дохід, в матеріалах справи відсутні. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною. Судом прийнято до уваги, враховуючи повідомлення позивача, що відповідач офіційно не працює, відповідно має мінливий і нестабільний дохід, те що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Посилання позивача на те, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей із відповідача не стягуються, не заслуговують на увагу, оскільки обов`язок утримувати дітей до їх повноліття покладено на батьків законом. Даний обов`язок може виконуватися, зокрема, в добровільному порядку чи договірному. Однак в будь-якому разі такий обов`язок наявний. Позивачем не надано суду доказів її незадовільного стану здоров`я або ж потреби у сторонній допомозі через такий стан. Проте в сучасних умовах вартість комунальних послуг, необхідність в лікування, враховуючи вікові потреби, вартість продуктів харчування тощо, не можуть покриватися пенсією, яку отримує позивач. Доказів того, що позивач була позбавлена батьківських прав відносно відповідача матеріали справи не містять. Судом не встановлено підстав звільнення сина від обов`язку утримувати матір. В той же час, судом прийнято до уваги, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не надав суду будь-яких доказів, які б повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору. Таким чином, судом не встановлено неможливості відповідачем надавати своїй матері матеріальну допомогу, якої вона потребує будучи непрацездатною особою. Також судом взято до уваги у відповідності до ч. 2 ст. 205 СК України можливість одержання позивачем утримання від іншої дитини - доньки [PERSON] . Судом прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Суд звертає увагу, що утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Однак, безсумнівно, суд не може змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. [PERSON] , доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Разом з тим слід пам`ятати, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин, відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України, є утвердження почуття обов`язку перед батьками. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, аліментів на її утримання в розмірі 700, 00 гривень щомісячно, довічно. Виняткових випадків, які б вказували на необхідність обмеження строку присудження аліментів, судом не встановлено. Встановлений даним судовим рішенням розмір аліментів, з урахуванням пенсії позивача та можливості одержання нею утримання ще від повнолітньої доньки, забезпечить достатній життєвий рівень та необхідні умови для існування позивача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору. Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», повне задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved