Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом відновлення демонтованої труби каналізаційного стояку та усунення попадання чадного газу до вентиляційної шахти квартири позивачів; стягнення з [PERSON] на користь позивачів по 2000 грн. кожній за завдану моральну шкоду та стягнення судових витрат. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2015 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] шляхом відновлення труби каналізаційного стояку в квартирі відповідачки та усунення попадання чадного газу до вентиляційної шахти квартири [PERSON] та [PERSON] В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3101 грн. 84 коп. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп., а всього 3223 грн. 64 коп.; також і на користь [PERSON] стягнуто витрати на правову допомогу в розмірі 3101 грн. 84 коп. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп., а всього 3223 грн. 64 коп. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Апелянт зазначає, що співвласники будинку [ADDRESS] мають разом брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, пропонувала позивачам по справі вирішити питання на фінансування конкретних потреб, робіт і послуг шляхом укладання договору, але останні відмовляються. На думку апелянт, суд у своєму рішенні не вірно тлумачив надані покази позивачів, відповідача, свідків та не вірно їх відобразив. Показання свідків, на думку апелянта, підтверджують, що каналізаційну трубу нею демонтовано по причині її забиття і продовження користування нею позивачами, що призводило до постійного затоплення квартири відповідачки нечистотами. Також з показання свідка спеціаліста Щорської ЖЕД вбачається, що система опалення квартир відповідача та позивачів виконана самостійно, витяжки двох квартир не перетинаються та йдуть окремо одна від одної, витяжка відповідача не забита та працює, розпалювання печі не проводилось, додатково надала фотографії про те, що витяжка позивачів забита. Попадання диму в квартиру позивачів не зафіксовано, проте на цю обставину судом не звернуто увагу. Крім того, апелянт зазначає, що судом проігноровано обов'язки по спільному утриманню майна, натомість взявши до уваги тільки норми, передбачені ч.2 ст.382, ст.391 ЦК України, що закріплюють права користування та розпорядження майном. Також апелянт зазначає, що судом не повністю досліджені документи про надання адвокатами послуг позивачам, вказує, що два адвокати виконали одну й ту ж саму роботу по два рази, а суд не перевірив, чи відповідає затрачений час адвокатів на надання правової допомоги зазначений в укладених договорах фактично витраченому. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи частково позов [PERSON] та [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка [PERSON] позбавила можливості позивачів користуватися елементами загального користування, (демонтувала каналізаційний стояк), що належать сторонам на праві спільної сумісної власності та допустила зміни у квартирі, які призвели до порушень власників інших квартир, зокрема попадання чадного диму до квартири позивачів. Проте повністю з вказаними висновками колегія суддів апеляційного суду не може погодитися, оскільки вони не в повній мірі відповідають наданим доказам, суперечать нормам матеріального права. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне,, сантехнічне на інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст.179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного житлового фонду, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що сторонам на праві власності належить житло в [ADDRESS], позивачам - квартира [NUMBER] (на другому поверсі), а відповідачці - квартира [NUMBER] (на першому поверсі). Згідно акту обстеження каналізаційної мережі житлового будинку по [ADDRESS] від 18 березня 2015 року встановлено факт демонтажу чавунної каналізаційної труби у квартирі [PERSON] (а.с.12). За результатами розгляду звернення [PERSON] 31 березня 2015 року було проведено виїзд комісії для встановлення факту розміщення на кухні заявниці квартири стояка із цегли для витяжки відпрацьованих газів із котла та законності його встановлення. З [PERSON] проведено роз'яснювальну роботу щодо дотримання правил добросусідства (а.с.14, 50). Проаналізувавши дані обставини суд першої інстанції дійшов висновку про те, [PERSON] було здійснене самовільне втручання в системи загального користування, а саме демонтаж сантехнічного обладнання - каналізаційного стояка в її квартирі, що унеможливило скидання каналізаційних вод з квартири [NUMBER] позивачів, чим порушила права спільної сумісної власності позивачів та створила перешкоди у користуванні належним їм житловим приміщенням. І з даним висновком погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, адже каналізація, яка проходить в квартирі відповідачки, можливо й прийшла в непридатний стан та іноді підтікає, проте відповідачка самостійно немала права демонтувати трубу, докази технічної можливості облаштування каналізації позивачів в іншому варіанту відсутні. Оскільки відповідачка унеможливила позивачам користуватися спільною каналізацією, то вона повинна бути відновлена відповідачем на тих самих умовах та в тому обсязі. Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом усунення попадання чадного газу до вентиляційної шахти квартири позивачів. Комісією Щорської міської ради 19 листопада 2011 року встановлено попадання чадного газу під час роботи спалення в квартирі [PERSON] до квартири [NUMBER] [PERSON] Члени комісії впевнилися, що чадний газ попадає в санвузол [PERSON] та рекомендувала [PERSON] вивести трубою з опалювального прибору чадні гази «на вулицю» (а.с.15). Також наявний в матеріалах справи лист Щорського районного відділу Головного управління МНС України в Чернігівській області про те, що в ході перевірки встановлено порушення [PERSON] правил пожежної безпеки при влаштуванні опалювальної печі (а.с.16). Однак, приймаючи рішення по справі, судом першої інстанції не було враховано те, що суд згідно ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а також те, що відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, і кожна особа має право на судовий захист. Крім того, відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з позовної заяви, з матеріалів справи, незрозуміло яким чином, тобто, у який саме спосіб відповідач має усунути попадання чадного газу до вентиляційної шахти їх квартири. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормами ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З позову [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони ставлять питання про усунення перешкод шляхом усунення попадання чадного газу до вентиляційної шахти позивачів і в подальшому до їх квартири. Однак, доказів того, що саме винні дії відповідачки [PERSON], а не інші чинники, в т.ч. переобладнання витяжної системи самими позивачами, спричиняють потрапляння чадних газів до вентиляційної шахти позивачів суду надано не було. З актів перевірок та листів вбачається лише припущення такої обставини, однак причина не встановлена. Рекомендація комісії щодо виведення чадних газів з опалювального прибору «на вулицю» не містить технічного і нормативного обґрунтування. Крім того, такий спосіб не вказаний у позовних вимогах. Також комісія рекомендувала і позивачці [PERSON] вивести витяжку з свого котла на вулицю, однак рекомендації нею не виконані (а.с. 49, 50). Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод шляхом усунення попадання чадного газу до вентиляційної шахти позивачів є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами та задоволенню не підлягають. Зважаючи на допущення судом першої інстанції невідповідності висновків обставинам справи, ухвалене ним рішення у цій частині підлягає скасуванню. В силу вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 Кодексу до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 Кодексу витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Враховуючи вищевикладені норми закону, колегія суддів також не може погодитися повністю зі розміром стягнутих на користь позивача сум судових витрат. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає, що при визначенні розміру компенсації витрат на правову допомогу слід враховувати затрати адвокатів на двох позивачів у пропорційно зменшеному розмірі, в зв'язку з тотожністю позовних вимог і заперечень та одночасним представництвом інтересів обох позивачів у судових засіданнях. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Полевик Н.С. укладено договір про надання правової допомоги від 22 квітня 2015 року (а.с.17), підписано акт здачі-прийняття наданих послуг в кількості 5 год. 10 хв. від 27 квітня 2015 року (а.с.18) та сплачено гонорар у розмірі 2517 грн. 20 коп. (а.с.19). Такі ж самі документи були укладені та підписані між [PERSON] та Полевик Н.С. - укладено договір про надання правової допомоги від 22 квітня 2015 року (а.с.20), підписано акт здачі-прийняття наданих послуг в кількості 5 год. 10 хв. від 27 квітня 2015 року (а.с.21) та сплачено гонорар у розмірі 2517 грн. 20 коп. (а.с.22). Також між [PERSON] та адвокатом Радченко О.О. укладено договір про надання правової допомоги від 19 червня 2015 року (а.с.69), підписано акт здачі-прийняття наданих послуг в кількості 2 год. 5 хв. від 19 червня 2015 року (а.с.70) та сплачено кошти у розмірі 1000 грн. (а.с.73). Так само, між [PERSON] та адвокатом Радченко О.О. укладено договір про надання правової допомоги від 19 червня 2015 року (а.с.71), підписано акт здачі-прийняття наданих послуг в кількості 2 год. 5 хв. від 19 червня 2015 року (а.с.72) та сплачено кошти у розмірі 1000 грн. (а.с.74). Крім того, між [PERSON] та Полевик Н.С. 17.08.2015 р. укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 22 квітня 2015 року (а.с.155), підписано акт здачі-прийняття наданих послуг в кількості 2 год. 05 хв. від 17.08.2015 року (а.с.156) та сплачено гонорар у розмірі 1000 грн. (а.с.157), а також між [PERSON] та Полевик Н.С. 17.08.2015 р. укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 22 квітня 2015 року (а.с.158), підписано акт здачі-прийняття наданих послуг в кількості 2 год. 05 хв. від 17.08.2015 року (а.с.159) та сплачено гонорар у розмірі 1000 грн. (а.с.160) Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що адвокат Полевик Н.С. ознайомлювалася з матеріалами справи 20 хвилин, складала позовну заяву 1 год., брала участь в судових засіданнях 19 червня та 21 липня 2015 року - 4 год.15 хв. (просила 2 год. 40 хв. - фактично оплачено) тобто - 4 год. Також складала заперечення на апеляційну скаргу 40 хв., ознайомлювалась з матеріалами справи 25 хв., брала участь в судових засіданнях в апеляційному суді 1 годину, тобто затрачено 2 год. 5 хв. Адвокат Радченко О.О. затратив на надання правової допомоги 3 год. 25 хв., (просив 1 год. 45 хв. - фактично оплачено) Отже, виходячи з встановлених фактичних затрат адвокатів, фактично оплачених витрат на правову допомогу, з урахуванням пропорційності відшкодування судових витрат згідно норм ст. 88 ЦПК України та розміру сплаченого судового збору, сума відшкодування складає (4 год. х (1218 грн. х 0,4)) + 1 год. 45 хв. х (1218 грн. х 0,4)) :2 + 121,80 грн. + (2 год. 05 хв. х (1218 грн. х 0,4) : 2) х 25% = 507 грн. 50 коп., на користь кожного з позивачів. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги стосуються інших правовідносин, які не є предметом даного спору. Також з кожного з позивачів на користь апелянта слід стягнути у відшкодування судового збору за розгляд апеляційної скарги, пропорційно до її задоволення (121,80 грн. х 25% ) 30 грн. 45 коп.

Outcome: partial