Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Директор товариства з обмеженою відповідальністю Інтеркеш Україна (далі ТОВ Інтеркеш Україна) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8-14017 від 07 грудня 2017 року в розмірі 12642,50 гривень. Посилається на те, що 07 грудня 2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,35% від суми кредиту щоденного нарахування. Згідно з умовами договору, кредитні кошти відповідачу було надано строком на 365 календарних днів з кінцевим строком повернення 07 грудня 2018 року. Проте відповідач умови договору належним чином не виконала, у зв'язку з невиконанням зобовязання станом на 02 січня 2019 року заборгованість складає 12642,50 гривень, які просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 1921,00 гривень та витрати повязані з досудовим врегулюванням повернення заборгованості в розмірі 300,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, директор ТОВ «Інтеркеш Україна»надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити, проти заочного рішення не заперечує (а. с. 32,33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов від неї не надходило. Відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України відповідач викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 35, 38). У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами зобовязального права. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] 07 грудня 2017 року звернулася з заявою № 8-14017 щодо отримання кредиту в розмірі 5000,00 гривень для оплати комунальних послуг (а.с.10). \~ 07 грудня 2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8-14017, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 5000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,35% від суми кредиту щоденного нарахування (а. с. 11, 12). Згідно п.4.1. Кредитного договору позичальник зобовязується погасити кредит шляхом внесення готівки і касу або на рахунок кредитора в строк до 07 грудня 2018 року (а.с.11). [PERSON] не сплачувала кошти за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 02 січня 2019 року в розмірі 12642,50 гривень, яка складається з тіла кредиту в розмірі 5000,00 гривень; нараховані відсотки в розмірі 5442,50 гривень; нарахована пеня в розмірі 2200,00 гривень, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором №8-14017 від 07 грудня 2017 року (а. с. 20-24). Відповідачу неодноразово надсилалися досудові вимоги про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором №8-14017 від 07 грудня 2017 року (а.с.15-19). Відповідно до вимог ст. ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти, у встановленому договором розмірі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат необхідно задовольнити. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., а тому підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, в задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат, повязаних досудовим врегулюванням повернення заборгованості в розмірі 300,00 гривень необхідно відмовити, оскільки позивачем, не доведено та не надано суду жодних доказів понесення витрат саме в такому розмірі.

Outcome: approved