Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Державне підприємство «Підприємство Копичинецької виправної колонії №112 Управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області, надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, про стягнення заборгованості в сумі 3000 грн. та понесених судових витрат. Згідно заяви представник позивача просить розглядати справу без його участі з підтримання позовних вимог. В обґрунтування заявленого позову посилається на ті обставини, що із [PERSON] були договірні правовідносини з приводу виконання та продажу [PERSON] предметів виробництва. Умови договору позивачем були виконанні, відповідачу був переданий товар на загальну суму 16342 грн. Сума відповідачем була частково проплачена, однак залишок 3000 грн. як станом на дату подання претензії, так і станом на дату звернення з позовом до суду не сплачений, чим порушуються умови договору, норми законодавства, а відтак і права та інтереси позивача, на захист яких поданий позов про примусове стягнення боргу. Відповідач в судові засідання не з'являвся, заперечень проти позову не подав, а тому суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне. 19 липня 2013 року між продавцем ДП «Підприємство Копичинецької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№112)» та покупцем [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу №Г-100. За умовами Договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується прийняти та оплатити наступні товари: гірка дитяча - 1 шт., гойдалка дитяча - 1 шт., гойдалка «Коник» - 1 шт., пісочниця «Грибок» - 1 шт. Згідно п. 2 Договору загальна сума становить 16342 грн. Продавець зобов'язується передати товар покупцю протягом 14 календарних днів з дня укладення договору, а покупець оплачу продавцю вартість товару протягом 14 календарних днів з дня отримання товару згідно накладної. Як підтверджується матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору по накладних №133 від 30.07.2013р., №199 від 24.09.2013р. поставило [PERSON] товар, визначений умовами договору на загальну суму 16342 грн. Відповідач [PERSON] згідно прибуткових касових ордерів №66 від 19.07.2013р., №68 від 29.07.2013р., №85 від 29.07.2013р., №122 від 26.09.2013р., №156 від 11.12.2013р. сплатив вартість отриманого товару на суму 13342 грн. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови Договору купівлі-продажу №Г-100 від 19.07.2013р. в частині належного виконання зобов'язання щодо повної оплати у визначені Договором строки за отриману продукцію, а відтак і норми чинного законодавства, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 3000 грн. На адресу [PERSON] 24.11.2014р. №5756, 31.01.2015р. №526, 07.08.2015р. №3487 позивачем направлялися претензії про сплату заборгованості в сумі 3000 грн., які були отримані відповідачем і залишені без належного реагування та задоволення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] боргу в сумі 3000 грн. підлягають до задоволення, оскільки підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не спростовані відповідачем. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витратив сумі 243,60 грн. відшкодовуються за рахунок відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved