Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу по розписці від 09.09.2014 року у розмірі 22837 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 09 вересня 2014 року між ними був укладений договір позики, у відповідності до якого він передав відповідачу грошову позику в розмірі 22837 грн. 00 коп. зі строком повернення до 30.12.2014 року. Укладення договору позики та отримання коштів підтверджується розпискою від 09.09.2014 року. Грошові кошти у розмірі 22837 грн. 00 коп. були передані відповідачу у момент написання розписки. Однак, станом на сьогоднішній день, позичені не повернуті його кошти і відповідач не бажає добровільно їх повернути. Тому, позивач був змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві, та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 09 вересня 2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг кошти в сумі 22837 грн. 00 коп., що підтверджується борговою розпискою, яку написала власноручно відповідач. Зі змісту розписки вбачається, що відповідач отримала від позивача в борг кошти в сумі 22837 грн. 00 коп., які вона зобовязалася повернути в строк до 30 грудня 2014 року, про що зазначено самою [PERSON] в борговій розписці (а.с.4). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на підтвердження укладання якого відповідачем була надана розписка. Позивач виконав свої зобовязання належним чином, а саме, надав відповідачу грошові кошти в сумі 22837 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою відповідача, в якій вона зазначила, що отримала від [PERSON] вищевказані грошові кошти в повному обсязі. Також, у вказаній розписці вказані паспортні дані відповідача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Проте, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала та у встановлений розпискою строк не повернула позивачу позику, а доказів іншого суду не надано. Частиною же 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки відповідачем непогашена у повному обсязі заборгованість за договором позики по розписці від 09.09.2014 року, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Тому, суд прийшов до висновку, що отримані відповідачем кошти необхідно стягнути в примусовому порядку. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу по розписці від 09.09.2014 року у розмірі 22837 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved