Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Управляння Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про відшкодування до Державного бюджету витрат пов'язаних з навчанням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, Мотивують свої вимоги тим, що наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 07 серпня 2008 року №55 ос [PERSON] з 11 серпня 2008 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. При цьому, між [PERSON] та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ укладено договір про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування. Незважаючи на умови, договору відповідач свої зобов'язання по вказаному вище договору в частині зобов'язання після закінчення відпрацювати не менше трьох років за місцем призначення. Так, 02 квітня 2014 року відповідач звільнився з посади слідчого СВ Мукачівського міського відділу ( з обслуговування міста Мукачеве та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області. Тому позивач просить відшкодувати до Державного бюджету витрати пов'язаних з навчанням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, які становлять 36061 грн. 48 коп. та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримавши заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та представник Управляння Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області у судове засідання повторно не з'явилися, будучи повідомленими про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, враховуючи згоду позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З урахуванням того, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. 2 із 4 Судом належними доказами встановлено, що наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 07 серпня 2008 року №55 ос [PERSON] з 11 серпня 2008 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. 29 жовтня 2008 року між [PERSON] та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ укладено договір про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування За умовами зазначеного вище договору відповідач зобов'язався після закінчення навчання зобов'язаний прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено і відпрацювати не менше трьох років. Встановлено, що відповідно до наказу ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 24 травня 2012 року №56 ос [PERSON] відрядили з 26 травня 2012 року для призначення на посади згідно з фахом до УМВС України в Закарпатській області. Отже навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Згідно умов п. 2.3.5. укладеного між сторонами Договору про підготовку фахівця випускник після закінчення навчання зобов'язаний прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено і відпрацювати не менше трьох років. Наказом УМВС України в Закарпатській області від 01 квітня 2014 року №60о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ у запас за власним бажанням 002 квітня 2014 року на підставі поданого рапорту від 11 березня 2014 року. Таким чином, відповідач звільнився з роботи до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Відповідно до частини 2 ст.52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Указом Президента України №77/96 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними. Аналогічні положення про укладення договору та обов'язку відшкодування витрат за навчання містяться і в діючому на момент зарахування відповідача на навчання наказі МВС України від 14 травня 2007 року .№ 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця» зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 травня 2007року за № 547/13814. Відповідно до п.3.2 зазначеного вище Договору про підготовку фахівця підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання. Згідно п.2.3.6. Договору про підготовку фахівця особа зобов'язана у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, в такому випадку він повинен згідно договору відшкодувати фактичні витрати пов'язані з навчанням. 3 із 4 Суду надані довідки про фактичні витрати на підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, згідно яких зроблений розрахунок розміру фактичних витрат, пов'язаних з навчанням [PERSON] При цьому сума витрат, які підлягають відшкодуванню, становить 36061 грн. 48 коп. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів ( ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зазначене вище дає підстави вважати, що відповідач в порушення вимог вищевказаного договору свої зобов'язання, в частині подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання, що значно порушує права позивача та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За викладених та встановлених обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги щодо відшкодування до Державного бюджету витрат пов'язаних з навчанням [PERSON] у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати у справі, понесені позивачем та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст. 11-13, 16, 509, 525,526,629 ЦК України,

Outcome: approved