Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що з кінця 2007 року по липень 2008 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких мають сина - [PERSON], [INFO]. Вінницьким міським судом Вінницької області було розглянуто справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням суду від 16.01.2016 року, позов було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.11.2015 року. Однак, аліменти відповідач не сплачує та ніякої участі в утриманні сина не бере. Разом з тим, рішенням суду від 03.02.2016р. було надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньому [PERSON] без згоди та супроводу його батька - [PERSON] в період з дня набрання рішенням суду законної сили до 15.01.2017 року, в супроводі одного із осіб: матері - [PERSON] бабусі - [PERSON], або дідуся - [PERSON] На сьогоднішній день без згоди відповідача позивач не може разом зі своїм сином поїхати за кордон на відпочинок чи оздоровлення, що є необхідним для здоров'я та розвитку дитини, в силу чого остання звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судові засідання, призначені на 09.03.2017р. та 03.04.2017р. не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду на 09.03.2017р. повернулося на адресу суду з відміткою про його отримання за підписом [PERSON], однак як пояснила представник позивача в судовому засіданні, вищевказана повістка була отримана позивачем - [PERSON] (а.с.30) Разом з тим, конверти з повістками про виклик в судове засідання на 03.04.2017р., що були направлені за на адресу: [ADDRESS] та [ADDRESS], повернулися на адресу суду з відмітками відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється судом, як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. (а.с. 50-51, 52-53) Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При цьому, як вбачається з частини дев'ятої статті 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання призначене на 03.04.2017р. було опубліковано в газеті «Вінниччина», випуск № 21 (23162) від 17.03.2017 року, а також в газеті «Урядовий Кур'єр», випуск № 53 (5922) від 21.03.2017 року, проте відповідач в судове засідання, призначене на 03.04.2017р. не з'явився повторно. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, згідно з частиною четвертою статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні просила позов задовольнити повністю та надала до суду висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Як вбачається з довідки № 351, виданої 18.01.2017 року ТОВ «ЖЕО», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 9) Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2016 було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.11.2015 року. (а.с. 17-18) Згідно пояснень наданих сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] знаходиться на утриманні позивача. При цьому відповідач ніякої участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. (а.с. 11,13,15) Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №01-00-011-9975 від 09.03.2017 року, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради від 06.03.2017 року вивчались всі надані документи щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] Зокрема, із вказаного висновку вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, вихованням та станом здоров'я, не підтримує її матеріально, а тому Комісія вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], так як він не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені статтями 150-155, 180 Сімейного Кодексу України. (а.с. 40-41) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачує аліменти та злісно ухиляється від допомоги синові, що підтверджується: постановою про відкриття виконавчого провадження та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 50449343. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно з нормою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Як зазначено у статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не сплачує аліменти та злісно ухиляється від допомоги синові, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Разом з тим, відповідно до вимог статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того, у відповідності до вимог статті 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved