Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] із цивільним позовом до ПАТ «Страхова компанія «Місто», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької обласної ради, про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування. Позов мотивований тим, що 26.11.2013 року між ВМСШМД Вінницької обласної ради та ПАТ «СК «Місто» було укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті за № 102-000156, відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованих осіб під час поїздки на службовому транспорті. Застрахованими особами, відповідно до договору, є всі особи, які перебувають у трудових відносинах зі страхувальником. Позивач працює у ВМСШМД на посаді лікаря виїзної загальної профільної бригади (інтенсивної терапії) центральної підстанції та є застрахованою особою. 01.03.2014 року, під час дії договору страхування, коли позивач працював на зміні, стався страховий випадок, а саме груповий нещасний випадок, коли під час транспортування пацієнта до лікарні, останній завдав позивачеві тілесних ушкоджень. Страховика було повідомлено про настання стразового випадку належним чином, однак відповідач свого обов'язку щодо виплати стразового відшкодування не виконав, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у вигляді страхового відшкодування у розмірі 16 624,00 грн. В судовому засіданні представник позивача за ордером про надання правової допомоги адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю Швець О.О. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях та поясненнях, що долучені до матеріалів справи. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ВМСШМД Вінницької обласної ради за довіреністю Дроздов Є.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивачем не подавалась заява про настання страхового випадку, передбаченого умовами договору 102-000156 від 16.11.2013 року. Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. 26.11.2013 року між Вінницькою міською станцією швидкої допомоги Вінницької обласної ради, як власником об'єкту підвищеної небезпеки, та ПАТ «СК «Місто» було укладено Договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 102-000156. Відповідно до умов пункту 1.1. договору, його предметом є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованих осіб під час поїздки на службовому транспорті. Згідно пункту 1.2. Договору, застрахованими особами вважаються особи, які перебувають в трудових відносинах зі Страхувальником. Згідно додатку до договору у вигляді списку, [PERSON] є однією з осіб, на яку розповсюджується дія вказаного договору. Пунктом 6.3. договору № 102-000156 від 26.11.2013 року передбачено умови, за яких страховиком здійснюється страхова виплата, зокрема обов'язковою умовою є заява застрахованої особи на отримання страхової виплати. 05.12.2013 року між ВМСШМД Вінницької обласної ради та ПАТ «СК «Місто» укладено договір № 105-000487 добровільного страхування від нещасних випадків. Згідно пункту 5 Договору, його предметом є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи. Умовами пункту 6 даного Договору передбачено, що нещасними випадками також є наступні події, які призвели до розладу здоров'я або смерті застрахованої особи: утоплення, ураження блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб. Згідно Додатку № 1 до Договору, [PERSON] є застрахованою особою. 01.03.2014 року в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги, під час його зупинки, стався нещасний випадок, який полягає у нанесенні пацієнтом громадянином [PERSON] тілесних ушкоджень лікарю [PERSON], який того дня працював на зміні лікарем виїзної загальної профільної бригади (інтенсивної терапії) центральної підстанції. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач перебував на лікарняному 82 дні. 17.03.2014 року територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Вінницькій області складено Акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, що стався із [PERSON] Згідно пункту 6 даного акту, нещасний випадок із [PERSON] стався під час зупинки автомобіля, коли [PERSON] намагався покласти пацієнта на ноші. Згідно пункту 7 Акту, причиною нещасного випадку є травмування внаслідок протиправних дій іншої особи. 03.03.2014 року до ПАТ «СК «Місто» надійшло повідомлення від [PERSON] про настання події, що має ознаки страхового випадку, передбаченого договором № 105-000487, яке було зареєстроване у відповідному журналі за вхідним № 01/03032014 від 03.03.2014 року (а. с. 44 - 45). Відповідно до умов обох договорів страхування, страхова виплата здійснюється Страховиком Застрахованій особі на підставі письмової заяви на отримання страхової виплати. Згідно наказу № 7 від 06.02.2013 року по ПАТ «СК «Місто», затверджені типові форми в тому числі заяв, що додаються до страхових актів та є невід'ємною їх частиною. 23.05.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Місто» із повідомленням про настання випадку, що має ознаки страхового, згідно умов договору страхування № 105 № 000487 від 05.12.2014 року. Згідно страхового акту № 105-936 від 26.06.2014 року, подія, в ході якою [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження, була визнана страховим випадком та прийнято рішення про виплату йому страхової суми у розмірі 350,00 грн. Відповідно до положень статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні не довели доказами ту обставину, що [PERSON] звертався до ПАТ «СК «Місто» з відповідною заявою згідно умов Договору № 102-000156 від 26.11.2013 року. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень частини 1 статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відтак, в суду відсутні підстави для задоволення позову про стягнення зі страховика суми страхового відшкодування за Договором обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 102-000156 від 26.11.2013 року, оскільки позивач не звертався до страховика із відповідною заявою. Крім того, на переконання суду, обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті відноситься до особливої категорії обов'язкового страхування. Це пов'язано з тим, що транспорт є джерелом підвищеної небезпеки щодо осіб, які експлуатують транспортні засоби, та пасажирів, які ним користуються. Саме тому, страховим випадком є дорожньо-транспортні події, які відбулися за участю транспортного засобу страхувальника, в результаті якого виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування. В даному ж випадку, причиною настання нещасного (страхового) випадку є не джерело підвищеної небезпеки (транспортний засіб), а протиправні дії третіх осіб (тобто хуліганські дії пацієнта, до якого бригада швидкої допомоги приїхала за викликом). Наведені обставини також є підставою для відмови у позові в частині визнання події, яка сталась 01.03.2014 року в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги, страховим випадком, передбаченим Договором обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 102-000156 від 26.11.2013 року. Наведені висновки підтверджуються і положеннями Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Зокрема, пунктом 5 даної Постанови судам роз'яснено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed