Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

В червні 2019 року позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Біленський А.Г., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] , укладеного 03.02.1999 року між позивачем та [PERSON] та [PERSON] на Універсальній товарній біржі «Виконт-Т» за № 2-20. Позивач вказує на те, що 03.02.1999 року вона купила у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] за 2000 грн. Вказаний будинок по Ѕ частці належав [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.01.1999 року, про що зазначено у договорі. Правочин обома сторонами повністю виконаний, [PERSON] та [PERSON] звільнили будинок, знялся з реєстрації за вказаною адресою та передали позивачу ключі. Жодних заперечень, чи зауважень ніхто із сторін по даному правочину не заявляв. З моменту купівлі позивачем даного домоволодіння, вона використовує його для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує в належному санітарно - технічному стані. Крім того, з 27.03.2003 року, позивач стала власником земельної ділянки, на якій розташований придбаний нею будинок, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Однак на цей час позивачу стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у зв`язку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору, незважаючи на те, що позивач та [PERSON] та [PERSON] виконали всі умови вказаного договору. [INFO] [PERSON] померла, єдиним спадкоємцем, який прийняв після неї спадщину є її син - відповідач по справі [PERSON] . За життя [PERSON] позивач неодноразово намагалася домовитись з [PERSON] та [PERSON] посвідчити вказаний договір нотаріально, однак останні відмовлялися на вчинення вказаної дії, посилаючись на те, що виконали залежні від них дії по відчуженню будинку. Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити своє право на вищевказаний житловий будинок, то вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та просила визнати вищевказаний договір дійсним. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутність, та про підтримання позовних вимог позивача та про їх задоволення. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи присутня заява відповідача про визнання позову, якою відповідач визнає позовні вимоги позивача та просить суд розглядати справу без його участі. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.02.1999 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» сторони уклали договір купівлі продажу за № 2-20, за яким [PERSON] та [PERSON] продали, а позивач купила житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який складається з: самого житлового будинку, позначеного на плані літерою А1, житловою площею 21,8 кв.м., літньої кухні Б1, сараю В1, сараю Г1, підвалу Д1, споруди 1, огорожі 2-3, який розташований за адресою: [ADDRESS] за 2000 грн. (відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) і зареєстрований в органах БТІ в установленому на той час порядку. Предмет договору купівлі-продажу по Ѕ частці належав продавцям [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 1999 року, посвідченого Новоодеською нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстр. № 1-65. Після укладення договору, позивач володіла та користувалася вказаним об`єктом нерухомості, утримувала його, проводила ремонт, обробляла земельну ділянку для будівництва та його обслуговування, господарських будівель та споруд, набувши на неї право власності відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу, на загальних підставах. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини. Спадщину після [PERSON] прийняв її син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.10.2006 р. Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року) та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.655 ЦК України, обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-20, зареєстрованим універсальною товарною біржею «Віконт-Т» 03.02.1999 року. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 03.02.1999 року. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 03.02.1999 року між позивачем та [PERSON] та [PERSON] на універсальній товарній біржі «Віконт - Т» за № 2-20. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тобто у розмірі 384 грн. 20 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved