Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) Приватбанк звернувся до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.04.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2260,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобовязань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 38174 грн. 76 коп., з яких: 1542,01 грн. заборгованість за кредитом, 31687,77 грн. заборгованість відсотків за користування кредитом, 2889,04 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 250 грн. штраф (фіксована частина), 1805,94 грн. штраф (процентна складова), а також стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. При цьому зазначив, що сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. [PERSON] згідно умов кредитного договору отримала картки № 5577212908893624, 4149437103491492, 5457082310137794, 5168755621078555 остання з них має термін до червня 2019 року. Під час укладення договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 в місяць або 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення відбулося тільки за витратами з певної дати зазначеної в наказі банку, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці. Відповідач та її представник в судове засідання призначене на 18 червня 2018 року не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. В письмовому відзиві проти позову заперечували в повному обсязі. При цьому посилалися на те, що нараховані [PERSON] відсотки в 7,5 разів перевищують заборгованість за кредитом, що не відповідає умовам договору, прозорості таких нарахувань, перетворюється на непомірний тягар для споживача та джерело невиправданих прибутків кредитором. Крім цього, позовні вимоги належним чином не обґрунтовані, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача у розмірі 1542 грн виникла 31 березня 2014 року, тобто за межами строків позовної давності. Строк дії банківської картки невідомий, тому суд повинен відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в звязку зі спливом строків позовної давності. З наданої позивачем копії анкети-заяви не вбачаються ознаки узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, а тому розмір відсотків потрібно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до укладеного договору б/н від 17.04.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2260,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~ За умовами укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. [PERSON] згідно умов кредитного договору отримала картки № 5577212908893624, 4149437103491492, 5457082310137794, 5168755621078555 остання з них має термін до червня 2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. \~ \~ \~ \~Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувалася умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 30 листопада 2017 року в неї виникла заборгованість перед [PERSON] в розмірі 38174 грн. 76 коп., з яких: 1542,01 грн. заборгованість за кредитом, 31687,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2889,04 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи: 250 грн. штраф (фіксована частина), 1805,94 грн. штраф (процентна складова). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору, [PERSON] має право проводити зміни [PERSON], а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. За змістом п. 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або [PERSON] надати [PERSON] письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед [PERSON], у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. Відповідачка заяв про розірвання кредитного договору не подавала. Більш того, [PERSON] отримала картки № 5577212908893624, 4149437103491492, 5457082310137794, 5168755621078555 остання з них має термін до червня 2019 року. Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положенням частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З врахуванням вищезазначеного, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~При цьому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування за заявою відповідача строків позовної давності, з огляду на таке. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За положеннями статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 30 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] частково сплачувала заборгованість за кредитом з часу укладення договору, останній платіж здійснила 29 вересня 2015 року. Отже, звернувшись до суду з позовом 10 січня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» строк позовної давності не пропустив. Таким чином, підстави для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту з [PERSON] відсутні. В частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. \~ \~ \~ \~Сума основного боргу складає 1542,01 грн., сума нарахованої пені 2889,04 грн. \~ \~ \~ \~З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України до розміру основного боргу 1542,01 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 1805,94 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов»язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 17.04.2019 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1805,94 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. З огляду на вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial