Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги у розмірі 39 782 грн. 38 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно заяви від 02.03.2015р. [PERSON] відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 02.03.2015 по 01.09.2016 року в сумі 39\~782 грн. 38 коп. В результаті проведення перевірки було встановлено, що у володінні [PERSON] є будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що згідно п. 12 Порядку є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачеві коштів становить 39 782 грн. 38 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача надміру виплачені бюджетні кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги у розмірі 39 782 грн. 38 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду пояснення по справі, в яких просила справу розглянути за її відсутності. В поясненнях також назначила, що отримання адресної допомоги нею здійснювалось у період з 02.03.2015 року по 01.09.2015 року, на той момент діяла стара редакція п.6 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року, відповідно до якої вона мала передбачене законом право на отримання допомоги, тому, просить відмовити в задоволенні позову. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що згідно заяв від 02.03.2015р., 11.09.2015р., 02.03.2016р., 05.09.2016р., [PERSON] звернулася до Управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши, що в її власності не має житлового приміщення, розташованого на території підконтрольній Україні. Рішенням [PERSON] призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 02.03.2015 по 01.09.2016 року в сумі 39\~782 грн. 38 коп. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що у володінні [PERSON] є житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Управління від 20.10.2016р. по особовій справі №609887 [PERSON] знято з обліку осіб, яким надається щомісячна адресна допомога як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та вирішено стягнути надмірно сплачені Управлінням кошти за період з 02.03.2015р. по 01.09.2016 року. Управлінням на адресу відповідача були направлені листи 06.12.2016р. та 07.02.2017р., про з`ясування надання ним недостовірної інформації та необхідність повернути надмірно перераховану допомогу, проте дотепер Управління відповідей від [PERSON] не отримувало. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п.п. 2, 3\~ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п.3 вказаного Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, у володінні [PERSON] є житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Остання отримувала адресну допомогу у період з 02.03.2015 року по 01.09.2015 року, тобто на момент дії попередньої редакція п.6 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року, відповідно до якої особа мала право на отримання допомоги у разі наявності у власності житла в районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог, тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed