Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.08.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Враховуючи те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 31.07.2017 року має заборгованість 99892,62 грн., яка складається з наступного: 6862,12 грн. - заборгованість за кредитом; 83947,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4732,98 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 99892 грн. 62 коп. за кредитним договором №б/н від 06.08.2007 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за довіреністю Сафір Ф.О. (а.с.16), наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву-відзив (а.с.41), про застосування строків позовної давності. При цьому зазначила, що останній платіж нею було здійснено 07 квітня 2014 року, починаючи з травня 2014 року будь-яке погашення кредитної заборгованості нею не здійснювалося. Разом з тим, як позивач звернувся до суду 08 вересня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Просить суд, відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строків позовної давності. А також надала заяву, що не згодна з позовом та про розгляд справи у її відсутність (а.с.44) Відповідно до ст.211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, ч.2… У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено: - Із копії розрахунку заборгованості (а.с.4-6) вбачається, що відповідач станом на 31.07.2017 року має заборгованість 99892,62 грн., яка складається з наступного: 6862,12 грн. - заборгованість за кредитом; 83947,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4732,98 грн. - штраф (процентна складова). Останній платіж за кредитом, відповідачем здійснено 07.03.2014 року. - Із копії заяви позичальника №б/н від 06.08.2007 року (а.с.7) вбачається, що позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. - Із копії паспорту громадянина України (а.с.15) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Ольгине Високопільського району Херсонської області, зареєстрована та проживає в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Новопетрівської сільської ради Високопільського району Херсонської області (а.с.27). - Із копії відповіді на відзив та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.42-43) вбачається, що [PERSON], 18.04.2007 року отримала кредитну картку з терміном дії до 09/16. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України, ч.1. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. ч.2. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України, ч.1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. ч.2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, дослідивши в судовому засіданні, матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач відповідно до поданої заяви №б/н від 06.08.2007 року (а.с.7) отримала від позивача кредит в розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8-14). Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 31.07.2017 року має заборгованість 99892,62 грн., яка складається з наступного: 6862,12 грн. - заборгованість за кредитом; 83947,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4732,98 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість відповідно до розрахунку заборгованості становить 99892,62 грн. (а.с.4-6). Разом з тим, відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись при цьому у своїй письмовій заяві-відзиві, на пропуск позивачем строку позовної давності, так як останній платіж позивачем було здійснено 07 березня 2014 року, починаючи з травня 2014 року будь-яке погашення кредитної заборгованості нею не здійснювалося, в той час, як позивач звернувся до суду 08 серпня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. З даною заявою відповідача, суд не погоджується, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, в ході дослідження матеріалів справи, позивач надав відповідачу кредитну картку з строком дії до 09/16 тобто до 30.09.2016 року(включно). Відповідно до п.2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (с.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладені у постановах від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України. Згідно розрахунку заборгованості з'ясовано, що відповідачем останній раз внесено кошти на погашення кредиту 07.03.2014 року, строк дії картки сплив 30.09.2016 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом 08.08.2017 року, тобто без порушення строку позовної давності, який відповідно до ст.257 ЦК України, встановлюється у три роки, а також не пропущено і строк спеціальної позовної давності щодо стягнення пені та штрафів, яка встановлюється в один рік. А тому, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Таким чином, оскільки відповідач, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, порушила виконання умов кредитного договору №б/н від 06.08.2007 року та норми діючого законодавства, суд вважає за можливим вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості задовольнити у повному обсязі, тобто стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 99892 грн. 62 коп. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 1600,00 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved