Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

В травні 2020 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , за національністю та етнічним походженням є полькою. Зобов`язати Корабельний районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про одруження № 205 від 04 червня 1977 року, складений Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у графі «Національність нареченої» національність «українка» замінити на національність «полька». Зобов`язати Корабельний районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про народження № 348 від 23 травня 1978 року, складений про народження її доньки [PERSON] , [INFO] , а саме в графі національність матері вказати « полька ». Представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Корабельного районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень по даній справі немає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступне. Згідно актового запису про народження № 2151 від 15.12.1952 року, складеного відділом РАЦС Стахановського МУЮ у Луганській області, матір`ю [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] , яка народилась [INFO] , за національністю є полькою. Згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована ЗУ №703/97-ВР від 09.12.1997 р.) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Оскільки матеріалами справи знайшлося підтвердження факту того, що бабуся заявниці була полькою, заявник також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved