Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Дніпропетровська міська рада звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказавши третьою особою: компанію «Hagworth Management Limited»; про визнання угод недійсними, виділення частки в спільному майні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 20 жовтня 2012 року помер [PERSON] 26 жовтня 2012 року [PERSON], який є сином [PERSON], було подано заяву про прийняття спадщини, а приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було відкрито спадкову справу № 29/2012. Однак, в подальшому [PERSON], [PERSON], яка є матір’ю померлого [PERSON] та [PERSON], яка є колишньою дружиною померлого [PERSON], у визначений законом строк до 19 квітня 2013 року, приватному нотаріусу Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] були подані заяви про відмову від прийняття спадщини, й відповідно до «Порядку проведення обліку безхазяйного нерухомого майна та відумерлої спадщини у місті», затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 24 квітня 2013 року № 31/34, після спливу одного року з часу відкриття спадщини за наявності інформації про існування не переоформленого майна померлої особи відповідною районною у місті радою або КП «Бюро», або іншою уповноваженою особою до суду за місцем відкриття спадщини подається заява про визнання спадщини відумерлою і передачу її у власність територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Крім того, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] за життя належало нерухоме майно, а саме: ? частина квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 3 – а, кв. 3 – б, загальною площею 56,4 м2; ? частина нежитлового приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 3 – а, приміщення 3 – а, загальною площею 119,8 м2; комплекс «Контора», розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Залізнична, буд. 452, загальною площею 231,0 м2; картоплесховище, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Залізнична, буд. 451, загальною площею 903,9 м2. Однак вищезазначене нерухоме майно було незаконно та навмисно відчужене [PERSON], через наявність великих боргів з метою приховання власних активів, на користь матері [PERSON] на підставі рішення Третейського суду при товарній біржі «УМТБ» від 27 лютого 2006 року. Також, [PERSON] за життя належав автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, набутий останнім згідно біржової угоди. Зазначений вище автомобіль був предметом спору, що перебував на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси, та згідно з рішенням якого від 28 серпня 2009 року, право власності на зазначений транспортний засіб було визнано за [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2013 року, рішення суду першої інстанції було скасовано в повному обсязі та [PERSON] відмовлено у позовних вимогах, щодо визнання права власності на транспортний засіб. Також, згідно довідки Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області на теперішній час автомобіль зареєстрований за [PERSON] на підставі біржової угоди, однак, відчуження автомобіля було здійснено незаконно, оскільки на момент відчуження автомобіля [PERSON] не був його законним власником. Крім того, 27 листопада 2008 року постановою заступника начальника слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації в Запорізькій області [PERSON] було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] Крім того, [PERSON] на момент смерті проживав у домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кримська, буд. 22, яке належить [PERSON], оскільки вищезазначене домоволодіння було придбано під час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім’єю, тому є спільною сумісною власністю подружжя. Також відомо, що [PERSON] належала ? частина будівля готелю, набута у спільну часткову власність за договором купівлі – продажу від 17 лютого 2004 року, що знаходиться за адресою: м. Алупка, вул. Фрунзе, буд. 8. У зв’язку з чим Дніпропетровська міська рада звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати недійсним правочин, щодо відчуження на користь [PERSON] нерухомого майна, а саме: ? частини квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 3 – а, кв. 3 – б, загальною площею 56,4 м2; ? частини нежитлового приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 3 – а, приміщення 3 – а, загальною площею 119,8 м2; комплекс «Контора», розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Залізнична, буд. 452, загальною площею 231,0 м2; картоплесховище, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Залізнична, буд. 451, загальною площею 903,9 м2, а також просила визнати недійсною біржову угоду та припинити право власності [PERSON] на транспортний «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (том № 1 а.с. а.с. 4 – 8а) та виділити частку в спільному майні – домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кримська, 22; будівлі готелю за адресою: м. Алупка, вул. Фрунзе, буд. 8, належну [PERSON] 23 вересня 2013 року компанією «Hagworth Management Limited», яка виступає третьою особою у цивільній справі за позовом Дніпропетровської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання угод недійсними, виділення частки в спільному майні, було подано позовну заяву про визнання угоди недійсною та визнання права власності на автомобіль. Свої позовні вимоги Компанія «Hagworth Management Limited» обґрунтувала тим, що вона є кредитором померлого [PERSON] на підставі договору № 1/01 – 10 від 01 жовтня 2012 року про відступлення прав вимоги (цессії), а загальна заборгованість [PERSON] за кредитними договорами складає 77 482 258 гривень 92 копійки. Після смерті [PERSON], його сином, матір’ю та колишньою дружиною у визначений законом строк до 19 квітня 2013 року, приватному нотаріусу Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] були подані заяви про відмову від прийняття спадщини. Також, компанія «Hagworth Management Limited», у позовній заяві зазначала, що [PERSON] за життя належав автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був предметом спору, що перебував на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси, та згідно з рішенням якого від 28 серпня 2009 року, право власності на зазначений транспортний засіб було визнано за [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2013 року, рішення суду першої інстанції було скасовано в повному обсязі та [PERSON] відмовлено у позовних вимогах, щодо визнання права власності на транспортний засіб. Також, згідно довідки Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області на теперішній час автомобіль зареєстрований за [PERSON] на підставі біржової угоди, однак, відчуження автомобіля було здійснено незаконно, оскільки на момент відчуження автомобіля [PERSON] не був його законним власником, а також 27 листопада 2008 року постановою заступника начальника слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації в Запорізькій області [PERSON] було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON], а тому компанія «Hagworth Management Limited» вважає, що відчуження вищезазначеного автомобіля було здійснено не законно, у зв’язку з чим, звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати недійсною біржову угоду та припинити право власності [PERSON] на транспортний засіб «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], а також просила визнати за нею право власності на зазначений автомобіль (том № 1 а.с. а.с. 95 – 99). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2013 року позовна заява компанії «Hagworth Management Limited» була прийнята та об’єднана в одне провадження з первісним позовом Дніпропетровської міської ради (а.с. а.с. 131 – 132). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року було роз’єднано у самостійне провадження цивільну справу за позовом Дніпропетровської міської ради до [PERSON], третя особа: компанія «Hagworth Management Limited»; про визнання недійсною біржової угоди та припинення права власності, та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, щодо предмету спору, компанії «Hagworth Management Limited» до [PERSON], третя особа: УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області; про визнання недійсною біржової угоди та визнання права власності, з присвоєнням окремого номера. Крім того, ухвалою суду від 04 грудня 2013 року, було залучено до участі у справі за позовом Дніпропетровської міської ради третю особу УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (том № 1 а.с. а.с. 1 – 2, 230 – 232). У судовому засіданні представник Дніпропетровської міської ради позов підтримав у повному обсязі, щодо задоволення позовних вимог компанії «Hagworth Management Limited» послався на розсуд суду. Представник компанії «Hagworth Management Limited» підтримала позовну заяву компанії, та не заперечувала проти задоволення позову Дніпропетровської міської ради. Представник [PERSON], заперечувала проти задоволення позовів. Представник третьої особи, УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, до судового засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив (том № 2 а.с. 13). Суд, вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 20 жовтня 2012 року помер [PERSON] 26 жовтня 2012 року, син померлого, [PERSON] подав приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 29/2012. 19 квітня 2013 року, [PERSON], син померлого, подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Того ж дня, заяви про відмову від прийняття спадщини померлого [PERSON] подали [PERSON], мати померлого, та [PERSON], колишня дружина померлого (том № 1 а.с. а.с. 10, 11, 12, 14, 15, 16). Відповідно до п. 6.6. Порядку проведення обліку безхазяйного нерухомого майна та відумерлої спадщини у місті, затвердженого Дніпропетровською міською радою VI скликання, рішенням від 24 квітня 2013 року за № 31/34, у випадку виявлення незаконних підстав для переоформлення права власності та порушень прав та інтересів територіальної громади міста, відповідною районною у місті радою або КП «Бюро» готується відповідна позовна заява до суду, та повідомляються правоохоронні органи. Із листа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17 травня 2013 року, вихідний № 14/7538, долученого до позовної заяви, а також документів, наданих УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 05 листопада 2013 року, вихідний № 14/7563 встановлено, що за життя [PERSON] належав автомобіль «Mercedes Benz S 320», VIN WDD2210221A051575, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі біржової угоди від 15 вересня 2007 року. В подальшому, спірний автомобіль, [PERSON], уповноваженим в порядку передовіри [PERSON] – представником [PERSON] за довіреністю, 05 березня 2010 року, було знято з обліку для реалізації. 09 березня 2010 року на підставі довідки – рахунку серії ДДР № 954314 автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, був зареєстрований за [PERSON], [INFO], та видано державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до довідки – рахунку серії ДДР № 954314 від 09 березня 2010 року, на підставі якого відповідач [PERSON] придбав автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, вартість придбаного автомобіля не зазначена. При цьому, [PERSON] та його представником не було надано доказів оплати за набутий автомобіль (том № 1 а.с. а.с. 20, 197 – 212). Також, судом було встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, у тому числі, право власності на автотранспортний засіб «Mercedes Benz S 320», VIN WDD2210221A051575, 2007 року випуску, державний знак [NUMBER], було визнано за [PERSON] При цьому, на підставі апеляційної скарги компанії «Hagworth Management Limited», 05 червня 2013 року апеляційним судом Одеської області було переглянуто в апеляційному порядку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, за результатом розгляду якої, рішення було скасовано та постановлено нове, яким [PERSON] відмовлено у позові до [PERSON], про визнання дійсним договору купівлі – продажу та визнання права власності, в тому числі, на автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575 (том № 1 а.с. а.с. 110 – 112, том № 2 а.с. а.с. 22 – 24). Таким чином, судом з’ясовано, що на момент зняття спірного автомобіля з обліку для реалізації та продажу на користь [PERSON], [PERSON] не був власником автомобіля «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, та відповідно не мав права на розпорядження ним. Також, як вбачається із матеріалів справи, третя особа компанія «Hagworth Management Limited», яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, на підставі договорів відступлення прав вимоги є кредитором померлого [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 30.840.06 від 07 березня 2006 року, кредитним договором № 94.840.06.14 від 30 червня 2006 року та кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, які були укладені між [PERSON] та ЗАТ «Агробанк». Так, 26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток», який є правонаступником всіх прав та зобов’язань ЗАТ «Агробанк» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги № 7, згідно з яким ПАТ «Банк Восток» відступив права вимоги за кредитними договорами, а ТзОВ «Кредекс Фінанс» відповідно, зайняло місце кредитора за кредитними договорами № 30.840.06 від 07 березня 2006 року, № 94.840.06.14 від 30 червня 2006 року, № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, позичальником за якими був [PERSON] 01 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та компанією «Hagworth Management Limited» був укладений договір № 1/01 – 10 відступлення прав вимоги (цессії), за умовами якого ТзОВ «Кредекс Фінанс» в повному обсязі передав, а компанія «Hagworth Management Limited» прийняла права вимоги за кредитними договорами № 30.840.06 від 07 березня 2006 року, № 94.840.06.14 від 30 червня 2006 року, № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року. У зв’язку із тим, що за вказаними кредитними договорами, [PERSON], не виконувалися зобов’язання, станом на 26 вересня 2011 року, дату відступлення ПАТ «Банк Восток» прав вимоги, розмір заборгованості складав – 77 482 258 (сімдесят сім мільйонів чотириста вісімдесят дві тисячі двісті п’ятдесят вісім) гривень 92 (дев’яносто дві) копійки. При цьому, пунктом 2.2 договору про надання кредитної лінії № 30.840.06 від 07 березня 2006 року, а також кредитного договору № 94.840.06.14 від 30 червня 2006 року та № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, встановлено, що зобов’язання [PERSON] по поверненню кредиту, по сплаті відсотків за користування кредитом, а також пені, у разі невчасного виконання зобов’язань за договором, забезпечується всім майном та коштами, що належали [PERSON], на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного приватним підприємцем [PERSON], який є суб’єктом оціночної діяльності, вартість автомобіля «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, реєстраційний номерний знак [NUMBER], складає 402 480 (чотириста дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок (том № 2 а.с. а.с. 49 – 72). Згідно із рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року, спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 20 жовтня 2012 року, яка складається з усіх прав та обов’язків, що належали спадкодавцеві на момент смерті на момент відкриття спадщини, за заявою Дніпропетровської міської ради, була визнана відумерлою (том № 2 а.с. а.с. 80 – 83). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (2003 року), «Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2009 року за № 1200. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. В силу ст. ст. 655, 658 ЦК України за договором купівлі – продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору купівлі – продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару – це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. Порядок комісійної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, урегульований постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 «Про затвердження Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», відповідно до п. 14 якого – усі графи довідки – рахунку, акту приймання – передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб’єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою, а у графу «вартість» вноситься вартість продажу транспортного засобу або складової частини, що має ідентифікаційний номер, у грошовій одиниці України. Таким чином, зважаючи на те, що довідка – рахунок є бланком суворої звітності, у відповідності до абз. 2 п. 12 зазначеного вище порядку, то недодержання вимог його заповнення, тягне за собою її недійсність. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, за загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 658 ЦК України, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. В силу приписів ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, за змістом положень ст. ст. 330, 388, 658 ЦК України, право власності на майно, передане за договором купівлі – продажу всупереч волі власника цього майна, не набувається у тому числі і добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути витребувано власником на підставі ст. 388 ЦК України, у тому числі і від добросовісного набувача. Згідно ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання. В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 1050 ЦК України, встановлено, якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яка подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1277 ЦК України, передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов’язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. При цьому, частиною 4 статті 1231 ЦК України встановлено, що майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Таким чином, зважаючи на положення приведених норм закону та встановлених обставин справи, а також враховуючи вимоги Дніпропетровської міської ради про визнання недійсною біржової угоди від 09 березня 2010 року, суд доходить висновку, що такі вимоги Дніпропетровської міської ради, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки були порушені вимоги п. п. 1, 2 ст. 203 ЦК України, так як відчужувач майна [PERSON], на момент продажу автомобіля не був власником такого майна та відповідно не мав відповідного обсягу цивільної дієздатності для укладення правочину, при укладенні якого, сторонами не було дотримано істотних умов для укладення договору, а саме не визначено ціну договору. Щодо позовних вимог про припинення права власності [PERSON] на автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, державний номер [NUMBER], то вказані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки дублюють позовні вимоги про визнання недійсною біржової угоди, за якою таке право власності було набуто. Вирішуючи позовні вимоги компанії «Hagworth Management Limited», щодо визнання права власності на спірний автомобіль, суд, враховуючи те, що автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, державний номерний знак [NUMBER], у зв’язку з недійсністю правочину щодо його відчуження, має увійти до складу спадщини [PERSON], так як Апеляційним судом Одеської області 05 червня 2013 року було скасовано рішення суду першої інстанції та постановлено нове, яким відмовлено [PERSON] у позові до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі – продажу та визнання права власності, в тому числі на автомобіль «Mercedes Benz S 320», 2007 року випуску, VIN WDD2210221A051575, а також приймаючи до уваги рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, яким було визнано спадщину відумерлою, доходить висновку, що вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, підлягають задоволенню, оскільки кредитор згідно ч. 4 ст. 1231 ЦК України, має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок спадкового майна. При цьому, суд, вважає за необхідне відмовити компанії «Hagworth Management Limited» у задоволені позовних вимог в частині визнання недійсною біржової угоди від 09 березня 2010 року, оскільки такі позовні вимоги фактично дублюють вимоги Дніпропетровської міської ради, що були задоволені. Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що Дніпропетровській міській раді було відстрочено сплату судового збору, суд, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 114 гривень 70 копійок, віднісши решту судових витрат на користь держави.

Outcome: partial