Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Дана справа надійшла до Великописарівського районного суду Сумської області від Токмацького районного суду Запорізької області за підсудністю. До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» із позовом до [PERSON] про стягення на його користь заборгованості за кредитним договором №630074323 від 27 грудня 2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк», в розмірі 73686,54 грн., судових витрат по справі та витрат на правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п.1 Додатку до договору на підставі Анкети-Заяви банком було відкрито рахунок у валюті гривні та випущено міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуску та лімітом відновлювальної кредитної лінії 75000,00 гривень. Відповідно до умов договору за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Встановлено обов`язковий мінімальний платіж у 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією на 25 число. Відповідачем порушені умови кредитного договору, що стало причиною утворення заборгованості, на стягнення якої за умовами договору відступлення права вимоги №16-01/19/1 має право позивач по справіТовариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Станом на 25 червня 2020 року, відповідно до розрахунку, заборгованість за кредитним договором становить 73686,54 гривень, а саме 27151,66 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23073,10 грн - заборгованість за пенею, 8347,68 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 2447,03 грн - нараховані 3 відсотки річних, 5473,77 грн - втрати від інфляції, 7193,30 грн - подвійна ооблікова ставка НБУ. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву з проханням розглядати справу без участі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує на розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що дійсно ним, [PERSON] та ПАБ» Альфа -Банк» 27 грудня 2013 року укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум -готівка»), відповідно якого Банк відкрив рахунок та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold з строком дії два роки з моменту її випуску. Сума кредиту, яка була доступна, складала - 13950 гривень. Відповідно до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, договір вважається укладеним з моменту його акцептування Держателем і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строку дії всіх Карток, наданих згідно договору. Зазначає, що строк дії картки закінчився 25 січня 2014 року, тому посилаючись на рішення Верховного Суду України, просить застосувати позовну давність та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог у з`язку зі спливом строку позовної давності (а.а.234-236). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року [PERSON] заповнив Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа -Банк» на кладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». [PERSON] надавався кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії з лімітом в межах 75000 гривень на умовах вказаних в договорі та додатку до договору (а.с.11). З додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») слідує, що на підставі Анкети- заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа -Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» банк відкриває рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випускає міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуку. В п.2.1. додатку до договору зазначено, що ліміт картки 75000 гривень, сума доступна клієнту 13950 гривень. Процентна ставка за користування відновлювальною лінією складає 21 відсоток річних на торгові операції та на операції зняття готівки (п.2.2. додатку до договору). П.2.3. додатку до договору розмір обов' язкового мінімального платежу складає 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Мінімальний платіж не може бути меншим за 50 гривень на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів обов' язкового місячного платежу Банк щомісячно інформує смс повідомленням, що надсилається на мобільний телефон, зазначений в анкеті ( а.с. 12). Відповідачем було заповнено та подано заяву про відкриття рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» 27 грудня 2013 року, а також додано довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості Кредиту) (а.с.13). До матеріалів позовної заяви позивачем додано копію Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з додатками (а.с.18-66). З розрахунку заборгованості слідує, що борг відповідача [PERSON] станом на 25 червня 2020 року складає 73686,54 гривень, а саме 27151,66 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23073,10 грн - заборгованість за пенею, 8347,68 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 2447,03 грн - нараховані 3 відсотки річних, 5473,77 грн - втрати від інфляції, 7193,30 грн - подвійна ооблікова ставка НБУ (а.с.67-71). 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа -Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа -Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 630074323 від 27 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа -Банк» та відповідачем (а.с.72). 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №630074323 від 27 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа -Банк» та відповідачем (а.с.73-83). 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №630074323 від 27 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа -Банк» та відповідачем (а.с.88-97). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) відповідно до ст.610 ЦК України. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601,604-609 ЦК України. Разом з тим, суд погоджується із позицією відповідача про те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав та відхиляє позицію позивача про те, що строк позовної давності ним пропущено не було з наступних підстав. Так, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Однак, стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ч. 4 та 5 ст.267 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у справі №6-1138цс15, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Судом встановлено, що строк дії договору пов`язаний зі строком дії картки, 27 грудня 2013 року, яка видана строком на два роки, тобто 27 грудня 2015 року. Датою звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» є 03.11.2020, тобто після спливу строку позовної давності, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, оформлена у встановленому законом порядку, про збільшення строку позовної давності. Так, Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст.81 ЦПК України). Доводи позивача про те, що позичальник зобов`язаний повернути кредит і кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому позовна давність не порушена, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються правовою позицією Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Зокрема, в даному випадку позичальник був зобов`язаний повернути борг частинами, тому незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу,. За таких обставин суд вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» пропущений строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому в задоволенні позову слід відмовити через пропуск строку звернення до суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed