Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.06.2008 року між банком та відповідачем був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №102, згідно з яким відповідачу надано кредит у формі відновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі - 52 000,00 (п'ятдесят дві тисячі) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі - 14,5 % (чотирнадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на строк 24 (двадцять чотири) місяці та з кінцевим терміном погашенням кредиту не пізніше 01 червня 2018 року. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у сумі 13973,91 долари США, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, відзиву суду щодо позову не надалак, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] В було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 102, згідно з яким Відповідачу надано кредит у формі відновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі - 52 000,00 (п'ятдесят дві тисячі) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі - 14,5 % (чотирнадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на строк 24 (двадцять чотири) місяці та з кінцевим терміном погашенням кредиту не пізніше 01 червня 2018 року. Згідно п. 1.5. договору відновлювальної кредитної лінії, за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому Договорі. Відповідно до п. 1.5.1. договору, при нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним: проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом (пп. 1.5.1.2 Кредитного договору). Відповідно до п.2.2.2. договору, Банк має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за цим Договором або за Договором застави (іпотеки), в тому числі, але не виключно, у випадку затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за користування Кредитом, інших платежів за цим Договором на один календарний місяць. Позичальник свої зобов'язання перед Банком не виконала і позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів та на виконання п.6 ч.3 ст.175 Цивільного процесуального кодексу України звернувся до відпрвідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення зобов'язання за вих. № 106/20-12/1/12 від 16.01.2018 року. Вище зазначені вимоги відповідачем залишені без задоволення. Станом на 28 березня 2018 року заборгованість відповідача за Кредитним договором не погашена та становить - 13 973,91 (тринадцять тисяч дев'ятсот сімдесят три) долари США 91 цент, що є заборгованістю за основним боргом та відсотками, а також 24 545,59 (двадцять чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять) гривень, що є заборгованістю по нарахованій пені , з яких: - 11 708,65 (одинадцять тисяч сімсот вісім) доларів США 65 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 28.03.2018 року становить - 308 010,91 (триста вісім тисяч десять) гривень 91 копійка - заборгованість за основним боргом; - 2 265,26 (дві тисячі двісті шістдесят п'ять) доларів США 26 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 28.03.2018 року становить - 59 590,54 (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто) гривень 54 копійки - заборгованість по нарахованим відсоткам; а також: - 19 520,83 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот двадцять) гривень 83 копійки - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період із 28.03.2017 року по 27.03.2018 року; - 5 024,76 (п'ять тисяч двадцять чотири) гривні 76 копійок - нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період із 28.03.2017 року по 27.03.2018 року. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами ЦК України. Так, у відповідності до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Стаття 527 ЦК України\~передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. \~ \~ \~ \~Згідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 1049 ЦК України\~вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання: настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.ст. 549-551 ЦК України\~передбачена відповідальність боржника перед кредитором у вигляді неустойки, розмір якої встановлюється договором. Згідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.610,612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.\~81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст.ст.79,80 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, оскільки з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовилася виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 5882,20 грн., на підставі\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved