Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В травні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності за кожним по 1/2 частині на житловий будинок № 80 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі. Позивачі надали суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник Територіальної громади Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника (а.с.33). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2008 року померла мати позивачів [PERSON], про що свідчить актовий запис № 74 від 13 червня 2008 року в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 227948 виданому Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.14). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку № 80 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги після померлої 13 червня 2008 року [PERSON], є її діти [PERSON] та [PERSON] (позивачі по справі). Позивачі, як спадкоємці першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулися до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтв. Однак в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок позивачам було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: житлового будинку № 80 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується постановами про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03 квітня 2015 року (а.с.8). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 1984 року [PERSON] належав житловий будинок № 80 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], померлої 05 листопада 1983 року (а.с.17). Спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності за правовстановлюючими документами на житловий будинок в Бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 23 березня 2015 року № 232, станом на 31 грудня 2012 року за адресою: вул. Садова № 80 в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, архівна справа та документ, що встановлює право власності на нерухоме майно на імя [PERSON] - відсутній (а.с.24). Згідно повідомлення Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі № 31-403-0.5-64/2-15 від 10 березня 2015 року, відомості щодо реєстрації земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Садова, № 80 в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с.30). У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачів, вони не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем [PERSON] за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій 13 червня 2008 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на майно, у звязку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачі вступили в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцями за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за кожним по 1/2 частині на житловий будинок № 80 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі. На підставі викладеного,

Outcome: approved