Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

В серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 травня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобовязання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 30 червня 2017 року в нього виникла заборгованість перед банком на загальну суму 89\~181,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9\~423,91, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 71\~746,41 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 288,41 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 4 222,94 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в силу вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належно, оскільки викликався за адресою, зазначеною позивачем, у судове засідання на 31.08.2017 року та 13.09.2017 року, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки для цього наявні всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до слідуючих висновків. Частинами 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах\~\~(у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що 30 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 21\~600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк». Вказаний договір складається з заяви від 30 травня 2006 року, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. Відповідач своїм підписом у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 30 травня 2006 року підтвердив факт укладення договору між ним та позивачем. Пунктом 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 5.5; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити баку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій - п. 8.6. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 21 600,00 грн. на умовах, встановлених в договорі, однак відповідач в порушення п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг свої зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків за користування ним та інших платежів виконував неналежно. За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.05.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що відповідач за період з 04.04.2007 року по 30.06.2017 року не здійснював належним чином погашення наданого кредиту, останній платіж здійснив 31.12.2014 року, а тому в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 89\~181,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9\~423,91, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 71\~746,41 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 288,41 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 4 222,94 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 9\~423,91 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 71 746,41 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобовязань, то суд виходить з наступного. Позивачем нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 3 288,41 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 4 222,94 грн. (процентна складова). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2\~ст.258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано. Таким чином сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 1200,00 грн. Крім того, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 4 222,94 грн. необхідно відмовити. Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 82\~370,32 грн., яка складається з наступного: 9 423,91 грн. - заборгованість за кредитом; 71 746,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн. Отже, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути вказані витрати в розмірі 1477,76 грн. (92,36 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial