Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] пред'явив в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що ним було надано в позику [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 гривень, згідно розписки від 25 квітня 2009 року, які той зобов'язався повернути через шість місяців. Оскільки кошти не були повернуті вчасно, позивач просить стягнути заборгованість за договорами позики в сумі 15000 гривень та 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, в розмірі 1887 гривень 53 копійки, а всього стягнути 16 887 гривень 53 копійки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином ( а.с. 30). Судом, за згодою представника позивача, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ( ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 25 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в сумі 15 000 гривень з терміном повернення грошових коштів через шість місяців, або по першій вимозі. Факт укладання між сторонами договору позики підтверджується оригіналом розписки (а.с. 37), з якої вбачається, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 15000 гривень. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки, доказів того, що заборгованість по договорами позики відповідачем була повернута позивачеві суду не надано, - заборгованість в розмірі 15 000 гривень підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст. 625 ЦК України). 3% річних від простроченої суми виконання зобов'язання 15 000 гривень за період з 25.10.2009 по 04.01.2014 складає 1890.00 гривень. Оскільки позивач просить стягнути 1887, 53 гривні, виходячи з принципів диспозитивності цивільного судочинства, саме таку суму 3% річних слід стягнути з відповідача. Всього підлягає стягненню з відповідача 16 887 гривень 53 копійки заборгованості. На стягненні з відповідача судових витрат позивач не наполягає ( а.с. 36).

Outcome: approved