Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

В червні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок нерухоме майно: житловий будинок із земельною ділянкою, площею 0,25 га, виділеною для його обслуговування по [ADDRESS], та земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0258 га, виділена для ведення особистого селянського господарства, а також ділянка землі, площею 4,73 га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Воскресенської селищної ради (раніше територія Калинівської сільської ради) Вітовського району Миколаївської області, але яку вона не вмозі оформити в нотаріальному порядку, через пропуск строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини через свою правову необізнаність, оскільки не знала про необхідність звернення до нотаріуса, а вважала наявність заповіту спадкодавиці на її користь достатньою підставою для отримання спадщини, тому просила надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того вказувала, що час, який пройшов зі смерті матері, є невеликим, що не вказує на її ухилення від прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглядати без їх участі, позивачка в своїй заяві просила позов задовольнити, а представник відповідача - позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Калинівка Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно: - житловий будинок по [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0,25 га, виділена для обслуговування будинку, та земельна ділянка, площею 0,0258 га, виділена для ведення особистого селянського господарства, за цією ж адресою; - а також земельна ділянка, площею 4,73 га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Воскресенської селищної ради (раніше територія Калинівської сільської ради) Вітовського району Миколаївської області. За свого життя спадкодавицею [PERSON] був складений заповіт, посвідчений 07 вересня 2015 року секретарем виконавчого комітету Калинівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті належний їй житловий будинок, а також все її майно і все те, що належало їй на момент смерті [PERSON], тобто позивачці в справі. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Норми Цивільного кодексу України вирізняють два види спадкування: за законом та за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] як спадкоємиця за заповітом повинна була на протязі шести місяців прийняти спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальної контори (або нотаріусу), однак не вчинила цього, оскільки через свою правову необізнаність не знала чіткого порядку дій по прийняттю спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з цього суд вважає, що строк вона пропустила з поважних причин і приходить до висновку про необхідність визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у три місяці. Враховуючи викладене,

Outcome: approved