Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що йому належав на праві власності автомобіль марки КІА RІО, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду з нього на користь Новоселицької МДПІ стягнуто 89479 гривень 34 копійок, за яким ВДВС Новоселицького РУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 31559953 щодо примусового виконання вказаного рішення суду. В процесі примусового виконання, 25 травня 2012 року автомобіль був описаний, арештований та переданий йому на зберігання. 15 травня 2013 року даний автомобіль без його відома був реалізований на аукціоні відповідачу. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року, залишеною в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, був скасований протокол від 15 травня 2013 року про проведення вказаного аукціону. Разом з тим, відповідач володіє вказаним автомобілем по даний час без відповідної правової підстави, тому просив повернути йому автомобіль. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що після скасування протоколу аукціону з продажу спірного автомобіля, позивач не звертався до відповідача з будь-якою вимогою про повернення йому купленого останнім на аукціоні автомобіля марки КІА RІО, державний номерний знак [NUMBER]. На вимогу ВДВС Новоселицького РУЮ, 07 лютого 2014 року відповідач повернув у виконавчу службу куплений автомобіль, після чого судовий виконавець описав, арештував та передав йому на зберігання автомобіль. Таким чином, відповідач правомірно володіє на даний час вказаним автомобілем, який переданий йому на зберігання судовим виконавцем. Тому, доводи позивача про неправомірне володіння відповідачем автомобілем, при наявності чинного акту опису й арешту майна від 07 лютого 2014 року, є безпідставними, у зв'язку із чим просив відмовити у позові. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в тому числі шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. У відповідності до ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування. Судом встановлено, що автомобіль марки КІА RІО, державний номерний знак [NUMBER] належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду з позивача на користь Новоселицької МДПІ стягнуто 89479 гривень 34 копійок, за яким ВДВС Новоселицького РУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 31559953 щодо примусового виконання даного рішення суду. 25 травня 2012 року в процесі примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду, вказаний автомобіль був описаний, арештований та переданий на зберігання позивачу. 15 травня 2013 року даний автомобіль був реалізований на аукціоні відповідачу. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року, залишеною в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, протокол від 15 травня 2013 року про проведення вказаного аукціону був скасований. Із заяви відповідача від 06 лютого 2014 року та акту державного виконавця від 07 лютого 2014 року вбачається, що відповідачем на вимогу державного виконавця вказаний автомобіль був повернутий в ВДВС Новоселицького РУЮ. 07 лютого 2014 року автомобіль був повторно описаний, арештований та переданий на зберігання відповідачу, що підтверджується актом його опису й арешту. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що за наявності чинного акту опису й арешту майна від 07 лютого 2014 року, спірний автомобіль знаходиться у правомірному володінні відповідача, а доводи позивача про неправомірне володіння відповідачем автомобілем є безпідставними. Посилання представника позивача на те, що на час звернення до суду з вказаним позовом, відповідач неправомірно володів автомобілем, суд вважає необґрунтованим, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів про те, що позивач пред'явив вимогу відповідачу в позасудовому порядку про повернення йому спірного автомобіля. Враховуючи, що автомобіль марки КІА RІО, державний номерний знак [NUMBER], знаходиться на зберіганні у відповідача на підставі акту опису й арешту майна від 07 лютого 2014 року, який на час розгляду даної справи не скасований та не змінений, суд вважає заявлені позовні вимоги до відповідача безпідставними, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. У зв'язку із відмовою у позові відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 15, 319, 321, 387 ЦК України, ст.ст. 57,59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

Outcome: dismissed