Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] пред'явила позов до Великокомятівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] року. За час спільного життя ними було набуто житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 0,71 га, яка перебуває у колективній власності КСГП ім. Ватутіна. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, оскільки він був побудований в 1976 році, тобто у період перебування у шлюбі з [PERSON] Крім того, на момент смерті останнього позивачка була непрацездатною, а отже мала право на обов'язкову частку в спадковому майні. Рішенням Виноградівського районного суду від 11 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог. На це рішення позивачка [PERSON] подала апеляційну скаргу. Зазначає, що висновок місцевого суду про недоведеність позовних вимог є необґрунтованим. Просить ухвалити нове рішення про задоволення позову. У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивачка [PERSON], представники позивачки [PERSON] та [PERSON] скаргу підтримали та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні 21 листопада 2017 року скаргу не визнали та просили відхилити. В судове засідання 5 грудня 2017 року не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином. Від іншого відповідача - Великокомятівської сільської ради надійшов лист про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали цієї справи та витребуваної справи № 2-503/06, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що факт перебування у шлюбі позивачки з [PERSON] не доведений. Судом першої інстанції було досліджено копію рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та встановлено, що копія цього судового рішення належним чином не оформлена, а відтак як доказ перебування у шлюбі не може бути взята до уваги. Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з'ясування обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] пред'явила позов до Великокомятівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] За час спільного сумісного життя ними було набуто житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. На випадок смерті останній залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому за законом заповів своїй дочці [PERSON]. Згідно будівельного паспорту [PERSON] був забудовником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Будинок збудовано в 1976 році, тобто у період, коли державна реєстрація не вимагалася, про що свідчить технічний паспорт на будинок. Відповідно до довідки Великокомятської сільської ради № 4027 від 23.12.2005 року житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно записів у погосподарській книзі. На день смерті [PERSON] в спірному будинку була зареєстрована та разом з ним проживала його дружина [PERSON], про що свідчить довідка Великокомятівської сільської ради за №1258 від 29.08.2016 року. Спірний будинок побудовано в 1976 році, тобто за час шлюбу [PERSON] та [PERSON], а тому такий вважається спільним майном подружжя. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Про те, що позивачка [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], а також те, що спірний будинок побудований за час перебування в шлюбі свідчить рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року у справі № 2-503/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на цей житловий будинок. Цю справу було витребувано та досліджено судом апеляційної інстанції. В свою чергу місцевий суд це рішення як доказ не врахував, а саму справу не витребував. Це рішення має преюдиційне значення, а обставини, встановлені в ньому не потребують доказування. Крім того, в судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідачка [PERSON] визнала, що позивачка [PERSON] є її матір'ю, а померлий [PERSON] - батьком. В свою чергу позивачка [PERSON] пояснила, що у спірному будинку була пожежа, згоріли документи, однак у її паспорті зазначено факт перебування у шлюбі з померлим. Таким чином, з вказаного слідує, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], будинок по [ADDRESS] був побудований за час перебування у шлюбі, є спільним майном подружжя, а позивачка має право на 1/2 частину цього будинку з надвірними спорудами. За цих обставин позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved