Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений 19 червня 2010 року в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 254. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, на цьому грунті часто виникали сварки і скандали, що призвело до втрати один до одного почуття любові і взаєморозуміння. Позивач з відповідачем не мешкають однією сім'єю з грудня 2016 року, не ведуть спільного господарства, переконана, що їхня сім'я розпалася і подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливо. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього судових витрат. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 червня 2010 року в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що здійснено відповідний актовий запис актовий запис № 254. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини сторони не підтримують з грудня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4 ст.56 СК України. Ст.ст. 105 ч.3, 110,112 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved