Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення частки спадкодавця в спільному сумісному майні подружжя, посилаючись на те, що у період шлюбу на праві спільної сумісної власності без визначення часток на імя [PERSON] та [PERSON] було набуто у власність нерухоме майно (квартира № 3), яка розташована по вул. Ринковій (колишня вул. Боженка), №22-А в м. Новоселиця Чернівецької області та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд які розташовані по вул. Ринковій (колишня вул. Боженка), №22-А/3 в м. Новоселиця Чернівецької області кадастрові номера 7323010100:01:004:0071 та 7323010100:004:0072. Після смерті [PERSON] 08 березня 2007 року відкрилася спадщина на його частку на вказане майно. Спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON], як спадкоємець за законом 1 черги. Однак, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно не визначенні частки власників, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд визначити частку спадкодавця [PERSON] в розмірі 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя з [PERSON] на зазначені квартиру та земельні ділянки. Ухвалою суду від 10 червня 2018 року до участі по справі було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], який також на рівні із [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON]. В ході судового розгляду справи [PERSON] померла, що підтверджується актовим запис про смерть № 71 від 12 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, усі дії вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив. Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року до участі по справі як правонаступника померлого позивача [PERSON] залучено [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач та третя особа без самостійних вимог в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що померлому 08 березня 2007 року [PERSON] на праві спільної сумісної власності на рівні із іншим співвласником [PERSON] належало квартира № 3 по вул. Ринковій (колишня Боженка), № 22-А в м. Новоселиця Чернівецької області; земельна ділянка площею 0,0110 га кадастровий номер 7323010100:01:004:0071, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Ринковій (колишня Боженка), № 22-А/3 в м. Новоселиця Чернівецької області; земельна ділянка площею 0,0305 га кадастровий номер 7323010100:01:004:0072, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Ринковій (колишня Боженка), № 22-А/3 в м. Новоселиця Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його частку на вказане майно, яку прийняли спадкоємці по закону [PERSON] та [PERSON]. Однак, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно не були визначенні частки власників [PERSON] та [PERSON], нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що за змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч. 2\~статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3.\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.2\~ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи ту обставину, що вказане нерухоме майно належало подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то кожен з них мав рівні частки у вказаному майні. Таким чином, частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на домоволодіння та земельні ділянки становило 1/2. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що позивачу неможливо одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на частку майна спадкодавця співвласника [PERSON], то він має право захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника через суд в обраний ним спосіб шляхом предявлення позову, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ст.ст. 16, 368, 372, 1226, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved