Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , виконком Покровської районної у місті Кривому Розі ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання [PERSON] , такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується випискою з фінансово-особового рахунку [NUMBER] від 09.01.2020 року. Квартира не приватизована і складається з трьох кімнат загальною жилою площею 55,4 кв.м. та жилою площею 36,4 кв.м. В даний час в спірній квартирі зареєстровані: позивач, його донька [PERSON] зі своїм сином [PERSON] , [INFO], його донька [PERSON] , та його онук [PERSON] , 1997року народження. За період мешкання в даній квартирі з 2017 року по січень 2019 року його онук вів аморальний спосіб життя: зловживав спиртними напоями, онук у алкогольному стані періодично уходив з квартири, виносив речі з квартири та продавав їх , а гроші витрачав на спиртні напої. В січні 2019 року відповідач забрав всі свої речі та пішов зі спірної квартири. Позивач неодноразово телефонував відповідачу, але він на його телефонні дзвінки не відповідає, постійно змінює номера мобільного телефону і спілкуватися не бажає та добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Відповідач повністю припинив виконувати обов`язки члена сім`ї , передбачені ст.64 ЖК України, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, тому він змушений оплачувати їх за свій кошт, що ставить його у тяжке матеріальне становище. Відповідач спірною квартирою не цікавиться, повертатися в квартиру не збирається, платити комунальні платежі не бажає. Позивач є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 3400 грн., якої не достатньо для оплати усіх комунальних послуг та витрат на харчування, тому він знаходиться у важкому матеріальному стані і не в змозі сплачувати комунальні платежі не тільки за себе, а ще й за відповідача, не може оформити житлову субсидію. Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд в спрощеному провадженні з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Від клопотання про виклик та допит свідків відмовився. Пояснив, що його онук зареєстрований в квартирі з дитинства, але на теперішній час він повнолітній, веде аморальний спосіб життя, коли з`являється, то розпиває там алкоголь, палить, свариться з усіма, приводить підозрілі компанії друзів. Позивач не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в квартирі, тому що має намір її приватизувати і не бажає, щоб частина квартири належала відповідачу. Щодо правових підстав користування спірною квартирою, позивач пояснив, що колись у нього бува ордер на проживання, але він його загубив, на теперішній час єдиний документ на квартиру це виписка з фінансового рахунку, де він вказаний квартиронаймачем. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виписки з фінансово-особового рахунку № [NUMBER] від 09.01.2020 року, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] - наймач, [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно Акту, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженим начальником дільниці №2 ТОВ «УЮТ-2011», відповідач [PERSON] , з січня 2019 року не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки «Нова ком» від 09.01.2020 року позивач [PERSON] є уповноваженим квартиронаймачем квартири квартири [ADDRESS] . (а.с.20). Стаття 16 ч.1, ч. 2 п. 10 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. На підставі ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. На підставі ч. 4 ст.9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, приписами ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в у будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на час звернення до суду із позовом він є основним наймачем квартири [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, а отже відсутні підстави вважати, що відповідач добровільно залишив житлове приміщення, у якому зареєстрований та проживав з дитинства, і відсутній у ньому більше шести місяців без поважних причин. Саме по собі бажання позивача зняти з реєстраційного обліку відповідача у справі через його аморальний спосіб життя з метою усунення його від участі у приватизації не може бути підставою для задоволення позову. Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст.72 ЖК України, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed