Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

В червні 2020 р.позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивовані тим,що відповідачка є матір`ю [PERSON] ,[INFO].,яка має статус дитини,позбавленої батьківського піклування,з червня 2013 р.проживає у сім`ї опікунки [PERSON] ,перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідачка,яка проживає окремо від дитини,в період з 05.06.2013 р.по 24.07.2019 р.відбувала покарання у місцях позбавлення волі,після звільнення питання про повернення дитини на виховання у сім`ю матері не ініціювала,ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків,з дитиною не спілкується,ніякої участі у вихованні та розвитку доньки не приймає,життям та здоров`ям не цікавиться,матеріально дитину не утримує,всі батьківські обов`язки відносно дитини виконує опікунка. Батько дитини у свідоцтві про її народження вказаний зі слів матері. Як зазначає позивач,між дитиною та відповідачкою не виникло особистих зв`язків та почуття любові,відповідачка ніколи не виявляла цікавості до життя доньки,здоров`я,успіхів у навчанні та розвитку здібностей,не вітала із святами,подальшою її долею не переймається,місце перебування відповідачки невідоме. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.150,164 СК України просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно [PERSON] ,[INFO]. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 22.06.2020 р. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Відповідачка відзиву на позов не надала. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі,додатково повідомив,що з часу подання позову до суду відповідачка до органу опіки не з`являлась,долею дитини не цікавилась,із заявою про її повернення не зверталась. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, судові повістки,які надсилались на останню відому адресу її реєстрації та проживання,повернуті до суду із зазначенням про відсутність адресату. Інформація про виклик відповідача в судове засідання розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Враховуючи,що відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання,не з`явився в судове засідання без повідомлення причин,не подав відзиву,позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення,суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши надані письмові докази у сукупності, враховуючи позицію третьої особи по суті спору,суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню,виходячи з наступного. Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з встановлених судом обставин,предметом даного позову є вимога органу опіки в інтересах малолітньої дитини до її матері про позбавлення батьківських прав. Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи суд встановив,що [PERSON] ,[INFO].,є матір`ю [PERSON] , [INFO] ,яка проживає та зареєстрована з опікункою [PERSON] за місцем реєстрації останньої [ADDRESS] . Батько дитини у свідоцтві про її народження вказаний зі слів матері. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що відповідачка з червня 2013 р. проживає окремо від дитини,до липня 2019 р.відбувала покарання у місцях позбавлення волі,після звільнення без жодних поважних причин не приймає участі у вихованні дитини,з донькою не спілкується без жодних перешкод для цього,питання про повернення дитини у сім`ю матері не ініціювала. Вихованням [PERSON] займається її опікунка [PERSON] . Зі змісту позову вбачається,що матір дитини [PERSON] ніколи не цікавилась її життям,не вітала на свята,не спілкувалась жодним із доступних засобів телефонного або іншого електронного зв`язку,не запрошувала спільно проводити час,не обізнана про її інтереси,не зробила ніякого особистого внеску у її виховання та розвиток,через що дитина не сприймає власну матір як близьку людину,не має до неї ніяких почуттів та емоційного зв`язку. [PERSON] з 14.02.2013 р.перебуває на обліку в службі у справах дітей Запорізької міської ради,з 22.02.2013 р.має статус дитини,позбавленої батьківського піклування,виховувалась у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко» до встановлення над нею опіки,наразі мешкає у сім`ї опікунки. З письмовими поясненнями опікунки [PERSON] ,мати дитини [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі у липні 2019 р.до дитини не приїздила,її долею не цікавилась,аліменти не сплачує,місце її перебування невідоме. Як вбачається із висновків органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 09.06.2020 р.,малолітня [PERSON] перебуває під опікою та проживає разом із опікункою [PERSON] ,яка самостійно займається її вихованням,утриманням,розвитком,мати дитини [PERSON] за місцем проживання дитину не навідує,ніяким чином про дитину не піклується, питання повернення дитини не ініціювала . Позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки [PERSON] ,[INFO].,є доцільним з огляду на встановлений факт ухилення матері від виконання батьківських обов`язків,що відповідає інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідачка як мати [PERSON] ,[INFO].,не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини,не створює умов для отримання дитиною дошкільної освіти. Фактично між дитиною та матір`ю не виникло родинних стосунків,притаманних сім`ї,між ними немає почуттів любові,особистої прихильності,емоційного зв`язку. Відповідачка проживає окремо від дитини,адреса її перебування невідома,намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлювала,це вказує на те,що виховання дитини опікункою та самоусунення матері від участі у житті доньки є для неї зручним. Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідачка без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки, небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї надалі,суд прийшов до висновку,що винна поведінка матері відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідачки необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки матері відносно доньки та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідачки батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки суд стягує у дохід держави судовий збір з вимог немайнового характеру,від попередньої сплати якого позивач звільнений. На підставі ст.ст.150,164,165 СК України, ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved