Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва 19.07.2017 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Відділ Державної виконавчої служби Дарницького РУЮ ГУЮ в м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державна адміністрація, Територіально відокремлене безбалансове відділення філії ГУ по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний ощадний банк України», про зміну порядку сплати аліментів. Позивач вказує на наступні обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 16.10.2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.03.2013 до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду звернуто до примусового виконання та здійснюється з позивача щомісячне утримання аліментів. Разом з тим, позивач вказує, що кошти стягнуті на користь матері дитини, [PERSON] та використовуються не за цільовим призначенням, оскільки дочка позивача та його колишня дружина з 24.07.2017 перебувають за межами території України. Відповідач не надає позивачу на його письмове звернення звіт про цільове витрачення аліментів. Беручи до уваги обставини, викладені у позові позивач просить суд змінити порядок стягнення аліментів за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2013 в справі № 753/3709/13-ц, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.03.2013 до досягнення дитиною повноліття, [INFO] , шляхом здійснення зарахування аліментів на особистий банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий 06.11.2018 у ТВБВ № 10026/045 філії ГУ по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (02096, м. Київ, вул. Харківське шосе, 21/6), [PERSON] на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 21.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого судового засідання від 05.12.2018 справу призначено до судового розгляду на 22.01.2019 13.06.2019 справу розподілено на суддю Комаревцеву Л.В. в зв`язку з вагітністю та пологами судді Цимбал І.К. Відзив на позов відповідачем не надано. Позивач надав до суду заяву, в якій просить провести заочний розгляд справи без участі відповідача за наданими доказами. Відповідач, треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та задовольнити позовні вимоги. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2013 в справі № 753/3709/13-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.03.2013 до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду звернуто до примусового виконання та здійснюється з позивача щомісячне утримання аліментів. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що аліменти стягнуті на користь відповідача, яка з дитиною з 24.07.2017 перебуває за межами України. Аліменти, що сплачуються позивачем використовуються не за цільовим призначенням, звіт про використання коштів відповідач не надає. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивачем, в інтересах доньки, [PERSON] та ПАТ Державний ощадний банк України» укладено договір № 19389999211 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 06.11.2018, з метою перерахування коштів дочці [PERSON] . Відповідно до ст. 32 ЦК України неповна цивільна дієздатність фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивач звернувся до суду за захистом прав його неповнолітньої дитини, що перебуває на утриманні. Відповідач відзив на позов не надала, в судове засідання не з`явилась, представника для участі у розгляді справи не направила. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Беручи до уваги викладене, зважаючи ті обставини що відповідач не надає доказів на спростування заявлених позовних вимог, враховуючи інтереси дитини на користь якої стягнуто аліменти та положення ст. 32 ЦК України, що надає дитині право у віці від 14 до 16 років розпоряджатися грошовими коштами, суд приходить до висновку про можливість зміни порядку стягнення аліментів безпосередньо на користь дитини, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів достовірності поширеної інформації, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved