Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В травні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася з позовом (а.с. 1-4) до відповідача ФОП [PERSON], в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову (а.с. 36-39): - стягнути з відповідача на свою користь пеню у відповідності до п. 8.1 укладеного між сторонами договору № 589526 від 25 серпня 2015р. (далі по тексту - договір) за період з 21 жовтня 2015р. по 11 травня 2016р. у сумі 41885,28 грн.; - розірвати договір, стягнувши з відповідача на свою користь сплачений нею аванс у сумі 50000,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 25 серпня 2015р. між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов'язувався здійснити поставку позивачці металопластикові конструкції (вікна) в кількості 12 шт., металеві броньовані двері та їх встановлення, при цьому позивачкою на виконання зобов'язань за договором було сплачено відповідачу аванс в розмірі 50000,0 грн. По теперішній час відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, не зазначаючи при цьому поважності причин, а тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до канцелярії суду заяву, в якій зазначили, що проти заочного розгляду справи не заперечують, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять справу розглядати у їх відсутність. Відповідач, у судові засідання не з'являвся, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подавались. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, між [PERSON], як замовником та ФОП [PERSON], як виконавцем було укладено договір, за яким відповідач взяв на себе обов'язок здійснити виготовлення, поставку і встановлення за адресою: [ADDRESS] Умовами вказаного договору (п.п.3.1, 3.2, а.с.5) передбачено, що замовник сплачує виконавцеві у безготівковій формі аванс у розмірі 50000,00 грн. на рахунок № [NUMBER] в «Приватбанку» (картка [PERSON]), а загальна сума договору з ПДВ складає 68440,00 грн. (п.2.1). Судом встановлено, що аванс позивачкою було сплачено за наданими ФОП [PERSON] реквізитами трьома платежами: 29850,00 грн. - 25 серпня 2015 р., 14500,00 грн. - 01 вересня 2015 р. і 5500,00 грн. - 01 вересня 2015р., а всього - 49850,0 грн. (а.с.6). 01 вересня 2015р. [PERSON] повідомила виконавця про готовність об'єкту до проведення робіт у відповідності до п. 4.1 договору, однак ФОП [PERSON] не надав позивачці документацію, яка б давала змогу ідентифікувати продукцію, що становить предмету укладеного між сторонами договору, та не приступив до виконання обумовлених договором робіт. Договір, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], предметом якого є виготовлення, поставка і встановлення металопластикових вікон і броньованих дверей у дачному будинку позивачки, тобто виконання роботи, призначеної для задоволення побутових та інших особистих потреб, слід кваліфікувати як договір побутового підряду у розумінні ст.865 ЦК України, на який поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Судом встановлено, що за змістом п.п.4.1, 4.2 договору відповідач повинен був розпочати роботи зі встановлення металопластикової продукції на об'єкті позивачки до 08 вересня 2015р., а закінчити ці роботи - до 20 жовтня 2015р. 18 грудня 2015р. [PERSON] надіслала відповідачеві письмову претензію (а.с.7, 8), в якій просила у триденний строк розпочати роботи зі встановлення металопластикової продукції, передбаченої договором, на об'єкті за адресою: [ADDRESS] а також сплатити їй пеню у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказану претензію відповідач залишив без відповіді. Згідно з наданими позивачкою розрахунками станом на 11 травня 2016р. - день подання первісної редакції позову до суду - прострочення з боку відповідача становить 204 дні. Пунктом 8.1 договору передбачено цивільно-правову відповідальність відповідача за невиконання чи неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань, а саме: сплата ним пені у розмірі 0,3% від загальної суми договору, яка становить 68440,0 грн. (а.с.5). Відтак розмір пені за один день становить 205,32 грн. (68440,00 грн. х 0,3%), а за 204 дні - 41885,28 грн. (205,32 грн. х 204 дні). Згідно з правовими позиціями висловленими Верховним Судом України по справі № 6-37цс16 від 11 травня 2016р., пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: вимоги про розірвання договору та покладення та відповідача обов'язку повернути сплачені йому позивачкою кошти у сумі 49850,0 грн., а також про стягнення з відповідача на користь позивачки пені у сумі 41885,28 грн. за період з 21 жовтня 2015р. (з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язання) по 11 травня 2016р. (до дня звернення з позовом до суду), є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1653,6 грн.

Outcome: partial