Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

В червні 2021 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що в квітні 2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з приводу призначення пенсії за віком, однак отримав відмову через відсутність необхідного страхового стажу 28 років. До страхового стажу не зарахований період роботи згідно трудової книжки, з 01 лютого 1982 року по 08 березня 1992 року коли заявник працював у ВПЧ-54 ОВПО-7 УПО УВС Донецької області, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, яке оформлювало трудову книжку. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлений можливості встановити факт належності трудової книжки, він змушений звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт, належності йому трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 05 травня 1992 року. Ухвалою суду від 23 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі і справу призначено до судового розгляду на 07 липня 2021 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області області в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі за наявними у справі матеріалами. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви [PERSON] , представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області області, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності йому трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 05 березня 1992 року. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії паспорта [PERSON] , виданого 25 січня 2021 року належність йому трудової книжки підтверджується співпадінням особистих даних, які вказані у паспорті та у трудовій книжці [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , на другій та третій сторінці наявний запис про те, що заявник у період з 01 лютого 1982 року по 08\~березня 1992\~року \~був прийнятий\~на роботу\~та працював\~в Управлінні\~пожежної охорони\~ УВД\~Донецької області(а.с. 14). Згідно копії довідки виданої начальником УВД Донецької області вбачається, що заявник працював у ВПЧ-54 ОВПО-7 УПО УВД на посаді старшого пожежного у період з 01 лютого 1982 року по 08 березня 1992 року (а.с.13). Отже, викладені у заяві твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки, судом встановлено та доведено, факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу - трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 05 березня 1992 року та даний факт підтверджується матеріалами справи, а факт належності правовостановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення ним пенсії, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved