Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

В червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CNGLG10000004722 від 27.02.2008 року, в розмірі 46144,10 (дол. США), що за курсом 7,99 НБУ складає 368691,34 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок [ADDRESS] загальною площею 97,30 кв.м. житловою площею 62,20кв.м. та земельну ділянку, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, виселити відповідача з вищевказаного будинку із зняттям його з реєстраційного обліку. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2013 року позов задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про іпотечний кредит №CNGLGI0000004722 від 27.02.2008 року в розмірі 46144,10 доларів США, що в національній валюті України складає 368691 грн. 34 коп., яка виникла станом на 22.03.2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок [ADDRESS], загальною площею 97,30 кв.м., житловою площею 67,20 кв. м., який належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 10.01.2008 року, з наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» таких повноважень: права продажу предмета іпотеки (іпотечний договір від 27.02.2008 року) від імені відповідача за договором купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених чинними нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселено [PERSON], ([INFO]) з будинку [ADDRESS], із зняттям його з реєстраційного обліку. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 3441 грн. Повернуто ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з Державного бюджету м. Чернігова надміру сплачений судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп., сплачений згідно платіжного доручення №BO1SBBO48A від 08.04.2013 року. Строк пред'явлення вимоги про повернення судового збору - один рік з моменту набрання заочним рішенням законної сили. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2013 року. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, судом не звернуто уваги на те, що відповідач отримав травму, а це є істотною обставиною для внесення змін до договору про зменшення процентної ставки відповідно до п.5.2.7; заявлена позивачем сума боргу 35744,54 дол. США не відповідає фактичній сумі боргу за договором про іпотечний кредит, і апелянт разом з поручителем роблять все можливе для виконання взятих на себе зобов'язань; в будинку прописані особи, які не є членами сім'ї відповідача, а тому в силу ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» не можуть бути виселені з будинку. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 27.02.2008 року між сторонами укладено договір про іпотечний кредит №CNGLGI0000004722, згідно якого банк надав відповідачу як позичальнику кредит в розмірі 148000 грн. до 28.02.2018 року, з сплатою процентів в розмірі 14,04% річних, з щомісячним погашенням кредиту, який відповідно до п.3 повинен бути забезпечений іпотекою нерухомого майна (а.с.22-29). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором сторони 27.02.2008 року, уклали договір іпотеки, відповідно до якого, відповідач надав банку в іпотеку нерухоме майно - будинок [ADDRESS], загальною площею 97,30 кв.м, житловою площею 67,20 кв.м, що належить відповідачу на праві власності згідно договору купівлі - продажу від 10.01.2008 року, і який посвідчений в нотаріальному порядку (а.с.39-44). Відповідно до п.8.1 Додаткового договору до Договору про іпотечний кредит від 27.02.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит складає 35714,54 дол. США по тілу кредиту. В порушення умов договору про іпотечний кредит та ст.ст. 526, 1054 ЦК України, відповідач виконував зобов'язання неналежним чином, внаслідок чого, станом на 22.03.2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 46144,10 доларів США, що в національній валюті України складає 368691 грн. 34 коп. та включає: заборгованість за кредитом 34621,68 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом 5728,65 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом 746,28 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 852,57 дол. США,, а також штраф (процентна ставка) 4194,92 дол. США (а.с.10-14). Враховуючи зазначене, є безпідставними доводи апелянта про відсутність у нього, саме зазначеного розміру заборгованості за кредитом, яка виникла у зв'язку з порушенням останнім умов іпотечного кредиту, та що у Банку відсутнє право на дострокове звернення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Згідно із п.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч.1ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і на підставіст.ст.12,33,38,39,40 зазначеного Закону. Статями 12, 19 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником (відповідачем), а в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Згідно з ст.38 зазначеного Закону передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі - покупцеві шляхом укладання в подальшому договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.39 Закону, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, за наявності підстав передбачених законом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] як боржником свого основного зобов'язання перед Банком, встановивши факт такого невиконання, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги Банку як іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; будинок [ADDRESS] загальною площею 97,30 кв. м., житловою площею 67,20 кв. м., що належить [PERSON] на праві власності, з наданням права іпотекодержателю на продаж предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 46144,10 доларів США. У цій частині, задоволення вимог Пат КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Разом з тим задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд не звернув уваги на п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», де судам роз'яснено , що резолютивна частина рішення суду в разі задоволенню позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В порушенні вищевикладеного та ст. ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку» задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, в резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив загальний розмір вимог та всі його складові, початкову ціну предмету іпотеки, для його подальшої реалізації. Обґрунтованим є також рішення суду в частині виселення [PERSON] з будинку [ADDRESS] виходячи з наступного. У пункті 43 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про зверненням стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов; якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення , на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи,17.02.2013 року КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідача вимогу, про звільнення жилого приміщення яке було надано в іпотеку, [ADDRESS], яка була отримана 22.02.2013 року під розписку дідом відповідача який проживає разом із ним, але залишена без задоволення (а.с.16-18,131). Таким чином, за належного отримання [PERSON] письмової вимоги позивача - іпотекодержателя про звільнення житлового будинку, який є предметом іпотеки, і, що пройшло більше місяця з дня отримання такої вимоги, однак відповідач добровільно не звільнив будинок на який звернуто стягнення як на предмет іпотеки, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про виселення [PERSON] із зазначеного будинку. Однак, апеляційний суд не може погодитись із зазначенням в резолютивній частині рішення суду даних про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація громадян пов'язана з правом на житло, зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду про виселення що набрало законної сили, тому безпідставним є зазначення в рішенні суду додаткових даних про зняття відповідача з реєстрації. Оскільки предметом позовних вимог Банку були вимоги майнового та немайнового характеру, то за подання до суду позивачем був сплачений судовий збір за двома квитанціями в розмірі 3441 грн.,та 114,70 грн.(а.с.1.2). Тому, розподіляючи судові втирати при ухваленні рішення у відповідності із правилами ст. 88 ЦПК, суду необхідно було присудити з відповідача на користь позивача документально підтверджену позивачем сплату судового збору у розмірі 3555 грн.70 коп. ( 3441 + 114,70), а не зазначати в резолютивній частині рішення про повернення Банку надміру сплаченого судового збору в розмірі 114 грн.70коп. Виявлені апеляційним судом порушення норм права, не впливають на головний висновок суду першої інстанції про права та обов'язки сторін у справі, тому резолютивна частина рішення суду підлягає зміні, у зв'язку з чим резолютивну частину зазначеного рішення необхідно викласти в наступній редакції: « В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яка виникла станом на 22 березня 2013 року по кредитному договору № CNGLGI0000004722 від 27.02.2008 року, що складається із: заборгованості за кредитом 34621,68 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 5728,65 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 746,28 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 852,57 доларів США, штрафу(процентна складова) 4194,92 доларів США, а всього на загальну суму 46144,10 (сорок шість тисяч сто сорок чотири) доларів США 10 центів, що в перерахунку на гривневий еквівалент по курсу Національного Банку України на 23 березня 2013 року становить 368691 (триста шістдесят вісім тисяч шістсот дев'яносто одну) грн. 34 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок [ADDRESS], загальною площею 97,30 кв.м, житловою площею 67,20 кв. м., який належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі - продажу від 10.01 2008 року, з наданням Публічному акціонерному товариству комерційний банк» ПРИВАТБАНК» таких повноважень: права продажу предмета іпотеки (іпотечний договір від 27.02.2008 року) від імені відповідача за договором купівлі - продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах , підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених чинними нормативно - правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час укладення договору купівлі - продажу. Виселити [PERSON] ([INFO]) з будинку [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 3555 грн. 70 коп.»

Outcome: partial