Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON]\~ до [PERSON] про зміну\~ розміру аліментів. В позові позивач зазначила про те, що до 14.07.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000, 00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан відповідача значно змінився та покращився, він вже більше року офіційно працює за кордоном, а саме у Польщі та отримує постійний дохід, що змінюється щомісяця. Кошти, які отримує позивач від відповідача, не дають можливості забезпечити нормальне існування дитини. Спільний син з дитинства хворіє на хронічну хворобу та потребує постійних додаткових витрат на лікування та оздоровлення. Також, Богдан займається у спортивній секції, на що визначаються значні кошти за тренування, змагання та збори. Крім цього, на утриманні позивача перебуває ще син [PERSON], [INFO] Відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, іншої сімї на інших утриманців не має. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про збільшення розміру аліментів і стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі 7\~180, 00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, \~будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалась. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають двох спільних дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітню доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю. (а.с. 3, 8) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 року, яке набрало законної сили 01.12.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000, 00 гривень, щомісячно, починаючи з 13.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6-7) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з приводу Астми з алергічним компонентом з 2016 року в КЗ «ЦПМСД № 2», потребує постійного лікування. (а.с.4-5) Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В позовній заяві позивач як на підставу збільшення аліментів посилається на те, що неповнолітній [PERSON] займається у спортивній секції, на що витрачаються значні кошти на тренування, змагання та збори. Однак, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження даних фактів не надає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000, 00 гривень, Суд вважає, що аліменти в розмірі 1 000, 00 гривень на сьогодні є недостатніми, такими, що не забезпечують дитині належний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина, судом прийнято до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом при визначенні аліментів враховано положення ч. 1 ст. 182 СК України. Разом з тим, на час ухвалення рішення суду невідомі відомості щодо відповідача, його дійсне на даний час матеріальне становище, відсутність (наявність) у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 року по цивільній справі № 127/23976/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом збільшення розміру аліментів з 1\~000, 00 гривень на 2\~000, 00 гривень. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Щодо посилання позивача про необхідність додаткових витрат на розвиток дитини, її лікування, і т.д., то суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимог про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640, 00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial