Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх сина [PERSON] в зв`язку із ухиленням від виконання обов`язків по його вихованню. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у цивільному шлюбі з 2003року від якого у них народився син [PERSON] [INFO] . З 22.04.2014року до 04.12.2018року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.11.2018 року був розірваний. Представник позивача зазначає, що протягом останніх років відповідач [PERSON] участі як у вихованні так і у навчанні сини не приймає, не цікавиться його розвитком, станом здоров`я не надає жодної допомоги на його утримання, має заборгованість зі сплат аліментів, зловживає спиртними напоями. Усі батьківські обов`язки, щоб мав би виконувати відповідач по відношенню до свого сина [PERSON] , виконує позивач. Крім того відповідач одружився і з новою дружиною мешкає в одному з нами будинку, що негативно вплинуло на психічний та емоційний стан сина, в результаті чого [PERSON] перебуває на обліку у дитячому психіатричному кабінеті. Приймаючи до уваги факти, які зазначені в позовні заяві, можливо розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання батьківських обов`язків по відношенню його сина [PERSON] та свідоме нехтування своїх батьківських обов`язків, зважаючи на вище викладене представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 10.06.2019 року позовна заява прийнята до провадження та призначена до підготовчого судового засідання на 08.07.2019року. 03.07.2019 року відповідачем [PERSON] подана зустрічна позовна заява в якій він просить виключити відомості про своє батьківство з актового запису № 396 від 12.11.2004року. Ухвалою суду від 08.07.2019року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу. Як батька з актового запису про народження дитини залишити без руху для виконання вимог ст. 175 ЦПК України. 15.07.2019року відповідачем подано зустрічну позовну заяву в якій вимоги суду були виконані. Ухвалою суду від 22.07.2019року було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вознесенської міськрайонний відділ ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Миколаївської області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини, об`єднавши в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав по цивільній справі № 473/2424/19. 07.08.2019 року представником позивача [PERSON] подано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 03.10.2019року клопотання відповідача [PERSON] , про витребування доказів та призначення експертизи задовольнити частково, по даній цивільній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертного - криміналістичного центру МВС України провадження у справі було зупинено відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України. 06.11.201 9року від відповідача [PERSON] надійшла заява про відмову від зустрічного позову та розгляд справи за первісним позовом без його участі. 29.11.2019 року на адресу суду від Миколаївського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла цивільна справа та додані матеріали без проведення експертизи, оскільки відповідач відмовився від клопотання про її проведення. Ухвалою суду від 02.12.2019року провадження по справі було відновлено, розгляд справи призначений до підготовчого розгляду на 19.12.2019року. Ухвалами суду від 19.12.2019 року за заявою відповідача було скасовано проведення ініційованої ним експертизи та закрито провадження по зустрічному позову відповідача [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог, проти задоволення зустрічних вимог [PERSON] в разі їх підтримання ним заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву і якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог. Представник третьої особи Вознесенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням положень ст. ст. 200, 206 ЦПК України, визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити судове рішення. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 396 (а.с.9). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.12.18року № 00021706409 [PERSON] народився [INFO] в графі відомості про матір зазначена [PERSON] , в графі батько зазначений [PERSON] , який за спільною заявою № 91/09-3.3 від 12.11.2004 року подружжя не є батьком дитини. На підставі заяви батьків № 4/09-3.37 від 12.02.2005 року було внесено зміни про визнання батьківства, в графі відомості про дитину прізвище [PERSON] змінено на [PERSON], в графі відомості про батька дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » . Як вбачається з довідки, виданої директором ЗОШ № 2 [PERSON] від 11.12.2018 року, [PERSON] дійсно навчається в Вознесенській ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 у 8-Б класі. З характеристики на дитину вбачається, що її вихованням займається виключнго мати- позивач по справі. Згідно з соціально - психологічного висновку, наданого позивачем від 20.03.2019року № 147/01-19/1 з [PERSON] було проведено обстеження: визначення ставлення дитини до кожного з батьків. З даного висновку вбачається, що ставлення [PERSON] до матері є позитивним. Їх стосункам характерні взаємодопомога, доброта, співчуття та дружелюбність. Щодо стосунків з батьком вони є відстороненими, недовірливими, останній в нього викликає негативні емоції, повністю відкидає і засуджує його, не любить та не поважає. Згідно інформації КП «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради від 26.12.2019 року № 1556/01-12 та від 28.12.2018 року за № 178/06 [PERSON] перебуває на обліку у дитячому психіатричному кабінеті з 12.12.2018року неодноразово звертався за медичною допомогою. Відповідно до характеристики ст. ДОП Вознесенського ВПГУНП в Миколаївській області капітана поліції [PERSON]. від 19.03.2019 року виданої на [PERSON] зазначається, що останній перебуває на обліку у Вознесенському ВП, як сімейний бешкетник, який притягувався за ст.173-2 ч.1 КУпАП. За місцем мешкання періодично зловживає спиртними напоями. На підставі постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.01.2019року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного провапорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170грн. в дохід держави. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.08.2013року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини заробітку( доходу) до його повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом №173/3088/13-ц, виданим Вознесенським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4частини, має заборгованість 50 978грн.21коп. станом на 01.04.2019 року. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.04.2019 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам було відмовлено. Відповідно до листа начальника СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 02.04.19р. № 09-4//59-19 витягу з ЄРДР станом на 04.12.2018 року, постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року вбачається, що кримінальне провадження за № 12018150190002329 від 04.12.2018року за фактом ухилення від сплати аліментів на утримання дітей було закрито 28.12.18року на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] вбачається, що позивач із сином проживають самі з липня 2018 року. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). У даному конкретному випадку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області надав письмовий висновок від 11.04.2019 року в якому зазначається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , що буде відповідати інтересам дитини. Матеріали справи не містять доказів на спростування відомостей висновку Органу опіки та піклування, відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог статей 77-78, ч.3-4 ст. 82, ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Судом встановлено, що фактично, відповідач переклав свій обов`язок щодо утримання та виховання дитини на позивача, а його поведінка в бік ухилення від виконання батьківських обов`язків призводить до порушення прав дитини, гарантованих їй як національним законом, так і міжнародними правовими актами. Зокрема, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, суд достовірно установив, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина та його виховання, не спілкується з дитиною в тому обсязі, який необхідний для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, не створює умов для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання. Як наслідок, усі ці фактори, у їх сукупності, свідчать про те, що відповідач свідомо і умисно ухиляєься від виконання своїх обов`язків щодо дитини. Отже, суд приходить до висновку, що поведінку батька дитини на кращу сторону змінити не можливо, оскільки він сам цього не бажає, до того ж визнає позов, що свідчить про свідоме і умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також небажання забезпечити своїй дитині належні умови розвитку і виховання. В допиті свідків, зазначених позивачем у позовній заяві підстав немає, відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, зважаючи на визнання відповідачем обставин, викладених в позовній заяві. Зважаючи на викладене позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved