Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ВО «Мальва», в якому просив стягнути з останнього на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку з заробітної плати в сумі - 13 817,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2017 року по справі №761/39354/16-ц стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Виробниче Об»єднання «Мальва» на користь [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 31.05.2016 року у сумі 60 194,41 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.06.2016 року по 25.08.2017 року в сумі 64 272,50 грн., компенсацію частини заробітної плати в зв»язку з несвоєчасною її виплатою за період з 01.01.2014 року по 31.05.2016 року в сумі 45 073,40 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а всього 174 540,31 грн. Однак, Відповідач виконав рішення суду лише 28.11.2017 року. За таких обставин Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку з заробітної плати за період з 26.08.2017р. по 28.11.2017р. у розмірі - 13 817,76 грн. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 23 січня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, Відповідач подав відзив у якому зазначив, що неодноразово запрошував Позивача для отримання заробітної плати, в тому числі рекомендованими листами. Натомість позивач свідомо тривалий час уникав отримання повного розрахунку, з метою збільшення суми середнього заробітку за час затримки, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Зважаючи на вимоги ст.ст. 19, 274 ЦПК України та суму позову і виникненні правовідносини, вирішив провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Судом встановолено, що наказом Приватного акціонерного товариства «Виробниче Об»єднання «Мальва» №5-к від 01.06.2016 року [PERSON] було звільнено з посади заступника директора з економіки та виробництва за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2017 року по справі №761/39354/16-ц з Приватного акціонерного товариства «Виробниче Об»єднання «Мальва» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 31.05.2016 року в розмірі - 60 194,41 грн., що визначені із відрахуванням податків, зборів та інших обов»язкових платежів; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.06.2016 року по 25.08.2017 року в сумі - 64 272,50 грн.; компенсацію частини заробітної плати в зв»язку з несвоєчасною її виплатою за період з 01.01.2014 року по 31.05.2016 року в сумі - 45 073,40 грн., що загалом становить - 109 345 грн. 90 коп., що зазначені без відрахування податків, зборів та інших обов»язкових платежів; моральну шкоду в розмірі - 5000,00 грн., а всього в розмірі - 174 540,31 грн. Рішення набрало законної сили 19.09.2017р. Таким чином, заборгованість з виплати належних Позивачу коштів встановлена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2017 року. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з цим позовом Позивач зазначив, що ПрАТ «Виробниче Об'єднання «Мальва» виконало рішення суду від 25.08.2017 року лише 28.11.2017 року, що також не заперечувалось останнім. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум ВС України в п.20 постанови від 24.12.99р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При цьому відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах у справах №6-76цс14 від 02.07.2014 року, №6-837цс15 від 23.12.2015 року, визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. Підпунктом 2 п.8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» N 100 від 08.02.1995, встановлено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на кількість робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до рішення від 25.08.2017р. у справі №761/39354/16-ц середньоденна заробітна плата за квітень - травень 2016р., що передувало дню звільнення складає 209,36 грн. Період затримки у виплаті належних Позивачу сум, за обставин справи, складає з 26.08.2017 року по 28.11.2017 року, тобто 66 робочих днів, оскільки за рішенням суду виплату заборгованості в частині заробітку за 1 місяць звернуто до негайного виконання. Отже, з урахуванням того, що Відповідач на виконання рішення суду вчасно не здійснив [PERSON] виплату належних коштів та не довів відсутність своєї вини, тому перевіривши розрахунок наданий Позивачем, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 26.08.2017 року по 28.11.2017 року в сумі - 13 817,76 грн. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 1762,00 грн., виходячи із розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43 Конституції України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України та

Outcome: approved