Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. В позовній заяві вказала, що 22 лютого 2011 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачка [PERSON] надала розписку про одержання в борг грошей в іноземній та національній валюті, а саме: у розмірі 1050 доларів США, 500 євро, 35000 російських рублів та 24445 гривень. Загальна сума боргу у переводі на національну валюту згідно ставок НБУ на час подачі заяви до суду становить 55477, 22 гривень. Договором позики від 22 лютого 2011 року не був встановлений строк повернення боргу, а тому він визначений моментом пред»явлення вимоги. Позика мала бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так, 01 березня 2014 року вона пред»явила відповідачці усну вимогу щодо повернення заборгованості, однак [PERSON] ухиляється від повернення боргу. Таким чином, незважаючи на всі можливі заходи, які нею вживалися для повернення грошових коштів, одержаних відповідачем відповідно до розписки від 22 лютого 2011 року, вони були залишені [PERSON] без уваги. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 1050 доларів США, 500 євро, 35000 російських рублів та 24445 гривень, що еквівалентно згідно курсу НБУ становить 55477,22 гривні, а також судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору при подачі позовної заяви. В судове засідання 12 серпня 2014 року позивачка [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов просить задоволити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON].в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 вищезазначеного Кодексу на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 22 лютого 2011 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від позивачки 1050 доларів США, 500 євро, 35000 російських рублів та 24445 гривень. Даним договором не встановлений строк повернення боргу. Згідно п. 2 ст. 1049 Цивільного кодексу України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи 01 березня 2014 року позивач пред»явив відповідачці усну вимогу щодо повернення боргу, однак відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачці не повернула. Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в його користь із відповідача несплаченої суми боргу. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідачки на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 554, 77 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved