Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON] заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання зменшила. Остаточно просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання дитини починаючи з дня подачі позову до суду - 17 грудня 2013 року до закінчення навчання 30 червня 2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Рішенням Рівненського міського суду від 27 серпня 2010 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 50% від усіх видів заробітку до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час їх донька [PERSON] навчається на денному стаціонарі на 3-му курсі державної форми навчання Рівненського державного базового медичного коледжу і строк навчання закінчується 30 червня 2014 року. Донька навчаючись на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі немає ніякого джерела доходів, знаходиться на її утримання та потребує матеріальної допомоги, зокрема витрати на підручники, комп'ютер, проїзд до навчального закладу, харчування. Тому, просить суд заявлені нею позовні вимоги задоволити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнала повністю та не заперечила проти його задоволення. Суду пояснила, що їх з відповідачем шлюб дійсно існує формально, вони не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові, перспектив для збереження сім'ї не вбачається. Позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що нею самою було зменшено розмір аліментів, заявлений нею під час подачі позову до суду. В судовому засіданні відповідач за первинним позовом [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Заявлені ним зустрічні позовні вимоги повністю підтримав. Суду пояснив, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 1994 року. Тривалий час між ними припинені подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства та бюджету, втратили один до одного почуття любові, наміру зберегти шлюб вони з дружиною не мають, перспектив для збереження сім'ї не вбачається. Тому просить суд шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Також просить суд зменшити розмір аліментів, заявлені [PERSON] та стягувати з нього на користь сина [PERSON], [INFO] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття; на користь доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для громадян відповідної категорії до припинення нею навчання. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що первинний позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 1994 року, від якого мають двох дітей. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26 грудня 1995 року Гощанським районним відділом РАГС Рівненської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у смт.Гоща Гощанського району Рівненської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 1995 року грудня місяця 26 числа зроблено відповідний запис за №79. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Гощанського районного управління юстиції вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в смт.Гоща Гощанського району Рівненської області про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2000 року вересня місяця 11 числа зроблено відповідний запис за №38. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 27 серпня 2010 року по цивільній справі №2-10643/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вбачається, що даним рішенням стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 50% від усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] до досягнення старшої дитиною повноліття. [INFO] донька сторін [PERSON] досягла повноліття. З дослідженої в судовому засіданні довідки №3019 від 28 жовтня 2013 року виданої директором Рівненського державного базового медичного коледжу вбачається, що [PERSON] є студентом ІІІ курсу відділення «фармація» Рівненського державного базового медичного коледжу, І-ІІ рівня акредитації. Форма навчання денна. Навчається з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року на державній формі навчання. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що донька сторін [PERSON] навчається у Рівненському державному базовому медичному коледжі І-ІІ рівня акредитації на денній формі навчання з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] має постійне місце роботи та регулярний дохід, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] з відповідача у частці від його заробітку підлягають до задоволення. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб (повторним) серії [NUMBER] виданим 13 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 лютого 1994 року про що 05 числа лютого місяця 1994 року складено відповідний актовий запис за №6. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони по справі тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, втратили один до одного почуття любові, від надання терміну для примирення в судовому засіданні відмовились, перспектив для збереження сім'ї не вбачається, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів, суд вважає, що дані позовні вимоги позивачем за зустрічним позовом є не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити з слідуючих підстав. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з моменту прийняття рішення Рівненським міським судом від 27 серпня 2010 року по цивільній справі №2-10643/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів яким стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 50% від усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] до досягнення старшої дитиною повноліття. Після досягнення дочкою [PERSON] повноліття з відповідача стягуються лише аліменти на сина [PERSON] в розмірі 25%. З позовом до суду за період часу з 27 серпня 2010 року по 31 грудня 2013 року про зменшення розміру аліментів [PERSON] не звертався, в судовому засіданні не надав належних доказів про те, що у нього змінилось за вказаний вище період матеріальне становище або сімейний стан, погіршилось його здоров'я, судом встановлено,що він має постійне місце роботи, регулярний дохід, а встановлений судом розмір аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання разом з аліментами, які [PERSON] сплачує на неповнолітнього сина [PERSON] не буде перевищувати 50%, як того передбачає ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», тому з цих підстав в задоволені в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved