Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що судовим рішенням з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грн щомісячно. Останній їх не сплачує, після розлучення взагалі не приймає участі в додаткових витратах на дитину. Дитина росте, збільшуються витрати на її утримання, даного розміру аліментів недостатньо для забезпечення дитини навіть самим необхідним, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 300 грн та утримувати з відповідача аліменти в розмірі ј частки від усіх його доходів для дитини відповідного віку. Позивачка та її представник подали до суду заяви, якими підтримали позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просили розглянути справу без участі сторін в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 серпня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 21 грудня 2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн, які підлягають індексації, щомісяця, починаючи з 28 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 лютого 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] (актовий запис № 1), та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до довідок управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 06 квітня 2021 року за № 6827-5000351692 та за № 6827-5000351738 відповідно [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, які фактично проживають по [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , складеного комісією виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 20 квітня 2021 року, встановлено, що позивачка з неповнолітньою дочкою [PERSON] проживають по [ADDRESS] , відповідач не піклується, не цікавиться, не спілкується з дитиною, має заборгованість по несплаті аліментів на її утримання. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в Самчиківській ЗОШ І-ІІІ ступенів Старокостянтинівського району Хмельницької області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитинивід 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Раду України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістюміж батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VII частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Визначаючи розмір аліментів - прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка заявила позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, фактично позов обґрунтовувала необхідністю збільшення розміру аліментів та стягн ення їх у розмірі ј частки зі всіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище, суд вважає, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину визначений розмір аліментів на даний час не відповідає мінімально гарантованому розміру аліментів на дитину, відповідач не сплачує аліментів, наявна заборгованість по несплаті аліментів, внаслідок чого погіршився матеріальний стан позивачки, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved