Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 20.11.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у відповідача з позивачем не склалось. [PERSON] прийшла до повного переконання, що вони із відповідачем мають різні погляди на життя, із-за цього в них у сім'ї постійно виникають конфлікти, непорозуміння та сварки. Спільне господарство позивач із відповідачем не ведуть. Внаслідок таких постійних непорозумінь стався розлад сімейних відносин. Останні два роки вони не проживають разом. Сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Добровільно звернутись до органів РАЦС для розірвання шлюбу відповідач не бажає. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач, зважаючи на відбування ним покарання в місцях позбавлення волі, в судове засідання не з'явився та явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, зокрема, за останнім відомим місцем проживання. Враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20.11.2009 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 20.11.2009 року, актовий запис № 3013. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 5) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 4) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № 0.0.356150374.1 від 03.03.2015 року позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір при звернені до суду в розмірі 250, 00 гривень. (а.с. 1) Однак, згідно Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду мала б сплатити судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. В даному випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Отже, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень, а судовий збір в сумі 6, 40 гривень підлягає поверненню [PERSON] в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved