Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпротепровська із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (надалі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») страхове відшкодування в розмірі 10000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 14 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням водіїв [PERSON] та [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». 05 лютого 2021 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн. та подано позивачем Генеральному директору ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» [PERSON] заяву про страхове відшкодування. Станом на 12 серпня 2021 року страхове відшкодування в розмірі 10000,00 грн. не було виплачено, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2021 року справу передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. 14 вересня 2021 року справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14 вересня 2021 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» отримало копію ухвали суду про відкриття провадження з позовною заявою та додатками до неї, згідно зворотного поштового повідомлення 24 вересня 2021 року. Правом надання відзиву на позовну заяву, в порядку передбаченому ст. 178 ЦПК України та правом участі в судовому засіданні не скористалося. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Сторони та їх представники не скористались правом безпосередньої участі в розгляді справи 12 жовтня 2021 року, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями. Від позивача 11 жовтня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 грудня 2020 року о 13.10 год. по вул. А. Янгеля, 8 в м. Дніпро сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi A4», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що відображено в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 14 грудня 2021 року та Додатку до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (яка оформлена Европротоколом) від 14 грудня 2020 року. Згідно зі ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для Європротоколу умов, виклик співробітників Національної поліції України для оформлення ДТП є обов`язковий. Таким чином, Європротокол - це спрощена форма оформлення ДТП його учасниками без виклику патрульної поліції. 14 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому [PERSON] визнав свою вину в дорожньо-транспортній пригоді, що засвідчив своїм підписом. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200357268. Між сторонами було погоджено суму страхового відшкодування в розмірі 10000,00 грн., яка підлягає виплаті. 05 лютого 2021 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою щодо виплати страхового відшкодування. В зв`язку з невиплатою страхового відшкодування, позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із скаргою на ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», в якій просив вжити заходи з метою виплати страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн. та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, з розрахунку подвійної обліком ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, на що листом № 4-04/17980 від 21 травня 2021 року Моторно (транспортного) страхового бюро України розглянуто скаргу та повідомлено, що направлено запит та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» Окрім, того позивач 18 травня 2021 року звертався до Національного банку України із скаргою, в якій просив вжити заходи з метою виплати йому страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн. та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 14 червня 2021 року Національним банком України розглянув скаргу та листом № 14-0004/53147 повідомив, що станом на 14 червня 2021 року страховиком на запит страхове відшкодування не сплачено. Також повідомлено, що рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України № 21/921-пк від 19 квітня 2021 року було застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг страховика. Проте, станом на 12 серпня 2021 року страхове відшкодування в розмірі 10000,00 грн. не було виплачено. Спір між сторонами виник з приводу не виплати ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у відповідача. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved