Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та, остаточно визначивши позовні вимоги (а.с.38-44), просила стягнути з СТОВ «РІД» на свою користь заборгованість за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року в загальній сумі 456071 грн. 06 коп., з яких: 98300 грн. сума простроченої заборгованості за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року; 66847 грн. 75 коп. сума інфляційних втрат за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року; 5490 грн. 32 коп. загальна сума 3% річних за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року; 78872 грн. 16 коп. загальна сума пені за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року; 87150,00 грн. сума простроченої заборгованості за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором про виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 50701 грн. 23 коп. сума інфляційних втрат за час за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором про виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 4125 грн. 73 коп. - загальна сума 3% річних за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року; 64493 грн. 87 коп. - загальна сума пені за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що 10 червня 2014 року між її чоловіком ФОП [PERSON] та СТОВ «РІД» укладений договір № 5 на виконання робіт, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] виконав для відповідача, а відповідач прийняв роботи зі збирання ріпаку на суму 17000 гривень, пшениці на суму 47550 гривень, ячменю на суму 33750 гривень, сої на суму 9450 гривень, соняшнику на суму 25000 гривень, кукурудзи на суму 52700 гривень, а всього на загальну суму 185450 гривень. Але, як вказує позивач, СТОВ «РІД» своїх обовязків за договором не виконав, коштів за виконані роботи не сплатив, а 06 серпня 2014 року [PERSON] помер. Тому позивач вважає, що вона є дружиною померлого і єдиним спадкоємцем та прийняла спадщину. На думку позивача, після смерті [PERSON] в договорі № 5 на виконання робіт відбулась заміна кредитора з [PERSON] на позивача [PERSON], тому відповідно до положень ст. 625 ЦК України відповідач, як боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити позивачеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми та за умовами договору- пеню в розмірі 0,5% за кожний день затримки розрахунків. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто зі СТОВ «РІД» на користь [PERSON] заборгованість за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року, укладеним між СТОВ «РІД» та ФОП [PERSON], в розмірі 185450 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про стягнення зі СТОВ «РІД» на її користь інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені і ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог, а в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Доводи апеляційної скарги [PERSON] полягають у тому, що з урахуванням положень ст. 1216 ЦК України у неї виникло право на стягнення суми заборгованості за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року, а також суми інфляційних втрат, трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобовязання та пені в порядку ст. 625 ЦК України. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково вказує на те, що спадкоємці мають право лише на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних правовідносинах, посилаючись на закріплення законодавцем права на відшкодування збитків, які були завдані спадкодавцеві за життя, оскільки із смертю особи припиняється її цивільна правоздатність та дієздатність. Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що за життя [PERSON] відповідачем СТОВ «Рід» не заподіяно збитків договірними зобовязаннями, що існували між сторонами, оскільки строки виконання таких зобовязань за життя спадкодавця не наступили, враховуючи те, що стороною в договорі був не фізична особа [PERSON], а ФОП [PERSON], припинення цивільної правоздатності та дієздатності якого регулюється Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців». На думку [PERSON], СТОВ «Рід» мало виконати свої зобов»язання за Договором № 5 від 10.06.2014 р. перед ФОП [PERSON], який був стороною договору, оскільки свої зобовязання по виконанню робіт [PERSON] виконані в повному обсязі, що підтверджується актами приймання виконаних робіт. У спадкоємців [PERSON] разом з правом стягнення заборгованості за договором виникло право на стягнення штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних як способу захисту майнових прав та інтересів, оскільки станом на день відкриття спадщини у звязку із подальшим невиконанням зі сторони СТОВ «Рід№ своїх грошових зобовязань за договором, таким правом на стягнення грошових коштів в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України був наділений спадкодавець. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу СТОВ «Рід» просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON], а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги. Стверджує, що законодавцем згідно до ст. 1230 ЦК України передбачено право на відшкодування спадкоємцеві збитків, які заподіяні за життя спадкодавцеві. Оскільки померлому [PERSON] за життя відповідачем збитки не заподіяні, то підстави для стягнення на користь [PERSON] збитків у вигляді інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи № 560/2014 та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Як убачається із змісту апеляційної скарги, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2016 року [PERSON] оскаржується в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про стягнення зі СТОВ «РІД» на її користь інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені. В інший частині рішення суду першої інстанції [PERSON] не оскаржує. Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 10 червня 2014 року між СТОВ «РІД» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладений договір, відповідно до якого [PERSON] мав виконати сільськогосподарські роботи по збиранню зернових культур, а позивач СТОВ «РІД» оплатити їх вартість на загальну суму 185450 гривень. Згідно п.3.3 договору розрахунки за виконані роботи проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця або готівковими коштами шляхом внесення їх в касу виконавця не пізніше трьох банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт. Із змісту п. 4. договору убачається, що збитки, заподіяні однією із сторін, повністю компенсуються стороною, яка в цьому винна, а у випадку несвоєчасного проведення розрахунків за виконані роботи замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,5% за кожний день затримки розрахунків, але не більше подвійної ставки Національного Банку України. Відповідно пункту 5 термін дії договору встановлено до 01 грудня 2014 року (а.с.15). Зазначений договір в апеляційному суді сторони не спростовували і не заперечували. З актів приймання виконаних робіт за червень-липень 2014 року та серпень-жовтень 2014 року вбачається, що роботи по збиранню зернових культур за договором № 5 від 10 червня 2014 р. виконані у повному обсязі, а СТОВ «РІД» прийняло роботи зі збирання ріпаку на суму 17000 гривень, пшениці - на суму 47550 гривень, ячменю на суму - 33750 гривень, сої - на суму 9450 гривень, соняшнику - на суму 25000 гривень, кукурудзи - на суму 52700 гривень, а всього на загальну суму - 185450 гривень, яка передбачена сторонами в договорі про виконання робіт (а.с.16-17). Факт виконання робіт у повному обсязі за договором № 5 від 10 червня 2014 року та факт прийняття виконаних робіт за вказаним договором, в апеляційному суді сторони не спростовували і не заперечували. Апеляційним судом встановлено, що 06 серпня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерті, яка наявна в матеріалах справи та після його смерті відкрилась спадщина на все належне останньому майно (а.с.8). Позивач [PERSON] та померлий [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 1990 року. Як дружина померлого [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину у встановлений законом строк і є єдиним спадкоємцем на належне йому майно, зважаючи на заяву дочки померлого [PERSON] про відмову від належної частини спадкового майна, що підтверджується матеріалами дослідженої апеляційним судом спадкової справи після померлого [PERSON] Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у звязку зі смертю [PERSON] 26 грудня 2014 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця (а.с.11-14). Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що [PERSON] приймання виконаних робіт за червень-липень 2014 року на суму 98 300 гривень підписано ФОП [PERSON] 02.08.2014 року, а акт приймання виконаних робіт по збиранню сої, соняшнику та кукурудзи за серпень-жовтень 2014 року не підписаний [PERSON], оскільки передбачені договором роботи були виконані належною [PERSON] технікою після його смерті. Зазначені обставини в апеляційному суді представник відповідача не спростовував і не заперечував. В судовому засіданні представник СТОВ «РІД» не заперечував, що оплата у розмірі 185450 гривень за виконані згідно договору № 5 від 10 червня 2014 роботи дотепер не проведена. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення зі СТОВ «РІД» на користь [PERSON] інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені, суд першої інстанції виходив з того, що між [PERSON] та СТОВ «Рід» не існувало договірних зобов»язань, а тому відсутні підстави керуватись нормою права, що регламентує наслідки порушень зобов»язань сторонами договору, а відтак вимоги [PERSON] про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені задоволенню не підлягають. Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з розясненнями, які містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. За змістом ст.ст. 1216, 1218, 1219,1220, 1268, 1296 ЦК України спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла спадщину, тому її вимоги позивача про стягнення саме зі СТОВ «РІД» заборгованості за Договором про виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року, укладеним між [PERSON] та СТОВ»РІД» є обґрунтованими і суд першої інстанції правильно стягнув на її користь заборгованість у розмірі 185450,38 грн. і рішення суду першої інстанції відповідач не оскаржував. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги [PERSON], враховуючи наступне. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити виконану роботу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що цивільно-правові договірні правовідносин, які існували між СТОВ «Рід» та ФОП [PERSON], стали наслідком і підставою виникнення між цими особами грошового зобовязання, у якому серед інших прав та обовязків сторін, на СТОВ «Рід» як боржника покладено цивільно-правовий обовязок з оплати виконаних робіт згідно з договором на виконання робіт, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за виконані роботи. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі грошові зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Відтак, з огляду на юридичну природу правовідносин між сторінами як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Аналіз положень ст.ст. 536, 549, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлено. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, індексу інфляцій та трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, між СТОВ «Рід» та ФОП [PERSON] на підставі договору № 5 від 10 червня 2014 року склались цивільно-правові договірні правовідносини, внаслідок яких ФОП [PERSON] мав виконати сільськогосподарські роботи по збиранню зернових культур, а СТОВ «Рід» мало ці виконані роботи оплатити у визначеному розмірі та в обумовлені договором строки. Проте, виконані роботи відповідачем дотепер не оплачені і апеляційному суду не представлено належних і допустимих документальних доказів, які б безспірно підтвердили виконання боржником або намір боржника виконати свій обов»язок по оплаті виконаних робіт, зокрема шляхом депонування 185450,00 грн. коштів за виконані [PERSON] роботи на зберігання в банківську установу. Внаслідок смерті [PERSON] припинена його цивільна правоздатність і як фізичної особи, і як суб»єкта підприємницької діяльності. Але його смерть не є підставою для припинення обов»язків відповідача здійснити оплату за виконані згідно договору роботи у встановленому договором розмірі та у визначені договором строки. Наявність чи відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не перешкоджала СТОВ «Рід» і не впливала на його можливість здійснити після смерті [PERSON] розрахунок за виконані роботи у вищевказаний спосіб перерахувати кошти на зберігання до банківської установи. Проте, кошти у сумі 185450,00 грн. за виконані роботи СТОВ «Рід» продовжує безпідставно зберігати у себе, що є підставою для застосування до боржника приписів ст. 625 ЦК України. Отже, зважаючи, що відповідачем обов»язок по розрахунку за здійснені роботи не виконаний і відповідач продовжує безпідставно зберігати у себе передбачені договором кошти у розмірі 185450 грн., [PERSON], як спадкоємець [PERSON], набула право на отримання передбачених ст. 625 ЦК України виплат. Виходячи з приписів ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апеляційний суд приймає в якості доказу у цій справі наданий [PERSON] розрахунок заборгованості, на спростування якого відповідачем в апеляційному суді не представлено ніяких належних і допустимих документальних доказів. З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення інфляційних витрат, 3% річних та пені і розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення по суті цих вимог з відповідним розподілом судових витрат. На користь [PERSON] підлягають стягненню із СТОВ «РІД» 270621,06 грн. пені, інфляційних втрат та три відсотків річних від простроченої суми заборгованості за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року, укладеним між СТОВ «РІД» та фізичною особою підприємцем [PERSON] за період з 07 серпня 2014 року по 16 червня 2016 року (а.с.38-44), з яких: 66847 грн. 75 коп. сума інфляційних втрат за час прострочення сплати суми заборгованості за виконані роботи згідно [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт за червень-липень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 5490 грн. 32 коп. - загальна сума трьох відсотків річних за час прострочення сплати суми заборгованості за виконані роботи згідно [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт за червень-липень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 78872 грн. 16 коп. загальна сума пені за час прострочення сплати суми заборгованості за виконані роботи згідно [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт за червень-липень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 50701 грн. 23 коп.- сума інфляційних втрат за час прострочення сплати суми заборгованості за виконані роботи згідно [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 4215 грн. 73 коп. - загальна сума трьох відсотків річних за час прострочення сплати суми заборгованості за виконані роботи згідно [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року; 64493 грн. 87 коп. - загальна сума пені за час прострочення сплати суми заборгованості за виконані роботи згідно [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] при подачі позову сплачено 3897 грн. 68 коп. (а.с. 2), при поданні заяви про збільшення позовних вимог сплачено 718 грн. 47 коп. (а.с. 28). [PERSON] були зменшені позовні вимоги і визначена ціна позову 456071 грн. 06 коп., а тому рішенням суду першої інстанції їй повернуто надмірно сплачений судовий збір в сумі 55 грн. 44 коп. Звертаючись до суду з апеляційною скаргою [PERSON] судовий збір сплачений в сумі 2976 грн. 95 коп., а всього сума сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій складає 7537 грн. 66 коп., тому ця сума підлягає стягненню зі СТОВ «РІД» на користь [PERSON] Крім того, враховуючи суму позовних вимог після її остаточного уточнення 456071 грн. 06 коп., [PERSON] судовий збір за розгляд справи апеляційним судом сплачений не в повному розмірі, тому з неї підлягає стягненню недоплачений судовий збір в дохід держави в сумі 2039 грн. 83 коп. ((456071,06 грн.х1%)х110%)-2976, 95 коп.)).

Outcome: approved