Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В червні 2015 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання померлою його дружини [PERSON], посилаючись на те, що 23 листопада 2014 року вона померла в лікарні, за місцем свого проживання, в м. Донецьку, що підтверджується відповідними документами. Оголошення своєї дружини померлою заявнику необхідно для вирішення питання про одержання належної їй пенсії, яку та не отримала за життя, а також відповідної допомоги на її поховання. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав, просив задовольнити її, пояснивши, що його дружина померла 23 листопада 2014 року в м. Донецьку. Факт її смерті є очевидним і підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Перебуваючи в м. Миргороді, він вже одержав відповідні кошти від органів соціального захисту, повязані зі смертю дружини які на наступний день ці органи зажадали повернути. Представник заінтересованої особи від Відділу ДРАЦС по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не прибув. Від керівника цього учасника процесу до суду подано листа, за змістом якого заперечень щодо заяви [PERSON] не висловлено та заявлено про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи / а.с. 21, 22 /. Заслухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши оригінал окремого документу, та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу з 14 липня 1981 року заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Реєстрація такого шлюбу проведена відділом ЗАГС Київського райвиконкому м. Донецька, актовий запис № 525 / а.с. 5 /. За довідкою обласної медико соціальної експертної комісії № 2 м. Донецька з 14 грудня 2011 року [PERSON] набула статусу інваліда першої „А групи безстроково по причині загального захворювання / а.с. 7 /. Як вбачається зі змісту Свідоцтва про смерть серії I НО № 796716, оригінал якого оглянуто судом, а копія міститься в матеріалах справи / а.с. 9/, [PERSON] померла 23 листопада 2014 року у віці 74 років, у Київському районі м. Донецька, Донецької області, Республіки Україна. Державну реєстрацію її смерті проведено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку 18 грудня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 1285. Отже така смерть є очевидною та не є вірогідною. Факт смерті конкретної особи в конкретні день, час та місці підтверджується також копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, сформованим 18 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку / а.с. 10 /. При цьому судом констатується той факт, що Свідоцтво про смерть [PERSON] в судовому порядку не дійсним до цього часу не визнане, а актовий запис про її смерть у визначеному законом порядку із реєстру не виключено. Відповідно до ст. 46 частин 1, 3 ЦК України, на які заявник [PERSON] посилається, як на правову підставу для задоволення його заяви, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у звязку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Як сам заявник [PERSON], так і свідок [PERSON], допитаний судом за клопотанням заявника, в категоричній формі заявили про те, що [PERSON] померла у місці її проживання, в конкретні день та час, з огляду на що її смерть є очевидною, а не вірогідною. Тобто, підстави, передбачені для оголошення її померлою, визначені ст. 46 ЦК України відсутні. Інші підстави для оголошення фізичної особи померлою чинним законодавством України не передбачені. В супереч вимогам ст. 247 ЦПК України заява, яка розглядається судом, не містить зазначення обставин, що загрожували смертю конкретній фізичний особі, яка пропала безвісти або обставин, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку. За результатами розгляду справи, такі обставини не існують взагалі. При викладених обставинах заява [PERSON] не грунтується на законі, а відтак не підлягає до задоволення за безпідставністю.

Outcome: dismissed