Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

В січні 2021 року до суду надійшла позовна заява АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №R53700468536B від 10.10.2013 року у розмірі 87669,98 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 10.10.2013 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R53700468536B, сума кредиту становила 80000,00 гривень; строк користування - по 10.10.2018 року; проценти за користування кредитом - 24 % річних. 27.03.2017 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв від 27.03.2017 р., АТ «ТАСКОМБАНК» став новим кредитором Боржника - [PERSON] за згаданим кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 27.12.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем складає 87 669,98 грн., яка складається з: 29 960,36 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 15970,88 грн. - заборгованість по відсоткам, 19277,55 грн. - заборгованість по комісії, 22461,19 грн. - пеня, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 05.02.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 01.04.2021 року замінено позивача Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. ст. 530, 611 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 10.10.2013 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R53700468536B, сума кредиту становила 80000,00 гривень; строк користування - по 10.10.2018 року; проценти за користування кредитом - 24 % річних. Згідно з п.3 Кредитного договору №R53700468536B від 10.10.2013 року кредитні кошти надано позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення Кредиту і сплати Процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1.69 % від початкової суми Кредиту. За п. 4.3 Кредитного договору кредит повертається, а Проценти та Комісія сплачуються Позичальником 10 числа кожного місяця (дата списання банком платежів) у відповідності до Графіка, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток) та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню Кредиту, сплати Процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. 27.03.2017 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв. Згідно умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв від 27.03.2017 р., АТ «ТАСКОМБАНК» став новим кредитором боржника [PERSON] за Кредитним договором №R53700468536B від 10.10.2013 року з усіма наступними додатками та змінами. В свою чергу, 8 лютого 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № б/н, відповідно до якого Акціонерне товариства «ТАСКОМБАНК» відступило свої права вимоги за договорами кредиту ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договором кредиту № R53700468536B. Тобто, відбулася заміна кредитора - позивача, якого було залучено до участі у справі ухвалою суду від 01.04.2021 року . Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення. Згідно з п. 7.4. Кредитного договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, згідно з цим Договором у повному обсязі. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у розмірі 59 738,97 грн., яка складається з: 29960,36 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7 317,42 грн. - заборгованість по відсоткам, 22461,19 грн. - пеня. Щодо вимог про стягнення процентів за період з 11.10.2018 року по 27.12.2019 року, то суд вважає вказані вимоги безпідставними, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). В свою чергу відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів. Згідно постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Суд, вважає, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте, в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. На підставі викладеного судом не вбачається підстав і для задоволення позову в частині стягнення комісії, передбаченої п. 4.2 кредитного договору в розмірі 19 277,55 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені банком при поданні позовної заяви у розмірі 1 429,36 грн., пропорційно (68%) до обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial