Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали та доповнили свої позовні вимоги і просять суд: Ш встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] на час відкриття спадщини; в Ш визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]; Ш усунути їй - [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON] права користування цією квартирою та шляхом зняття його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, а також зобов'язати Орджонікідзевський міський сектор Головного управління ДМС України зняти з реєстрації [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Зустрічні позовні вимоги позивач та її представник не визнали та просять суд в їх задоволенні відмовити, надав з цього приводу письмові заперечення. Відповідач - [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та її представника не визнали та просять суд в їх задоволенні відмовити і підтримали свої зустрічні позовні вимоги та просять суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву, згідно до якої підтримує позовні вимоги позивача [PERSON] та не згодна з вимогами відповідача [PERSON] Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримала в повному обсязі, з позовними вимогами відповідача [PERSON] не згодна та просить суд в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи - Орджонікідзевського міського сектору Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] по [ADDRESS] протягом останніх багатьох років. Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, недоведеними і не підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним сином позивача - [PERSON], постійне місце проживання якого 31.03.2011 року зареєстроване разом з нею в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстрована на праві власності на ім'я [PERSON] та на ім'я її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 21.03.2008 року у рівних частках. Квартира приватизована на їх ім'я відповідно до вимог закону як на осіб, які постійно проживали та були зареєстровані в цій квартирі. Відповідач [PERSON] більше 10 лет не проживав у вказаній квартирі, у тому числі і на час її приватизації, в зв'язку з чим він був знятий з реєстрації на підставі рішення суду і тому не приймав участь у приватизації квартири. Більше 10 років він постійно проживав та працював у м. Дніпропетровську. Лише 31.03.2011 року [PERSON] з дозволу позивача та її чоловіка, як власників житла, був зареєстрований в цій квартирі, однак і після реєстрації він не проживав і до сих пір не проживає в цій квартирі. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину зазначеної квартири, яку прийняла тільки позивач [PERSON] відповідно до вимог ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки була не тільки зареєстрована в цій квартирі разом з чоловіком, але і постійно проживала в ній разом з ним. Відповідач на час смерті свого батька не проживав разом з ними і не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, а лише забрав ключі від їх гаража, гараж, автомобіль, а також усі грошові кошти, які були дома, на які відповідач [PERSON] придбав собі у власність житловий будинок [ADDRESS], який на даний час є його постійним місцем проживання. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст..1270 ЦК України він не подав заяву про відмову від спадщини. Окрім того, після його смерті відкрилася спадщина на ? частину придбаного ними під час шлюбу автомобілю марки ВАЗЗ 21011, 1979 року випуску зеленого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого Нікопольським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровської області від 08.06.2004 року, на гараж по [ADDRESS] та на 1/2 частину грошових коштів в сумі 12 тис. доларів США та 5 тис. грн.. Відповідно до заповіту, який склав [PERSON] на випадок своєї смерті від 21.02.2005 року зазначений вище автомобіль він заповів онуці - [PERSON], яким протиправно заволодів відповідач по справі. В зв'язку з такими неправомірними діями відповідача [PERSON] позивач звернулася з заявою до міліції про угон зазначеного транспортного засобу та до сих пір зазначений автомобіль знаходиться у розшуку. Коли відкрилася спадщина на ? частину зазначеної квартири після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги по закону після його смерті є позивач по справі, їх донька [PERSON] та відповідач по справі [PERSON]. Після смерті [PERSON] тільки позивач прийняла спадщину в встановленому законом порядку відповідно до вимог ч. З ст. 1268 ЦК України. Відповідно до змісту ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємцем, який прийняв спадщину вважається не такий спадкоємець, який був зареєстрований разом зі спадкодавцем, а такий який постійно проживав разом з ним. Відповідно до роз'яснень Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України, у разі наявності спору між спадкоємцями слід приймати до уваги, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. У разі наявності спору між спадкоємцями, жоден з доказів, навіть довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, органу місцевого самоврядування відмітка про місце реєстрації у паспорті, не може бути абсолютним свідченням того, що спадкоємець проживав разом із спадкодавцем безпосередньо перед його смертю. Відповідно до п. 3.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Позивач на час смерті свого чоловіка постійно проживала разом з ним в цей квартирі і до сих пір проживає та зареєстрована в ній. Вказану обставину підтвердили допитані в судовому засіданні ряд свідків. З заявою про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не зверталася. Слід зазначити, що відповідач по справі на час смерті свого батька [PERSON] разом з ним ні постійно, ні тимчасово не проживав і не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом передбаченого законом строку 6 місяців. Не залишається без уваги та обставина, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.12.2007 року на підставі померлого [PERSON] - відповідач [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім за місцем реєстрації свого постійного місця проживання з 01 жовтня 2006 року. Зазначеним рішенням суду також було встановлено, що з 1997 року відповідач в квартирі не проживав. Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 18.02.2011 року суд скасував своє рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки було встановлено, що [PERSON] з'явився в січні 2011 року. Таким чином, відповідач в зв'язку з тим, що не проживав постійно зі спадкодавцем і не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не прийняв спадщину після смерті свого батька і надав суду ніяких доказів на підтвердження факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач через рік після смерті його батька, а саме 20.01.2014 року, вже після звернення позивача до суду з позовом про зняття його реєстрації в нашої квартири звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на ? частину зазначеної вище квартири, посилаючись на реєстрацію свого постійного місця проживання разом з померлим [PERSON] на час його смерті. Нотаріус [PERSON] на підставі даних про реєстрацію постійного місця проживання відповідача в зазначеної квартирі разом зі спадкодавцем завела спадкову справу, але свідоцтво про право на спадщину йому не видала, в зв'язку з наявністю спору між сторонами по справі відносно місця постійного проживання відповідача. З викладених вище підстав суд вважає, що тільки позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та придбала право власності на усю зазначену ? частину квартири, що відкрилася після смерті її чоловіка. Відповідач [PERSON] разом зі спадкодавцем взагалі не проживав, а був лише зареєстрований разом з ним і тому відповідно до вимог вказаних вище норм права він не прийняв спадщину і не придбав право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька. В квартирі, де зареєстрований [PERSON] немає ніякого його майна. Все майно відповідача зараз знаходиться у зазначеному житловому будинку. Позивач змушена звернутися до суду з цим позовом з тієї підстави, що сам факт реєстрації відповідача в її квартирі породжує їй перешкоди в користуванні та розпорядженні нею, вона не може належним чином використати своє право власності на вказану квартиру шляхом розпорядження нею відповідно до ст. 317 ЦК України. Позивачу необхідно зняти [PERSON] з реєстрації у вказаній квартирі ще і з тієї підстави, що його реєстрація позбавляє її права на субсідию по утриманню квартири, і таким чином чинить їй перешкоди у цій частині. Відповідач не несе ніяких витрат навіть по оплаті за комунальні платежі та по утриманню житла повністю усі ці витрати сплачую тільки позивач. Крім того, до тих пір поки відповідач зареєстрований у вказаній квартирі він може і надалі в будь - який час з'являтися до квартири, мати доступ до іншого мого майна. У відповідності зі ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви або рішення суду. Таким чином суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частини квартири [ADDRESS], яка належала йому згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії CAB №528162 від 21.03.2008 р. Інша ? частина квартири належить його матері [PERSON]. Він є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується моїм свідоцтвом про народження. Також спадкоємцем першої черги за законом є його рідна сестра [PERSON]. Про те, що квартира є приватизованою, йому стало відомо із позовної заяви матері [PERSON]. Зміст позовних вимог полягає в усуненні перешкод, які він нібито їй чинить у користуванні зазначеною квартирою шляхом позбавлення його права користування цим житлом та зняття з реєстраційного обліку у цій квартирі. Згідно довідки начальника відділу обліку та обслуговування населення МКП «ЖЕО» від 16.01.2014 р. він разом із своїми батьками був зареєстрований з 06.01.1989 року як член сім'ї наймача, тобто мав право на житло. В період його роботи в іншій місцевості, де він працював без оформлених трудових відносин, рішенням Орджонікідзевського міського суду від 21.12.2007 р., про яке йому нічого не було відомо, за позовом його батька [PERSON], він був визнаний безвісно відсутнім, хоча і підтримував тісний зв'язок із своїми батьками. На підставі цього рішення суду 29.01.2008 р. був знятий з реєстрації у вказаній квартирі. Саме в цей період, коли він був знятий з реєстрації, батьки здійснили приватизацію цієї квартири на двох осіб у рівних частках, хоча він, як член сім'ї наймача, якби був там прописаний, також мав право на приватизацію. Коли йому стало відомо про факт визнання його безвісно відсутнім, його донька [PERSON], яка діяла від його імені за довіреністю, звернулася до Орджонікідзевського міського суду із заявою про скасування рішення суду про визнання його безвісно відсутнім і рішенням суду від 18.02.2011 р. ця заява була задоволена, та рішення від 21.12.2007 р. про визнання мене безвісно відсутнім було скасовано. В зв'язку з цим 17.03.2011 р. була поновлена його реєстрація у кв.[ADDRESS], як члена сім'ї наймача. У зв'язку зі смертю його батька [PERSON] останній був знятий з реєстрації у цій квартирі 29.01.2013 р.. Після смерті його батька він фактично прийняв спадщину у вигляді нерухомого майна, яке належало батькові на праві власності. Його мати [PERSON] після смерті батька не допускає його у квартиру, змінила замки, на його пропозиції переоформити особові рахунки у комунальних підприємствах для його участі в утриманні цього житла, відповідає категоричною відмовою. Ці обставини свідчать про абсолютно протилежне, ніж викладено в її позовній заяві - саме його мати не допускає його у цю квартиру і у зв'язку з відсутністю доступу до квартири він фізично позбавлений чинити їй перешкоди у користуванні цим житлом. Коли йому стало відомо про факт приватизації квартири, він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з метою оформлення права власності на спадкове майно. Згідно повідомлення нотаріуса [PERSON] від 12.01.2014 р. за №29/01-16 нею заведено спадкову справу №8/2014 за його заявою після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Разом з тим, оформити належним чином право власності на спадкове майно він не має можливості, оскільки всі оригінали документів на квартиру, а саме свідоцтво про право власності та технічний паспорт знаходяться у відповідача, яка відмовляється їх надати. [PERSON] вважає, що він має повне право на спадщину, яка залишилася після смерті його батька. Відповідно до вимог ст.1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. З доводами позивача [PERSON] та його представника, викладені ними в зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитися не може, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача [PERSON] та її представника, поясненнями третіх осіб, наданих ними письмовими доказами, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, матеріалами справи в їх сукупності. Твердження [PERSON] та його представника цілком спростовані в судовому засіданні та ніяким чином не можуть бути підставою для задоволення його зустрічних позовних вимог. Він самостійно залишив місце свого постійного проживання по [ADDRESS], спочатку нібито працював у м. Дніпропетровську, а коли повернувся до м. Орджонікідзе, придбав собі у власність житловий будинок [ADDRESS], де постійно проживає. За які кошти відповідач придбав вказаний будинок він приховує від суду, однак згідно до доводів позивача та третьої особи, це були грошові кошти померлого [PERSON] та його дружини. В разі визнання за позивачем [PERSON] права власності на частку спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] ніяким чином не будуть порушені права та інтереси відповідача по справі, зокрема і зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Як встановлено в судовому засіданні, відносини між сторонами по справі дуже напружені, а тому не припустимо спільне користування спірною квартирою. Слід звернути увагу на ту обставину, що відповідач після одруження покинув стіни вказаної квартири і не користується нею більш ніж 10 років, ніякої участі у її утриманні не приймав та не приймає, не бажаючи цього робити. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтвердили п'ять допитаних свідків, які пояснили, що відповідача за вказаною адресою бачили ще коли він був «малим». Не залишається без уваги і та обставина, у відповідача не було будь - яких перешкод для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його батька у встановленому законом порядку, однак він своїм правом не скористався, що свідчить про його небажання оформити спадщину, а його дії спрямовані лише не створення перешкод для позивача по справі. Позивач прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України і це безумовно встановлено в ході розгляду справи. Відповідач не користувався спірною квартирою протягом тривалого часу і не має такого бажання це робити і в майбутньому. За таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити та стягнути з нього на користь позивача понесені нею судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved