Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, з 12.07.2017 року знаходиться на стаціонарному лікуванні. [PERSON] тривалий час страждає на параноїдну шизофренію. Захворювання має безперервний перебіг, сформований дефект особистості. У клінічній картині афективно-маячна симптоматика, агресивні, соціально-небезпечні тенденції. Двічі притягувався до кримінальної відповідальності. У 2007-2014 роках знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні у КУ «ОКПЛ» ЗОР. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2014 року переведений на амбулаторне примусове психіатричне лікування. Остання госпіталізація була з 25.09.2016 року по 12.05.2017 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, дефект змішаного типу. Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану: за свідченнями батька [PERSON] та районного психіатру [PERSON] протягом останнього тижня [PERSON] був неадекватний, конфліктний, розгальмований, висловлює ідеї величності, був агресивний до мешканців будинку,погрожував бити та палити авто, погрожував батькові, матері та брату за «погане забезпечення», відмовлявся приймати ліки. Був затриманий поліцією у звязку з неправильною поведінкою у кафе м. Василівка, де пропонував свої сексуальні послуги співробітникам кафе, заходив у підсобні приміщення, після чого був доставлений у лікарню. У прийомному відділенні був збуджений, агресивний, погрожував супроводжуючим співробітникам поліції, гучно кричав, нецензурно сварився. Згоди на госпіталізацію не дав, був госпіталізований у примусовому порядку, як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. У відділенні був злобним, агресивним, гучно кричав, нецензурно сварився, погрожував медичному персоналу розправою, не погоджувався з лікуванням, оголився перед лікарем та медичним персоналом, запропонував вступити у сексуальний звязок . 13.07.2017 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з перервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом являє небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження і лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. [PERSON] та його захисник у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечували. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.07.2017 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з перервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом являє небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження і лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved