Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь 70155,25 грн. - суму боргу за договором позики, 1902,24 грн. - 3% річних від простроченої суми та 720,57 грн. - витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.03.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики за яким позивач передала, а відповідач прийняв кошти в розмірі 65750 грн., які зобов'язувався повернути до 22.06.2013 року На момент звернення до суду борг не повернутий, неодноразові вимоги позивача ігноруються, зустрічей з позивачем відповідач уникає. В судове засідання ні позивач, ні його представник не з'явились, однак позивачем подано до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явилась, пояснень суду не надала, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.8 ст.76 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 65750 грн. і [PERSON] прийняла ці кошти. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивачу надана розписка на вищевказану суму, згідно якої відповідач зобов'язувалася повернути отримані кошти до 22.06.2013 року. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, відповідачем порушені умови договору, оскільки позика у встановлений строк не повернута. Позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики, 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат, із зазначених підстав, підлягають задоволенню. Заборгованість відповідача станом на 02.09.2014 року складає 72057,49 грн., з яких: 65750 грн. - основний борг за договором позики, 1902,24 - 3% річних від простроченої суми, 4405,25 грн. - інфляційні втрати. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 720,58 грн., саме таку суму слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved