Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві зазначила, що 19 листопада 2014 року купила у відповідачки [PERSON] житловий будинок, розташований в селі Комендантівка по вулиці Набережній,54 Кобеляцького району Полтавської області, за 500 доларів США та 2000 грн., про що відповідачка написала розписку. Нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку не оформили в зв»язку з відсутністю кадастрового номера на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Протягом 2014-2015 років виготовлялись документи на земельну ділянку та проводилась оцінка будинку. Звернувшись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу будинку, їй було відмовлено в оформленні, тому що на будинок накладено арешт і заборону на його відчуження згідно постанови від 06.08.2015 року державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Комсомольського міського УЮ. Оскільки будинок вона придбала у 2014 році , до накладення на нього арешту, фактично всі умови договору купівлі-продажу нею та відповідачкою були виконані,позивачка прохала суд визнати договір купівлі - продажу житлового будинку дійсним та визнати за нею право власності на цей житловий будинок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і пояснила суду, що 19 листопада 2014 року купила у відповідачки [PERSON] житловий будинок, розташований по вулиці Набережній,54 в селі Комендантівка Кобеляцького району Полтавської області. Нотаріально договір купівлі-продажу не оформили в зв»язку з відсутністю необхідних документів. Відповідачка написала розписку про отримання грошей в сумі 500 доларів США та 2000 грн. за проданий нею житловий будинок . Протягом 2014-2015 років вона займалась виготовленням документації на земельну ділянку та документі про оцінку житлового будинку. Звернувшись в 2015 році до нотаріуса по питанню оформлення договору-купівлі-продажу житлового будинку,їй було відмовлено в зв»язку з накладенням державним виконавцем арешту на цей житловий будинок. Тому вона вимушена звернутись до суду для захисту свого права. Відповідачка [PERSON] в судове засіданні не з»явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала повністю. Представник третьої особи відділу Державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції в Полтавській області в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Свідок [PERSON] пояснив суду, що дійсно [PERSON] купила за 500 доларів США та 2000 грн. у [PERSON] житловий будинок, розташований в селі Комендантівка по вулиці Набережній,54. Договір в нотаріуса не оформили. Відповідачка написала розписку про отримання грошей за проданий будинок. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року позивачка купила у відповідачки [PERSON] житловий будинок, розташований в селі Комендантівка вулиця набережна,54 Кобеляцького району Полтавської області, за 500 дол.США та 2000 грн., що вбачається з розписки ( а.с.14). Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений та не здійснена державна реєстрація права власності. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.08.2015 року державного виконавця відділу ДВС Комсомольського міського управління юстиції, накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с.Комендантівка вул.Набережна,54, Кобеляцького району , що належить боржнику [PERSON]С.( а.с.22). Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку( квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Договір купівлі- продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України. Отже, договір купівлі- продажу житлового будинку , не є укладеним між позивачкою та відповідачкою і не створює прав та обов»язків для сторін. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України ( постанова від 30.01.2013 року у справі № 6-162цс12 ), яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України. Згідно ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку не є укладеним , то позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed