Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з відповідачкою по справі - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 20.09.1997 року виконкомом Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, актовий запис № 09. Від шлюбу з відповідачкою має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачкою не склалося, почуття довіри, поваги та взаєморозуміння, що існували між ними раніше - зникли. Постійне напруження у відносинах негативно впливає на психічне здоров`я позивача. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб, не надаючи терміну для примирення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачка визнала позов у повному обсязі, суд вважає за можливе постановити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ) 20 вересня 1997 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрований виконкомом Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, актовий запис № 09. У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження, доданого до позовної заяви. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою фактично припинилися, подружнє життя не склалося, втрачено почуття довіри, поваги та взаєморозуміння, що існували між ними раніше. Примирення сторін є неможливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому сторони свідомо прийняли рішення про його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, абз. 1 ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1-2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановивши, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим і шлюб має бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідачка позов визнала повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 454,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого ним судового збору. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 454,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved