Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

В січні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої позивач просив стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у період з серпня 2015 року по листопад 2019 року в розмірі 153000,00 грн. Підставою позову є наявність заборгованості відповідача щодо сплати аліментів, яка станом на 30 листопада 2019 року становила 187466,00 грн. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що на виконанні Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - третя особа) перебуває виконавчий лист №2610/29038/12 від 25 квітня 2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) на користь [PERSON] (надалі - позивач) аліментів щомісячно у розмірі 3000,00 грн. до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач належним чином обов`язку із сплати аліментів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, на підтвердження якої додано довідки-розрахунки третьої особи за період з серпня 2015 по листопад 2019 рік. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року витребувано у Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10) інформацію про місце відбування покарання [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ). 06 серпня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути 174000,00 грн. пеню за прострочення сплати аліментів у період з серпня 2015 року по червень 2020 рік. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Третя особа заяв по суті не надавала. Представник позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення про виклик. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово учасника справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. На виконанні Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист №2610/29038/12 від 25 квітня 2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) на користь [PERSON] аліментів щомісячно у розмірі 3000,00 грн. до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 8-9). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №37/5 від 20.04.2017 за період з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2017 рік сума заборгованості становила 103466,00 грн., за вказаний період відповідачем сплачено 16000,00 грн. аліментів (а.с. 10-11) Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №37/5 від 22.03.2018 загальна сума заборгованості станом на 28 лютого 2018 року становила 136466,00 грн., за вказаний період відповідачем аліменти не сплачувалися (а.с. 12). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №37/5 від 09.07.2018 загальна сума заборгованості станом на 30 червня 2018 року становила 148466,00 грн., за вказаний період відповідачем аліменти не сплачувалися (а.с. 13). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №37/5 від 31.05.2019 загальна сума заборгованості станом на 31 травня 2019 року становила 181466,00 грн., за вказаний період відповідачем аліменти не сплачувалися (а.с. 14). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №37/5 від 31.07.2019 загальна сума заборгованості станом на 31 липня 2019 року становила 187466,00 грн., за вказаний період відповідачем аліменти не сплачувалися (а.с. 15). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №8196745 від 16.12.2019 загальна сума заборгованості станом на 30 листопада 2019 року становила 199466,00 грн., за вказаний період відповідачем аліменти не сплачувалися (а.с. 16). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №8196745/29 від 13.07.2020 загальна сума заборгованості станом на 30 червня 2020 року становила 220466,00 грн., за вказаний період відповідачем аліменти не сплачувалися. Оцінка обставин. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року №2401 «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Наведений порядок обчислення пені за несплату аліментів наведений у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Аналізуючи розрахунок заборгованості по аліментах, суд вбачає, що пеня повинна бути нарахована за період з серпня 2015 року по 20 червня 2020 року (дату видачі довідки-розрахунку заборгованості ДВС, яку позивач надала суду). Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2610/29038/12, яке набрало законної сили та на підставі якого від 25 квітня 2013 року видано виконавчий лист. Втім, як вбачається із наявних в матеріалах справи довідок-розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, відповідач має заборгованість, яку востаннє сплачував в листопаді 2015 року. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Однак, незважаючи на наявність виконавчого провадження, з листопада 2015 року стягнення не проводилось, а заборгованість зі сплати аліментів зростала наростаючим підсумком, що змушує суд звернути увагу на майновий стан відповідача та його спроможність сплачувати пеню за несплату аліментів. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Слід вказати, що при обчисленні пені за несплату аліментів, позивач, як в позовній заяві, так і у заяві про збільшення позовних вимог, керувалась формулою, наведеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, однак суд дійшов висновку, що не слід застосовувати помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів, а тому, при обчисленні пені за несплату аліментів у вказаній справі, суд керується правовим висновком, який викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Після перевірки розрахунку судом встановлено, що розмір неустойки (пені) за вказаний позивачем період значно перевищує розмір заборгованості за аліментами, а тому, не може бути задоволений. Втім, як вбачається із змісту позовних вимог, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути 174000,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів, що не перевищує суми заборгованості, яка існувала станом на 30 червня 2020 року, відповідно до довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №8196745/29 від 13 липня 2020 року. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved