Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

В січні 2019 року керівник Немирівської місцевої прокуратури в інтересах КП «Калинівська центральна районна лікарня» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. В позовній заяві зазначено, що вироком Липовецького районного суду від 30.05.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вказане рішення не оскаржувалося та 03.07.2018 року набуло законної сили. [PERSON] визнано винним у тому, що він 18.11.2016 року біля 14:30 год. по вул. Миру в смт. Турбів Липовецького району, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, під час раптово виниклої суперечки із [PERSON] , усвідомлюючи свою перевагу у фізичній силі, маючи можливість уникнути конфліктної ситуації, умисно наніс один удар головою по обличчю носової порожнини [PERSON] , внаслідок чого останній впав та вдарився головою об асфальт і короткочасно втратив свідомість, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден волосяної частини голови, навколо очного синця правого ока, закритого перелому кісток носа зі зміщенням, які згідно висновку експерта № 140 від 12.12.2016 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров`я. Згідно довідки Калинівської центральної районної лікарні № 02-1603 від 14.12.2018 року потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР - відділенні Калинівської ЦРЛ в період з 24.11.2016 року по 01.12.2016 року з діагнозом: закритий перелом кісток носа. Деформація носа. Викривлення носової перетинки. Проведена операція: репозиція кісток носа. Септопластика. Закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину було затрачено 1210,79 грн. У зв`язку з вищенаведеним керівник Немирівської місцевої прокуратури в інтересах КП «Калинівська центральна районна лікарня» звернувся до суду та просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1210,79 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] на користь Калинівської ЦРЛ. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 09.04.2019 року передано дану цивільну справу на розгляд Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2019 року прийнято дану цивільну справу до свого провадження. Згідно заяви прокурора Вінницької місцевої прокуратури Лащука В.М. останній просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник КП «Калинівська ЦРЛ» надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 30.05.2018 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн. Вказаним вироком суду встановлено, що 18.11.2016 року біля 14:30 год. по вул. Миру в смт. Турбів Липовецького району, [PERSON] на ґрунті раптово виниклої сварки з [PERSON] внаслідок недотримання останнім вимог правил дорожнього руху щодо перетину проїзної частини дороги, а також висловлення ним образливих слів в адресу його цивільної дружини - [PERSON] , умисно наніс один удар головою по обличчю в район носової порожнини [PERSON] , внаслідок чого останній впав та вдарився головою об асфальт і короткочасно втратив свідомість, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров`я, а також саден волосяної частини голови, навколо очного синця правого ока, що належить до легких тілесних ушкоджень. Згідно ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно довідки Калинівської центральної районної лікарні № 02-1603 від 14.12.2018 року потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР - відділенні Калинівської ЦРЛ в період з 24.11.2016 року по 01.12.2016 року з діагнозом: закритий перелом кісток носа. Деформація носа. Викривлення носової перетинки. Проведена операція: репозиція кісток носа. Септопластика. Хворим проведено сім ліжко - днів. Вартість одного ліжко - дня у листопаді 2016 року склала 172,97 грн. Всього за сім ліжко - днів 1210,79 грн. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК ( 1001-05 ), таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно із ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Враховуючи наведені норми, суд вважає, що вони є спеціальними нормами та конкретизують межі застосування вказаної статті саме у випадку надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину та, як наслідок, ними встановлено обов`язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. З урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved