Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: заінтересована особа: територіальна громада Березанської міської ради в особі Березанської міської ради Київської області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла баба та мати заявників - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Коли [PERSON] звернулась до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, а [PERSON] - разом із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь своєї доньки - [PERSON] , нотаріусом у вчиненні вказаних дій було відмовлено з підстав не доведення факту родинних відносин між заявниками - [PERSON] та [PERSON] . Як вказано в заяві, 24.12.1965 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , проте паспорт у зв`язку зі зміною прізвища відповідно до вимог законодавства не змінила, тому досі залишається на своєму дівочому прізвищі « [PERSON] ». Відтак, нотаріусом було запропоновано звернутись до суду з метою встановлення факту родинних відносин. За таких обставин, просять суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою [PERSON] , [INFO] . Заявники у судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі з підстав, вказаних у ній, просили задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.17,27). Заслухавши пояснення заявників, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 28.12.2018 року, актовий запис № 227 (а.с.10,32). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Войківської сільської ради Згурівського району Київської області Вовк Т. В. 28.04.2010 року, яким належне їй право на земельну частку (пай) розміром 3,7403 умовних гектарів заповідала [PERSON] (а.с.34-35,37). Після її смерті приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу 05.06.2019 року заведено спадкову справу № 01/2019 (номер у Спадковому реєстрі 64283656), що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 56418329 від 05.06.2019 року (а.с.36). 05.06.2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Березанського міського нотаріального округу разом із заявою від 05.06.2019 року № 2, якою відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті її баби - [PERSON] , померлої [INFO] , та прийняла спадщину за законом на підставі ст. 1265 ЦК України (а.с.30). Також 05.06.2019 року до приватного нотаріуса Березанського міського нотаріального округу звернулась [PERSON] разом із заявою від 05.06.2019 року № 3, якою відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] , на користь [PERSON] (а.с.31). При цьому, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Баришівського районного управління юстиції Київської області 18.03.1997 року, [PERSON] народилась [INFO] в с. Войково Згурівського району Київської області, про що в 21.12.1949 року зроблено відповідний актовий запис № 1129 (а.с.9,38). Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , повторно виданим відділом ЗАГС Березанської міської ради Баришівського району Київської області 07.08.1969 року, актовий запис № 65, 24.08.1965 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] , взявши після одруження прізвище « [PERSON] » (а.с.9,43). Разом з тим, з наданих суду копій вбачається, що паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 25.03.1997 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.6,39). При цьому, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим райбюро ЗАГС м. Києва 29.12.1965 року, актовий запис № 4283, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,41). 04.08.1984 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] », що підтверджується наданим суду свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Березанською міською радою Баришівського району 04.08.1984 року, актовий запис № 57 (а.с.8,42). Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України. Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Як роз`яснено пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до роз`яснень, що містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому, згідно положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. При цьому, відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи, заявники звернулись до суду з метою встановлення факту родинних відносин між ними, що необхідно [PERSON] для отримання спадщини та свідоцтва про право на спадщину після смерті баби як спадкоємця п`ятої черги на підставі ст.ст. 1265, 1274 ЦК України, а [PERSON] - для вчинення відмови від прийняття спадщини на користь [PERSON] в порядку ч. 2 ст. 1274 ЦК України, відтак, встановлення даного юридичного факту має правове значення для заявників. Аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи документи, які підтверджують особу [PERSON] , зокрема, зазначені в них дату та місце народження, відомості про укладення нею шлюбу, в сукупності з даними щодо народження заявниці [PERSON] , вбачається, що заявниця [PERSON] та [PERSON] , записана як матір заявниці [PERSON] у її свідоцтві про народження, є однією і тією ж особою, відтак, [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] . При цьому, зазначення в свідоцтві про народження заявниці [PERSON] прізвища її матері як « [PERSON] » відповідає шлюбному прізвищу матері, вказаному в свідоцтві про її одруження серії [NUMBER] , та є наслідком не звернення матері в подальшому після одруження за заміною паспорта, як документу, що посвідчує її особу, у зв`язку зі зміною прізвища. Враховуючи вказане, обставини, на які посилаються заявники, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved