Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Головний лікар свою заяву, подану 06.06.2017 р. на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» мотивує тим, що [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] був госпіталізований 31.05.2017 року о 11 год. 30 хв. у гостре психіатричне відділення психоневрологічного диспансеру психіатричною бригадою швидкої допомоги з поліклінічного відділення, куди останній вже другий день ходив з безглуздими письмовими заявами з приводу госпіталізації своєї матері в примусовому порядку в психіатричний стаціонар, при цьому поводився агресивно, не реагував на зауваження співробітників, ночами дзвонив на психіатричну бригаду швидкої допомоги, висловлював погрози на адресу медперсоналу. 31.05.2017 р. та 06.06.2017 р. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів та складено висновок, що він страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу. У звязку з тим, що у пацієнта було виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану і небезпечних дій по відношенню до оточуючих, з огляду на виражену агресію, імпульсивність, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала. Зазначила, що [PERSON] є інвалідом 2 групи внаслідок психічного захворювання та з 2002 року перебуває на обліку в диспансері. 31.05.2017 р. [PERSON] був доставлений психіатричною бригадою швидкої допомоги з поліклінічного відділення і до цього часу проходить курс лікування інєкційно. Надання такого лікування можливо лише у стаціонарі. Переривання лікування призведе до погіршення стану пацієнта. Під час лікування у нього стався внаслідок існуючого захворювання судомний напад. [PERSON] не заперечував проти продовження його лікування у гострому відділенні психоневрологічного диспансеру. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] не заперечувала проти примусової госпіталізації, оскільки пацієнт не заперечує та потребує лікування. Прокурор заяву підтримала і просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовим розглядом встановлено, що 31.05.2017 р. [PERSON] був доставлений у гостре психіатричне відділення з поліклінічного відділення комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. О.В. Співака» психіатричною бригадою швидкої допомоги у звязку з агресивною поведінкою, госпіталізований за рішенням комісії лікарів-психіатрів. З медичної картки хворого вбачається, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, з 2002 року перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері. 06.06.2017 р. після проведення комісійного огляду [PERSON], лікарями психіатрами складено Висновок відповідно до якого останній страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Лікування в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану і небезпечних дій по відношенню до оточуючих, з огляду на виражену агресію, імпульсивність, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. З огляду на встановлені факти, оскільки відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 06.06.2017 р. [PERSON] страждає тяжким психічним захворюванням, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення його психічного стану, на момент госпіталізації становив небезпеку для самого себе і оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, суд дійшов висновку, що він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку.

Outcome: approved