Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулась суд з позовом до Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України про визнання наказу незаконним, зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що працює в інституті тривалий час. З 05 червня 2009 року займає посаду начальника відділу кадрів апарату правління, за час роботи не мала зауважень щодо виконання трудових обов'язків. 21 березня 2014 року щодо неї був складений наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Даний документ базувався на обґрунтуванні комісії від 14 березня 2014 року про порушення через неналежне виконання нею посадових обов'язків. У наказі від 21 березня 2014 року підставою для накладення дисциплінарного стягнення стало неналежне складання та ведення табелів обліку робочого часу, проте при складанні висновку за результатами службового розслідування не було досліджено правильність заповнення табелів працівниками відділу кадрів. Вважає накладене дисциплінарне стягнення незаконним, оскільки порушення заповнення листків непрацездатності не було, а виявленні недоліки не були результатом невиконання покладених на неї трудових обов'язків, а лише спеціально створеними умовами для її майбутнього звільнення. Просить суд ухвалити рішення, яким: визнати незаконним наказ Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України № 84/1Н від 21 березня 2014 року в частині, яка стосується накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення - догани, та зобов'язати директора Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України [PERSON] скасувати наказ Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України № 84/1Н від 21 березня 2014 року в частині, яка стосується накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення - догани. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню. Підтримав письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи (а.с. 22-25). Пояснив суду, що 21 березня 2014 року наказом директора інституту № 84/1Н оголошено догану начальнику відділу кадрів - [PERSON] Підставою для оголошення догани слугували матеріали службового розслідування за фактом застосування Виконавчою дирекцією КМВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності до Національного інституту фінансових санкцій за порушення законодавства України про загальнообов'язкове державне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності: 5894 гривні 58 копійок штрафу та інших фінансових санкцій всього на суму 10301 гривню 18 копійок. З метою встановлення осіб, які допустили порушення, що призвели до штрафних санкцій, а також з метою унеможливлення даних порушень у майбутньому, директором Національного інституту було видано наказ № 80\\1Н від 13 березня 2014 року «Про проведення службового розслідування». За результатами службового розслідування 21 березня 2014 року було складено Висновок, у якому було рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника відділу кадрів [PERSON] та інших посадових осіб інституту через порушення при виконанні своїх посадових обов'язків. До дисциплінарної відповідальності була притягнута не лише позивач, але й інші працівники інституту, в діях яких встановили порушення. Раніше до позивача вже застосовувались заходи дисциплінарного стягнення - догана за неналежне виконання посадових обов'язків, про що свідчить наказ директора Національного інституту № 55/1Н від 13 лютого 2012 року. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 29.07.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду м.Києва від 01.10.2014 року залишено без зміни, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року, рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 29.07.2014 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 01.10.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 183/2-к від 15 червня 2009 року [PERSON] переведено на посаду начальника відділу кадрів апарату управління (а.с. 5). Наказом № 84/1Н від 21 березня 2014 року, розглянувши матеріали службового розслідування за фактом застосування Виконавчою дирекцією КМВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до інституту фінансових санкцій за порушення законодавства України про загальнообов'язкове державне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, начальнику відділу кадрів Національного інституту [PERSON] за неналежне виконання посадових обов'язків оголошено догану (а.с. 6). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Позивач вважає накладене дисциплінарне стягнення незаконним, оскільки вона не вчиняла будь-яких порушень, які в розумінні вимог чинного законодавства свідчать про невиконання посадових обов»язків, як начальника відділу кадрів Національного інституту. Суд не погоджується з доводами позивача, з наступних підстав. Так, 05 липня 20011 року наказом № 170/1Н з метою посилення контролю за веденням табелів обліку використання робочого часу у підрозділах інституту відповідальною особою за правильність ведення табелів призначено начальника відділу кадрів - [PERSON] (а.с. 27, 28). 07 лютого 2014 року КМВФ соціального страхування з тимчасової втрати працездатності складено Акт № 17 перевірки по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності за результатами перевірки Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України. У зазначеному Акту вказано, що при перевірці встановлено порушення вимог чинного законодавства, зокрема, переплати у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (а.с. 62-64). Рішенням КМВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 17-Г від 10 лютого 2014 року вирішено застосувати до Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України фінансові санкції (а.с. 53). У зв'язку з застосуванням до Інституту фінансових санкцій, 13 березня 2014 року наказом № 80/1Н створено комісію для проведення службового розслідування за цим фактом (а.с. 69). За результатами службового розслідування 21.03.2014 року був складений висновок, який затверджений директором Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України ( а.с. 66-68). У цьому висновку зазначено, що за результатами перевірки Інституту КМВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності встановлено порушення, зокрема, і в частині виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності. Комісією встановлено, що згідно наказу директора інституту № 170/1Н від 05 липня 2011 року «Про посилення контролю за веденням табелів обліку використання робочого часу» відповідальність за правильність ведення табелів обліку використання робочого часу покладено на начальника відділу кадрів інституту [PERSON], а персональну відповідальність за правильність їх ведення - на старших медичних сестер відділень інституту. Відповідно до п. 4.16 посадової інструкції начальника відділу кадрів інституту - ця посадова особа організовує табельний облік, складання і виконання графіків відпусток, контроль за станом трудової дисципліни в підрозділах інституту і додержанням працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку, розробляє заходи щодо поліпшення трудової дисципліни, зниження витрат робочого часу, контролює їх виконання. З даною інструкцією позивач ознайомлена під розписку 17.07.2010 року ( а.с. 8-11) Згідно Акту №17 від 07.02.2014 року встановлено порушення щодо табельного обліку, які призвели до переплат по листкам непрацездатності та перевищення обліку норма днів за відпрацьовані норма години ( а.с. 62-64). Так, зокрема, [PERSON] було здійснено переплату допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 136, 35 грн., яка виникла у зв»язку з перевищенням затвердженої КМУ норма днів (годин) відпрацювання робочого часу, [PERSON] переплата допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 646, 27 грн. Також було здійснено переплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за надлишкову кількість робочих днів (годин) у відношення 10 працівників Інституту на загальну суму 1271,08 грн., зокрема, за період з 16.08.2012-23.11.2012, 16.01.2013-17.10.2013 р. р. Як встановлено в суді, вказані вище переплати були здійснені внаслідок того, що в табелі обліку робочого часу, вказані вище працівники, табелювалися, як такі, що знаходяться на робочому місці, в той час, як останні були відсутні на робочому місці. Вказані порушення свідчать про те, що позивач, як особа, яка відповідає за організацію табельного обліку, що безпосередньо охоплюється її посадовими обов»язками ( п.4.16 Інструкції) належним чином дані обставини не перевіряла, заходів щодо усунення вказаних вище порушень не вчинила. Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача, остання знала про те, що в Інституті на неналежному рівні організовано облік робочого часу та міститься неузгодженість між діями старших медсестер відділень інституту, бухгалтерії та відділу кадрів щодо обліку осіб, які перебувають на лікарняному, чи з інших причин відсутні на робочому місці в дні, які табелювалися, як відпрацьовані та підписувалися позивачем, як такі, що відповідають дійсності. Ведення табелю обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентуються наказом Держкомстату України від 05.12.2008 р. за № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». Відповідно до даного наказу в табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т.ч. надурочні, вечерні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. Таким чином, у відповідності до вказаного вище Наказу до табелю обліку робочого часу повинні вноситися , зокрема, відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години тощо. Відповідальність за правильністю ведення табелів обліку використання робочого часу чітко визначено наказом директора інституту № 170/1Н від 05 липня 2011 року «Про посилення контролю за веденням табелів обліку використання робочого часу» та відповідно такі обов»язки покладено саме на позивача. Дані обставини не спростовані позивачем в суді. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що порушення викладені в пунктах 2, 3 та 4 (частково) виникли в результаті неналежного виконання посадових обов'язків начальником відділу кадрів інституту та неналежного виконання начальником відділу кадрів і старших медичних сестер відділень інституту вимог наказу № 170/1Н від 05 липня 2011 року. Встановлено, що на підставі матеріалів службового розслідування комісія дійшла висновків щодо необхідності притягнення до дисциплінарної відповідальності за виявлені порушення працівників Національного інституту, зокрема, і [PERSON] (а.с. 66-68). На спростування доводів відповідача сторона позивача не надала суду будь-яких належних доказів. Посилання на те, що позивач, як начальник відділу кадрів лише перевіряє факт зазначення про наявність листка непрацездатності в табелях обліку робочого часу в обґрунтування підстав для задоволення позову, суд вважає необґрунтованими. Та обставина, що в наказі про оголошення догани не зазначено конкретно порушення, які допустила позивач та посилань на нормативно- правові акти, не є підставою для задоволення позову, з огляду на те, що в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження неналежне виконання посадових обов»язків з боку позивача. Посилання позивача на те, що відповідачем було порушено строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає безпідставним. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно матеріалів справи, зокрема Акту №17 від 07.02.2014 року вбачається, що позивачем вчинено порушення, з яким погоджується суд, в наступні часи: 29.07.2013, 24.08.2013, 26.07.2012, 16.08.2012, 21.03.2013, 17.01.2013, 16.01.2013, 23.11.2012, 10.09.2012, 17.10.2013, 02.09.2013, 07.03.2013, 23.04.2013 р.р, а виявлено 21.03.2014 року, тобто відповідно до висновку за результатами службового розслідування, дисциплінарне стягнення накладено 21.03.2014 року. Таким чином, виходячи з вимог ст. 148 КЗпП України, суд вважає, що відповідачем не було допущено порушення вимог закону щодо строку притягнення позивача до дисциплінарного стягнення, зокрема, 17.10.2013 року. Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що такі обставини при обранні стягнення враховувались, зокрема, і те, що раніше позивач вже притягалась до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов'язків. З огляду на викладене та враховуючи матеріали справи, суд вважає, що посилання позивача щодо порушення ч.3 ст. 149 КЗпП України, суд вважає безпідставним. За таких обставин, вимога про визнання незаконним наказу про оголошення догани не підлягає задоволенню. У зв'язку з відмовою в задоволенні вимоги про визнання незаконним наказу про оголошення догани, не підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання скасувати цей наказ, оскільки вона є похідною від первинної вимоги. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed