Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до заяви від 06.02.2002 року [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], яка згідно витягу з рішення від 04.05.1995 року № 215 виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів була призначена опікуном над недієздатною племінницею [PERSON], [INFO], отримувала державну допомогу інвалідам з дитинства II групи на [PERSON], починаючи з 01.01.2007 року по 31.07.2015 року. 23.07.2015 року [PERSON] соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради дочкою [PERSON] надано свідоцтво про смерть [PERSON] № 178877 від 27.10.2011 року, актовий запис № 2569. Оскільки відповідачка [PERSON] не повідомила про вказані обставини це призвело до надмірної виплати державної допомоги інваліду з дитинства II групи за період з 01.11.2011 року по 31.07.2015 року у розмірі 40506 грн. 29.07.2015 року [PERSON] звернулося з листом вих. № 3639/28-2/05 до ВАТ «Ощадбанк», через який відповідачка [PERSON] одержувала допомогу, з проханням повернути на рахунок Департаменту вказану суму. 04.08.2015 року Банком було перераховано на користь Департаменту 26144 грн. 24 коп. Залишок боргу складає 14361 грн. 76 коп. 17.08.2015 року [PERSON] була повідомлена про надмірно виплачену державну соціальну допомогу інваліду з дитинства з одночасним проханням повернути борг в розмірі 14361 грн. 76 коп. на рахунок Департаменту, однак до даного часу борг не сплачено. А тому, просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради перераховану суму в розмірі 14361 грн. 76 коп., виплачену надміру у вигляді державної соціальної допомоги інваліду дитинства II групи [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради перераховану суму в розмірі 14361 грн. 76 коп., виплачену надміру у вигляді державної соціальної допомоги інваліду дитинства II групи [PERSON] та судовий збір по справі. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив врахувати, що відповідачка [PERSON], як опікун [PERSON], останню виплату соціальної допомоги інваліду дитинства II групи [PERSON], отримала 14.03.2013 року, а кошти які надходили після цього вона не з картки не знімала. Також просив врахувати, що позивачем пропущений строк позовної давності та в звязку з цим просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], пояснення представника відповідачки [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» право на державну соціальну допомогу мають інваліди дитинства та діти-інваліди віком до 18 років. Відповідно до ч. 2 ст. 8 вказаного Закону заява про призначення державної соціальної допомоги інваліду I чи II групи, який визначений недієздатним, а також на дитину-інваліда подається одним із батьків, усиновителем, опікуном чи піклувальником за місцем свого проживання. В судовому засіданні встановлено, що 11.01.2007 року [PERSON], яка згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04.05.1995 року № 215 була опікуном інваліда дитинства II групи [PERSON], [INFO], звернулася до [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги інваліду дитинства II групи [PERSON]. Така допомога була призначена: із 11.01.2007 року по 31.03.2007 року в розмірі 304 грн., із 01.04.2007 року по 30.09.2007 року в розмірі 324 грн. 80 коп., із 01.10.2007 року і довічно в розмірі 328 грн. 80 коп. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], якою опікувалася відповідачка [PERSON], померла 26.10.2011 року, що стверджується свідоцтвом про смерть від 27.10.2011 року, серія 1-СР № 178877. Про смерть останньої позивачу стало відомо лише 25.07.2015 року. В звязку з тим, що відповідачка не повідомила [PERSON] соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про смерть [PERSON], виплата державної соціальної допомоги інваліду дитинства [PERSON] продовжувалася до 01.08.2015 року та призвела до утворення переплати на суму 40506 грн. 29.07.2015 року [PERSON] звернулося з листом вих. № 3639/28-2/05 до ВАТ «Ощадбанк», через який відповідачка [PERSON] одержувала допомогу, з проханням повернути на рахунок Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради переплачену суму і 04.08.2015 року ВАТ «Ощадбанк» було перераховано на користь Департаменту 26144 грн. 24 коп. Не повернута сума складає 14361 грн. 76 коп. Листом від 17.08.2015 року вих. № 3180 відповідачка [PERSON] була повідомлена про надмірно виплачену державну соціальну допомогу інваліду з дитинства за період з 01.11.2011 року по 31.07.2015 року та попереджалася про необхідність повернення безпідставно отриманих сум, однак дана вимога була залишена без реагування. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в період з 01.11.2011 року по 31.07.2015 року продовжувала отримувала державну соціальну допомогу на інваліда дитинства [PERSON], яка померла 26.10.2011 року, так як не повідомила про її смерть [PERSON] соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, та в звязку з цим безпідставно отримала за вказаний період 40506 грн, частина з яких, а саме 14361 грн. 76 коп. до даного часу не повернута позивачу, вона в силі ст. 1212 ЦК України зобовязана повернути Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради вказані кошти. Суд не погоджується з доводами представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про добросовісність з боку набувача коштів [PERSON] та необхідність застосування ст. 1215 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В судовому засіданні встановлено що [PERSON], як опікуну інваліда-дитинства [PERSON], на її підопічну починаючи з 2007 року виплачувалася допомога інвалідам дитинства, згідно заяви [PERSON] від 11.01.2007 року. Самостійного права на отримання такої допомоги відповідачка [PERSON] не мала, оскільки не належить до категорії осіб, які відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідом з дитинства та дітям-інвалідам» мають право на таку допомогу. Тому виходячи навіть з цього, вона у випадку смерті підопічної, на утримання якої вона отримувала допомогу, мала повідомити про це платника такої допомоги - [PERSON] соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. Крім того, при подачі заяви від 11.01.2007 року на призначення допомоги [PERSON] була попереджена про обовязок повідомити органи праці та соціального захисту населення у період призначення та виплати допомоги про зміни у складі сім'ї у тому числі відповідно до Закону України «Про соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», що підтверджується власноручним підписом [PERSON] в заяві від 11.01.20107 року (а.с. 7-8). Оскільки відповідачка [PERSON] це зобовязання не виконала, не повідомила [PERSON] соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про смерть її підопічної [PERSON], яка померла 26.10.2011 року, в звязку з чим їй до 01.08.2015 року продовжували нараховувати та виплачувати допомогу інваліду дитинства, тому такі дії відповідачки суд розцінює як недобросовісність набувача. Доводи представника відповідача про фактичне не отримання відповідачкою [PERSON] з карткового рахунку, починаючи з 14.03.2013 року, коштів також не свідчать про добросовісність набувача. Щодо строків позовної давності та їх наслідків, про застосування, яких просив представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється в три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 257 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. В судовому засіданні встановлено, що про безпідставне отримання відповідачкою [PERSON] допомоги на інваліда дитинства [PERSON] позивач дізнався одержавши копію свідоцтва про смерть [PERSON] Таку копію спеціаліст управління отримав 25.07.2015 року, реєстраційний номер 10/81 (а.с. 13). З даним позовом позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси 30.11.2015 року. Доказів іншого, тобто своєчасного повідомлення відповідачкою [PERSON] позивача про смерть її підопічної, представником відповідача суду не надано. Натомість останній пояснив, що відповідачка не зобовязана була повідомляти позивача про смерть своєї підопічної, оскільки позивач мав самостійно це відслідковувати . Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивачем строк позовної давності пропущений не був, оскільки він відразу після того, як дізнався про смерть [PERSON] та безпідставне отримання її опікуном [PERSON] допомоги на інваліда дитинства, звернувся 17.08.2015 року з письмовою вимогою до останньої про необхідність повернення переплачених коштів в сумі 14361 грн. 76 коп., а 30.11.2015 року до суду з даним позовом. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради безпідставно отриманої суми державної соціальної допомоги, а саме 14361 грн. 76 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved