Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Директор Городнянського психоневрологічного інтернату Редькович М.І. звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати [PERSON] недієздатною і встановити над нею опіку та призначити його опікуном, оскільки вона страждає на тяжке психічне захворювання, постійно потребує стороннього догляду, нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні представник Городнянського психоневрологічного інтернату заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник прокуратури вважав заявлені вимоги обґрунтованими. Представник Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області як органу опіки та піклування, заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.9). З оглянутих в судовому засіданні документів вбачається, що [PERSON] народилась [INFO], проживає в психоневрологічному інтернаті з 08.08.2014 року, страждає на тяжке психічне захворювання (а.с. 2). Як вбачається з акту (висновку) судово-психіатричної експертизи № 657 у [PERSON], [INFO], простежуються клінічні ознаки судинної деменції (F01.8-за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду). За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], оскільки вона страждає на психічний розлад, у зв'язку з чим вона позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, що не суперечить приписам ч.1 ст.39 ЦК України. Відповідно до приписів ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до ст. 66 ЦК України, п.3.6 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 року № 34/166/131/88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680, якщо над особами, які потребують опіки і влаштовані у відповідні лікувальні установи, опікуни не призначені, то виконання обов`язків опікунів від імені держави здійснюють ці установи в особі керівників установ. Із змісту ч. 4 ст.63 ЦК України випливає, що опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним. На час розгляду справи в суді такі особи до органу опіки і піклування, а також до суду з клопотанням бути опікуном [PERSON] не звертались. Щодо вимог, наведених в заяві Городнянського психоневрологічного інтернату, суд відмічає, що директор Городнянського психоневрологічного інтернату - Редькович Михайло Іванович як керівник лікувальної установи уповноважений здійснювати обов`язки опікуна над [PERSON] в силу ст. 66 ЦК України, тобто за Законом, тому порушені ним питання не потребують ухвалення судового рішення. Одночасно, призначення опікуна з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з недієздатною, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливе і в подальшому, в тому числі під час перебування недієздатної на лікуванні і постійному проживанні в лікувальному закладі. З часу призначення в установленому законом порядку опікуна з числа осіб, передбачених ч. 4 ст. 63 ЦК України, обов`язки опікуна здійснює така особа, а не керівник лікувальної установи. З огляду на вказане, у відповідності до ст.217 ЦПК України, суд вважає за необхідне зазначити порядок виконання судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial