Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтовує тим, що в період часу з 13 серпня 2014 року по 25 листопада 2014 року він працював на посаді заступника директора з виробничих питань ПАТ «Чорнобаївське». Згідно наказу №241-к від 25 листопада 2014 року його було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні трудова книжка була оформлена та видана вчасно. На час звільнення у підприємства перед позивачем існувала заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року, а також компенсації за невикористану відпустку. 20 грудня 2014 року [PERSON] отримав пластикову картку ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», на яку і здійснювалось зарахування заробітної плати. Тому лише після отримання особистої пластикової картки позивач дізнався про те, що 18 грудня 2014 року ПАТ «Чорнобаївське» не здійснило остаточного розрахунку та виплатило лише суму заборгованості з заробітної плати за жовтень 2014 року. Зважаючи на те, що остаточний розрахунок з виплати розрахункових при звільненні [PERSON] отримав лише 08 січня 2015 року. Тому просить суд стягнути з ПАТ «Чорнобаївське» на його користь компенсацію за весь період невиплати розрахункових при звільненні з 26 листопада 2014 року по 07 січня 2015 року, тобто 43 дні затримки виплати, у розмірі 57898 гривень 33 копійки. [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи у його відсутність. Представник ПАТ «Чорнобаївське» також не зявився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.132). При цьому представник відповідача [PERSON] направив до суду письмові заперечення, якими просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що в розрахунок затримки виплати розрахункових при звільненні [PERSON] включив суму компенсації за орендоване житло та суму компенсації за невикористану відпустку. Однак, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); вартість безоплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування. Таким чином, включення цих сум до суми підрахунку середнього заробітку є безпідставною та такою, що суперечить чинному законодавству. Крім цього, представник ПАТ «Чорнобаївське» вказав на те, що остаточний розрахунок з позивачем підприємство здійснило 04 січня 2015 року, тому строк заборгованості з виплати заробітної плати становить 40 днів, а не як зазначає позивач 43 дні. Зважаючи на вказані обставини представник відповідача просив відмовити у задоволенні предявленого позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ПАТ «Чорнобаївське» на посаді заступника директора з виробничих питань. Наказом №241-к від 25 листопада 2014 року позивача звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строк, зазначений в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач провів розрахунок з [PERSON] в день його звільнення з роботи. За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], наданої ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за період з 12 серпня 2014 року по 08 січня 2015 року, саме 08 січня 2015 року відбулось надходження готівки з виплати заробітної плати у розмірі 21645 гривень 90 копійок за листопад 2014 року ПАТ «Чорнобаївське» (а.с.126). Вказаною випискою по особовому рахунку [PERSON] спростовується вказівка представника відповідача, що фактично остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 04 січня 2015 року. Таким чином, як встановлено судом остаточний розрахунок з позивачем щодо виплати заборгованості по заробітній платі відбувся саме 08 січня 2015 року. Тому затримка розрахунку при звільненні тривала з 26 листопада 2014 року по 08 січня 2015 року, тобто 43 дні. З довідки про середню заробітну плату [PERSON], наданої ПАТ «Чорнобаївське» від 03 вересня 2015 року №АХРХР000267, вбачається, що станом на день звільнення з роботи розмір його середньоденної заробітної плати становив 678 гривень 89 копійок (а.с.122). У відповідності до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зважаючи на це, у суду відсутні будь-які сумніви щодо правильності наданого ПАТ «Чорнобаївське» розрахунку середньоденної заробітної плати. Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. З огляду на викладене, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який ПАТ «Чорнобаївське» зобов'язаний виплатити позивачу, становить 29192 гривень 27 копійок (678,89 * 43). Зважаючи на те, що відповідач відмовляється добровільно виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку. Тому, з ПАТ «Чорнобаївське» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 29192 гривень 27 копійок. Крім того, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 291 гривень 92 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial