Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1997 року з діагнозом: «Легка розумова відсталість, дебільність середнього ступеня вираженої емоційно-вольової нестійкістю». З анамнезу відомо, що спадковість обтяжена - мати страждає психічним захворюванням. З раннього віку відставав у психічному та фізичному розвитку. Ріс ослабленим, часто хворів. З дитинства порушення поведінки: тікав з дому, жебракував, неодноразово потрапляв до притулку, здійснював підпали в громадських місцях. У 2011 році здійснив правопорушення - крадіжку особистого майна. Проходив СПЕ, був визнаний Мене, засуджений умовно. На прийом звертається вкрай рідко, лікування не приймає. У клініці зберігаються порушення поведінки, Алкоголізіруєтся, спілкується з асоціальними особистостями, легко піддається чужому впливу, хиляться до скоєння суспільно небезпечних дій і т.д. У зв'язку зі схильністю до вчинення суспільно небезпечних дій, хворому в березні 2013 року за рішенням суду була назначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. На прийом не звертається, від підтримуючого лікування ухиляється, тому потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги примусовому порядку. Останнє стаціонарне лікування в ЛОПЛ з 07.04.2014 року по теперішній час. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON], психіатрами [PERSON], [PERSON], які, враховуючі хронічний характер перебігу хвороби, схильність до ухилення від лікування, вчиненню правопорушень, прийшли до висновку, що [PERSON] потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], [INFO], уродженцю м. Лисичанськ, проживаючому за адресою: [ADDRESS], строком на 6 (шість) місяців. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Плужник А.М. просила суд задовольнити та продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], [INFO], уродженцю м. Лисичанськ, проживаючому за адресою: [ADDRESS], строком на 6 (шість) місяців. Законний представник хворого [PERSON] та хворий [PERSON] в судове засідання не з'явилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили заяву закладу задовольнити. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, представника психіатричного закладу, матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2013 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІІ групи з дитинства. З 1997 року перебуває на обліку з діагнозом «Легка розумова відсталість, дебільність середнього ступеня вираженої емоційно-вольової нестійкістю». Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах 9 разів, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 07.04.2013 року по теперішній час. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі Легкої розумової відсталості, дебільності середнього ступеня вираженої емоційно-вольової нестійкістю, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON].

Outcome: approved