Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В травні 2014 року з позовом до суду звернулася [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Також просить стягнути аліменти за минулий час з 05.12.2011 року по 05.06.2014 року з розрахунку 30 % від середнього прожиткового мінімуму у розмірі 10545 грн. 62 коп. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В решті позовні вимоги залишила без змін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки, при цьому позовні вимоги про стягнення аліментів до досягнення донькою 23-х років за умови продовження навчання задоволенню не підлягають. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні. Суду не надано доказів про дохід відповідача, що він має мінливий характер, або про отримання ним доходу у натурі, а тому суд не має законних підстав вважати, що відповідач має нерегулярний дохід, і не вбачає підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу згідно вимог ст. 183 СК України. За вказаного, суд вважає, що аліменти можуть бути визначеними в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За ч. 2 вказаної статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З огляду на те, що позивачем не надано жодного допустимого доказу щодо вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, не одержання аліментів у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial