Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 17 січня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №5. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб, вказуючи на те, що подружні стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Як наслідок сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Позивач вказала на те, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе та суперечить її інтересам. Ухвалою від 29 травня 2018 року вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі та прийняте рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 10 липня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання сторони не з'явилися, кожен з них подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, просила строк на примирення не надавати, вказуючи на відсутність між нею та відповідачем відносин. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив надати строк на примирення. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, дослідивши і оцінивши докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 17 січня 2015 року у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №5. Від шлюбу останні дітей не мають. Вказане підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5) та не оспорюється сторонами. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач по справі не бажає зберегти шлюб та наполягає на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, останні проживають окремо, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Водночас, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, з огляду того, що позивач не має наміру на збереження сім'ї, неодноразово в поданих нею заявах просила строку на примирення не надавати, оскільки це суперечить її інтересам. А відповідач такого наміру належним чином в поданій ним заяві не обґрунтував. На існування між сторонами неприязних стосунків та відсутність у позивача наміру на примирення вказує також подана нею заява про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення від 13 липня 2018 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та зважаючи на задоволення позову повністю, суд вважає, що судовий збір згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 704,80 гривень, оскільки остання такий сплати при зверненні до суду з позовом згідно квитанції №ПН1246177 (а.с 1).

Outcome: approved