Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 20 вересня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (надалі Відповідач), треті особи Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ходикіна Владлена Василівна про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню(а.с. 4-9). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 20 вересня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді 21 вересня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с. 36). Ухвалою судді від 21 вересня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 2847 від 17.07.2021 року (а.с.38-39). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Представник Відповідача ТОВ «Фінпром маркет» надав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса № 2847, вчиненого 17.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., просив стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн. та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227,00 грн. Також, надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. Відповідно до ч. 1ст.\~201\~ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки позивач згоди на врегулювання спору за участю судді не надала та не зверталася із відповідною заявою врегулювання спору за участю судді не здійснювалося. Від третьої\~особи Приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенка\~Є.М.\~пояснень на\~позов не\~надходило. Від третьої особи державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ходикіної В.В. пояснень на позов не надходило. Ухвала про призначення судового засідання була отримана, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 01 жовтня 2021 року. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог та заперечень позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 17 липня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 2847 про стягнення з [PERSON] за Кредитним договором № 901261956 від 26.02.2013 року, який укладено між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником якого начебто є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в свою чергу правонаступником якого начебто є ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості. Сума стягнення заборгованості проводиться за період з 13.07.2017 року по 17.07.2020 року, сума повної заборгованості складає 6978,55 гривень, з яких 1815,79 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3021,76 грн. заборгованість за несплаченими процентами та комісією, 2091,00 грн. - заборгованість за несплаченою пенею. Плата за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. З метою примусового виконання виконавчого напису, Державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби в місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ходикіною В.В. було відкрите виконавче провадження № 66065786 від 12.07.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь відповідача в сумі 6978,55 грн. Про факт існування заборгованості за укладеним кредитним договором № 901261956 від 2602.2013 року та про те, що відносно позивача відкрите виконавче провадження № 66065786 від 12.07.2021 року з метою примусового стягнення на користь відповідача позивачу стало відомо в серпні 2021 року, коли за місцем її роботи надійшов виконавчий лист. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням прав позивача та норм чинного законодавства, оскільки згідно умов кредитного договору кредит надавався на 36 місяців, отже строк повернення кредиту сплив 23.02.2016 року, а вчинено виконавчий напис 17.07.2020 року. Крім того, розрахунок заборгованості у виконавчому написі не містить детальної інформації, відтак неможливо перевірити його вірність а ні період, за який було нараховано заборгованість, що підтверджує не безспірність заборгованості. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис № 2847 від 17.07.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором № 901261956 від 26.02.2013 року, за період 13 липня 2017 року по 17 липня 2020 року в розмірі 6978,55 грн., яка складається з: 1815,79 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3021,76 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та комісією, 2091,00 грн. заборгованість за нарахованою та не сплаченою пенею, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.10). З метою\~примусового виконання\~вищезазначеного виконавчого\~напису,\~Державним виконавцем\~Покровського відділу\~державної виконавчої\~служби в\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~Ходикіною Владленою\~Василівною,\~12\~липня 2021\~року відкрито\~виконавче провадження\~№ 66065786\~про стягнення\~з позивача\~(боржника)\~ [PERSON] ,\~на користь\~відповідача (стягувача)\~ ТОВ\~«Фінпром маркет»заборгованості у розмірі 6978,55 грн. (а.с.17-18). Відповідно до постанови Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби в місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ходикіної Владлени Василівни від 12.07.2021 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом, становить 6978,55 грн., в тому числі: основна винагорода 697,86 грн. Постановою Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби в місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ходикіної Владлени Василівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.07.2021 року звернено стягнення на доходи [PERSON] (а.с.20-21). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучений Кредитний договір № 901261956 від 26 лютого 2013 року з додатком у вигляді Графіку погашення платежів, однак до суду не надано умов до такого договору та не зрозуміло чи ознайомлена позивач з їх змістом, не надано розрахунок заборгованості та його складових. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що такий договір не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Крім того, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Крім того,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач має\~право визнати\~позов на\~будь-якійстадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд не вбачає підстав застосовувати процедуру врегулювання спору за участі судді. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 гривень (за подання позову) та 454 гривні (за подання заяви про забезпечення позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1-3, 32а), проте відповідач визнав позовні вимоги, на користь позивача з відповідача, на підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову (що складає 681,00 гривну), інші 50 % сплаченого судового збору слід повернути з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved