Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В червні 2020 року року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] з ј до 1/8 частини всіх видів заробітку. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що з моменту винесення рішень про стягнення з нього аліментів змінився його матеріальний та сімейний стан. Відповідач надала відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти задоволення позову заперечує, вказує не те, що дитина частко хворіє, на що витрачаються кошти, з нею також проживає мати пенсіонерка, яка має ряд захворювань і потребує лікування. А наявність на утриманні іншої дитини не є безумовних фактом для зменшення розміру аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.06.2020 року відкрито провадження у справі. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує. Відповідач до суду не з`явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлені наступні обставини справи. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06.04.2011 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Павлівка Чернігівського району та області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини -доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.08.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з матеріалів справи матеріальне становище позивача після прийняття рішення про стягнення аліментів в 2011 році погіршилось, на його утримання перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яку він зобов`язаний утримувати і на користь якої також в примусовому порядку здійснюється стягнення аліментів. Однак, позивачем не доведено перебування на його утриманні непрацездатної матері. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме зменшення розміру аліментів на утримання дитини до 1/6 частини його заробітку доходу щомісяця.

Outcome: partial