Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] У даному будинку зареєстрований колишній співжитель сестри позивачки [PERSON], який фактично там проживав менше двох років, з 2012 року за вказаною адресою він не з'являвся. Факт його реєстрації створює [PERSON] зайві клопоти з комунальними платежами, можливістю оформити житлову субсидію, обмежує її права як власника нерухомого майна. Тому вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Представник позивачки [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням по [ADDRESS], власником якого є [PERSON], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком в порядку, передбаченому ст.. 386 ЦК України. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримуює, просить задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Тернопільської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 03.02.2010 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25216408 від 03.02.2010 року. З копії будинкової книги вбачається, що в [ADDRESS] з 17 березня 2010 року зареєстрований відповідач [PERSON] Актом обстеження матеріально-побутових умов від 17 серпня 2018 року встановлено, що [PERSON] з 2010 року зареєстрований в [ADDRESS] проте з 2012 року по місцю реєстрації не проживає. Такі обставини підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартири від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з 2012 року і на момент звернення до суду з цим позовом у спірному житловому будинку як член сім'ї позивачки не проживав, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved