Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась Кредитна спілка «Юніон Вінниччина» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 вересня 2014 року між кредитною спілкою «Юніон Вінниччина» та відповідачем [PERSON], який є членом кредитної спілки, укладено кредитний договір № 536к. Згідно з умовами даного договору кредитна спілка «Юніон Вінниччина» надала [PERSON] кредит в сумі 19 800, 00 гривень строком на 24 місяці, тобто з 15 вересня 2014 року по 15 вересня 2016 року зі сплатою 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Протягом усього часу користування кредитними ресурсами відповідач [PERSON] майже постійно порушував режим сплати, визначений графіком розрахунків та сплатив 25 240, 00 гривень з яких 18 537, 84 гривень в рахунок погашення процентів за кредитом та 6 702, 16 гривень в рахунок погашення основної суми кредиту, чим грубо порушив взяті на себе зобов'язання. Таким чином, заборгованість у відповідача за кредитним договором № 536к від 15.09.2014 року, станом на 25 лютого 2018 року, становить: основна сума - 13 097, 84 гривень, заборгованість по процентах - 10 337, 82 гривень, що складає загальну суму боргу в розмірі 23 435, 66 гривень. Крім того, 24 листопада 2014 року між кредитною спілкою «Юніон Вінниччина» та відповідачем укладено кредитний договір № 565к. Згідно з умовами даного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 22 400, 00 гривень строком на 24 місяці, тобто з 24 листопада 2014 року по 24 листопада 2016 року зі сплатою 50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Протягом усього часу користування кредитними ресурсами відповідач майже, постійно порушував режим сплати, визначений графіком розрахунків та сплатив 15 450, 00 гривень з яких 10 358, 86 гривень в рахунок погашення процентів за кредитом та 5 091, 14 гривень в рахунок погашення основної суми кредиту, чим грубо порушив взяті на себе зобов'язання. Таким чином, заборгованість у відповідача за кредитним договором № 565к від 24.11.2014 року, станом на 25 лютого 2018 року, становить: основна сума - 17 308, 86 гривень, заборгованість по процентах - 18 620, 50 гривень, що складає загальну суму боргу в розмірі 35 929, 36 гривень. Також, 27 липня 2015 року між кредитною спілкою «Юніон Вінниччина» та відповідачем укладено кредитний договір № 670к. Згідно з умовами даного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 7 350, 00 гривень строком на 24 місяці, тобто з 27 липня 2015 року по 27 липня 2017 року зі сплатою 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Протягом усього часу користування кредитними ресурсами відповідач майже постійно порушував режим сплати, визначений графіком розрахунків та сплатив 5 700, 00 гривень з яких 5 583, 29 гривень в рахунок погашення процентів за кредитом та 116, 71 гривень в рахунок погашення основної суми кредиту, чим грубо порушив взяті на себе зобов'язання. Таким чином, заборгованість у відповідача за кредитним договором № 670к від 27.07.2015 року, станом на 25 лютого 2018 року, становить: основна сума - 7 233, 29 гривень, заборгованість по процентах - 5 648, 86 гривень, що складає загальну суму боргу в розмірі 12 882, 15 гривень. Кредити надавалися позичальнику на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Загальна заборгованість за кредитними договорами № 536к від 15.09.2014 року, № 565к від 24.11.2014 року та № 670к від 27.07.2015 року станом на 25.02.2018 року становить 72 247, 17 гривень. З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачеві неодноразово направлялись листи та здійснювалися телефонні дзвінки з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості яка виникла. Проте вказані дії не принесли позитивного результату. Станом на дату подачі позовної заяви, строк, протягом якого позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним вийшов. Вимоги провести розрахунок відповідачем ігноруються. В зв'язку з тим, що відповідачем зобов'язання не виконані, позики ним не повертаються, проценти не сплачуються і з його боку відсутня будь-яка дія, спрямована на погашення боргу, виникла об'єктивна необхідність звернення до суду для захисту порушеного права та стягнення боргу. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь кредитної спілки «Юніон Вінниччина» в сумі 72 247, 17 гривень. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 1 762, 00 гривень. Ухвалою суду від 02.04.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 02.04.2018 та копією позовної заяви із додатками, направлені відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Ухвалою суду від 23.05.2018 розгляд даної справи ухвалено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 24.07.2018 заяву представника позивача про зменшення позовних вимог не прийнято до розгляду та повернуто заявнику на підставі ч. 5 ст. 49 ЦПК України (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Представник позивача не заперечував щодо розгляду справи у відсутність відповідача та проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, думку позивача та положення ч. 4 ст. 223 і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). У строк, визначений судом ухвалою суду від 02.04.2018, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.09.2014 між кредитною спілкою «Юніон Вінниччина» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 536к. (а.с. 9) Відповідно до п. 1.1. договору кредиту № 536к від 15.09.2014 кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 19 800, 00 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позивач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3.1. вищевказаного договору кредиту плата за користування кредитом (проценти) становить 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. На виконання умов вищевказаного договору кредиту, кредитором було видано кредит [PERSON] в сумі 19 800, 00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 15.09.2014. (а.с. 14) Частиною 3 договору кредиту № 536к від 15.09.2014 визначено механізм розрахунків. Додатком до вищевказаного кредитного договору, який є його невід'ємною частиною, сторонами цього договору було визначено графік розрахунків. (а.с. 10) 24.11.2014 між кредитною спілкою «Юніон Вінниччина» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 565к. (а.с. 16) Відповідно до п. 1.1. договору кредиту № 565к від 24.11.2014 кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 19 800, 00 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позивач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3.1. вищевказаного договору кредиту плата за користування кредитом (проценти) становить 50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. На виконання умов вищевказаного договору кредиту, кредитором було видано кредит [PERSON] в сумі 22 400, 00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 24.11.2014 . (а.с. 21) Частиною 3 договору кредиту № 565к від 24.11.2014 визначено механізм розрахунків. Додатком до вищевказаного кредитного договору, який є його невід'ємною частиною, сторонами цього договору було визначено графік розрахунків. (а.с. 17) 27.07.2015 між кредитною спілкою «Юніон Вінниччина» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 670к. (а.с. 23) Відповідно до п. 1.1. договору кредиту № 670к від 27.07.2015 року кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 7 350, 00 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позивач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3.1. вищевказаного договору кредиту плата за користування кредитом (проценти) становить 50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. На виконання умов вищевказаного договору кредиту, кредитором було видано кредит [PERSON] в сумі 7 350, 00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.07.2015. (а.с. 27) Частиною 3 договору кредиту № 670к від 27.07.2015 року визначено механізм розрахунків. Додатком до вищевказаного кредитного договору, який є його невід'ємною частиною, сторонами цього договору було визначено графік розрахунків. (а.с. 24) Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з розрахунками боргу, наданими позивачем, заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитними договорами № 536к від 15.09.2014, № 565к від 24.11.2014 та № 670к від 27.07.2015 станом на 25.02.2018 становить 72 247, 17 гривень з яких: 37 639, 99 гривень - основна сума; 34 607, 18 гривень - проценти. (а.с. 13, 20, 26) Судом перевірено розрахунки заборгованості [PERSON] перед позивачем і встановлено їх відповідність вимогам чинного законодавства України та умовам вищевказаних кредитних договорів. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 2.3. кредитних договорів № 536к від 15.09.2014, № 565к від 24.11.2014 та № 670к від 27.07.2015, позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеному в п. 2.1. цих договорів. Відповідно до п. 3.1. вищевказаних кредитних договорів, проценти нараховуються на фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Судом встановлено, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання згідно з кредитними договорами № 536к від 15.09.2014, № 565к від 24.11.2014 та № 670к від 27.07.2015. Також, в судовому засіданні представником позивача було повідомлено, що відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом, було здійснено погашення процентів за користування кредитами в сумі 5 000, 00 гривень з яких: 2000, 00 гривень по договору № 670к від 27.07.2015 - 17.03.2018 та 21.04.2018; 1 000, 00 гривень по договору № 536к від 15.09.2014 - 1805.2018; 2000, 00 гривень по договору № 565к від 24.11.2014 - 21.06.2018 № 565к від 24.11.2014та 12.07.2018. В зв'язку з чим представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Однак, враховуючи подання даної заяви з порушенням вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України, а саме: не надання доказів направлення даної заяви відповідачу, суд 24.07.2018 постановив ухвалу про відмову в прийнятті заяви представника позивача про зменшення позовних вимог і повернув її заявнику на підставі ч. 5 ст. 49 ЦПК України (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). В той же час, зважаючи на визнання вищевказаних обставин представником позивача, дані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, враховуючи, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв'язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 02.04.2018 було роз'яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Кредитні договори № 536к від 15.09.2014, № 565к від 24.11.2014 та № 670к від 27.07.2015 є домовленістю сторін цих договорів, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно [PERSON] не провів розрахунок за кредитними договорами в строки, визначені їх умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача згідно з кредитними договорами № 536к від 15.09.2014, № 565к від 24.11.2014 та № 670к від 27.07.2015 заборгованості в сумі 67 247, 17 гривень, з яких: заборгованість по кредитному договору № 536к від 15.09.2014 в сумі 22 435, 66 гривень, з яких: основа сума кредиту - 12 097, 84 гривень і проценти за користування кредитом - 10 337, 82 гривень; заборгованість по кредитному договору № 565к від 24.11.2014 в сумі 33 929, 36 гривень, з яких: основа сума кредиту - 15 308, 86 гривень і проценти за користування кредитом - 18 620, 50 гривень; заборгованість по кредитному договору № 670к від 27.07.2015 в сумі 10 882, 15 гривень, з яких: основа сума кредиту - 5 233, 29 гривень і проценти за користування кредитом - 5 648, 86 гривень. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 000, 00 гривень заборгованості по процентах за користування кредитами за кредитними договорами № 536к від 15.09.2014, № 565к від 24.11.2014 та № 670к від 27.07.2015 слід відмовити, приймаючи до уваги проведення відповідачем розрахунку на цю суму, враховуючи вищевикладене. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 762, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 106 від 26.02.2018 року. (а.с. 1) Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи задоволення вимог позивача відповідачем в ході розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762, 00 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial