Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про припинення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1989 року з діагнозом «легка розумова відсталість, дебільність середнього ступеню враженості». У клініці хвороби переважає недорозвиненість інтелектуально - мнестичних функцій та емоційно - вольові порушення. З раннього дитинства відставав в психічному та фізичному розвитку. Програму загальноосвітньої школи не засвоїв, закінчив допоміжну школу - інтернат в місті Гірське. Вступив до ПТУ, але спеціальність отримати не зміг. Щорічно лікувався в Лисичанській ОПЛ. Луганській ОКПНЛ, Сватівській ОПЛ. Притягувався до кримінальної відповідальності. На початку жовтня 2007 року здійснив відкрите викрадення чужого майна. А також з листопада 2007 року по лютий 2008 року здійснив ряд відкритих викрадень чужого майна - викрадав жіночі ангорські шапки з метою отримання сексуального задоволення. Проходив судово - психіатричну експертизу в Луганській ОКПНЛ, де встановлений діагноз легка розумова відсталість. Дебільність середнього ступеню, різко виражене порушення потягів (фетишизм). Був визнаним неосудним. Знаходився на примусовому лікуванні з 16.08.2008 року по 07.03.2009 року. Після виписки повторно здійснив правопорушення за ст. 186 ч. 2 КК України, повторно проходив лікування в СОПЛ з 17.07.2009 року по 21.06.2010 року. При виписці хворому призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку (рішення суду міста Лисичанська від 03.06.2009 року, рішення Сватівського районного суд від 07.06.2010 року). З березня 2011 року стан погіршився, став знову викрадати жіночі шапки з метою сексуального задоволення, було заведено кримінальну справу за ст. 186 ч. 1 КК України, направлений на СПЕ. Знаходився на примусовому лікуванні з посиленим режимом в м. Ждановка з 10.08.2011 року по 11.06.2013 року на підставі постанови Лисичанського міського суду луганської області від 30.05.2011 року для подальшого лікування переведений до Перевальської ОПЛ згідно з постановою Ждановського міського суду Донецької області від 21.05.2013 року. Де знаходився з 11.06.2013 року по 19.06.2013 року. Для подальшого лікування був переведений до Сватівської ОПЛ згідно з районування для проходження примусового лікування з звичайним наглядом. Рішенням Сватівського районного суду від 23.05.2014 року примусова міра медичного характеру змінена з стаціонарного примусового лікування на АППП, але до серпня знаходився на лікуванні в СОПЛ. 02.11.2015р. відкрито кримінальне провадження №12015130240002407. Проходив судово-психіатричну експертизу в СОПЛ. Згідно рішення суду від 30.03.2016р. №415/1121/16-к, яке набрало законної сили 04.05.2016р. про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом, 13.05.2016р. направлений в СОПЛ у зв'язку з чим потребує припинення примусового амбулаторного психіатричного лікування. Останнє стаціонарне лікування в СОПЛ з03.02.2016р. по 16.03.2016р. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON], психіатрами [PERSON], [PERSON], які, дослідивши анамнез, медичну документацію прийшли до висновку, що в теперішній час у зв'язку з тим, що хворий направлений на примусове лікування, він не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд припинити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [ADDRESS]. Представник психіатричного закладу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з рішенням суду заздалегідь згодна. Законний представник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 7-8 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров'я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Клопотання про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може направлятися до суду особою, якій надається ця допомога, або її законним представником через 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про надання або продовження надання особі такої допомоги. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25 січня 2016 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку. Згідно з ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 30.03.2016 року справа №415/1121/16-к застосовано до [PERSON], [INFO] примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним наглядом. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 03.06.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІІ групи. З 1989 року перебуває на обліку з приводу легка розумова відсталість, дебільність середнього ступеню враженості, з емоційно - вольовою нестійкістю. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах 8 разів, остання госпіталізація в СОПЛ з 03.02.2016р. по 16.03.2016 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як хворий направлений на примусове лікування. Згідно з довідки №349 від 07.06.2016р. наданою Лисичанською обласною психіатричною лікарнею про те, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на теперішній час знаходиться на примусовому лікуванні за рішенням суду №415/1121/16-к від 30.03.2016р знаходиться в Сватівській обласній психіатричній лікарні з 16.05.2016р. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про припинення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON].

Outcome: approved