Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.02.2012 року сторони уклали шлюб. Від сумісного життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. На даний час сім`я розпалась, сторони проживають окремо. Відповідач ухиляється від утримання дитини, не приймає участі в її матеріальному забезпеченні. В зв`язку з вищевикладеним позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст.\~19\~ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Враховуючи, що дана справа є малозначною, суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. До судового засідання представник позивача адвокат Шабатура О.А. не з`явився, але надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та стягнути судові витрати, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2012 року сторони уклали шлюб і вказане підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.12.2020 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 6). Від сумісного життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де батьком записано відповідача [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки №786 КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №15 Вінницької міської ради» від 24.12.2020 року [PERSON] , [INFO] навчається в 3-Е класі та зарекомендував себе як спокійний, товариський, добрий учень. Батько, [PERSON] , батьківські збори не відвідує, навчанням та поведінкою дитини у школі не цікавиться. Вихованням дитини займається мати [PERSON] (а.с. 9). Малолітній син сторін [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №5 від 25.01.2021 року (а.с. 32). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні даного спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитині виповнилося 9 років), а також враховує обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а отже, й обов`язок батька дитини, який з нею не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка з ним не проживає, а проживає разом із матір`ю. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 23.12.2020 року між адвокатом Шабатурою О.А. та позивачкою [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 29-30). Адвокатом Шабатурою О.А. надано суду акт здачі-приймання наданих послуг від 17.02.2021 року на суму 1000,00 грн. (а.с. 31). Проаналізувавши надані докази в підтвердження витрат на правову допомогу адвоката та обсяг наданих адвокатом Шабатурою О.А. юридичних послуг у даній справі, суд вважає, що розмір витрат позивачки [PERSON] в сумі 1000,00 грн. на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Тому понесені позивачкою витрати на правову допомогу адвоката в даній справі в сумі 1000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved