Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 28 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. За умовами договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 23200 гривень, які зобов'язався повернути до 20 серпня 2013 року. Проте, до теперішнього часу грошові кошти добровільно відповідач не повернув. 15 лютого 2016 року на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено нотаріально посвідчену заяву позивача від 12 лютого 2016 року з вимогою повернути борг. Проте, 24 березня 2016 року зазначений лист повернувся у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у розмірі 23200 гривень. Сторони у судове засідання не з'явились. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про своє ставлення до пред'явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2011 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 23200 гривень, а [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти у наступному порядку: до 10 березня 2012 року - 10000 гривень та в період з 20 березня 2012 року до 20 серпня 2013 року по 825 гривень 00 копійок кожного місяця до 20 числа наступного місяця після останньої оплати (повернення боргу). Вказана обставина підтверджується договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л., зареєстрованого в реєстрі за №6600 (а.с.3). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що у строк, визначений договором позики [PERSON] не повернув грошові кошти. 15 лютого 2016 року на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено нотаріально посвідчену заяву позивача [PERSON] від 12 лютого 2016 року з вимогою повернути борг (а.с.4). Проте, 24 березня 2016 року зазначений лист повернувся у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.6). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором позики та повернув грошові кошти. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики у загальному розмірі 23200 гривень. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції №N15H240247 від 22 червня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійка. Пред'явлений ним позов задоволений у повному обсязі. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved