Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

В травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 28 567 грн. 88 коп. та 1 600 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали договір № б/н від 15 липня 2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31 березня 2017 року, у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, у відповідача є заборгованість в загальному розмірі - 28 567,88 грн., в тому числі: 2 985,20 грн. заборгованість за кредитом; 20 848,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 897,71 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1 336,57 грн. (процентна складова). До цього часу заборгованість відповідачем не погашена. З зазначених підстав позивач звернувся до суду з цим позовом /а.с.2-3/. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Самойленка Д.О. від 16 травня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання /а.с.42/. Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 липня 2017 року № 406 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи», суддя Самойленко Д.Ю. з 19 липня 2017 року до 25 квітня 2020 року перебуватиме у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В звязку з вказаним призначено повторний автоматичний розподіл справи /а.с.48/. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2017 року для розгляду даної справи визначено суддю Іванову Н.Ю. /а.с.49/. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Іванової Н.Ю. від 31 липня 2017 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання /а.с.50/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 жовтня 2017 року провадження по справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача, який вибув з процесу в звязку зі смертю /а.с.74/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 січня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи /а.с.82/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 березня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON], продовжено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін /а.с.142/. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно. Причини не явки суду не повідомила. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 15 липня 2011 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами кредитного договору, кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] належним чином не виконала свої зобовязання, внаслідок чого станом на 31 березня 2017 року має заборгованість перед банком в загальному розмірі 28 567 грн. 88 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 2 985,20 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 20 848,40 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2 897,71 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1 336,57 грн.. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Судом встановлено, що [INFO] року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть /а.с.69-71/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулась [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи /а.с.107-119/. Відповідно до вимог ч.1, 2, 4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України в постанові від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року підлягають задоволенню, оскільки позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування заявлених вимог. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved