Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні майном шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу «Автоград» в особі директора та інших осіб, які діють від імені Обслуговуючого кооперативу «Автоград», вчиняти дії по закриттю (блокуванню) в'їзних воріт до підземного паркінгу, а також будь-які інші дії щодо перешкоджання в'їзду та виїзду автотранспорту [PERSON] та членів її родини та використання машиномісця № [NUMBER] загальною площею 17,6 кв.м в літ. «Д» за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 4000 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить машиномісце № [NUMBER] загальною площею 17,6 кв.м в літ. «Д» за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18844966 від 11.03.2014. Вказане машиномісце використовується позивачем та членами її родини для паркування транспортного засобу. 01.01.2015 між ОК «Автоград» як виконавцем та [PERSON] як замовником був укладений договір обслуговування підземної автостоянки №3 за адресою: [ADDRESS]. За договором виконавець в рамках договору зобов'язався надавати послуги, а замовник в свою чергу зобов'язався сплатити послуги, відшкодувати витрати виконавця. З 04.06.2018 відповідач в особі інших осіб, закривши в'їзні ворота до паркінгу, почав перешкоджати позивачу у вільному користуванні своїм машиномісцем [NUMBER] , власником якого вона є, шляхом не допуску до підземного паркінгу, де знаходиться вказане машиномісце. Тим самим відповідач обмежив право власності позивачки на користування власним машиномісцем без наявності законних підстав. 04.06.2018 та 06.06.2018 позивач звернулася з заявами до Основ'янського відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо перешкоджання у користуванні її машиномісцем. Також факт перешкоджання у користуванні позивачем своїм майном підтверджується актом №1 від 06.06.2018. Позивач зазначає, що, зі слів відповідача, одним із мотивів перешкоджання позивачу у користуванні її машиномісцем є наявність заборгованості за договором, що позивачка заперечує. На підставі статей 316, 321, 391, 396 ЦК України позивачка вважала дії відповідача незаконними та неправомірними, якими їй завдано моральної шкоди в сумі 4000 грн. 04.09.2018 відповідачем в особі представника за довіреністю до суду подано відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що підземну автостоянку за адресою: [ADDRESS], обслуговує ОК «Автоград». Також підтверджує факт укладення між сторонами договору обслуговування підземної автостоянки за №3 від 01.01.2015. Проте відповідач зазначає, що договір не дійсний на даний час. На підставі умов договору [PERSON] неодноразово повідомлялося відповідачем про розірвання вказаного договору з 01.01.2018 у зв'язку з порушенням нею як замовником своїх зобов'язань, передбачених п.4.1, 4.2, 4.13, 5.2, 5.3, 6.1. Відповідач стверджує, що 24.02.2017 працівниками ОК «Автоград» було проведене зібрання загальних зборів членів та асоційованих членів кооперативу, була присутня і [PERSON] 03.03.2017 рішенням загальних зборів членів кооперативу одностайно прийнято рішення збільшити щомісячний платіж на обслуговування зазначеної підземної автостоянки до 455 грн за одне парко-місце. При цьому будь-які пропозиції щодо доцільного зменшення загальних витрат на обслуговування автостоянки від власників парко-місць не надходило. Відповідач зазначає, що позивач з 03.04.2017 і до 01.01.2018 безпідставно ігнорувала пропозиції відповідача укласти додаткову угоду про збільшення до 455 грн розміру щомісячного платежу за обслуговування відповідної автостоянки. Після розірвання договору обслуговування [PERSON] безперешкодно використовувала належне їй парко-місце № [NUMBER] і продовжувала користуватися послугами ОК «Автоград» по обслуговуванню підземної автостоянки. З початку 2018 року [PERSON] продовжувала сплачувати щомісячно по 250 грн за розірваним договором. Станом на 01.08.2018 заборгованість позивача складає 3485 грн. Стосовно обставин , які мали місце 04.06.2018 та 06.06.2018, відповідач пояснив, що до підземної автостоянки на автомобілі намагався заїхати не позивач, а інша особа, в порушення встановлених ОК «Автоград» правил користування та внутрішнього розпорядку, які були відомі позивачу. 04.06.2018 та 06.06.2018 в порушення п.2.1 вказаних правил невстановлений водій на автомобілі намагався заїхати до автостоянки без реєстрації, тобто без надання копій свідоцтва про реєстрацію ТЗ, діючого страхового полісу про страхування цивільно-правової відповідальності, відповідної заяви позивача як власника парко-місця. Зупинившись перед зачиненими воротами, 04.06.2018 та 06.06.2018 водій автомобіля відмовився від'їхати і звільнити заблокований в'їзд до автостоянки. На місце конфлікту була викликана поліція. Керівництво ОК «Автоград», що прибули на місце конфлікту, просили співробітників поліції встановити особу водія автомобіля та скласти відносно нього постанову про порушення Правил дорожнього руху, що зроблено не було. Поліцейські відібрали пояснення у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач заперечує перешкоджання працівниками [PERSON] 04.06.2018 і 06.06.2018 у доступі до належного їй парко-місця [NUMBER], оскільки за кермом автомобіля був молодий чоловік, а позивач з адвокатом підійшли пізніше пішки. Позивачем до позовної заяви було додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 13.06.2018 справа розподілена на суддю Сороку О.П.. 18.07.2018 справа повторно розподілена на суддю Теслікову І.І. 20.07.2018 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 09.08.2018 ухвалою суду відмовлено представнику відповідача у прийнятті зустрічного позову Обслуговуючого кооперативу «Автоград» до [PERSON] про відшкодування заборгованості та зобов'язання укласти договір. 29.08.2018 позивачем подано заяву про стягнення і розподіл судових витрат. 23.11.2018 ухвалою судді зупинене провадження для вирішення заяви про відвід судді. 28.12.2018 заяву представника відповідача про відвід судді Тесліковій І.І. залишено без задоволення. 04.012.2019 ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 01.02.2019 справа повторно розподілена на суддю Єжова В.А. у зв'язку із закінченням строку повноважень судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Теслікової І.І. Представником відповідача 19.06.2019 до суду подано заяву про долучення до справи доказів: декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2012, лист директора ОК «Автоград» від 14.08.2013, протокол №2 від 14.08.2013, наказ №1 від 20.07.2013, наказ №5-к від 16.08.2013, акт приймання-передачі від 19.08.2013, технічний паспорт на підземну нежитлову будівлю, диск із звукозаписом засідання загальних зборів членів кооперативу. 04.02.2020 представником відповідача до суду подано заяву про долучення до матеріалів справи копії постанови Харківського апеляційного суду від 16.01.2020 у справі №646/5414/18 за позовом ОК «Автоград» до [PERSON] про відшкодування заборгованості та зобов'язання укласти договір. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. Суд, вислухавши доводи сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником нерухомого майна - машиномісця № [NUMBER] загальною площею 17,6 кв.м в літ. «Д» за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності індексний номер 18844877 серія САК №907520 від 11.03.2014 (а.с.23). Право власності зареєстровано за [PERSON] належним чином, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18844877 від 11.03.2014 (а.с.22). 01.01.2015 між Обслуговуючим кооперативом «Автогард» (Виконавець) в особі директора Дубенко В.Б. та власником паркувального місця [PERSON] (Замовник) укладено договір обслуговування підземної автостоянки №3, розташованій за адресою: [ADDRESS] (далі - Договір) (а.с.91-95). Відповідно до п.2.1 Договору виконавець представляє законні інтереси володільця паркінгу в договірних відносинах з комунальними та іншими організаціями з метою забезпечення належного обслуговування паркінгу. Виконавець зобов'язується надати послуги по обслуговуванню паркінгу за адресою: [ADDRESS] . Замовник зобов'язується сплатити послуги, відшкодувати витрати Виконавця, а також виконувати передбачені договором обов'язки Замовника. П.2.2 Договору містить перелік послуг, що надаються Виконавцем. П.2.3 Договору передбачає, що з метою виконання Договору Замовник передає Виконавцю право на обслуговування паркінгу, надавши йому низку повноважень, зокрема здійснення збору встановлених платежів від власників приміщень в паркінгу, укладати договори з підрядниками в інтересах та за рахунок Замовника проводити оплату послуг. Відповідно до пунктів 3.4, 3.5 договору виконавець зобов`язаний забезпечити паркінг необхідними комунальними ресурсами та послугами; забезпечити управління технічним обслуговуванням паркінга у відповідності до наступних функціональних обов`язків: планування, організація та проведення технічного обслуговування, робіт з поточного та капітального ремонту, а також збір коштів; проведення робіт щодо санітарного утриманню паркінгу; проведення робіт щодо підготовки паркінгу до сезонної експлуатації; проведення періодичних технічних оглядів та обстежень паркінгу; облік договорів з власниками; здійснення збору встановлених платежів від власників; збереження документів, пов`язаних з виконанням даного договору; стягнення у встановленому порядку заборгованості по сплаті послуг, які надаються власникам; ведення бухгалтерського і фінансового обліку за операціями, пов`язаними з виконанням даного договору. Згідно з п.3.8 договору виконавець має право: вимагати відшкодування збитків, понесених виконавцем в результаті невиконання, або неналежного виконання замовником своїх обов`язків. Відповідно до пунктів 3.10, 3.11, 3.12, 3.13 договору в разі наявності у замовника непогашеної заборгованості перед виконавцем більше одного місяця, а також в разі злісного невиконання замовником обов`язків, передбачених даним договором, виконавець вправі не допускати автотранспорт замовника та інших осіб, які фактично використовують паркінг, на територію даної підземної автостоянки. Право виконавця не допускати автотранспорт замовника та інших осіб, які фактично використовують паркінг, на територію даної підземної автостоянки зберігається до моменту погашення замовником заборгованості та/або до моменту фактичного виконання замовником раніше невиконаного зобов`язання та ліквідації наслідків такого невиконання. Злісним невиконання зобов`язань передбаченим даним договором є невиконання замовником своїх обов`язків, передбачених договором протягом 10 днів з моменту виявлення виконавцем такого невиконання. Також виконавець має право змінювати кошторис витрат щодо управління паркінгу при зміні фактичних витрат на його обслуговування, а також в разі виникнення інших додаткових витрат. В свою чергу пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору встановлено наступні обов`язки замовника: відшкодувати виконавцю витрати, які пов`язані з виконанням замовником своїх функцій; своєчасно і в повному обсязі здійснювати платежі по оплаті послуг і відшкодуванню витрат виконавця; виконувати правила користування та внутрішнього розпорядку паркінгу; вносити плату за ремонт та інші поліпшення паркінгу та/або підземної автостоянки, якщо таке рішення прийнято більшістю власників паркінгів. Пунктом 5.1 договору передбачено, що власник відшкодовує витрати та сплачує послуги виконавця на підставі платіжних документів (рахунків), щомісячно, які надаються виконавцем, в сумі 250,00 грн за один паркінг в місяць. Рахунок є актом виконаних робіт. Сплату всіх витрат та послуг в період експлуатації замовник здійснює щомісячно до 10 числа місяця, за який здійснюється сплата. Пунктом 9 договору передбачено строк дії договору, порядок його зміни та розірвання. Зокрема, даний договір діє протягом одного календарного року з моменту його підписання сторонами, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Сторони мають право за взаємною згодою розірвати або змінити даний договір в установленому законом порядку. Дія цього договору автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік, якщо одна із сторін не повідомить іншу сторону про його розірвання за 30 днів до закінчення дії договору. Виконавець вправі в односторонньому порядку відмовитися від виконання своїх обов`язків за договором, або розірвати його в разі злісного ухилення замовника від виконання своїх обов`язків, передбачених цим договором, а також в разі наявності у замовника непогашеної заборгованості перед виконавцем більше 30 календарних днів. Протоколом № 3 загальних зборів Обслуговуючого кооперативу «Автоград» від 03.03.2017 встановлено розмір щомісячних членських внесків та розмір плати щомісячного обслуговування парко-місць за договором в розмірі 455 грн за одне машиномісце з березня 2017 року (а.с.120). 31.03.2017 Обслуговуючий кооператив «Автоград» на адресу позивача направив повідомлення № 30/03/03 від 30.03.2017, в якому вказав, що вартість обслуговування одного парко-місця збільшено з 03.03.2017 до 455 грн; просив підписати договір від 03.03.2017 про зміну договору обслуговування підземної автостоянки № 3 від 01.01.2015 та надіслав проект договору. [PERSON] це повідомлення не отримала (а.с.110-114). 03.05.2017 Обслуговуючий кооператив «Автоград» вдруге на адресу [PERSON] направив повідомлення № 30/05/02 щодо підписання договору про внесення змін до договору обслуговування підземної автостоянки № 3 від 01.01.2015 з проектом договору, яке позивач також не отримала (а.с.105-109). Обслуговуючий кооператив «Автоград» на адресу [PERSON] направив листа №22/03/12/17 від 22.12.2017, в якому повідомив про розірвання договору обслуговування підземної автостоянки № 3 від 01.01.2015 з 01.01.2018 у зв`язку із закінченням строку його дії, а також порушенням нею зобов`язань на підставі пунктів 9.1, 9.3, 9.4 договору. Повідомлено щодо необхідності погасити заборгованість за обслуговування її парко-місця в сумі 2050 грн. Лист отриманий позивачем 10.01.2018 (а.с.122-123). Оскільки проект договору не був підписаний [PERSON] договір обслуговування підземної автостоянки № 3 від 01.01.2015 припинив свою дію з 01.01.2018. Позивач в свою чергу направила Обслуговуючому кооперативу «Автоград» лист-пропозицію, в якому зазначила, що у 2018 році вона отримала лист № 22/03/12/17 від 22.12.2017, в якому її повідомили про розірвання договору обслуговування підземної автостоянки № 3 з 01.01.2018 у зв`язку із закінченням терміну його дії, а також порушенням нею зобов`язань на підставі пунктів 9.1, 9.2, 9.4 договору №3. Вважала, що договір у 2017 році діяв і вона не отримала листа про його розірвання за 30 днів до закінчення дії договору, тому дія договору автоматично продовжилася на наступний календарний рік, тобто на 2018 рік. Також, запропонувала внести зміни до договору та встановити розмір щомісячної плати в сумі 350 грн та просила підготувати проект додаткової угоди до договору та повідомити її (а.с.115-116). Обслуговуючий кооператив «Автоград» своїм листом № 26/06/18-1 від 26.06.2018 повідомив [PERSON] , що вартість обслуговування машиномісць з березня 2017 року складає 455 грн в місяць та є пропорційною відносно загальних щомісячних витрат кооперативу на обслуговування цього паркінгу. Таким чином, підстави для її зменшення на користь позивача за рахунок інших власників відсутні. Запропоновано укласти новий договір на обслуговування її машиномісця № [NUMBER] на паритетних умовах з вартістю обслуговування 455 грн в місяць. Лист отримано позивачем 24.07.2018 (а.с.117-118). Згідно акту звірки взаємних розрахунків за період 2017 року між Обслуговуючим кооперативом «Автоград» та [PERSON] за січень, лютий 2017 року кооперативом нараховано оплату за послуги в розмірі по 250 грн, з березня по грудень 2017 року - 455 грн, а також в листопаді 2017 року нараховано ще 180,00 грн. За цей період [PERSON] сплачено за надані послуги кооперативом в розмірі 250 грн щомісяця, а також за листопад ще 180 грн (а.с.121). Матеріали справи містять копії квитанцій про оплату [PERSON] за обслуговування парко-місця № [NUMBER] за період січень 2017 року - серпень 2018 року по 250 грн щомісячно; а також відшкодування витрат за ремонт воріт паркінга в розмірі 180 грн (а.с.54-64). Автомобіль Тойота Камрі реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.52). [PERSON] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25.07.1986 (а.с.53). Згідно з актом №1 про не допуск власника до його майна від 06.06.2018, складеним адвокатом Данченко А.С., 06.06.2018 о 17 годині за адресою: [ADDRESS] при в'їзді [PERSON] разом з її сином [PERSON] на автомобілі Тойота Камрі реєстраційний номер [NUMBER] в підземний паркінг на машиномісце [NUMBER] співробітниками ОК «Автоград» в особі директора [PERSON] разом із вахтером було закрито в'їзні ворота та не допущено [PERSON] до паркінгу для паркування зазначеного автомобіля. В зв'язку з протиправними діями ОК «Автоград» було викликано поліцію (а.с.14). Позивачем надані суду її пояснення на ім'я начальника Основ'янського ВП ГУНПУ в Харківській області від 06.06.2018 , відповідно до яких 06.06.2018 її на автомобілі Тойота Камрі реєстраційний номер [NUMBER] директор з вахтером ОК «Автоград» за адресою: [ADDRESS], не допускали поставити автомобіль на паркомісце [NUMBER], власником якого вона є, шляхом закриття воріт паркінгу (а.с.15). Аналогічні пояснення надавалися позивачем щодо її не допуску до належного їй паркомісця [ADDRESS] , співробітнику поліції 04.06.2018 (а.с.16). 04.06.2018 і 06.06.2018 [PERSON] подавалися заяви на ім'я начальника Основ'янського ВП ГУНПУ в Харківській області з проханням вжити заходи стосовно посадових осіб ОК «Автоград» за фактом перешкоджання користування парко-місцем, власником якого вона є (а.с.18,17). Директором ОК «Автоград» [PERSON] 06.06.2018 надано пояснення на ім'я начальника Основ'янського ВП ГУНПУ в Харківській області, в яких зазначив, що 06.06.2018 о 17-21 він звернувся до поліції з проханням прибрати автомобіль Тойота Камрі реєстраційний номер [NUMBER] , що перешкоджає заїзду транспорту до паркінгу, чим створює аварійну ситуацію і додаткові утруднення іншим автовласникам- членам «Автоград» (а.с.96). В цей же день директор ОК «Автоград» подав до поліції заяву про вжиття заходів для розблокування центрального в'їзду, який перекриває автомобіль Тойота Камрі реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.97). На ім'я начальника Основ'янського ВП ГУНПУ в Харківській області 04.06.2018 подавалася заява про розблокування в'їзду до паркінгу (а.с.98). Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2019 у справі №646/5415/18-ц, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 16.01.2020, стягнуто з [PERSON] на користь Обслуговуючого кооперативу «Автоград» заборгованість за послуги обслуговування підземної автостоянки у розмірі 3185 грн. Зазначеним рішенням встановлено законність нарахувань ОК «Автоград» за надані [PERSON] послуги щодо обслуговування належного їй парко-місця [NUMBER] по [ADDRESS]. Суд відхиляє як неналежні докази надані представником відповідача: декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.221-226), лист голові правління ПАТ ХНТК б/н від 14.08.13 (а.с.227), протокол №2 правління ОК «Автоград» від 14.08.2013 (а.с.228), наказ №1 від 20.06.2013 (а.с.229), наказ №5-к від 16.08.2013 (а.с.230), акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс (а.с.231-233), технічний паспорт на підземну - нежитлову будівлю літ. «Д» по [ADDRESS] (а.с.234-242), оскільки вони не містять інформацію щодо предмету доказування. Крім того, суд вважає недоцільним дослідження (перегляд) диску із звукозаписом загальних зборів членів кооперативу в присутності позивача, оскільки обставина присутності [PERSON] на зборах членів кооперативу та асоційованих членів кооперативу, де було прийнято рішення щодо зміни розміру щомісячного платежу за послуги кооперативу встановлена постановою Харківського апеляційного суду від 16.01.2020 у справі №646/5415/18-ц, а тому не потребує доказування при розгляді даної справи. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судовим рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова у справі №646/5415/18-ц, що набрало законної сили, встановлено, що заборгованість [PERSON] за обслуговування належного їй парко-місця станом на 01.08.2017 складає 3185 грн. Цю заборгованість визнано законною та стягнуто судом з позивачки на користь ОК «Автоград». Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Судом встановлено, що станом на 04.06.2018 та 06.06.2018 договір обслуговування підземної автостоянки №3, розташованій за адресою: [ADDRESS] від 01.01.2015 був розірваний за ініціативою виконавця, тому наявність заборгованості не могла бути підставою для недопущення автотранспорту замовника [PERSON] , що було передбачено умовами зазначеного договору. Тому посилання відповідача на законність не допуску автотранспорту позивачки на належне їй машиномісце на підставі положень договору, що не діяв на час такого не допуску, є хибним та судом не сприймається як дії, що відповідають закону. Наявність договірних відносин між позивачкою та відповідачем або відсутність таких правовідносин жодним чином не може вплинути на право [PERSON] користуватися власністю - парко-місцем [ADDRESS] . Суд вважає аргумент відповідача про ухилення від укладення додаткової угоди таким, що не впливає на спірні правовідносини. Ч.1 ст.627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже не підписання договору позивачем не надає право ОК «Автоград» перешкоджати позивачу у користуванні її нерухомим майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи, що 04.06.2018 та 06.06.2018 мало місце обмеження права користування для позивача [PERSON] належним їй машиномісцем № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що у неї є підстави передбачати можливість порушення права власності відповідачем, а тому суд вважає за потрібне захистити право позивача шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу «Автоград» в особі директора та інших осіб, які діють від імені Обслуговуючого кооперативу «Автоград», вчиняти дії щодо перешкоджання в`їзду та виїзду автотранспорту [PERSON] та використання машиномісця № [NUMBER] загальною площею 17,6 кв.м в літ. «Д» за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд не вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині заборони Обслуговуючому кооперативу «Автоград» в особі директора та інших осіб, які діють від імені Обслуговуючого кооперативу «Автоград», вчиняти дії по закриттю (блокуванню) в`їзних воріт до підземного паркінгу, а також будь-які інші дії щодо перешкоджання в`їзду та виїзду автотранспортну членів родини [PERSON] виходячи з наступного. Вимога заборонити вчиняти дії по закриттю в`їзних воріт до підземного паркінгу не відповідає змісту паркінгу, що знаходиться під охороною. Вимога перешкоджання в`їзду та виїзду автотранспортну членів родини [PERSON] є абстрактною, не стосується визначеного кола осіб, заявляється особою щодо прав інших осіб без належного обґрунтування, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже право на відшкодування моральної шкоди виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання шкоди, причинного зв`язку між порушенням права та шкоди, наявність винної поведінки. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. Тобто для відшкодування завданих збитків особа має довести усі чотири складові правопорушення - порушення цивільного права чи інтересу; завдання шкоди, причинного зв`язку між порушенням права та шкодою, наявність винної поведінки. Позивачем не доведено наявність всіх складових правопорушення, зокрема не надано доказів на підтвердження винної поведінки відповідача, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 4000 грн недоведені та не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 704,80 грн. Крім того, позивачкою заявлено про стягнення з відповідача ОК «Автоград» на її користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем подано договір №05/06-18 про надання правової допомоги від 05.06.2018, укладений між [PERSON] та адвокатом Феленко С.О., додаткова угода №1 до договору №05/06-18 від 06.06.2018, акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги згідно договору №05/06-18 від 09.08.2018, квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 09.08.2018 (а.с.70-74). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду №301/1894/17 від 17.10.2018 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підставі наданих суду доказів суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial