Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить зобов'язати [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку площею 0,058 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної земельної ділянки, проте, починаючи з 2010 року [PERSON] використовує дану земельну ділянку під звалище будівельних відходів та іншого брухту. При цьому, жодних договорів, які б надавали йому право користування цією ділянкою, [PERSON] не укладала. Зважаючи на це, [PERSON] вважає, що земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню її за рахунок [PERSON] до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON], третя особа на стороні позивача: [PERSON] про скасування розпоряджень, державного акту на право власності на земельну ділянку та свідоцтва про право на спадщину, яким просив: скасувати розпорядження Бориспільської РДА «Про надання дозволу на складання технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю» від 26 лютого 2004 року №Ж-332 в частині надання дозволу на складання технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,058 га, що знаходиться на території Сулимівка Бориспільського району Київської області; скасувати розпорядження Бориспільської РДА від 28 листопада 2004 року №934 в частині видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,058 га, розташованої на території Кіровської сільської ради в СТ «Сокіл» Бориспільського району, виданий Бориспільською РДА 08 лютого 2005 року на підставі розпорядження Бориспільської РДА від 28 листопада 2004 року №934 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №154, а також визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 07 липня 2011 року. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що у 1988 році було створено СТ «Сокіл», за яким закріплено 114 земельних ділянок, які, в свою чергу, закріплені за відповідними членами садівничого товариства. З моменту створення садівничого товариства земельна ділянка [NUMBER] була надана у користування [PERSON], яка використовувала її до 10 січня 2000 року. З 10 січня 2000 року зазначена земельна ділянка була передана у користування [PERSON], яку він та його родина використовують для огородництва і садівництва по сьогоднішній день. Земельна ділянка [NUMBER] була надана [PERSON] як члену СТ «Сокіл» на підставі вступу до садівницького товариства, що підтверджується членською книжкою. [PERSON] вказує на те, що згідно план-схеми розміщення земельних ділянок СТ «Сокіл» [PERSON] як члену садівничого товариства була надана земельна ділянка [NUMBER]. За час свого життя [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Інших земельних ділянок, крім як під [NUMBER] [PERSON] не отримував. Тому [PERSON] вважає, що документи, на підставі яких ухвалювались відповідні рішення та виготовлялась технічна документація із землеустрою, свідчать про те, що такі дані не належать земельній ділянці, яку [PERSON] мав отримати у власність, а належать земельній ділянці, яка на відповідному праві належить йому. [PERSON] стверджує, що під час реалізації [PERSON] свого права на одержання безоплатно у власність, закріпленої за ним у СТ «Сокіл» земельної ділянки [NUMBER] було надано недостовірну інформацію, що призвело до порушення порядку безоплатної приватизації земельних ділянок. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали первісний позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі. В свою чергу, заперечували проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхні представник [PERSON], [PERSON] підтримали зустрічний позов та просили суд його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечували в повному обсязі. Представник Бориспільської РДА Завірюха О.В. при розгляді справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,058 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для садівництва, що розташовується в садівничому товаристві «Сокіл» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER], виданого Бориспільською РДА 08 лютого 2005 року (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [INFO] року [PERSON] помер (а.с.8). Після його смерті [PERSON], дружина померлого, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, видане П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 07 липня 2011 року (а.с.5). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] зареєструвала своє право власності на земельну ділянку площею 0,058 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для садівництва, що розташовується в садівничому товаристві «Сокіл» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16-18) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.98). Як вбачається з клопотання Держсільгоспінспекції в Київській області від 29 жовтня 2014 року встановлено, що на підставі звернення [PERSON] проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при відведенні (наданні) [PERSON] земельної ділянки [NUMBER] у СТ «Сокіл» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району у власність. При цьому, встановлено, що земельна ділянка щодо якої [PERSON] надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою вже належить [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.11-13). З фотоілюстрацій (а.с.56-58) встановлено, що [PERSON] самовільно використовує земельну ділянку, яка належить на праві власності [PERSON], зокрема для звалища будівельних відходів та іншого брухту. Вказане також підтверджується довідкою за вих.№6 від 21 березня 2015 року, виданою головою правління СТ «Сокіл» Кірей М.П., відповідно до якої на земельній ділянці [NUMBER] знаходяться матеріали, які належать [PERSON] (а.с.54). Вказаними діями [PERSON] перешкоджає [PERSON] користуватись її земельною ділянкою. У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Зважаючи на це, суд вважає, що для відновлення порушеного права [PERSON] належить зобов'язати [PERSON] звільнити та привести до стану придатного для використання за цільовим призначенням земельну ділянку, площею 0,058 га з кадастровим [NUMBER], яка розташована в СТ «Сокіл» в межах Кіровської сільської ради Бориспільського району. Встановлено, що з 10 січня 2000 року [PERSON] є членом СТ «Сокіл», що підтверджується копією членської книжки садівника (а.с.60,69-77). З довідки, виданої головою СТ «Сокіл», встановлено, що [PERSON] як члену СТ «Сокіл» надана в користування земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0580 га (а.с.27-а). Крім цього, згідно з списку на передачу земельних ділянок у власність громадянам на території СТ «Сокіл» на території Кіровської сільської ради, [PERSON] на підставі дозволу №Ж-332 від 26 лютого 2003 року, надано земельну ділянку площею 0,058 га (а.с.25,26). Вказані довідки, містяться в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для садівництва на території СТ «Сокіл» Кіровської сільської ради Бориспільського району (а.с.19-30). Незважаючи на це, [PERSON] стверджує, що з 10 січня 2000 року земельна ділянка під [NUMBER] була виділена СТ «Сокіл» йому в користування. На підтвердження даного факту [PERSON] надав копію членської книжки, а також довідку №30 від 01 жовтня 2013 року, видану ГО СТ «Сокіл», згідно з якої станом на 01 жовтня 2013 року у нього відсутня заборгованість по сплаті членських внесків, а також довідкою, виданою головою ГО СТ «Сокіл», згідно з якої [PERSON] є членом ГО СТ «Сокіл» і користується земельною ділянкою [NUMBER] (а.с.67,68). Суд критично оцінює довідки (а.с.67,68), з огляду на те, що вони не місять зазначення дати та вих.№, а також підписані невідомою особою, без зазначення прізвища голови СТ «Сокіл» та з позначкою (/) при зазначенні особи, яка видала відповідну довідку. Таким чином, єдиними доказами того, що [PERSON] була виділена спірна земельна ділянка з земель СТ «Сокіл» є членська книжка з відмітками щодо сплати членських внесків та вищезазначені довідки. Будь-яких інших належних доказів того, що спірна земельна ділянку з 2000 року перебуває у користуванні [PERSON], зокрема протоколів загальних зборів чи засідання правління СТ «Сокіл», до суду не надано. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, за встановлених обставин, відсутні підстави для сумнівів, що до того що [PERSON] була передана в користування інша земельна ніж під [NUMBER]. Вказівка [PERSON] на те, що в користування [PERSON] була передана саме земельна ділянка [NUMBER], тобто під час реалізації [PERSON] свого права на одержання безоплатно у власність закріпленої за ним у садівничому товаристві земельної ділянки, було надано недостовірну інформацію стосовно об'єкту приватизації, що призвело до порушення порядку безоплатної приватизації земельної ділянки, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він є членом правління кооперативу «Сокіл», особисто приймав участь у всіх засіданнях правління, а тому йому достеменно відомо кому і коли виділялись земельні ділянки СТ «Сокіл». З самого початку створення садівницького товариства спірна земельна ділянка під [NUMBER] була виділена сім'ї [PERSON]. Після їх смерті земельна ділянка була передана [PERSON], проте коли це відбувалось свідок точно не може вказати. Свідок [PERSON] повідомила, що їй не відомо чи виділялась земельна ділянку [PERSON] Вона знає, що попереднім власником спірної земельної ділянки є [PERSON]. Прізвищ суміжних землекористувачів вона не пам'ятає, оскільки знає їх виключно «в обличчя». Свідок [PERSON] вказала на те, що [PERSON] за час свого життя під час отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку не умисно, але здійснив помилку, внаслідок чого отримав документи на земельну ділянку, яка не мала йому належати. В 2000 році земельна ділянка під [NUMBER] була виділена її племіннику [PERSON]. На даний час на земельній ділянці у відповідності до цільового призначення землі знаходиться сад, а також певні будівельні матеріали, які належать [PERSON] Судом також критично оцінюються показання допитаних у судовому засіданні свідків, оскільки будь-яких конкретних фактів з приводу того, що земельна ділянка під [NUMBER] була виділена [PERSON], а не [PERSON], ними повідомлено не було. Крім цього, з акту встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (а.с.29а) представниками суміжних землекористувачів, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON] погоджено зовнішні межі земельної ділянки, виділеної [PERSON], та жодних претензій при встановленні меж не заявлено. У відповідності до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] у встановленому законом порядку отримав право власності на вказану земельну ділянку, яке в подальшому у перейшло до його дружини [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт видається недійсним. Враховуючи викладене, судом не встановлено обґрунтованих підстав щодо необхідності скасування розпорядження Бориспільської РДА «Про надання дозволу на складання технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю» від 26 лютого 2004 року №Ж-332 в частині надання дозволу на складання технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,058 га, що знаходиться на території ГО СТ «Сокіл», розташованого в с. Сулимівка Бориспільського району, скасування розпорядження Бориспільської РДА від 28 листопада 2004 року №934 в частині видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, а також визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Бориспільською РДА 08 лютого 2005 року. Тому у задоволенні вказаних вимог по зустрічній позовній заяві [PERSON] слід відмовити. У відповідності до положення ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку набув право власності на спірну земельну ділянку, яке в подальшому в порядку спадкування перейшло до [PERSON], тому у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори 07 липня 2001 року, належить відмовити також. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції (а.с.40) вбачається, що при пред'явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Позов [PERSON] задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлену у повному обсязі, тому відсутні підстави для відшкодування йому понесених судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 20910 гривень 40 копійок та витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved