Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 81 000 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 05.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у позивача в борг гроші в сумі 81 000 грн., які вона зобов`язалась повернути позивачу на першу його письмову або усну вимогу протягом трьох календарних днів з дня пред`явлення такої вимоги, що підтверджується розпискою відповідача від 05.01.2019 року. Позивачем 08.01.2019 року було вручено відповідачу лист від 06.01.2019 року, за яким позивач просить відповідача протягом трьох календарних днів повернути грошові кошти, які були надані їй в борг в сумі 81 000 грн. Однак відповідач [PERSON] не повернула позивачу гроші, які вона отримала в борг. Оскільки, відповідач не бажає в добровільному порядку повернути суму отриманого боргу, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07.06.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 12.08.2019 року ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу справу передано до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за підсудністю. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09.09.2019 року справу прийнято до провадження. 19.12.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти розгляду справи без участі відповідача та постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов до суду не надходив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05.01.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у позивача в борг гроші в сумі 81 000 грн., які вона зобов`язалась повернути позивачу на першу його письмову або усну вимогу протягом трьох календарних днів з дня пред`явлення такої вимоги, що підтверджується оригіналом розписки відповідача від 05.01.2019 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Позивачем [PERSON] 08.01.2019 року було вручено відповідачу лист від 06.01.2019 року, за яким позивач просить відповідача протягом трьох календарних днів повернути грошові кошти, які були надані їй в борг в сумі 81 000 грн. Дана обставина підтверджується власноручним підписом відповідача в зазначеному документі. На час розгляду справи доказів на підтвердження визнання вищевказаного договору та розписки недійсними, суду не надано, як і не надано доказів фактичного не отримання відповідачем від позивача коштів в позику. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошей не виконала, вимога позивача про повернення кошті від 06.01.2019 року була залишена відповідачем [PERSON] без належного реагування, та доказів зворотному матеріали справи не містять. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до\~ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання\~\~або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до\~ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Слід вказати, що стороною відповідача в ході розгляду справи жодними доказами обґрунтування позову не спростовані, як і не надано суду доказів на підтвердження належного виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та письмового договору позики, відповідачем не було повернуто борг в обумовлений договором строк, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved