Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Афродіта» Гетун Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання поновленим договору оренди землі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04.01.2007 року між Приватним підприємством «Фермер», правонаступником якого є ТОВ «Афродіта» та [PERSON] було укладено договір оренди землі №33. Державна реєстрація вказаного договору відбулась 03.09.2008 року. За змістом вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрівської сільської ради та належить [PERSON] на підставі державного акту серії ЯА №994638 від 11.09.2006 року. Загальна площа земельної ділянки 11,980 га, в тому числі ріллі 11,730 га 1421586000:02:000:0676; багаторічних насаджень 0,10 га 1421586000:03:000:0679, пасовищ - 0,15 га 1421586000:02:000:0930. Строк дії договору визначений у 10 років. Позивач вважає, що протягом одного місяця після закінчення строку договору (тобто з 04.09.2018 року до 04.10.2018 року включно), у разі наявності у відповідача заперечення у поновленні договору оренди землі (в успадкованій ним частині) він повинен був надати листа-повідомлення про наявність таких заперечень. 04.10.2018 року сплинув місячний строк, протягом якого [PERSON] мала надати заперечення щодо використання товариством належної їй земельної ділянки та щодо поновлення договору оренди землі, яких вона не надала. З метою формально задокументувати факт поновлення договору, ТОВ «Афродіта» було запропоновано відповідачу укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди. Проект додаткової угоди було направлено відповідачу разом з супровідним листом № 67 від 03.10.2018 року. Відповіді [PERSON] на вказане звернення отримано не було. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати поновленим з 03.09.2018 року укладеній між Приватним підприємством «Фермер», правонаступником якого є ТОВ «Афродіта» та [PERSON] договір оренди землі від 04.01.2007 року №33 на той самий строк і на тих самих умовах. Уточивши позовні вимоги, позивач просить суд також визнати укладеною між ТОВ «Афродіта» та [PERSON] додаткову угоду (у запропонованій редакції) до договору оренди землі від 04.01.2007 року №33 про поновлення вказаного договору. За заявою позивача, до участі у справі було залучено [PERSON] у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. При цьому, позивач зазначає, що згідно отриманих відомостей, 14.10.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди належної останній земельної ділянки, яка є предметом спору у дійсному позові, про що свідчить надана йому копія договору оренди землі та копія витягу з ДРРП на НМ про реєстрацію іншого речового права. Належним чином сповіщений про час та дату розгляду справи позивач до зали суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі представника. Присутній у судовому засіданні представник позивача Хачхарджи Є.І. , підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Належним чином сповіщена про час та дату розгляду справи відповідач [PERSON] до зали суду не з`явилась, надала заяву про незгоду із вимогами позивача, оскільки не мала наміру продовжувати з ним договір оренди та уклала новий договір із іншою особою - [PERSON] . Вказує, що не отримувала ніяких письмових пропозицій про подовження договору від ТОВ «Афродіта», навпаки, її представником [PERSON] на їх адресу було направлено листа від 09.09.2018р. про відсутність наміру продовжувати такий договір. Належним чином сповіщений про час та дату розгляду справи третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] - до зали суду не з`явився. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. У судовому засіданні встановлено, що обґрунтовуючи позовні вимоги до [PERSON] , ТОВ «Афродіта» посилалось на укладений між Приватним підприємством «Фермер» та [PERSON] договір оренди землі від 04.01.2007 року №33. Свої наміри на подальше користування спірною земельною ділянкою ТОВ «Афродіта» виклало письмово перед відповідачем [PERSON] 03.10.2018р. листом №67, разом із проектом додаткової угоди. При цьому, підтвердження щодо отримання відповідачем зазначеного вище відправлення - суду не надано. Судом встановлено, що не маючи наміру продовжувати договір оренди з позивачем, представником [PERSON] - [PERSON] , було направлено на адресу ТОВ «Афродіта» відповідного листа від 09.09.2018р., яке було отримано адресатом 19.09.2018р., згідно наданого суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. З наданої суду копії договору між [PERSON] та [PERSON] - 14.10.2018р. між вказаними особами було укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який зареєстровано Волноваською РДА 16.10.2018р., про що також свідчить витяг ДРРП на НМ про реєстрацію іншого речового права. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі. орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України, яка передбачає, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Встановлено, що позивач направив повідомлення про намір продовжити дію договорів оренди з проектом додаткової угоди, а відповідач-орендодавець своїм листом, повідомив позивача про небажання продовжувати строк договору оренди землі на новий строк. Отже, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Крім того, запропоновані позивачем зміни істотних умов договору, а саме, розмір орендної плати та строк дії цього договору потребують згоди сторін (частина четверта статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Проте між сторонами такої згоди досягнуто не було. Вказаний висновок суду ґрунтується на правовій позиції, висловленій ВС/КЦС у справі № 625/166/18 від 18.04.2019р. Враховуючи наведене, судом не знайдено підстав вважати порушеними права позивача ТОВ «Афродіта», суд визнає позовні вимоги до [PERSON] необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed