Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання та догляду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачкою умови укладеного договору довічного утримання від 05.09.2005 року, згідно якого позивач передав у власність відповідачці належну йому 41/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а відповідачка зобов'язувалася довічно повністю утримувати (доглядати) позивача, забезпечувати продуктами харчування, одягом, медичними препаратами, необхідною допомогою і зберігати в його довічному безоплатному користуванні з правом довічного безкоштовного проживання вищезгадану частину житлового будинку, але з серпня 2014 року при поверненні до вищеозначеного будинку зрозумів, що відповідачкою не виконуються зобов'язання, взятих нею за договором. До серпня 2014 року він проживав за адресою дружини і не відчував незручності, але при розлученні з дружиною і при поверненні до будинку, де проживає відповідачка та його онука опинився у непорадному стані та без забезпечення продуктами харчування, одягу та медичними ліками та не надає ключі від будинку і змушений чекати, коли повернеться відповідачка або онука і тільки після звернення до правоохоронних органів отримав ключі від будинку, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, при цьому позивач не заперечував, що під час його перебування у лікарні, позивачка надавала йому матеріальну допомогу та приносила продукти харчування, а пізніше придбала йому окуляри, але прохає позов задовольнити. Відповідачка та її представники в судовому засіданні не згодні з позовними вимогами, посилаючись на те, що відповідачка належним чином виконувала свої зобов'язання по догляду за позивачем, забезпечувала його продуктами харчування, одягом, медичними ліками, сплачувала за операцію, але коли позивач повернувся після розірвання шлюбу з дружиною до спірного будинку, почав уникати допомоги, висловлювати своє незадоволення і створювати перешкоди з приводу надання йому продуктів харчування і відмовлятися істи їжу, яку готувала для всієї сім'ї. Вислухавши всіх учасників судового провадження, покази свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно п.1 [PERSON] передав у власність [PERSON] 41/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалась забезпечити [PERSON] утриманням довічно (доглядати) та забезпечувати його продуктами харчування, одягом, медичними препаратами, необхідною допомогою і зберігати в його довічному безоплатному користуванні з правом довічного безкоштовного проживання вищезгадану частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель. Договір посвідчений державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори В.В. Чернишенко (а.с.6-7). Згідно п.4 Договору довічного утримання, [PERSON] зобов'язалась довічно повністю утримувати [PERSON] забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов'язалась зберігати в його безкоштовному довічному користуванні зазначений в договорі частину будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель. Згідно п.5 Договору довічного утримання, вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) сторонами визначена в розмірі 150 грн. щомісячно (така підлягає індексації у порядку встановленому законом). Згідно п.6 Договору довічного утримання, цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі відмови від добровільного розірвання однією із сторін або невиконання умов договору - через районний суд. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] проживав разом з ними 33 роки і [PERSON] піклувалася за ним, приносила продукти харчування, одяг, а коли опинився в лікарні, надавала гроші на операцію та ліки. Також перебувала з ним в лікарні, приносила їжу. В серпні 2014 року позивач повернувся до свого будинку і чомусь стало його не влаштовувати утримання. Бачення таке, що це на користь або його брата або його доньки, яку раніше і не знав зовсім. Були випадки втрати ключів від квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає [PERSON] як гарну та турботливу людину і бачила, як вона неодноразово придбавала продукти харчування та готувала їжу, але це не подобалося [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що між [PERSON] та [PERSON] були гарні стосунки та доглядала його краще ніж рідні діти. Постійно піклувалася за нього і за 22 роки, що прожила в цьому будинку створила гарні умови. Свідки [PERSON] також підтвердила, що гарно відноситься до свого дідуся і мати постійно за ним доглядала, а останнім часом він почав висловлювати своє невдоволення догляду за ним, оскільки почав спілкуватися зі своєю донькою, яку раніше зовсім не визнавав і змінив своє ставлення як до неї, так і до її матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після повернення його брата до своєї частини будинку, він почав скаржитися на неналежні умови догляду з боку його невістки і інколи стали приносити йому їжу. Як встановлено судом до серпня 2014 року у відповідача не виникали претензії з приводу догляду за ним з боку позивачці, але після спільного проживання у спірному домоволодінні різко змінив своє відношення і перешкоджає позивачці виконувати належним чином обов'язки, покладені на нею Договором довічного утримання. Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Беручи до уваги, що [PERSON] також звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання з підстав неможливості нею подальшого виконання зобов'язань з вини [PERSON], який фактично відмовився від отримання догляду від нею, що не уможливлює в подальшому виконання взятих зобов'язань, крім того на думку суду, враховуючі відносини, що склалися між сторонами, в подальшому існування договірних зобов'язань за договором є недоцільним. При таких обставинах справи ,суд вбачає правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, укладеного 05.09.2005 р. з позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved