Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулося публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 липня 2011 року між публічним акціонерним товаристом «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю „Комерційний Банк «Дельта») і [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-03511-110711, згідно з умовами якого позивач відкривив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; обслуговування держателя здійснювалось на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надав держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 31639 грн. 08 коп.: 17776 грн. 24 коп. - тіло кредиту; 4423 грн. 76 коп. - прострочене тіло кредиту; 9439 грн. 08 коп. - заборгованість за відсотками. В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши в позовній заяві про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 липня 2011 року між публічним акціонерним товаристом «Дельта Банк» (Банк) і [PERSON] (Клієнт) було укладено договір №002-03511-110711 на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.3-4). Відповідно до п. 1.2 договору Банк відкрив Клієнту поточний рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав Клієнту платіжну картку, а також ПІН-код до картки; обслуговування держателя здійснюється на умовах, викладених в тарифному пакеті «Кредитна картка №1 Партнерська», що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах надання картки і Правилах. Пунктом 1.3 договору передбачено, що Банк надає Клієнту кредит шляхом відкриття Клієнту відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. Також умовами Договору (п.1.5) передбачено, що кредитування Рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Тарифами на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка №1 Партнерська» встановлено процент за користування кредитною лінією в розмірі 0,0001 % річних щомісячно;процент на позитивний залишок - 3% річних та 48 % річних - процент за недозволений овердрафт та плата за обслуговування кредитного залишку 3,15 % від суми використаних кредитних коштів та у разі наявності використаного кредиту щомісячно; плата за обслуговування карткового рахунку - 9 грн. 90 коп. щомісяця. Відповідно до умов договору погашення частини заборгованості мало відбуватися щомісяця у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається від частки обов'язкового погашення тілу кредиту в розмірі 5% від суми використаних коштів, нарахованих процентів за кредит, плати за обслуговування, овердрафту, процентів за овердрафт, штраф за прострочку заборгованості та суми заборгованості минулих платежів (а.с. 4). Відповідно до умов договору відповідач отримав суму кредиту в межах кредитного ліміту - 54920 грн. 40 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с. 6). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Уклавши з публічним акціонерним товаристом «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] регулярно погашав заборгованість по кредиту, проте в недостатній сумі, що підтверджується розрахунком позивача, а з червняґ 2014 року взагалі припинив погашати заборгованість, тим самим допустив порушення договірних зобов`язаннь, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 19 травня 2015 року становить 31 639 грн. 08 коп.: 17776 грн. 24 коп. - тіло кредиту; 4423 грн. 76 коп. - прострочене тіло кредиту; 9439 грн. 08 коп. - заборгованість за відсотками. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, тому вимоги позивача є законним, обгрунтовними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивача згідно з п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved