Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В серпні 2017 року позивач, в особі свого представника, звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.08.2006р. [PERSON] отримала від банку кредит в розмірі 2575,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банком було виконано свій обовязок та надано кредитні кошти відповідачці для власного користування, однак, відповідачка свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому, станом на 18.07.2017р., має заборгованість 24695,01грн., в тому числі: 2575,00грн. заборгованість за кредитом; 20467,87грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 1152,14грн. штраф (процентна складова), що і спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. Відповідачка в судовое засідання не зявилася надавши до канцелярії суду клопотання- пояснення, в якому просила розгляд справи провести у її відсутності. В наданому клопотання відповідачка визнавала позов частково, пояснюючи суду, що кредит вона брала на лікування своєї доньки, однак лікування виявилося безуспішне та донька померла, після чого біля неї залишилася її мала донька (онуку відповідачки) у віці 4 років, що і перешкодило своєчасне повернення боргу, тому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у вигляді штрафів, так як на її утриманні (під опікою) знаходиться онука дитина-інвалід, та на даний час відповідачка не працює, тому що дуже часто доводиться відвідувати лікарню з онукою. /ар.сп. 40 / Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому справа розглянута без присутності сторін, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 3, 19 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про повне задоволення позову, виходячи із наступного: згідно договору б/н від 03.08.2006р. (анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та самих Умов і Правил надання банківських послуг), а також правовстановлюючих документів банку, Банк надав відповідачці кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в сумі 2575,00грн., під зобов'язання їх повернення, зі сплатою встановлених 48% відсотків річних за користування ними, та інших платежів, згідно визначеного графіку; /ар.сп. 6-12, 14-17 / відповідно до п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії; /ар.сп. 10 / п. 8.6. зазначених Умов і правил встановлено, що у випадку порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник повинен сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн.+5% від заборгованості по кредитному ліміту; /ар.сп. 10 / в наданому розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.02.2014р. позивач стверджує, що станом на 18.07.2017р. заборгованість по кредитному договору склала 24695,01грн., в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 2575,0грн.; заборгованість за процентами 20467,87 грн..; заборгованість по штрафам 1652,14грн.; /ар.сп. 4-5 / із наданого до канцелярії суду письмового клопотання-пояснення, у якому позивачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у вигляді штрафів, а також доданих документів вбачається, що донька відповідачки [PERSON] померла та що відповідачка є опікуном над малолітньою онукою [PERSON], яка є інвалідом із дитинства, та на даний час ніде не працює, у звязку із цим у відповідачки склалося складне матеріальне становище, що за її твердженням унеможливило своєчасне погашення кредитної заборгованості; /ар.сп. 40-47/ ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру; п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно; відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; ч.1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором; згідно ч.2 ст.616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; Таким чином, позовні вимоги, в частині стягнення безпосередньо заборгованості по кредиту (тіло кредиту) 2575,0грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом 20467,87грн., на думку суду, підлягають задоволенню, оскільки відповідач, отримавши від банку кредитні кошти, відповідно до встановленого графіку, їх не повертає, порушуючи таким чином взяті на себе зобовязання, а тому позивач має безумовне право на стягнення вказаної заборгованості. Водночас, штрафні санкції, за прострочення платежів, в загальній сумі 1652,14грн., з урахуванням складних життєвих обставин, що виникли у відповідачки (смерть доньки, фінансові витрати на поховання, перебування на утриманні онуки інваліда, за якою потрібен постійний догляд, відсутність роботи), суд находить можливим не стягувати їх розмір, виходячи також з того, що тривале невжиття заходів позивачем по зменшенню розміру збитків, зокрема звернення з позовом на початковій стадії невиконання зобовязаннь відповідачем, сприяли зростанню заборгованості, а відтак значно ускладнили вирішення виниклою проблеми. З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача, складає 23042,87грн., в тому числі: заборгованість по кредиту (тіло кредиту) 2575,0грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 20467,87грн. та штрафними санкціями 0 грн., що, на думку суду, буде цілком відповідати основоположному європейському принципу справедливого розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача, на користь позивача, слід стягнути судовий збір, в розмірі 1 488,00грн. /ар.сп. 1 / На підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.11 ч.2 п.1, 526, 549, 551 ч.3, 612 ч.1, 616 ч.2, 1049 ч.1, 1054 ч.1, ч.2 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial