Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

В серпні 2020 року ТДВ «Експрес страхування» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили стягнути страхове відшкодування в сумі 6892,48 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 28.03.2018 року між ТДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8374108, яким було забезпечено транспортний засіб «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , кузов [NUMBER] . Термін дії Полісу з 30.03.2018 року по 29.03.2019 року. 22.02.2019 року по пр. Лисенка, 2-А у селищі Калинівка, Васильківського району, Київської області сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault Мegane» д.н.з. [NUMBER] , що лежить [PERSON] , яким керувала [PERSON] . Після зіткнення [PERSON] залишила місце ДТП, чим порушила п. 2.10 (а) ПДР України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 103.2019 року по справі № 362/1297/19, [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та 122-4 КпАП України, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 06.03.2019 року до позивача звернувся потерпілий із заявою про настання страхового випадку. Згідно ремонтної калькуляції № 4/19/165 від 20.03.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Renault Мegane» д.н.з. [NUMBER] , що лежить [PERSON] складає 6892,48 грн. На підставі страхового акту № 4.19.165-1 від 22.03.2019 року ТДВ «Експрес Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 6892,48 грн. На підставі підпункту «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язання відповідача щодо відшкодування шкоди становлять: 6892,48 грн. (вартість ремонту) - 0,00 (франшиза за Полісом АК/ 8374108) = 6 892,48 грн. ТДВ «Експрес Страхування» вжито заходів досудового врегулювання спору - звернулось до відповідача з Претензією за вих. № 2225/4.19.165 від 10.04.2019 року, однак, на дату подання позову шкоду не відшкодовано. Ухвалою від 13.08.2020 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась відповідачу разом з копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення, позовної заяви та доданих до неї документів, в зв`язку з відсутністю відповідача за адресою реєстрації. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , що знаходиться в матеріалах справи вбачається, що власником вказаного транспортного засобу є [PERSON] . Також з матеріалів справи убачається, що 22.02.2019 року о 12 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Sandero», номерний знак [NUMBER] по вулиці Лисенка 2-а, в селищі Калинівка, Васильківського району, Київської області, під час руху транспортного засобу заднім ходом для забезпечення безпеки руху не звернулася за допомогою до інших осіб, чим порушила вимоги пункту 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane», номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Після чого, [PERSON] , будучи причетною до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на порушення встановлених правил залишила місце ДТП, чим порушила вимоги пункту 2.10 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2019 року по справі №362/1297/19 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП., тобто визнано винною у даній дорожньо-транспортній пригоді. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8374108 від 28.03.2018 року. Термін дії вказаного Полісу з 30.03.2018 року по 29.03.2019 року. 06.03.2019 року до позивача звернувся потерпілий із заявою про настання страхового випадку. Згідно ремонтної калькуляції № 4/19/165 від 20.03.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Renault Мegane» д.н.з. [NUMBER] , що лежить [PERSON] складає 6892,48 грн. На підставі страхового акту № 4.19.165-1 від 22.03.2019 року ТДВ «Експрес Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 6892,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЦО01369 від 22.03.2019 року. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.1 ст.1191 цього ж кодексу, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а остання звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп`яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б)якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; г)якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; д) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Оскільки страховик виплатив страхове відшкодування а водій забезпеченого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишила місце пригоди, то з огляду на вищевказані норми Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що до позивача після виплати страхового відшкодування у розмірі 6892,48 грн. перейшло право регресного позову до відповідача - водія забезпеченого транспортного засобу, що спричинила дорожньо-транспортну пригоду. Станом на момент розгляду справи доказів того, що в добровільному порядку відповідачем компенсовано витрати ТДВ «Експрес Страхування» суду не подано. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2102,00 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 993, 1166,1187,1188,1191 ЦК України, ст.ст. 9, 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved