Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 10,29 умовних кадастрових га., з земель колишнього КСП «Україна», розташованих на території Танюшівської сільської ради. На момент смерті [PERSON] проживав один. Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , але, вважаючи, що майна у померлого майже ніякого не було, для оформлення своїх спадкових прав до нотаріальної контори не звертався. В грудні 2018 року позивачу стало відомо, що за життя [PERSON] був виданий сертифікат про право на зазначену вище земельну ділянку (пай), який вважається втраченим. В травні 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новопсковського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 15.05.2019 року у вчиненні нотаріальних дій відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки в судовому порядку спадщина відумерлою не визнавалася, позивач вважає, що є земельна ділянка, яка породжує для нього цивільні права та обов`язки. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] згідно з сертифікатом серії [NUMBER] від 16.12.1996 року на землях Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області розміром 10,29 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Україна», вартістю 231146 гривень 34 копійки без визначення цієї земельної ділянки в натурі. Ухвалою суду від 24.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 20.06.2019 року. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Новопсковську районну державну адміністрацію Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області. 07.06.2019 року третьою особою - Новопсковською районною державною адміністрацією Луганської області надано пояснення щодо заявленого позову, в якому зазначено, що відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 за № 2498-VІІІ, яким внесено зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», розпорядження невитребуваними земельними ділянками за межами населених пунктів переходить до повноважень сільських, селищних рад та ОТГ, отже, райдержадміністрація не має повноважень щодо розпорядження невитребуваними землями. Представник просив справу розглянути без його участі за наявними в справі матеріалами. 13.06.2019 року представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, проти задоволення позову не заперечує. 20.06.2019 року від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що право розпорядження земельними ділянками передано до територіальних громад, а не Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області, у зв`язку з чим право управління ніяким чином не порушене і не може бути порушене. Просив провести підготовче судове засідання без участі позивача. 20.06.2019 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду. 24.06.2019 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на адресу суду надійшло пояснення на позов, в якому представник третьої особи вважає, що позов пред`явлений з пропуском позовної давності, у зв`язку з тим, що перебіг позовної давності для звернення позивача з відповідним позовом до суду розпочався ще з 09.12.1996 року (з дати отримання спадкодавцем сертифікату), а позов пред`явлений лише у травні 2019 року. Позивач не міг не знати про існування сертифікату, оскільки діяльність КСП «Україна» Новопсковського району Луганської області була публічною, тому не тільки спадкодавець, але й будь-яка особа, зокрема позивач, мав можливість знати про паювання земель зазначеного КСП. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином. Позивачем надана заява, в якій останній просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить про їх задоволення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справ, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 02.05.2019 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - [INFO] року помер [PERSON] . Позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23.10.1959 року Танюшівською с/р Білокуракинського району Луганської області, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00022746823 від 02.05.2019 року. З довідки № 306/169-19 від 08.04.2019 року, виданою Відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] на підставі розпорядження Новопсковської РДА від 09.12.1996 року № 623 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі вказаного сертифікату [PERSON] не отримував. Згідно довідки №245 від 01.04.2019 року, виданою виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] , на день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Новопсковського нотаріального округу Луганської області від 14.05.2019 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заяву про прийняття спадщини не подав, разом зі спадкодавцем на день смерті не проживав, а також відсутній правовстановлюючий документ на майно, а саме - сертифікат на право на земельну ділянку (пай). Вирішуючи спори про визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину. Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності або відсутності інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, особою, яка є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до положень статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач разом зі спадкодавцем постійно не проживав, у шестимісячний строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини не подавав, поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини не вказав. Таким чином, позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не прийняв, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed