Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що[INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . В зв`язку із довготривалою хворобою матері, її смертю, у позивачки не було коштів для існування, а також для навчання, тому вона не мала можливості оформити спадщину. Матеріальний стан не давав можливості позивачу звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 14.01.2019 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою запропоновано відповідачам надати суду відзиви та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом вищевказаною ухвалою суду, від відповідачів відзиви на позов не надійшли. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачів, також на адресу суду не надійшли. Ухвалою суду від 13.02.2019 витребувано з Другої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . На виконання вимог ухвали суду від 13.02.2019 судом отримано повідомлення від державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л.А. про те, що спадкова справа щодо [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Ухвалою суду від 03.04.2019 за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено в якості співвідповідача Вінницьку міську раду, якій запропоновано, зокрема, надати суду відзив та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом вищевказаною ухвалою суду, від співвідповідача - ВМР відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання також на адресу суду не надійшли. Ухвалою суду від 27.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті. Ухвалою суду від 23.07.2019 відмовлено у прийнятті визнання позовних вимог відповідачами. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Однак, в матеріалах справи містяться заяви відповідачів про розгляд справи у їх відсутність. Враховуючи вищезазначене, заяви відповідачів, думку позивача та її представника, а також положення ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідачів (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40, 41, 52, 62, 63, 125) Батько позивачки - [PERSON] помер [INFO] у м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. (а.с. 44) [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 05.11.2010. (а.с. 9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н.С. № 1484//02-31 від 21.09.2018 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення до нотконтори із заявою про прийняття спадщини Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлою [PERSON] заповіт не складався. Відповідно до ст.ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З матеріалів справи, а також з пояснень наданих позивачем та її представником в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населенихпунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовною заявою та 27.05.2019 у судовому засіданні, а також отримані на виконання судового рішення, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши позивача та її представника в судовому засіданні, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила цієї норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, які б вказували на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, позивачем не надано. Так, суд критично ставиться до твердження позивача про те, що у встановлений законом строк шість місяців від дня смерті спадкодавця, а саме з 02.11.2010 вона не мала змоги подати заяву про прийняття спадщини в зв`язку із довготривалою хворобою матері, її смертю, відсутності коштів для існування, а також для навчання. Судом звернуто увагу на те, що строк для прийняття спадщини встановлюється з моменту її відкриття, тобто з часу смерті спадкодавця, тому посилання на довготривалу хворобу [PERSON] є безпідставним, оскільки дані обставини мали місце до дня її смерті, а не після. Також, суд критично ставиться до тверджень позивача щодо відсутності коштів для прийняття спадщини. При цьому судом звернуто увагу на те, що позивач після смерті матері [INFO] вийшла заміж; народила дитину 05.11.2013; продовжувала навчання у ВП «Вінницький факультет КНУ культури і мистецтв» і отримавши диплом бакалавра 20.06.2013 продовжила навчання, отримавши 27.06.2014 диплом спеціаліста; отримувала пенсію по втраті годувальника по 30.06.2015. (а.с. 41, 42, 53-56, 64) Будь-яких належних та допустимих доказів щодо важкого матеріального становища позивача з 02.11.2010 до дня звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - 21.09.2018, суду не надано. Водночас суд вважає, що навіть за наявності вищевказаних обставин, позивач мала можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом подання/надіслання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені позивачем як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Тому, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі. Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що [PERSON] та [PERSON] , які є батьками спадкодавця і проживали з нею постійно разом на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки не заявили про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, враховуючи при цьому положення ст. 1268 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованим в Міністерсті юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (надалі - Порядок), а саме пп. 3.18. п. 3 глави 10 розділу ІІ, визначено, що не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття (пп. 3.19. п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку). Що також передбачено ч. 2 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. Доказів понесення відповідачами судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed