Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання. В обґрунтування позову вказував на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08 2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3000,00 доларів США, що еквівалентно 29 250,00 грн. за курсом НБУ на день подачі позову, та судові витрати в сумі 292,50 коп. Зазначив, що 10.10.2014 Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 3000,00 доларів США та 292,50 коп.судових витрат, який було пред'явлено до примусового виконання. Попри це, відповідач ухиляється від виконання судового рішення, на виклики державного виконавця не з'являється, здійснити опис майна відповідача не видалося за можливе. Посилаючись на те, що відповідач продовжує прострочувати виконання грошового зобов'язання, що має наслідком застосування відповідальності за невиконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на його користь 270 доларів США як 3 % річних у розрахунку на національну валюту за курсом НБУ станом на день здійснення платежу [PERSON], а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3000,00 доларів США сплаченого авансу, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 29250,00 грн. та судові витрати в сумі 292, 50 грн. ( а.с.7-9). 10 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 29250,00 грн. за курсом НБУ на день подачі позову та судові витрати в сумі 292,50 грн. (а.с.5-6). Даний виконавчий лист було пред'явлено до примусового виконання до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві, де постановою від 19.04.2016 відкрите виконавче провадження. Станом на день розгляду справи судове рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача не виконане (а.с.11-13). Зважаючи на те, що невиконання грошового зобов'язання має наслідком відповідальність винної особи у вигляді нарахування 3% річних, позивач звернувся за захистом свого права до суду. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За правилом ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Зважаючи на вище викладене, а також з огляду на те, що судом достеменно встановлено факт прострочки відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо повернення коштів позивачу, відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми 3000 дол. США за період з 12.01.2015 року по 12.01.2016 року, з 12.01.2016 року по 12.01.2017 року, з 12.01.2017 року по 12.01.2018 року в розмірі 270 доларів США. Станом на день постановлення даного судового рішення 22 травня 2018 року 270 доларів США складає за курсом НБУ (1 дол. США = 26,0836 грн.) 7042,57 грн. За таких обставин, з відповідача [PERSON] (необхідно стягнути на користь [PERSON] 270 доларів США як 3 % річних, що станом на день ухвалення рішення становить 7042,57 грн. При цьому, розрахунок суми стягнення 270 дол. США у національній валюті суд здійснює за курсом НБУ станом на день постановлення судового рішення, що відповідає п.14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі», а не за курсом НБУ станом на день здійснення платежу, як це просив у позовній заяві позивач. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення боргу у національній валюті України станом на день здійснення платежу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial