Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2014 року Будьоннівським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №37. В обґрунтування позову зазначає наступне. 14.02.2014 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2014 року Будьоннівським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №37, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 496258 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО №605171. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved