Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

В січні 2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику у розмірі 150000,00 (сто п»ятдесят тисяч) доларів США, що за курсом НБУ станом на день позики складає 1\~213\~500,00 (один мільйон двісті тринадцять тисяч п»ятсот ) грн. Строк повернення грошових коштів було обумовлено в усній формі протягом трьох місяців, тобто до 04 серпня 2013 року. Як вказує позивач, грошові кошти під розписку були передані відповідачу для власних потреб у приміщенні розважального центру «Заїр», розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова,15. По закінченню зазначеного строку відповідач кошти не повернула. Зустрічі з позивачем [PERSON] всіляко уникає, на його неодноразові телефонні дзвінки не відповідає. Станом на 23 січня 2015 року сума позики відповідачем не повернута. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 150000,00 доларів США, що по комерційному курсу на день подачі позовної заяви складає 3000000,00 грн.; 3 % річних від несплаченої суми боргу за період прострочення з 04 серпня 2013 року в розмірі 131671,02 грн. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. 18.04.2016 року в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, остаточно просив суд: стягнути з відповідача на користь відповідача борг в сумі 150000,00 доларів США,за комерційним курсом станом на дату ухвалення рішення; 3 % річних від несплаченої суми боргу за період прострочення з 04 серпня 2013 року до 23.01.2015 року. Витрати по сплаті судового збору покласти відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили суд задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Просив суд відмовити. Допитаний у судовому засіданні 18 квітня 2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок [PERSON]В суду пояснив, що: він перебуває з відповідачкою у цивільному шлюбі. Конкретно про відносини між [PERSON] та [PERSON] нічого не знає. Скільки коштів, та хто і кому їх передавав теж не знає. Зазначив, що розписку зі слів відповідача вона порвала. Допитаний у судовому засіданні 18 квітня 2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок [PERSON] суду пояснила, що: вона багато років знає [PERSON] В березні [PERSON] розповіла їй, що відбувається в її сім»ї. Також свідок пояснила, що, зі слів [PERSON] [PERSON] передав їй розписку про отримання [PERSON] від [PERSON] коштів. Обставин отримання вказаних коштів відповідач свідку не розповідала. Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~Ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 04 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику у розмірі 150000,00 (сто п»ятдесят тисяч) доларів США, що за курсом НБУ станом на день позики складає 1\~213\~500,00 (один мільйон двісті тринадцять тисяч п»ятсот ) грн. Строк повернення грошових коштів було обумовлено в усній формі протягом трьох місяців, тобто до 04 серпня 2013 року. \~Ст. 60 ЦПК України\~покладено на кожну зі сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його довірителька не отримувала коштів за договором позики від 04 травня 2013 року. Крім того, покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд не бере до уваги, так як вони носили поверхневий характер і взагалі не були обізнані у відносинах між позивачем та відповідачем. Більш того допитані в судовому засіданні свідки не змогли підтвердити або ж спростувати факт, наявності між сторонами боргових зобов»язань. Також, представником відповідача не наведено жодного доказу на підтвердження того, що договір позики від 04 березня 2013 року був укладений внаслідок застосування позивачем до його довірительки психічного тиску. 24.07.2015 року ухвалою судді Києво-Святошинського району Київської області за клопотанням представника відповідача [PERSON] у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні запитання: 1) Чи виконано [PERSON] рукописний текст у борговій розписці від 04.05.2013 р. під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), в тому числі, під впливом психологічного тиску ? 2) Чи перебувала [PERSON], яка виконала рукописний текст та підпис в борговій розписці від 04.05.2013 р., у незвичайному стані.? 03.12.2015 року на адресу суду разом з матеріалами цивільної справи надійшло повідомлення про неможливість надання висновку від 27.11.2015 року за № 14736/14737/15-32 де експертом зазначено, що попереднім вивченням наданих матеріалів встановлено, що для проведення дослідження необхідно надати матеріали досліджуваного документа, вільні зразки підпису та почерку [PERSON], зіставлювані з досліджуваним документом, експериментальні зразки тексту розписки, відібрані під диктовку, у звязку з чим експертом 07.09.2015 року сторонам було надіслано клопотання. Відповіді на клопотання не надійшло. А тому, експерт повернув вищевказану ухвалу від 24.07.2015 року повернув без виконання. Повторного клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для з'ясування того, чи виконано підпис на розписці від 04 травня 2013 року \~саме [PERSON], її представником у судовому засіданні не заявлено. Нормою ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. \~\~Ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. \~\~Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, нормами ст. ст.\~549-552,\~611,\~625 ЦК України. \~\~\~Так, за положеннями ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Три проценти річних за прострочення виконання [PERSON] зобов'язання за договором позики становить 167\~716,50 грн. ( 3 821256,30 грн х 3% х 534 дні (з 04.08.2013 до 23.01.2015) : 365 днів:100) = 167\~716,50 грн.). З урахуванням наведених обставин та вимог ст. 60 ЦПК України суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є доведеними, що є підставою для задоволення його позову. У звязку із задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у сумі 3\~654,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, наявною у справі. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст.\~15,\~16,\~526,\~530,\~553-559,\~610,\~625,\~1046,\~1047-1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved