Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Державний виконавець ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Рижук Л.В. звернулася до суду з вказаним поданням, в обґрунтування якого зазначає, що на виконанні у ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №11596946 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3373, виданого Подільським районним судом м. Києва 27.02.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь осіб або дитячих закладів, яким буде передана дитина, аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно починаючи з 06 липня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду боржником самостійно не виконується. На виклики державного виконавця боржник не з'являється. Згідно відповіді Управління ДАІ м. Києва транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Заборгованість боржника станом на 31.01.2014 року становить 75972 грн. 90 коп. Посилаючись на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження та направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не вчинено жодних дій по виконанню рішення, а також на те, що виїзд боржника за кордон унеможливить або ускладнить виконання рішення, державний виконавиць просить обмежити [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання рішення Подільського районного суду м. Києва. Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав. Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням. Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем направлено запити до ГУ Держкомзему у Київській області, УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, Департаменту земельних ресурсів України, У ПФУ в Оболонському районі м. Києва щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, отримання ним пенсії чи інших доходів. Постановою державного виконавця від 20 вересня 2013 року накладено арешт на все майно боржника. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. З наявної у матеріалах виконавчого провадження відповіді БТІ вбачається, що квартири в будинку, який вказаний у виконавчому листі, як місце проживання боржника, на праві власності не реєструвалися. За повідомленням державного виконавця запити щодо наявності у боржника іншого нерухомого майна (зокрема квартири) на даний час ще не направлені, а відповіді на запити щодо наявності у власності боржника земельної ділянки ще не надійшли. З відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС вбачається, що боржник по Києву та Київській області не зареєстрований. В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження або інші документи, що йому направлялися, в тому числі й виклики до державного виконавця. Тому у суду відсутні підстави для висновку про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки до подання не додано будь-яких доказів того, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України або доказів неможливості виконання або ускладнення виконання рішення суду про стягнення аліментів в примусовому порядку саме у зв'язку з тим, що боржник не обмежений у праві виїзду за межі України. Крім того, на думку суду, обмеження у праві виїзду за межі України є крайньою мірою, спрямованою на забезпечення виконання рішення суду, оскільки обмежує конституційно закріплені права громадянина. З огляду на наведене підстав для задоволення подання не вбачається. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed