Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

В січні 2018 року до суду із позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 1410 доларів США; 645 євро; 64700 гривень; 415 171,67 гривень інфляційних нарахувань; 8643,00 гривень - три відсотки річних. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 24.08.2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики у формі розписки у відповідності до якого відповідач [PERSON] отримав позику у розмірі 37 000 грн., 410 дол. США та 645 євро. Оскільки за усною домовленістю сума позики повинна була бути більшою наступного дня, а саме 25.08.2015 року між ним та відповідачем було укладено ще один договір позики на суму 1000 дол. США зі строком повернення 26.08.2015 року. Відповідач зазначену суму боргу у вказаний строк не повернув, просив позивача почекати і позичити йому ще 27000 грн. 01.09.2015 року сторони укладають ще один договір позики у формі розписки, відповідного до якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 27 000 грн. Разом з цим у даній розписці сторони вказали суми, які були передані позивачем відповідачу 24.08.2015 року у сумі 37 000 грн., 410 дол. США та 645 євро, 25.08.2015 року у сумі 1000 дол. США, тобто розписка від 01.09.2015 року вмістила в собі зміст двох попередніх розписок, в якій підсумовано суму по всіх трьох розписках зі строком повернення до 25.09.2015 року. Оскільки станом на січень 2018 року борг не повернуто, тому позивач просив суд стягнути з відповідача 3 відсотки річних у розмірі 8643, 00 грн. та інфляційні нарахування 415 171,67 грн. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з даним позовом. До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, яку судом було прийнято до розгляду. Відповідно до даної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача основну суму боргу 1410 доларів США, що станом на 12.01.2018 р. еквівалентно 40100 грн. 40 коп., 645 євро, що станом на 12.01.2018 р. еквівалентно 22 046 грн. 10 коп., 64700 гривень та 41 171, 67 інфляційних нарахувань, 8643, 00 - три відсотки річних, 146 грн. судових витрат та судовий збір на користь держави. В судовому засіданні позивач [PERSON], представники позивача [PERSON] та [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали, просили суд її задовольнити та надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце судового засідання. Позивач та його представники не заперечували, щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, про що відповідно до ст. 224 ЦПК України суд постановив відповідну ухвалу. Свідок [PERSON], який доводиться сином позивачу суду повідомив, що возив батька на автомобілі на зустріч з чоловіком, якого раніше він не бачив, якому батько в салоні даного автомобіля передавав грошові кошти для придбання останнім медичного обладнання. Після отримання грошових коштів дана особа написала розписку. Сума переданих грошових коштів йому невідома. Свідок [PERSON], яка доводиться позивачу [PERSON] колегою суду повідомила, що на прохання позивача вона була присутня при передачі позивачем грошових коштів відповідачу [PERSON] та написанні останнім розписок на суму 37 000 грн., 410 дол. США, 645 євро, 1000 дол. США, та третьої розписки на 27 000 грн. в якій були підсумовані усі попередні суми передані позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] Стверджує, що отримував грошові кошти від позивача саме відповідач [PERSON], оскільки вона бачила його паспорт. Суд вислухавши пояснення позивача, його представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики у формі розписки у відповідності до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 37 000 грн., 410 дол. США та 645 євро. (а.с. 44) Наступного дня 25.08.2015 року відповідач відповідно до розписки від цієї ж дати взяв у борг у позивача грошову суму у розмірі 1000 доларів США, яку зобовязався повернути 26.08.2015 року. (а.с. 44) Відповідач зазначену суму боргу у вказаний строк не повернув, просив позивача почекати та попросив у борг ще 27000 гривень. 01.09.2015 року позивач [PERSON] надав у позику відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 27 000 грн., про що сторони склали відповідну розписку, в якій заодно підсумували усі попередні суми, які позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у борг, а саме: 64 000 грн. (37000 грн. + 27000 грн.), 1410 дол. США та 645 євро, які зобовязався повернути до 25.09.2015 року. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи 27 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення боргу, яку відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового повідомлення відповідач отримав 11.12.2017 року та жодним чином не відреагував, борг на час звернення позивача до суду не повернув, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 64 000 грн., 1410 дол. США та 645 євро відповідно до договору позики від 01.09.2015 року, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з тим, що грошове зобовязання відповідачем не виконано на час звернення до суду, позивач просив суд стягнути з нього крім основної суми боргу 8 643,00 грн. три відсотки річних та 41 171,67грн. інфляційних нарахувань. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Установивши, що між сторонами виникли правовідносини на підставі розписок, за змістом яких відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] у тому числі грошові кошти в іноземній валюті 1410 доларів США та 645 євро суд не може застосувати до таких грошових зобовязань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях. Дана правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року. А тому позовна вимога, щодо стягнення з відповідача 41 171,67 інфляційних нарахувань на всю суму боргу у тому числі і на грошові кошти в іноземній валюті підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 21 000,84 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру позовних вимог. Позивач просив суд стягнути на його користь понесені ним судові витрати у розмірі 146 грн. з яких: оплата послуг нотаріуса за завірення доручення від 04.05.2017 р, яким позивач уповноважив [PERSON] та [PERSON] здійснювати його представництво в різних установах, у тому числі, і в суді в розмірі 90 грн., оплата за опрацювання статистичної інформації та проведення її статистичного аналізу 65 грн. та судовий збір на користь держави. Оскільки відповідно до ст. 133 ЦПК України послуги нотаріуса за посвідчення доручення на представництво інтересів в суді не являються судовими витратами, тому суд дійшов висновку, що такі витрати стягненню не підлягають. Так як позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно стягнути у розмірі 1564 грн. 00 коп. Виходячи з наведеного вище та

Outcome: approved