Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 16.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-01088-161211. Відповідно до кредитного договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № 26251905481487 в національній валюті гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку № 1 до договору. Позивач надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30\~000, 00 гривень та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 6\~000, 00 гривень. Відповідач станом на 20.04.2015 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість на загальну суму 8\~540, 23 гривень тіло кредиту. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 8\~540, 23 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. В прохальній частині позовної заяви представником позивача зазначено про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, не повідомлено причини неявки. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-01088-161211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. (а.с. 2-4) Згідно п. 1.2. договору № 006-01088-161211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 16.12.2011 року, банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26251905481487 в національній валюті гривні, оформлює та надає в користування клієнту платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Відповідно до п. 1.3. вище зазначеного договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000, 00 гривень та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 6\~000, 00 гривень. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Перегляд та/або зміна ліміту кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов цього договору. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру кредитного ліміту та строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці. Згідно п. 3.6 договору № 006-01088-161211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 16.12.2011 року, клієнт зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими обовязкового мінімального платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу обовязкового мінімального платежу можуть включатись інші платежі. Відповідач була ознайомлена з умовами надання кредитної картки та з тарифами банку 16.12.2011 року. (а.с. 4) Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач станом на 20.04.2015 року має заборгованість перед позивачем за договором № 006-01088-161211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 16.12.2011 року в розмірі 8\~540, 23 гривень тіло кредиту. Заборгованість по відсотках та комісії 0 гривень. (а.с. 6) Судом перевірено розрахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність умовам договором № 006-01088-161211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 16.12.2011 року та вимогам чинного законодавства України, а саме в частині визначення заборгованості по тілу кредиту в сумі 8\~540, 23 гривень. Сума в розмірі 2\~867, 76 гривень не підтверджується. При досліджені розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит в розмірі 5 672, 47 гривень (22.012.2011 року 1\~568, 70 гривень; 27.12.2011 року 403, 77 гривень; 20.12.2011 року 2\~800, 00 гривень; 21.12.2011 року 500, 00 гривень; 06.01.2012 року 200, 00 гривень; 03.01.2012 року 200, 00 гривень), шляхом зняття готівкових коштів з платіжної картки, а також [PERSON] було здійснено погашення суми заборгованості в розмірі 2\~570, 41 гривень. Таким чином, розмір суми заборгованості за кредитним договором становить 3\~102, 06 гривень, що є тілом кредиту. При цьому судом враховано, що позивач вимагає стягнення заборгованості з відповідача виключно по тілу кредиту, зазначаючи при цьому про відсутність будь-якої іншої заборгованості. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторонни вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільногозаконодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошовікошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що 16.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-01088-161211. Відповідач отримала кошти в кредит, зобовязувалась повернути їх, сплатити проценти, на умовах визначених договором, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, що підтверджується доказами, наданими позивачем. Предметом виконання як невідємним елементом виконання договору є ті конкретні субєктивні права і конкретні юридичні обовязки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні субєкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за кредитним договором № 006-01088-161211 від 16.12.2015 року відповідач не бажає, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на його користь згідно договору № 006-01088-161211 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 16.12.2011 року суми заборгованості в розмірі 3\~102 (три тисячі сто дві) гривні 06 копійок, що є тілом кредиту. В задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми заборгованості в розмірі 5\~438, 17 гривень, слід відмовити, оскільки в цій частині вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами. Позивач при зверненні до суд був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 88, 47 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (36, 32%). На підставі наведеного,

Outcome: partial