Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Директор Виноградівського дитячого будинку-інтернату звернувся до суду з заявою про визнання вихованця [PERSON], [INFO] недієздатним. Заява мотивована тим, що згідно висновку ЛКК № 535 від 20.09.2017 року [PERSON] [INFO], встановлено діагноз легка розумова відсталість (помірна дебільність F.70), а згідно з випискою з акту огляду МСЕК № 092769 від 13.10.2017 р. [PERSON] визнано інвалідом 2 ї групи з дитинства. Через хворобу [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, а тому заявник просить його визнати недієздатним. Заявник в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, вимоги заяви підтримує повністю та просить її задовольнити (а.с.23). Представник відділ опіки і піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, щодо задоволення заяви не заперечує (а.с.40). Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є підставні та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається заявник в своїй заяві. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку № 33 від 22.02.2018 р. судово-психіатричної експертизи, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (помірної дебільності) з торпідністю психічних процесів, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 33 36). Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Виконком Виноградівської міської ради Закарпатської області просить призначити [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO] . Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе визнати [PERSON], [INFO], недієздатним, встановити над ним опіку та призначити [PERSON] його опікуном. Строк дії даного рішення суд встановлює тривалістю у два роки з моменту набрання ним законної сили. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. У відповідності до вимог ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved