Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В червні місяці 2014 року позивач звернулася до суду зазначивши,що з липня місяця 1989 року перебувала фактично з відповідачем у шлюбних стосунках так,як проживала з ним однією сім»єю в [ADDRESS]. 03.07.1990 року вони зареєстрували шлюбні стосунки ,продовжували проживати разом та вести спільне господарство. З 2007 року шлюбні стосунки між ними погіршились і відповідач переїхав проживати в інший населенний пункт ,а вона залишилась проживати за наявною адресою. В період шлюбу ,відповідач отримав в дар 2/5 частини будинку та споруд в [ADDRESS] Чорнобаївського р-ну Черкаської області де вони і проживали разом та збудували прибудову до будинку де обладнали ванну і оранжерею.Вже після фактичного розпаду сім»ї ,тобто в 2008 році ,позивач самостійно обладнала дане житло окремим газопостачанням ,провела енергопостачання та водопровід ,тобто зробила капітальний ремонт в даній частині будинковолодіння .Крім того,в період шлюбу ,відповідачем було приватизовано земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства на якій розташовано дану частину житлового будинку межі якої було узгоджено з іншим власником 3/5 даного житлового будинку. Вважаючи ,що внаслідок її трудової участі наявне спірне житло- 2/5частини подарованого відповідачеві житлового будинку по [ADDRESS] ,збільшилось в ціні та стало спільною сумісною з відповідачем власністю,позивач після розірвання шлюбу в грудні 2014 року вирішила звернутись до суду з відповідним позовом та просить визнати за нею право власності на на 2/5 частини спірного будинку і надвірних споруд та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею-0.18 га.,що належить відповідачеві у відповідності до державного акта серії ЯГ № 644501 від 08.06.2007 року. В судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі ,позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання подав заяву згідно змісту якої погоджується з позовом ,не заперечує відносно його задоволення та просить розглянути справу у його відсутність тому суд проводив розгляд справи у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України ,тобто без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку ,що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку, доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Диспозицією ст.ст.355,361 та 377 ЦК України визначено поняття права спільної сумісної власності ,право співвласника розпорядитись своєю часткою та обумовлено ,що при придбанні особою житлового будинку ,до неї переходить право власності і на земельну ділянку на якій розміщено дане житло. Матеріали справи свідчать про те,що позивач проживала в фактичних шлюбних стосунках з відповідачем з липня місяця 1989 року.В липні місяці 1990 року сторони зареєстрували шлюб та перебували в ньому до 02.12.2013 року. В період шлюбу ,тобто 14 січня 1991 року відповідач отримав в дар 2/5 частини будинку в [ADDRESS] ,що підтверджено відповідним договором посвідченим державним нотаріусом по реєстру за № 43.та став власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею-0.18 га./державний акт серії ЯГ № 644501 від 08 червня 2007 року/.В цей же період ,за участю позивача, ними було збудовано прибудову та оранжерею.Зроблено також піднавіс ,кухню ,ванну ,проведено інші будівельні роботи ,а в 2008 році позивач самостійно провела газо та електропостачання. Вказане свідчить, що сторони вважали спірний будинок сумісною власністю та обидва турбувалися за придбану власність.Зазначене свідчить, що спірний будинок за час шлюбу істотно збільшився ,як по площі так і у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових витрат сторін,що визнано відповідачем та підтверджується матеріалами справи і , що на думку суду являється підставою для задоволення позову. Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду ,відшкодуванню не підлягають, в зв»язку з відсутністю клопотання позивача .

Outcome: approved