Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач спільно проживала у шлюбі без реєстрації з [PERSON] Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не цікавиться вихованням дитини. [PERSON] росте та потребує все більш різноманітного харчування та одягу. Позивач зазначає, що їй одній важко утримувати доньку, та що коштів вкрай не вистачає. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 01.09.2016 року і до закінчення дитиною навчання. В позовній заяві [PERSON] посилалась на сь. 199, 200 СК України, як підстави позову. Позивач до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи є неповнолітньою ( 16 років 11 місяців 20 днів). Дослідивши докази, суд вважає, що позивачем вибрано невірний спосіб захисту своїх прав з наступних підстав. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду. При написанні позовної заяви [PERSON] послалась на ст. 199 СК України, відповідно до якої, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 6 СК України неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Станом на день пред'явлення позову до суду, тобто 27.02.2018 року вік [PERSON] склав повних шістнадцять років. Стаття 199 СК України встановлює обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги. При вирішенні даного питання суд враховує правову позицію, яку викладено в Постанові Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно п.20 якої, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, право на стягнення аліментів повнолітньої дитини на утримання дитини діє протягом її навчання з 18 до 23 років.. Оскільки [PERSON] не досягнула повноліття, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання до задоволення не підлягають. Позивач не надала суду відомостей про те, чи стґгувались з відповідача алі менти на утримання неповнолітньої дитини. Роз'яснити позивачу, що вона має право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. Таким чином, оскільки судом не встановлено інших осіб, які понесли судові витрати судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed