Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Вінницький державий педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 01.09.2009 року між ВДПУ ім. М. Коцюбинського, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про навчання на комерційних засадах, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання за період з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року за рахунок коштів відповідача у розмірі 32 000, 00 гривень здійснити навчання [PERSON] на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», напрям підготовки - 6.030102 «Психологія». Взяті на себе зобов'язання за договором від 01.09.2009 року позивач виконував належним чином та у строк, визначений договором. В порушення умов договору та не виконуючи взяті на себе зобов'язання відповідач сплатив лише 20 000, 00 гривень. Наказом № 618 від 14.09.2012 року було відраховано [PERSON] з університету за порушення умов договору та припинено дію договору. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 4 346, 67 гривень. На адресу відповідача позивачем 06.09.2013 року було надіслано лист - вимогу з проханням погасити заборгованість за навчання. Однак, відповідачем кошти сплачені не були. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором про навчання на комерційних засадах б/н від 01.09.2009 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 4 670, 59 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала аргументуючи їх мотивами, викладеними в позовній заяві та просила вимоги задовольнити. Відповідач та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2009 року між ВДПУ ім. М. Коцюбинського, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про навчання на комерційних засадах б/н, відповідно до якого ВДПУ ім. М. Коцюбинського взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання [PERSON] на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», напрям підготовки - 6.030102 «Психологія» з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року. Загальна вартість навчання - 32 000, 00 гривень. (а.с. 6-7) Згідно п. 3.1. договору про навчання на комерційних засадах б/н від 01.09.2009 року замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п. 5.3. вище зазначеного договору замовник вносить плату за навчання безготівково щомісячно. Відповідно до витягу з наказу № 618 від 04.09.2012 року [PERSON], студентка 4-го курсу денної форми навчання (комерційна) інституту педагогіки, психології і мистецтв , напряму підготовки 6.030102 «Психологія» відрахована з університету з 13.09.2012 року за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку та припинено дію договору. (а.с. 8) Згідно довідки № 03/100 від 27.03.2014 року, виданої ВДПУ ім. М. Коцюбинського, за [PERSON] рахується заборгованість по оплаті за надання освітніх послуг у сумі 4 346, 67 гривень. (а.с. 10) Позивачем на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу про необхідність повного погашення заборгованості. (а.с. 9) Однак вимоги позивача [PERSON] були залишені без належного реагування. Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг, у тому числі освітніх, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовником) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірено розрахунок нарахування позивачем встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 43, 47 гривень, а також трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 280, 45 гривень і встановленого його відповідність умовам договору про навчання на комерційних засадах б/н від 01.09.2009 року та вимогам чинного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 01.09.2009 року між ВДПУ ім. М. Коцюбинського, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про навчання на комерційних засадах б/н, відповідно до якого ВДПУ ім. М. Коцюбинського взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання [PERSON] на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», напрям підготовки - 6.030102 «Психологія», а [PERSON] зобов'язався вносити плату за навчання безготівково щомісячно. Заборгованість відповідача перед позивачем по платі за навчання не погашена і становить 4 346, 67 гривень. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем правомірно нараховано на суму заборгованості встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 43, 47 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 280, 45 гривень. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим і доведеним. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про навчання на комерційних засадах б/н від 01.09.2009 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 4 670, 59 гривень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Враховуючи вище наведене,

Outcome: approved