Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на його користь 78803,84 грн., з яких: 78000 грн. - сума боргу за договором позики, 1391,04 грн. - 3% річних від простроченої суми, 8412,80 - інфляційні нарахування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2013 року відповідач позичив у позивача гроші в сумі 78000 грн., які зобов'язувався повернути до 15.11.203 року. На момент звернення до суду борг не повернутий, неодноразові вимоги позивача ігноруються, зустрічей з позивачем відповідач уникає. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, просив його задовольнити з зазначених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, пояснень суду не надав хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 78000 грн. і [PERSON] прийняв ці кошти. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивачу надана розписка на вищевказану суму, згідно якої відповідач зобов'язувалася повернути отримані кошти до 15.11.2013 року. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, відповідачем порушені умови договору, оскільки позика у встановлений строк не повернута. Позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики, 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат, із зазначених підстав, підлягають задоволенню. Заборгованість відповідача станом на 22.09.2014 року складає 78803,84 грн., з яких: 78000 грн. - сума боргу за договором позики, 1391,04 грн. - 3% річних від простроченої суми, 8412,80 - інфляційні втрати. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 878,04 грн., саме таку суму слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved