Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.12.2020 р. надійшов зазначений позов МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь кошти в розмірі понесених витрат 100 000,00 грн. та витрати по сплаті послуг аварійного комісара в розмірі 1 020,00 грн. На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначив, що Відповідач 17.07.2018 р. о 13:30 год, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак « [NUMBER] », на автошляху Київ-Харків-Довжанський, в районі 545-го кілометру, при здійсненні маневру обгону не переконався в його безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , після цього також скоїв наїзд на автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , після цього автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим заподіяна матеріальна шкода. Власником згаданого автомобіля «ГАЗ» є АТ «Харківобленерго». 20.12.2018 р. проведено огляд транспортного засобу оцінщиком, за результатами якого складено звіт від 15.01.2019 р. № 1296 по встановленню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику; ринкова вартість автомобілю «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної події 17.07.2018 р., до отримання пошкоджень складає 78 430,50 грн., що складає вартість матеріальних збитків. На дату скоєння зазначеної пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; шкода особисто Відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7766275 з терміном дії з 06.12.2017 р. до 05.12.2018 р. У зв`язку з цим та настанням названої вище події МТСБУ 14.05.2019 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 100 000,00 грн., також було понесено витрати по сплаті послуг аварійного комісара в розмірі 1 020,00 грн. (а.с. 2-3). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та усунення недоліків на виконання ухвали суду від 22.12.2020 р. (а.с. 49-50) ухвалою суду від 02.02.2021 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 02.03.2021 р. (а.с. 63-65), відкладене через неявку Відповідача на 06.04.2021 р. У судове засідання 06.04.2021 р. представник Позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 67, 68, 78, 79); до суду 25.03.2021 р. представником Позивача Чехоєвою Н.М. (довіреність від 28.12.2020 р. № 4.1-01/105, а.с. 82) подано клопотання про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного ріщення не заперечують (а.с. 81). Відповідач у судове засідання 06.04.2021 р. повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлений, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення судових повісток матері Відповідача (а.с. 69, 80). Відповідно до частини третьої статті 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею; у такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, а також беручи до уваги згоду представника Позивача, викладену у згаданому клопотанні про розгляд справи без їх участі (а.с. 81), суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 17.07.2018 р. о 13:30 год. на автошляху Київ-Харків-Довжанський, в районі 545-го кілометру сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів, зокрема: автомобіля марки «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] (Відповідач), та автомобіля марки «ГАЗ-3221», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 20.06.2019 р. у справі № 636/1993/19 (провадження № 3/636/564/19) [PERSON] (Відповідача) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за обставинами наведеної вище дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2018 р., провадження закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 названого Кодексу через закінчення строків накладення адміністративного стягнення; постанова суду набрала законної сили 24.07.2019 р., що підтверджено копією цієї постанови суду (а.с. 10). Як вбачається з постанови суду, Відповідач 17.07.2018 р. о 13:30 год, керуючи автомобілем «Volkswagen», номерний знак « [NUMBER] », на автошляху Київ-Харків-Довжанський, в районі 545-го кілометру, при здійсненні маневру обгону не переконався в його безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , після цього також скоїв наїзд на автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , у результаті цього автомобілі зазнали механічних пошкоджень, заподіяна матеріальна шкода (а.с. 10). Власником згаданого автомобіля марки «ГАЗ», модель «322132-206», водієм якого у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді був [PERSON] , є Акціонерна компанія «Харківобленерго», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію названого транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 8), копією наказу (розпорядження) від 01.08.2016 р. № 1/288 к про прийняття на роботу [PERSON] до АТ «Харківобленерго» (а.с. 7). Згідно з копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.12.2017 р. серії АК № 7766275 цивільна-правова відповідальність АТ «Харківобленерго» була застрахована, забезпечений транспортний засіб - ГАЗ 322132 206 ЕТЛ 10, номерний знак [NUMBER] , строк дії полісу - з 06.12.2017 р. до 05.12.2018 р. (а.с. 9), що охоплює період зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2018 р. 15.01.2019 р. АТ «Харківобленерго» подано до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4). Згідно із звітом по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу від 15.01.2019 р. № 1296 ринкова вартість автомобіля «ГАЗ 322132-206», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року, до спричинення пошкоджень під час ДТП 17.07.2018 р. становить 78 430,50 грн., вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику названого автомобіля становить 78 430,50 грн. (а.с. 11-32). Загальний розмір шкоди, завданої АТ «Харківобленерго» внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди, склав 100 000,00 грн., що було сплачено названому підприємству згідно з наказом МТСБУ від 08.05.2019 р. № 4387 (а.с. 37), розрахунок розміру відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих наведено у довідці від 10.04.2019 р. № 1 (а.с. 38); факт виплати підтверджено копією платіжним дорученням від 13.05.2019 р. № 937855 (а.с. 41). Крім того, Позивач поніс витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 1 020,00 грн., що підтверджено копією акта виконаних робіт за дорученням МТСБУ від 12.12.2018 р. № 54987 (а.с. 39), копіями рахунку на оплату замовлення від 15.01.2019 р. № 16 (а.с. 40) та платіжного доручення від 01.02.2019 р. № 911912 (а.с. 41). Таким чином, у зв`язку з настанням зазначеного страхового випадку (ДТП) Позивач (МТСБУ) виплатило потерпілому АТ «Харківобленерго» страхове відшкодування у загальному розмірі 101 020,00 грн., що включає загальну вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю потерпілого 100 000,00 грн. та витрати на оплату послуг аварійного комісара 1 020,00 грн. На момент згаданої дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2018 р. цивільна-правова відповідальність потерпілого АТ «Харкіобленерго» була застрахована, що підтверджено копією відповідного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 05.12.2017 р. № АК/7766275 (а.с. 9), цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] (Відповідача) застрахована не була, доказів протилежного суду не надано. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що між сторонами склалися відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Так, відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому за визначенням частини першої статті 1187 ЦК України таким джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частиною першою статті 1191 ЦК України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), стаття 1191 ЦК України і стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, та стаття 993 ЦК України і стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 названого Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Таким чином, у справі, що розглядається, у зв`язку з виплатою Позивачем (МТСБУ) страхового відшкодування потерпілому АТ «Харківобленерго» до нього (Позивача) перейшло право вимоги до завдавача шкоди (Відповідача [PERSON] ) у деліктному зобов`язанні на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Зважаючи на усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши в сукупності наявні докази, суд вважає заявлені Позивачем вимоги обґрунтованими, відтак наявні правові підстави для задовольнити цього позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені ним судові витрати за сплачений судовий збір. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний (неробочий) день. Відповідно до статей 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, статті 38 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved