Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення заборгованості у звязку з її невиконанням. Позов мотивовано тим, що в провадженні Ленінського районного суду м. Вінниці перебувала цивільна справа № 2-581/05 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Рішенням суду по даній справі від 16 червня 2005 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 11 201,90 гривень. Постановою відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції від 23.05.2007 № 3802922 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі 2-581 від 08.08.2005. На стадії примусового виконання судового рішення, [PERSON] подано заяву про намір укласти мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] виявив бажання передати належні йому 13/25 частки будинковолодіння за адресою: м. Вінниця, вул. Вишневського, 7а, [PERSON] та [PERSON] в рахунок погашення боргу за завдані матеріальні збитки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.02.2007 по справі № 2-1486/07 затверджено мирову угоду між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якої [PERSON] зобовязався передати у приватну власність [PERSON] 13/25 частки будинковолодіння по вул. Вишневського, 7а в м. Вінниці та частину земельної ділянки за цією ж адресою в рахунок відмови [PERSON] від вимоги про стягнення з [PERSON] суми боргу за завдані збитки. Станом на даний час умови мирової угоди [PERSON] не виконані. Натомість, він звернувся до суду з позовом про виділ його частки у спільному будинковолодінні в натурі. Дана обставина змусила позивача звернутись з даним позовом до суду, оскільки підтверджує факт того, що [PERSON] не має наміру виконувати умови мирової угоди в добровільному порядку. 11 червня 2018 року позивач звернувся до [PERSON] листом, в якому вимагав виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.02.2007 по справі № 2-1486/07. Однак, вимоги даного листа залишені відповідачем без відповіді. Таким чином, взяті на себе зобовязання за мировою угодою відповідачем по справі остаточно не виконані. У звязку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди, позивач вважає, що його права відповідачем порушені, а тому потребують захисту в судовому порядку шляхом спонукання до виконання мирової угоди та стягнення заборгованості у зв'язку з її невиконанням. Вищезазначене й стало підставою звернення позивача до суду із вимогами про спонукання [PERSON] до виконання мирової угоди, укладеної 22.02.2007 та затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці по справі № 2-1486/07 та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у звязку з невиконанням мирової угоди від 22.02.2007 по справі № 2-1486/07 в розмірі 57 128, 68 гривень, з яких: 11 201, 90 гривень - розмір основного боргу, 42 108, 62 гривень - інфляційні витрати, 3 818, 16 гривень - 3% річних. Ухвалою суду від 27.07.2018 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зазначеною ухвалою судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], а також запропоновано учасникам справи надати заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Також, даним судовим рішенням витребувано з Відділу ведення архівних справ Вінницького міського суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 2-1486/07 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди. 20.08.2018 відповідачем до суду, у строк, визначений судом, подано відзив на позов. У відзиві відповідач зазначає, що позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності та заявлено безпідставні вимоги. З офіційного сайту Укрпошти вбачається, що позивач отримав відзив 21.08.2018. 11.09.2018 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Однак, дана відповідь надана суду з порушенням строку, встановленого судом ухвалою суду від 27.07.2018 та положень ч. 2 ст. 278 ЦПК України. Відповідачем заперечення на відповідь на відзив, а третьою особою пояснення щодо позову та відзиву - не подано. Також, 11.09.2018 від представника позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 18.09.2018 судом відмовлено [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], у прийнятті до розгляду збільшених позовних вимог; задоволено клопотання представника позивача про прийняття до розгляду зменшених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних і прийнято такі вимоги до розгляду; відмовлено [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову в частині; закрито провадження у справі в частині позовних вимог про спонукання відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої Ленінським районним судом м. Вінниці 22.02.2007 по справі № 2-1486/07. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 07.11.2018 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2018 залишено без змін. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по справі не зявилась, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не зявилась в судове засідання без поважних причин. Враховуючи думку представника позивача, відповідача та його представника, а також положення ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по справі (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві з урахуванням уточнень. Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позову, аргументуючи мотивами викладеними у відзиві. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні оглянуто та досліджено матеріали цивільної справи № 2-1486/07 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, одержані судом на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2018. З вищевказаної цивільної справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.06.2005 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 10\~992, 00 гривень майнової шкоди, 109, 90 гривень судових витрат та 100, 00 гривень за послуги адвоката. Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.02.2007 у цивільній справі № 2-1486/07 затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 22.02.2007, які дійшли згоди про наступне: «[PERSON] згоден віддати і оформити як приватну власність [PERSON] і [PERSON] 13/25 частини житлового будинку (квартири № 1) будинковолодіння № 7а по вул. Вишневського, а також земельну ділянку площею 0,0589 га, що являється їхньою із [PERSON] сумісною власністю. В 13/25 частини входять частина сараю і погріб. В свою чергу, [PERSON], [PERSON] відмовляються від стягнення боргу з [PERSON] в сумі 10\~992, 00 гривень, 109, 90 гривень судових витрат та 100, 00 гривень за послуги адвоката. [PERSON] зобов'язується переоформити вищезазначену частину будинковолодіння у приватну власність [PERSON] та [PERSON] в 5-ти денний термін після підписання даної мирової угоди.» Вищевказане судове рішення набрало законної сили. Згідно із положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Залежно від змісту зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку.\~Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. З аналізу норм\~ст. 625 ЦК України\~випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Однак, виключно грошового. Як вбачається із мирової угоди, затвердженої Ленінським районним судом м. Вінниці 22.02.2007 по справі № 2-1486/07, дана угода не містить грошового зобовязання [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач та третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі, в звязку з неможливістю їх самостійного надання до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 27.07.2018 було розяснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті, заслухавши їх пояснення в судовому засіданні, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що грошове зобовязання [PERSON], невиконання якого може мати наслідком застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, перед [PERSON] за мировою угодою від 22.02.2007 по справі № 2-1486/07 - відсутнє. Судом прийнято до уваги, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Суд прийшов до висновку, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання мирової угоди, затвердженої Ленінським районним судом м. Вінниці 22.02.2007 по справі № 2-1486/07, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами, враховуючи вищевикладене. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed