Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, що між нею та [PERSON], який помер [INFO], 26 липня 2013 року був укладений спадковий договір, за умовами якого [PERSON], після своєї смерті передає у власність набувачу, [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Крім того, на позивача покладені певні обов'язки оспорюваним договором, зокрема по досягненню [PERSON] двадцяти семирічного віку, передати квартиру, що є предметом договору, у власність [PERSON] Таким чином, у зв'язку зі смертю [PERSON], у позивача виникло право виконати обов'язок згідно спадкового договору та оформити на себе право власності на квартиру [ADDRESS]. Проте, на час звернення з позовом до суду у позивача змінились сімейні обставини і вона не має фінансової можливості сплатити державне мито за оформлення і прийняття у власність вищезазначеної квартири, а також не має фінансової можливості утримувати її. Тобто, позивач не має змоги та наміру виконувати обов'язки, що покладені на неї спадковим договором та на підставі ст.1308 ЦК України просила суд розірвати спадковий договір, укладений між нею та [PERSON] 26 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстрований в реєстрі №553 у зв'язку з неможливістю виконання нею розпоряджень відчужувача. На підставі викладеного, просить суд розірвати спадковий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] 26 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстрований в реєстрі №553. Позивач та представник позивача, які з'явилися в судове засідання, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківського району - [PERSON], яка з'явилася в судове засідання, вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, пор дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши учасників справі, які з'явилися в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено. [INFO] року помер [PERSON], вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17квітня 2017 року, що видане відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №6132. [PERSON], [INFO], є онуком померлого [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], виданого 19 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1557, батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [INFO], є донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого міським Палацом новонароджених серії [NUMBER] від 28 травня 1976 року, актовий запис №1239 та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 02 грудня 2000 року, актовий запис №565. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві від 04 травня 2004 року, серії [NUMBER], актовий запис №7846 Після смерті [PERSON], її чоловік [PERSON] повторно одружився з [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON].), що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів у м. Києві з державним центром розвитку сім'ї від 17 вересня 2010 року, актовий запис 7846. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті [PERSON] територіально управління юстиції у м. Києві 01 червня 2018 року., актовий запис №9281. Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №374 від 02 липня 2018 року надано неповнолітньому [PERSON], [INFO], статус дитини - сироти. Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №397 від 16 липня 2018 року призначено [PERSON], [INFO] піклувальником над неповнолітнім [PERSON], [INFO], його житлом та майном. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є законним представником відповідача [PERSON] Судом встановлено, що Ѕ частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 10 березня 2005 року на підставі розпорядження (наказу) №4426 від 10 березня 2005 року та зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 23 березня 2005 року, записано у реєстрову книгу за №7278. Інша частина Ѕ частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 17 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А., реєстровий №887 та зареєстроване Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 28 серпня 2012 року, витяг №35311263. 26 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], було укладеного спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. [PERSON] - особа, призначена відчужувачем для здійснення контролю за виконанням умов даного договору. Відповідно до п.1 вказаного спадкового договору [PERSON] після своєї смерті передає у власність [PERSON], а [PERSON] приймає після смерті [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно п.8. спадкового договору від 26 липня 2013 на [PERSON] покладено наступні обов'язки:після смерті [PERSON], провести обряд поховання; за бажанням [PERSON], [INFO], проживати у відчужуваній квартирі, надати йому можливість по життєво проживати у вказаній квартирі; при необхідності оплати навчання або коштовного лікування [PERSON] - продати квартиру, що є предметом договору, а на отриману різницю від виручених коштів за продаж квартири та витрачених коштів на навчання [PERSON], - придбати іншу квартиру та надати можливість проживати [PERSON]; по досягненню [PERSON]І двадцяти семирічного віку, передати квартиру, що є предметом даного договору, у власність [PERSON] Відповідно до п. 17 спадкового договору та на підставі ч.3 ст. 1307 ЦК України особою, яка буде здійснювати контроль за виконанням [PERSON] умов зазначеного спадкового договору після смерті [PERSON] призначено [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], яка народилась в м. Києві та на час укладення договору мешкає за адресою: [ADDRESS]. Абзацом 2 пункту 18 вищезазначеного спадкового договору передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу [PERSON] у разі неможливості виконання нею розпоряджень [PERSON] З пояснень позивача вбачається, що також підтверджується матеріалами справи, позивач сплачує комунальні послуги за свою квартиру - близько 1500-1700 гривень та отримує субсидію на комунальні послуги, що підтверджує її малозабезпеченість. Згіднодовідки про доходи виданої ТДВ «Міжнародний центр інституціонального розвитку» від 24 січня 2018 року №02-2018 позивач працює у вказаній установі на посаді директора з 14 листопада 2001 року та її середня заробітна плата за місяць складає приблизно 4 000 гривень. Разом з [PERSON] проживають її батьки - пенсіонери та дідусь - 1921 року народження. Батько позивача [PERSON] пенсіонер та згідно з довідкою до Акта огляду МСЕК №000039 постійно потребує стороннього догляду. Дідусь позивача - [PERSON] є інвалідом І групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER]. Позивач в судовому засіданні зазначала, що після укладення спадкового договору вона виконувала його умови певний період часу доки її матеріальне становище не погіршилось. Позивач має на утриманні батьків пенсіонерів, які постійно потребують стороннього догляду та дідуся інвалід І групи і що після оплати житлового комунальних послуг в неї залишаються кошти лише на харчування і вона не має фінансової можливості виконати розпорядження [PERSON] та оформити право власності на квартиру [ADDRESS], як визначено в п.1 спадкового договору. При цьому позивач посилалась на лист ДФС України № 2214/П/99-99-13-02-03-14 від 14 лютого 2017 року щодо оподаткування доходу у вигляді вартості майна, отриманого платником податку - набувачем за спадковим договором ПКУ регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні (ст. 1 ПК України). Оподаткування доходів фізичних осіб врегульовано розділом ІV ПК України, відповідно до ст. 162 якого платниками податку є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні Згідно з пп.14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключно (морський) економічній зоні. Відповідно до п.п. 163.1.1, п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний оподаткований дохід, до якого включаються інші доходи, крім зазначених у ст.165 ПКУ (пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПКУ). Статтею 167 ПК України установлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків, передбачених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті). Разом з цим доходи, визначені ст. 163 ПК України, є об'єктом оподаткування військовим збором (пп. 1.2 п.16? підрозділу 10 розділу Перехідних положень ПКУ). Ставка військового збору становить 1,5 відсотка об'єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п. 16? підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ (пп.1.3 п. 16? підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ). Враховуючи вищезазначене, дохід у вигляді вартості майна, отриманого платником податку - набувачем за спадковим договором включається до загального оподаткованого доходу такого платника та є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб фізичним збором. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» № 2245-VІІІ від 07.12.2017 року з 01.01.2018 року до довідника Ставки податку на доходи фізичних осіб та відповідно до п. 164.5 ст. 164 ПК України під час нарахування(надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, помножена на так званий «натуральний коефіцієнт», який при ставці податку 18% дорівнює 1,219512. Таким чином, для того, щоб позивачу отримати у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], [PERSON] необхідно сплатити податок: 1 732 083 грн. 00 коп. (вартість квартири, згідно даних спадкового договору) х 1,219512 х 18% =380213,28 грн. 1 732 083,00 грн. х 1,5% = 25981,24 грн. Всього - 406 194,52 грн. Статтею 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Як передбачено ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Положенням ч. 2 ст.1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Аналогічне положення закріплено також у п. 18 спадкового договору. Разом з тим, підстави для зміни або розірвання договору передбачені нормами ч. 2 ст.651 ЦК України, згідно з якою визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З пояснень позивача, що були надані в судовому засіданні, вбачається, що позивач дійсно немає фінансової можливості виконати в повному об'ємі умови спадкового договору, зокрема прийняти у власність квартиру [ADDRESS] та до досягнення [PERSON] двадцяти семирічного віку, тобто до 2023 року утримувати вказану квартиру. Законний представник відповідача неодноразово просила суд відкласти розгляд справи для врегулювання спору мирним шляхом, однак станом на 21 лютого 2019 року законним представником відповідача не вчинено жодних дій, спрямованих на врегулювання спору мирним шляхом, що також підтверджується поясненнями представника позивача, що були надані в судовому засіданні. У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що відповідач та його представники зловживають своїми процесуальними правами та своїми діями затягують розгляд справи. Крім того, що призводить до додаткових витрат позивача щодо оплати послуг адвоката. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки відповідача, її представників та не виконання ним своїх обов'язків щодо направлення до суду належного представника, відсутності заяви про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем та його представниками доводи позивача належними та допустимими доказами не спростовано, а тому суд доходить до висновку, що спірний договір слід розірвати внаслідок неможливості виконання набувачем розпоряджень відчужувача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved