Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, свої вимоги мотивувала тим, що після смерті матері вона успадкувала нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS]. Проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, заявниця не має можливості, так як в договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченому Білоцерківською державною нотаріальною конторою 01.04.1969 року за № 2991, прізвище матері заявниці вказане як «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Заявниця просила суд встановити факт, що вказаний договір, посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою 01.04.1969 року за № 2991 належить померлій [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання заявниця не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить провести судовий розгляд у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа не направила до суду свого представника, про розгляд справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати заявниці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 9/. На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, їй належав житловий будинок [ADDRESS] /а.с. 10-11/. У вказаному договорі було допущено технічну помилку, а саме прізвище забудовника [PERSON] було записано як «[PERSON]». Після смерті матері, [PERSON] прийняла спадщину, однак Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора не видає їй свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок через допущену технічну помилку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зверталась до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою № 197/02-31 від 31.01.2018 року їй було відмовлено. Встановлення даного факту заявниці необхідно для підтвердження неоспорюваного права власності на будинок. Вирішуючи по суті заяву суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Як вказано в роз'ясненнях наданих в п.12 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Та обставина, що договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченому Білоцерківською державною нотаріальною конторою 01.04.1969 року за № 2991, належить померлій [PERSON], яка померла [INFO] року, підтверджується: - копією свідоцтва про народження /а.с. 6/; - копією свідоцтва про смерть /а.с. 9/; Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у договорі від 01.04.1969 року за № 2991, допущено описку в написанні прізвища [PERSON]., яке зазначено як «[PERSON]» замість вірного прізвища «[PERSON]», тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Заявницею доведено викладені в заяві обставини, а тому заяву слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved