Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь з останньої заборгованості за договором позики в сумі 11023,47 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 24 листопада 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір позики згідно якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 10000 грн. і зобов`язалася повернути вказану суму рівними частинами - по 500 грн. щомісячно, до 20 числа кожного місяця, починаючи з січня 2015 року. На підтвердження отримання вказаної суми [PERSON] надала позивачу відповідну розписку. Станом на 15 грудня 2015 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором позики становила 5500 грн., через що рішенням Ярмолинецького районного суду від 01.02.2016 зазначену заборгованість було стягнуто з відповідача. Проте відповідач не виконала взяті на себе за договором позики зобов`язання в повному обсязі і станом на 26.12.2018 її заборгованість за договірними зобов`язаннями становить 4500 грн. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконала, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 4500 грн. основного боргу, 4254,16 грн. процентів за користування грошовими коштами, 1873,19 грн. інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання зобов`язання в сумі 396,12 грн. В ході судового розгляду позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] 4500 грн. основного боргу за договором позики, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач також зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення позики в повному обсязі, проте остання отримані грошові кошти не повернула. Відповідач [PERSON] , яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. У відзиві на позовну заяву вказала, що позов не визнає, вважаючи його необґрунтованим, оскільки позивач не надала належних доказів щодо залишку заборгованості за договором позики в сумі 4500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу у власність грошові кошти в сумі 10000,00 грн., а остання зобов`язалася повернути вказану грошову суму рівними частинами, по 500 гривень щомісяця, починаючи з 20 січня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] була видана позикодавцю розписка від 24.11.2014. Вказані обставини підтверджуються борговою розпискою, яка була оглянута судом, і в якій зазначені сторони зобов`язання, грошова сума, яка передається, а також є особистий підпис позичальника (а.с. 35). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина друга ст. 1047 ЦК допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Також, суд враховує, що саме позивачем була надана суду боргова розписка, що свідчить про продовження існування боргових зобов`язань між позивачем та відповідачем. Крім того, рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01.02.2016 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] 5500 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості за вказаним договором позики (а.с. 9). В силу ч. 3 ст. 83 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань за договором позики і станом на 16.10.2019 її заборгованість перед [PERSON] за договором позики становить 4500 грн. Надана відповідачем довідка-розрахунок заборгованості по сплаті боргу, видана Ярмолинецьким РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 25.02.2019 (а.с. 21), за відсутності інших доказів лише підтверджує, що [PERSON] сплатила частину заборгованості за вказаним договором позики на виконання відповідного судового рішення. При цьому відповідач не надала будь-яких інших належних та допустимих доказів про виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики в повному обсязі, тобто в сумі 10000 грн. Статтею 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 610 даного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані умови договору позики щодо повернення всієї суми позики позивачу, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 4500 грн. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі ст. 526, 533, 610, 611, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved