Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

В серпні 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , в якому, крім неї та членів її родини зареєстрований колишній чоловік [PERSON] . Проте, останній починаючи з грудня 2013 р. в квартирі не проживає та місце його перебування їй не відомо. Позивач, посилаючись на те, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин понад рік, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 13.09.2019 р. суд відкрив провадження у цій справі та вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не надіслав, своїм правом подачі відзиву не скористався. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] ,що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.11.2005 р. Факт належності вищевказаного квартири позивачу також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів та свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Зі змісту\~довідки \~відділу з\~питань \~реєстрації місця\~проживання \~Васильківської міської\~ради Київської\~області №\~7211\~від 14.08.2019\~р.\~вбачається,\~що у\~спірній квартирі,\~крім власниці\~та членів\~її родини,\~зареєстрований відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2013 р. про розірвання шлюбу. Разом з тим, зі змісту акту від 03.08.2019 р., складеного депутатом Васильківської міської ради встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але з грудня 2013 р. не проживає, місце його перебування невідомо. Відповідно до\~статті 41 Конституції\~України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1\~статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1\~статті 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2\~статті 321 ЦК України. Відповідно до\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2\~статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому будинку більше року без поважних причин, ним не цікавиться, перешкод в користуванні йому ніхто не чинив, а тому відповідач втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved