Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначив про те, що 12.09.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною тому стали різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, недовіра один до одного, що особливо відчутним стало протягом останніх років. Спроби примирення залишаються невдалими. Спільне господарство не ведеться з кінця березня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На даний час спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві. Зазначила, що примирення між позивачем та відповідачем не можливе. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказав, що згодний на розлучення, примирення не можливе. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12.09.2008 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 12.09.2008 року, актовий запис № 2235. Після реєстрації шлюбу зміна прізвищ дружини та чоловіка не проводилась. (а.с. 3) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 4) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved