Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В січні 2017 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив: стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитною лінією № 014-28133-040313 від 04.03.2013 року в розмірі 85 050,18 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позову зазначав, що між ним та відповідачем укладений кредитний договір № 014-28133-040313 від 04.03.2013 року, який належним чином не виконується, внаслідок чого утворилась заборгованість, що складається із: простроченого тіла кредиту 49 894,10 грн.; заборгованості за відсотками 35 156,08 грн. Відповідач відзиву до суду не надав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 17.01.2017 року головуючим суддею визначена суддя Протасова О.М. 02.02.2017 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Протасової О.М. по справі відкрите провадження. Згідно розпорядження від 19.01.2018 року № 415 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого головуючим суддею визначена [PERSON] 21.02.2018 року в призначене судове засідання сторони до суду не зявились. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом надіслання судового виклику за адресою його реєстрації: вул. Весела, буд. 6, с. Храпачі, Білоцерківський район. Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, за викладених обставин та враховуючи те, що відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вирішив проводити розгляд справи за відсутності відповідача із винесенням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04.03.2013 року між сторонами укладений кредитний договір відповідно до умов заяви № 014-28133-040313. За умовами укладеного договору, відповідачу встановлений ліміт кредитної лінії 50 000 грн. зі строком дії 364 календарних дні. При цьому, відповідно до п. 2.4 договору кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами та не потребує підписання додаткових угод до цього договору. Згідно тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна», які є частиною договору укладеного між сторонами, відповідач зобовязався погашати частку обовязкового погашення тіла кредиту, що становить 2 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку. При цьому, відповідач зобовязався щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, який складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів на кредит, процентів за недозволений овердрафт, штраф за прострочену заборгованість та суми заборгованостей минулих періодів. Відповідно до п. 1.6.2 тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна» процент за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків становить 4 % в місяць. Станом на 13.12.2016 року умови укладеного договору відповідачем не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається із простроченого тіла кредиту 49 894,10 грн. та заборгованості за відсотками 35 156,08 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення зобовязань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України невиконання або виконання зобовязання з порушенням умов визначених його змістом є порушенням зобовязання У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобовязання особа може звернутися до суду за його захистом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між сторонами укладений кредитний договір, який станом на 13.12.2016 року належним чином не виконується, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4). Відповідач, свого обовязку передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України надати докази на спростування встановлених судом обставин справи не виконав, наданих позивачем доказів не спростував. Таким чином, суд вважає доведеним наявність договірних відносин між сторонами та наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 85 050,18 грн. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору, відтак позов підлягає до задоволення. Водночас на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 378 грн. судових витрат, що складаються із судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved