Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов зазначений вище позов, який позивач [PERSON] мотивує тим, що вона є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , але на момент смерті був членом автокооперативу №12 по будівництву та експлуатації гаражів (стоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян (автокооператив №12) за адресою: [ADDRESS] (а.с.1-4). Згідно довідки № б/н від 23.08.2017, виданої за підписом Голови Правління автокооперативу № 12, за [PERSON] рахуються на праві власності гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с.5). Вимоги позову обґрунтовані тим, що після смерті брата позивача відкрилася спадщина, яку позивач [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом (ст.1262 ЦК України) має право успадкувати. Після смерті спадкодавця за заявою позивача [PERSON] від 27.11.2014 року 10-ю Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №583/2014. За життя спадкодавець заповіту не складав, заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців на надійшло. Гаражі № 260 та № [NUMBER] були збудовані у 1991році [PERSON] та його батьком [PERSON] . Згідно вимог законодавства України передбачено, що об`єкти нерухомого майна, які побудовані (створені) до 05.08.1992, не потребують прийняття в експлуатацію. Оскільки гаражі були збудовані батьком спадкодавця та спадкодавцем в 1991 році, то документами, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом гаражів, як об`єктів нерухомого майна, побудованого до 05.08.1992, є технічні паспорти на гаражі: № [NUMBER] - технічний паспорт від 17.01.2018; № [NUMBER] - технічний паспорт від 08.07.2019. Отже, право власності на спірні гаражі, на думку позивача [PERSON] , виникло у батька спадкодавця та спадкодавця відповідно з моменту їх створення (спорудження) останніми в 1991 році. Так, у відповідності до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.11.2017 № ГЖ-2017 № 4583, виданої на запит 10-ї Київської державної нотаріальної контори, за даними реєстрових книг Бюро, гараж (гаражний бокс № [NUMBER] ) в ГБК № 12 по [ADDRESS] , на праві власності зареєстрований за: [PERSON] (батько спадкодавця) на підставі довідки ГБК № 12 від 13.04.1996 № 12/30. А згідно інформаційної довідки КП КМР «КМБТІ» від 06.11.2017 №ГЖ-2017 № 4581, виданої на запит 10-ї Київської державної нотаріальної контори, за даними реєстрових книг Бюро гараж (гаражний бокс) № [NUMBER] в автокооперативі №12 по [ADDRESS] , на праві власності не зареєстрований. Право на гараж № [NUMBER] перейшло від зареєстрованого власника - [PERSON] до спадкодавця [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, згідно ст.1276 ЦК України. З огляду на те, що родинні стосунки позивача [PERSON] зі спадкодавцем підтверджені відповідними копія документів, то позивач має право на спадщину після смерті свого брата [PERSON] . Постановами держаного нотаріуса 10-ї Київської державної нотаріальної контори від 14.11.2017 (а.с.27-30) позивачу [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражні бокси № [NUMBER] , № [NUMBER] в автокооперативі № 12, за адресою: [ADDRESS], у зв`язку з неподанням документів на вимогу нотаріуса, які є підставою для вчинення нотаріальної дії. Позивач [PERSON] вважає, що є усі правові підстави на визнання за нею права власності на гаражі № [NUMBER] , № [NUMBER] в автокооперативі № 12 в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] рідного брата [PERSON] на підставі рішення суду, відповідно до якого, позивач здійснить державну реєстрацію речових прав на вказане нерухоме майно. 19.10.2020 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі. Справу в порядку загального позовного провадження призначено в підготовче судове засідання на 04.02.2021 о 10 год. 00 хв. в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, зал.214 (а.с.44-45). 01.02.2021від адвоката Санченко Р.Г. - представника [PERSON] надійшла заява про залучення останньої до розгляду справи як учасника процесу (а.с.47-48). 04.02.2021в судовому засіданні суд, вислухавши думку сторін, представника третьої особи, які підтримали вказану заяву, ухвалив залучити [PERSON] в якості співвідповідача у справі № 753/17351/20 (а.с.57-58). 09.03.2021 надійшов відзив від третьої особи - Київської міської ради з проханням ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства за відсутності представника Київської міської ради (а.с.61-62). 13.05.2021 надійшов відзив від адвоката Санченко Р.Г. - представника відповідача [PERSON] , в якому останні просять відмовити в задоволені позову в повному обсязі з огляду на те, що гаражний бокс № [NUMBER] в автокооперативі №12 є власністю [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру права власності, а гараж № [NUMBER] згідно протоколу рішення правління автокооперативу №12 від 18.02.2015 закріплено за відповідачем [PERSON] (а.с.66-67). 13.05.2021 в підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, а відповідач [PERSON] їх заперечила. Суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 05.10.2021 (а.с.74). 01.10.2021 надійшла заява від позивача [PERSON] , яка просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні 05.10.2021під час розгляду справи по суті відповідач [PERSON] та її представник Санченко Р.Г. заперечили заявлені позовні вимоги. [PERSON] підтвердила, що [PERSON] користувався гаражем № [NUMBER] до 2014, але спадщину не оформив. 03.12.2021надійшло письмове пояснення від представника третьої особи - автокооперативу №12, з якого вбачається, що [PERSON] тривалий час після смерті свого батька [PERSON] , який помер у 1997 році, не користувався гаражем № [NUMBER] та не сплачував кошти на утримання гаража. У подальшому, починаючи з 2010 року, [PERSON] користуватися даним гаражем, але права власності не набув. У цьому ж поясненні, представник автокооперативу №12 також зазначає, що гараж № [NUMBER] побудувала [PERSON] і підтвердила належними фінансовими документами це будівництво. Відповідно до протоколу засідання правління автокоопертиву №12 від 18.02.2015 № 24 членство в кооперативі та закріплення гаражів № [NUMBER] та № [NUMBER] переоформлено на [PERSON] . Просить відмовити [PERSON] в задоволені позову в повному обсязі. 08.12.2021 надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, в задоволені позовних вимог відмовити. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції (а.с.20). Заповіту [PERSON] не складав. Після смерті [PERSON] у 10-й Київській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа № 583/2014 до майна померлого, що вбачається з постанов від 14.11.2017про відмову у вчиненні нотаріальної дії на звернення позивача [PERSON] (а.с.27-30). З цих же постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на гаражні бокси № [NUMBER] та № [NUMBER] , розташовані в автокооперативі №12 за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неподанням відомостей та документів на вимогу нотаріуса, які є підставою для оформлення свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Вказані питання рекомендовано вирішити в судовому порядку (а.с.27-30). З довідки від 23.08.2017 без №, виданої автокооперативом № 12, яку долучила позивач [PERSON] , вбачається, що [PERSON] був членом автокооперативу та власником гаражів № [NUMBER] і № [NUMBER] (а.с.6). Позивачем долучені також технічні паспорти на гаражні бокси: технічний паспорт на гараж № [NUMBER] виготовлений 17.01.20218 (а.с.6-9); технічний паспорт на гараж № [NUMBER] виготовлений 08.07.2019 (а.с.12-15). Згідно копії інформаційної довідки ГЖ-2017 № 4583 від 06.11.2017, долученої позивачем [PERSON] , що видана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК №12 по вул. Зрошувальній, 2, у м. Києві, зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі довідки ГБК №12 від 13.04.1996 (а.с.18). Згідно копії інформаційної довідки ГЖ-2017 № 4581 від 06.11.2017, долученої позивачем [PERSON] , що видана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК №12 по вул. Зрошувальній, 2, у м. Києві, на праві власності не зареєстрований (а.с.19). Згідно копії протоколу засідання правління №24 автокооперативу №12 від 18.02.2015, долученого представником відповідача [PERSON] , гаражні бокси № [NUMBER] та № [NUMBER] закріплені за відповідачем [PERSON] (а.с.49). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 177009412, дата формування 09.08.2019), що долучений представником відповідача [PERSON] , гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.50). Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Частинами першою та третьою статті 15 Закону України «Про власність» (який набрав чинності 15 квітня 1991 року) визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за гараж, набуває право власності на цей гараж, а тому, у разі його смерті спадщина відкривається на гараж. По справі встановлено, що гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК №12 по вул. Зрошувальній, 2, у м. Києві, зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі довідки ГБК №12 від 13.04.1996 (а.с.18), що підтверджується копією інформаційної довідки ГЖ-2017 №4583 від 06.11.2017, долученої позивачем [PERSON] , яка видана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». До 01.01.2013 державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення права власності та обтяжень нерухомого майна здійснювалась органами БТІ. Лише після вказаної дати на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та речових прав» та наказу Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.202012 за №2102/22414 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» покладено на Державну реєстраційну службу України. Отже, [PERSON] став власником гаражного боксу № [NUMBER] в авто- кооперативі №12 на законних підставах і після його смерті відкрилася спадщина на вказаний гараж. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач [PERSON] у позові зазначає, що гараж № [NUMBER] в автокооперативі №12 від зареєстрованого власника гаража - батька спадкодавця [PERSON] перейшов до спадкодавця [PERSON] в порядку спадкової трансмісії згідно положень ст.1276 ЦК України. Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, спадкова трансмісія можлива за наявності двох умов: якщо спадщину відкрито (спадкодавець помер); слідом за спадкодавцем помирає спадкоємець, не встигнувши у встановлений законом строк прийняти спадщину або відмовитися від неї. Однак, позивач [PERSON] не надала суду доказів того, що [PERSON] помер після смерті свого батька [PERSON] і не встиг у зв`язку зі смертю прийняти спадщину в термін, передбачений законом. Навіть в позові не вказана дата смерті [PERSON] . Тільки з письмового пояснення представника третьої особи - автокооперативу №12 можна зрозуміти, що [PERSON] помер у 1997 року. Позивачем також не надано доказів, що [PERSON] після смерті свого батька у будь-який передбачений законом спосіб реалізував своє право на отримання спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі статею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Доказів звернення [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивачем не надано. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо права на спадкування гаражного боксу № [NUMBER] в автокооперативі [ADDRESS] , то вбачається наступне. Право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , згідно копії інформаційної довідки ГЖ-2017 № 4581 від 06.11.2017, що видана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», на праві власності не зареєстрований(а.с.19). Тобто, в період повноважень Київського міського БТІ на реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстрацією права власності на гаражний бокс № [NUMBER] ніхто не звертався. Разом з тим, у матеріалах справи є копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 177009412, дата формування 09.08.2019), з якого вбачається, що право власності на гаражний бокс № [NUMBER] в автокооперативі № 12 зареєстроване за відповідачем [PERSON] (а.с.50). Таким чином, копію довідки автокооперативу № 12 від 23.08.2017 (а.с.5), що представлена позивачем [PERSON] , в якій вказано, що [PERSON] є власником гаражних боксів № [NUMBER] та № [NUMBER] , суд не приймає як доказ по справі. А гаражний бокс № [NUMBER] в автокооперативі №12 не є спадковим майном після смерті [PERSON] . Загалом, право власності набувається особами з підстав, що не заборонені законом, в тому числі, з правочинів (стаття 328 ЦК України). Якщо інше не випливає із закону, або не встановлено судом - право власності вважається набутим правомірно. Крім того, позивачем не заявлено про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на об`єкт нерухомого та витребування гаражного боксу № [NUMBER] в автокооперативі №12. Таким чином, судом встановлено, що заявлене позивачем [PERSON] майно, а саме гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] в автокооперативі №12, як спадкове майно після смерті [PERSON] , останньому не належить. Згідно зі статтями 263-265 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Оцінивши надані докази по справі у сукупності та з урахуванням вищевикладеного суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed