Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

В серпні 2019 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину від 7 квітня 2004 року вони (позивачі) та їх брат [PERSON] отримали у власність житловий будинок по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці, яка на момент смерті спадкодавця не була приватизована. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняла та отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину відповідачка [PERSON] . В порушення їх (позивачів) прав як співвласників будинку, [PERSON] приватизував на своє ім`я всю земельну ділянку для обслуговування будинку, яку відповідачка успадкувала після його смерті. Тому просили визнати нечинним рішення Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області від 18 липня 2008 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель загальною площею 0,1435 га в [ADDRESS] , визнати частково недійсним, в частині ѕ частин, Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] , визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я [PERSON] на цю земельну ділянку, в частині права власності на ѕ частини зазначеної земельної ділянки, визнати за ними (позивачами) право власності на вказану земельну ділянку по ј частині за кожним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримали, викладене в ньому підтвердили. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі. Бородянська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та представника позивача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 7 квітня 2004 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками, по ј частині кожен, житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.91-94). Власником ј частини вказаного будинку був також [PERSON] , який помер [INFO] , і після його смерті вказану частину будинку успадкувала відповідачка по справі [PERSON] , отримавши 31 травня 2018 року відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.141). Рішенням Новозаліської сільської ради від 18 липня 2008 року було надано у власність [PERSON] земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1435 га, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.29). На підставі вказаного рішення 25 листопада 2009 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку (а.с.16). 31 травня 2018 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку як спадкоємцю майна [PERSON] (а.с.142). Відповідно до ч.2 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п.п. «а», «б», «в» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.2,4 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищевикладене, оскільки, як встановлено судом, до позивачів та померлого [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину від 7 квітня 2004 року перейшло право власності на житловий будинок, то до них відповідно до положень ст.120 ЗК України перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, пропорційно до їх часток у праві власності на цей будинок, тобто, по ј частині кожному. Таким чином, суд вважає, що оспорюване рішення Новозаліської сільської ради від 18 липня 2008 року щодо передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування будинку, який перебував у спільній частковій власності, винесене всупереч діючому законодавству України та порушує права позивачів на користування вказаною земельною ділянкою, перешкоджає їм отримати частину цієї земельної ділянки у власність в порядку приватизації. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов, визнати зазначене рішення Новозаліської сільської ради від 18 липня 2008 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1435 га в [ADDRESS] , недійсним. Так як позивачі просять визнати недійсним Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку частково, що не передбачено діючим законодавством України, і суд не вважає за можливе в даному випадку вийти за межі позовних вимог, то в цій частині позов необхідно залишити без задоволення. В зв`язку з цим не підлягають задоволенню і вимоги щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане на ім`я відповідачки на вказану земельну ділянку. Оскільки вимоги про визнання за позивачами права власності на частину земельної ділянки в порядку її приватизації подані поза межами компетенції суду, то і в цій частині в позові необхідно відмовити.

Outcome: partial