Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Голова правління ПрАТ «Українська страхова компанія» Тюрін В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу за виплачене страхове відшкодування у сумі 22\~630,52 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та відповідачем укладений кредитний договір №12354с від 20.02.2014. Відповідно до кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 11 000 гривень строком на 24 місяці, з 20.02.2014 до 20.02.2016 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів №03 від 31.03.2014, відповідно до якого кредитний договір №12354с від 20.02.2014, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 22\~632,50 гривні. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №12354с від 20.02.2014 належним чином не виконав, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. Позивачем на підставі заяви №2675 від 18.07.2019 та доданих до неї документів, складено страховий акт №420кр та відповідно 22.08.2019 здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 22\~630,52 гривні. Таким чином, оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів №03 від 31.03.2014 обов`язки, до ПАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання 06.02.2020 та 04.03.2020 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст.130 ЦПК України; відзив на позов не надав, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.02.2014 між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №12354с (далі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 11 000 гривень строком на 24 місяці, з 20.02.2014 до 20.02.2016 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних (п.1.1). Повернення кредиту позичальником повинно було здійснюватися щомісячними платежами у сумі 722 та 730 гривень (п.3.2, додаток №1). Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором та платіжним дорученням від 20.02.2014 №29586. 31.03.2014 між КС «Українська кредитна спілка» та позивачем ПрАТ «Українська страхова компанія» укладений договір добровільного страхування кредитів №03 (далі договір страхування). Відповідно до умов договору страхування страхові ризики за кредитним договором застраховані позивачем на загальну суму 22\~632,50 гривні (п.1.1, 3.1, витяг з додатку №1). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, несвоєчасно сплачував щомісячні платежі, останній з яких ним сплачений 08.08.2014, що підтверджується випискою з рахунку позичальника. 21.08.2019 Голова правління КС «Українська кредитна спілка» звернувся до позивача із заявою, відповідно до якої він просив здійснити страхову виплату за кредитним договором у сумі 22\~630,52 гривень, що підтверджується заявою. 22.08.2019 на підставі страхового акту №420кр від 22.08.2019 позивач виплатив КС «Українська кредитна спілка» страхове відшкодування у сумі 22 630,52 гривень за договором страхування у зв`язку з невиконанням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, що підтверджується страховим актом, платіжним дорученням від 22.08.2019 №931, довідкою КС «Українська кредитна спілка» від 22.08.2019 №3021. Відповідно до ст.525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається зі змісту\~ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України. боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд встановив, що свої зобов`язання за кредитним договором КС «Українська кредитна спілка» виконала у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обумовленій сторонами договору сумі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав щомісячні платежі вносив несвоєчасно, кредит та нараховані проценти в обумовлений договором строк не повернув. У ст.979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові Інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Вищезазначену норму права містить також ст.4 Закону України від 17.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР). Згідно з п.16 ч.4 ст.6 Закону №85/96-ВР страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) є одним з видів добровільного страхування. Відповідно до ч.1\~ст.993 ЦК України, ст.27 Закону №85/96-ВР\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У той же час, згідно з ч.1\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. якщо інший розмір не встановлений законом. Суд встановив, що договір страхування кредиту є договором майнового страхування, а отже право зворотної вимоги за вказаним договором є суброгацією, а не регресом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, яке належало КС «Українська кредитна спілка», що одержала страхове відшкодування, у межах фактичних витрат. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Таким чином, вибір способу захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів належить саме позивачу. Суд встановив, що предметом спору є стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. Але, як вже встановлено судом, до спірних правовідносин має бути застосована суброгація, а не регрес. Отже, обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає способу, встановленому законодавством для цих правовідносин. Суд дійшов висновку, що невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed