Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивований тим, що після припинення спільного проживання позивача із відповідачем їхній син [PERSON] залишився проживати з позивачем. Відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 15.10.2008 до повноліття сина. 25 червня 2018 року їхньому синові Єгору виповнилось 18 років, і стягнення аліментів на його утримання з відповідача того ж дня було припинено. Однак, син продовжує навчання, є студентом групи 2-АП третього курсу денної форми навчання Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій, де навчається на контрактній формі навчання, термін навчання до 30.06.2020. Син не працює, не отримує стипендії, плата за його навчання становить за весь строк навчання 40\~377, 00 гривень, в тому числі, необхідно внести в 2018 році 10\~527, 00 гривень, в 2019 році 11\~580,00 грн. Жодного самостійного доходу син не має, тому він не має самостійних коштів на існування (їжу, одяг, тощо), а також на навчання (оплату навчання згідно Договору, відвідування додаткових занять, придбання підручників, учбових засобів, утримання необхідної для навчання комп`ютерної техніки, транспортні витрати, тощо). Крім того, син страждає на ряд хронічних захворювань і постійно потребує лікування, коштів на яке він не має. Таким чином, [PERSON] знаходиться в край скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. Позивач зазначає, що повністю утримує сина і надає йому посильну матеріальну допомогу на навчання, але сама не в змозі оплачувати його потреби в навчанні належним чином та утримувати сина, забезпечувати його лікування. Крім того, позивач з сином не мають житла, зареєстровані при військовій частині, де позивач проходила службу до звільнення в запас, і вимушена відшукувати кошти на винаймання житла для себе та сина. Відповідач не бажає добровільно вирішити питання про продовження сплати аліментів на утримання сина в період його навчання, і взагалі не спілкується з ним тривалий час, не цікавиться його життям та здоров`ям. Відповідач є офіцером запасу, отримує військову пенсію по вислузі років достатню за розміром, і являється працездатною особою, може працювати і стабільно отримувати достатнього рівня заробітну плату. Інших утриманців він не має. Тому відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] в період його навчання. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи стягнення з дня подання позову до суду на весь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Також, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 650, 00 гривень. Ухвалою суду від 01.08.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] і запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 09.08.2018 було отримано копію ухвали суду від 01.08.2018 та копію позовної заяви із доданими до неї документами. Позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ухвалу суд від 01.08.2018 було отримано 13.08.2018. (а.с. 24-26) Від представника відповідача судом було отримано 27.08.2018 відзив на позовну заяву, наданий у строк встановлений судом. У відзиві відповідач зазначив, що згідно з рішенням Староміського суду м. Вінниця від 15.10.2008 постійно сплачував аліменти на утримання дитини. Також відповідач зазначив, що має хвороби, внаслідок яких є непрацездатним, через що звільнений у запас за станом здоров`я. Тому, просив суд задовольнити вимоги позивача частково та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000, 00 гривень щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення ним 23-х років. Крім того, відповідач наполягав на тому, щоб кошти на навчання перераховувалися на рахунок коледжу, оскільки він має сумніви щодо їх цільового використання позивачем. (а.с. 27-42) Позивачем 31.08.2018, у строк встановлений судом, надано відповідь на відзив, де вона заперечує щодо аргументів відповідача, викладених у відзиві. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1 050, 00 гривень. (а.с. 44-64) Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] 31.08.2018, у строк встановлений судом, надано письмові пояснення, де він зазначив, що [PERSON] не цікавиться його життям та здоров`ям з 2008 року. Також, [PERSON] зазначив, що повністю доручає отримувати своїй матері [PERSON] аліменти на його утримання. (а.с. 43) Представником відповідача 12.09.2018 надано до суду заперечення на відповідь на відзив. (а.с. 65-70) Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області 24.12.2008, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 212 04.12.2008. (а.с. 4) Згідно з свідоцтвом про народження, виданим 10.07.2000 відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1560. (а.с. 3). Відповідно до довідки № 190 від 03.05.2018, виданої Вінницьким коледжем Національного університету харчових технологій, та договору про надання освітніх послуг № 3-АП від 12.08.2016, [PERSON] є студентом гр. 2-АП другого курсу денної форми навчання; контрактна форма навчання; термін навчання з 01.09.2016 до 30.06.2020. (а.с. 7-8) Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки повнолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідко № 1238, виданою ВЧ [NUMBER] 10.11.2017, остання правомірно звернулася до суду із даним позовом. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом та відповіддю на відзив, а представником відповідача разом із відзивом та запереченнями до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі, в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 01.08.2018 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві та відповіді на відзив, представником відповідача у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, третьою особою у письмових поясненнях, а також докази, надані разом з ними. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , є повнолітньою особою, навчається в Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій, у гр. 2-АП другого курсу денної форми навчання за контрактом з 01.09.2016 до 30.06.2020. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звільнений у запас з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується витягом з наказу № 197 від 25.02.2014. (а.с. 35) Згідно із свідоцтвом про хворобу № 29-п від 30.01.2014, відповідачу встановлено діагноз: ізольований міжхребцевий остеохондроз, хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт, гіпертонічна хвороба І ст., хвороба печінки без порушення функції. (а.с. 33) Згідно із довідкою, виданою КНП «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.08.2018, [PERSON] страждає на гіпертонічну хворобу ІІ ст., гіпертонічну енцефалопатію. (а.с. 34) Відповідно до довідки № 2319 від 23.08.2018 виданої Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області, сума пенсії [PERSON] за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 складає 24\~396, 06 гривень. (а.с. 36) В той же час, суд не погоджується із твердженням представника відповідача, зазначеними у відзиві на позов, про те, що відповідач є непрацездатним. Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко визначено поняття та підстави визнання особи непрацездатною. Таким чином, посилання представника відповідача на те, що [PERSON] є непрацездатною особою є безпідставними і непідтвердженими належними та допустимими доказами. Також, при визначені розміру аліментів судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно із медичними документами, наявними в матеріалах справи, [PERSON] страждає на складний гіперметропічний астигматизм обох очей. (а.с. 12-13, 55) Суд не приймає до уваги рентгенологічне дослідження від 01.07.2016 оскільки воно не є діагнозом. (а.с. 14) При цьому, судом враховано, що [PERSON] самостійного заробітку не має, стипендію не отримує. Також, судом прийнято до уваги, що [PERSON] мати [PERSON] згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] отримує пенсію за вислугу років довічно. (а.с. 47) Відповідно до довідки № 2438 від 03.07.2018 виданої Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області, сума пенсії [PERSON] за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 складає 17 636, 58 гривень. (а.с. 48) Згідно із виписними епікризами, [PERSON] страждає на дискогенний попереково-крижовий радикуліт, остеохондроз поперекового відділу хребта. (а.с. 58-62) Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: відсутності/наявності у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідно до положень СК України, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживає повнолітній син, на утримання якого вона просить стягнути аліменти з відповідача, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька. Таким чином, зазначення відповідачем про можливість сплати ним аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000, 00 гривень щомісячно, судом прийнято до уваги, однак клопотання про визначення саме такого способу стягнення аліментів судом у рішенні, є безпідставним. Щодо безпосереднього перерахування грошових коштів на рахунок Вінницького коледжу НУХТ, як те зазначив представник відповідача у відзиві, то суд виходить з наступного. Аліменти, в даному випадку, це кошти, які стягуються не лише на оплату за навчання повнолітньої особи, а у зв`язку з тим, що ця особа потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання після досягнення повноліття. Таким чином, дані кошти можуть використовуватися і для оплати за навчання, і для забезпечення особистих потреб повнолітньої особи, таких як: одяг, взуття, навчальне приладдя тощо. Щодо сумнівів відповідача у нецільовому використанні позивачем аліментів, як зазначив представник відповідача у відзиві, то суд звертає увагу на те, що згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. У відповідності до ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, враховуючи вищевказане, підстави для перерахування аліментів безпосереднього на рахунок Вінницького коледжу НУХТ, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, судом не встановлено. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову, згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Оскільки вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні даного позову точно визначити неможливо, оскільки даний позов носить вимоги немайнового характеру, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На що також звернув увагу ВССУ в п. 36 Постанови Пленуму № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (із змінами від 25.09.2015). Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», часткове задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 352, 40 гривень. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом, позивач сплатила адвокату Павловій В.Є «за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів на навчання» та «за надання правової допомоги по оформленню відповіді на відзив» 1 050, 00 гривень, що підтверджується договором-квитанціями № 334 від 17.07.2018 та № 404 від 30.08.2018, наданими разом із позовом та відповіддю на відзив. (а.с. 15, 64) Згідно з Єдиним реєстром адвокатів України, [PERSON] є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 48, виданим 16.12.1993 року. Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 1 050, 00 гривень та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в даному випадку - порівну: з відповідача на корить позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 525, 00 гривень, а решту 525, 00 гривень слід залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial