Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона працює в ТОВ «Фуд Стандарт» на посаді директора з розвитку. Протягом березня - травня 2017 року розмір її посадового окладу становив 875 гривень, а з червня 2017 року - 900 гривень. Тому після утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору в розмірі 1,5% протягом березня - травня 2017 року відповідач був зобов`язаний щомісячно виплачувати [PERSON] заробітну плату в розмірі 704 гривень 37 копійок, а з червня 2017 року - в розмірі 724 гривень 50 копійок. Однак ТОВ «Фуд Стандарт» виплачувало позивачу заробітну плату в значено меншому розмірі, а з січня 2018 року взагалі припинило виплату заробітної плати. Тому у відповідача виникла заборгованість за період часу з 9 березня 2017 року до 31 травня 2018 року в розмірі 4941 гривні 54 копійок. Крім того, у зв`язку з тривалим порушенням права на оплату праці [PERSON] зазнала душевні переживання. У такій спосіб їй заподіяна моральна шкода в розмірі 14000 гривень. Однак ТОВ «Фуд Стандарт» ухиляється від добровільного погашення заборгованості по виплаті заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за період часу з 9 березня 2017 року до 31 травня 2018 року в розмірі 4941 гривні 54 копійок, заборгованість по виплаті заробітної плати за період часу з 1 червня 2018 року до дня ухвалення рішення суду та моральну шкоду в розмірі 14000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. Представник відповідача Личак А.М. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що наказом директора ТОВ «Фуд Стандарт» №01-1207 від 1 грудня 2017 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, за період часу з 9 березня 2017 року до 1 грудня 2017 року у відповідача відсутня заборгованість по виплаті заробітної плати. Тому представник відповідача Личак А.М. просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 1 березня 2016 року [PERSON] була прийнята на роботу в ТОВ «Фуд Стандарт» на посаду директора фінансового. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , оформленої на ім`я позивача (а.с.73-79). Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Фуд Стандарт» від 25 березня 2016 року (а.с.80) [PERSON] була призначена на посаду директора. Це підтверджується копією протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Фуд Стандарт» №25/03/2016 від 25 березня 2016 року (а.с.80). Наказом ТОВ «Фуд Стандарт» №10-К від 28 березня 2016 року (а.с.81) [PERSON] була переведена з посади директора фінансового на посаду директора з 28 березня 2016 року. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Фуд Стандарт» від 7 березня 2017 року (а.с.84) [PERSON] була звільнена з посади директора з 9 березня 2017 року. Ця обставина підтверджується копією протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Фуд Стандарт» №07/03/17 від 7 березня 2017 року (а.с.84). Наказом ТОВ «Фуд Стандарт» №3 від 9 березня 2017 року (а.с.82-83) [PERSON] була переведена з посади директора на посаду директора з розвитку з 9 березня 2017 року. Наказом ТОВ «Фуд Стандарт» №011217-к від 1 грудня 2017 року (а.с.135) був затверджений новий штатний розпис підприємства. Зі штатно-посадової книги ТОВ «Фуд Стандарт» (а.с.136), штатного розкладу ТОВ «Фуд Стандарт» (а.с.137) вбачається, що посада директора з розвитку була скорочена. Наказом ТОВ «Фуд Стандарт» №01-1207 від 1 грудня 2017 року (а.с.105) [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з 1 грудня 2017 року. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Зі штатного розкладу з 9 березня 2017 року (а.с.131) вбачається, що протягом березня - травня 2017 року розмір посадового окладу [PERSON] становив 875 гривень. У судовому засіданні учасники справи визнали та не оспорювали того, що починаючи з червня 2017 року розмір посадового окладу позивача був збільшений до 900 гривень. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Після утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору в розмірі 1,5% протягом березня - травня 2017 року ТОВ «Фуд Стандарт» був зобов`язаний щомісячно виплачувати позивачу заробітну плату в розмірі 704 гривень 37 копійок (875 - (875 : 100% х 18%) - (875 : 100% х 1,5%)). В період часу з 1 червня 2017 року до 1 грудня 2017 року відповідач був зобов`язаний щомісячно виплачувати [PERSON] заробітну плату в розмірі 724 гривень 50 копійок (900 - (900 : 100% х 18%) - (900 : 100% х 1,5%)). Загальний розмір заробітної плати, яку ТОВ «Фуд Стандарт» був зобов`язаний виплатити позивачу в період часу з 9 березня 2017 року до 1 грудня 2017 року, становить 6460 гривень 11 копійок (704,37 х 3 + 724,50 х 6). З виписки по платіжній картці, виданій [PERSON] в АТ «Приватбанк» (а.с.15-17), вбачається, що ТОВ «Фуд Стандарт» виплатив позивачу заробітну плату в загальному розмірі 6023 гривень 70 копійок (229,84 + 197,48 + 366,75 + 253,58 + 309,92 + 16,10 + 276 + 303,67 + 275,93 + 579,60 + 1462,80 + 1752,03). Ці обставини свідчать про те, що у відповідача виникла заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 436 гривень 41 копійки (6460,11 - 6023,70). ТОВ «Фуд Стандарт» відмовляється добровільно погасити вказану заборгованість. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати за період часу з 9 березня 2017 року до 1 грудня 2017 року в розмірі 436 гривень 41 копійки. Водночас, у зв`язку з тим, що 1 грудня 2017 року [PERSON] була звільнена з роботи, у ТОВ «Фуд Стандарт» відсутній обов`язок по виплаті позивачу заробітної плати за період часу з 1 грудня 2017 року до дня ухвалення рішення суду. Всупереч ч.1 ст.84 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що з 1 грудня 2017 року позивач продовжував виконувати посадові обов`язки. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, які спростовують достовірність наказу ТОВ «Фуд Стандарт» №01-1207 від 1 грудня 2017 року (а.с.105), яким позивач був звільнений з роботи з 1 грудня 2017 року. Цей письмовий доказ перебуває у взаємному зв`язку з іншими доказами: штатно-посадовою книгою ТОВ «Фуд Стандарт» (а.с.136) та штатним розкладом ТОВ «Фуд Стандарт» (а.с.137), з яких вбачається, що посада директора з розвитку, яку займала [PERSON] на день звільнення з роботи, була скорочена 1 грудня 2017 року. Крім того, достовірність наказу ТОВ «Фуд Стандарт» №01-1207 від 1 грудня 2017 року про звільнення позивача з роботи з 1 грудня 2017 року підтверджується навіть доказами, поданими позивачем: зокрема, з індивідуальних відомостей про [PERSON] , як застрахованої особи, вбачається, що в грудні 2017 року, у 2018 та 2019 роках позивачу не нараховувалась заробітна плата в розмірі 900 гривень. Недотримання порядку звільнення [PERSON] з роботи може бути підставою виключно для поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не для стягнення з ТОВ «Фуд Стандарт» заборгованості по виплаті заробітної плати за час, коли позивач навіть не виконував посадові обов`язки. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ТОВ «Фуд Стандарт» на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати за період часу з 1 грудня 2017 року до дня ухвалення рішення суду відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. Однак у зв`язку з тим, що ТОВ «Фуд Стандарт» не провів розрахунок при звільненні позивача з роботи, [PERSON] зазнала душевні переживання. У такий спосіб їй була заподіяна моральна шкода. З урахуванням тривалого періоду прострочення у проведенні розрахунку суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, становить 5000 гривень. ТОВ «Фуд Стандарт» відмовляється не тільки від погашення заборгованості, але й від добровільного відшкодування моральної шкоди. З огляду на це суд дійшов до переконання, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.8). Пред`явлений нею позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «Фуд Стандарт» на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: partial