Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

В травні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося з позовом до суду, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту, яка становить 22894 грн. 22 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 03 січня 2013 року між Банком та відповідачем було укладено договір б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту, нарахована пеня за прострочене зобов`язання, нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафи, а також судові витрати. [PERSON] , у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 26 червня 2019 року строк, подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти вимог Банку з мотивів їх необґрунтованості та невідповідності наданих позивачем доказів вимогам належності, допустимості, достовірності й достатності. 25 липня 2019 року представник позивача надіслав суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів до справи, яке за своїм змістом фактично є відповіддю на відзив. Ухвалою судді від 31 липня 2019 року призначено судовий розгляд справи в судовому засіданні з участю сторін. В судове засідання представник Банку не з`явився, при поданні позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач при розгляді справи визнав, що він брав кредит у Банку в розмірі 1000 грн. Його представник адвокат Скляров М.С. фактично проти позову Банку заперечив з підстав, зазначених у письмовому відзиві та просив залишити позов без розгляду, оскільки позивачем не надано доказів отримання кредиту [PERSON] , а розрахунок заборгованості вчинено особою, яка немає відповідної економічної освіти. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що між Банком та [PERSON] 03 січня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, укладено договір про надання банківських послуг, за яким для позичальника надано кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконував, оскільки не повернув отриманої в Банку суми. Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 02 травня 2019 року становить 22894 грн. 22 коп. і складається з: 1026 грн. 26 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 16771 грн. 57 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 3350 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 1066 грн. 30 коп. штраф (процента складова). Вирішуючи законність позовних вимог, суд виходить із такого. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Частиною 1\~статті 634 вказаного Кодексу\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із анкети-заяви, підписаної Банком та [PERSON] вбачається, що в ній відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме строк дії договору, процентна ставка, сума комісії, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми тощо. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі \~Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник та своєчасно не сплатив), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за прострочене зобов`язання та пеню за несвоєчасністю сплати боргу на суму від 100 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 січня 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені процентна ставка за користування коштами, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] \~Банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2\~ст.530 ЦК України\~банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи не містяться дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з [PERSON] підлягає до стягнення лише заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 1206 грн. 26 коп. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК\~України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (5,27 %), що становить 101 грн. 24 коп.

Outcome: partial