Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

В серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу, згідно розписки від 19 червня 2019 року, у розмірі 65 400 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 274 грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 19.06.2019 він надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 65 400 грн., які відповідач зобов`язався повернути йому до 25.06.2019. Проте, відповідач [PERSON] не виконав свої боргові зобов`язання, станом на 15.08.2019 борг не повернув. У зв`язку із несвоєчасним поверненням боргу позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за період 26.06.2019 по 15.08.2019, що складає 274,14 грн. Зазначене вище стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності представника - адвоката Матієвої Я.С., на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, судова повістка надсилалася йому за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення з причин «немає вдома». Відповідач про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2019 року позичальник - відповідач по справі [PERSON] взяв у борг у позивача по справі [PERSON] гроші у сумі 65 400 грн., які зобов`язався повернути до 25 червня 2019 року. Факт укладення сторонами договору позики підтверджується оригіналом розписки від 19 червня 2019 року /а.с.42/. Також вказаною розпискою відповідачем [PERSON] засвідчено, що гроші були отримані ним у повному обсязі. Всупереч умов договору позики відповідач [PERSON] не повернув суму боргу у встановлений термін, а саме до 25 червня 2019 року включно, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених Цивільним кодексом, а саме: з договорів та інших правочинів. У силу ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 627 ЦПК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, обчислення 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за розпискою від 19.06.2019 за прострочений період з 26.06.2019 по 15.08.2019 (день направлення поштою до суду позову) складає: 274,14 грн., яка розрахована наступним чином: 65400 х 3% х 51/365 днів = 274,14 грн. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором позики від 19.06.2019 та повернув грошові кошти. Таким чином відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики від 19.06.2019 та не повернув отримані ним в якості позики гроші, чим порушив умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого ст. 526 ЦК України обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника. Факт невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання згідно договору позики від 19.06.2019 доведено. Відповідно до загального правила на кредитора (позикодавця) покладається обов`язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець, як кредитор, повинен видати позичальнику розписку в отриманні виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ. Згідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася. Отже, грошові кошти за розпискою від 19.06.2019 в сумі 65400 (шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень; а також 3% річних у сумі 274 грн. 14 коп. за період з 26.06.2019 по 15.08.2019 повинні бути стягнені з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за розпискою такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивачем [PERSON] при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією/а.с.1/, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved