Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В серпні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами щодо стягнення заборгованості за договором оренди, в якій посилається на те, що 01 жовтня 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди № 02-10/16. Предметом договору було приміщення за адресою: м. Дніпро, пр. Калініна, 28. Згідно договору оренди відповідач повинен був сплачувати орендну плату у розмірі 10000 на місяць та комунальні платежі. Відповідачем орендна плата та комунальні платежі за березень 2017 року не сплачувалася. Позивачка просила стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди у розмірі 16780 грн., штраф у розмірі 30000 грн., пеню у розмірі 923,01 грн., 3% річних від простроченої суми орендної плати у розмірі 106,03 грн., інфляційну складову від простроченої суми орендної плати у розмірі 380 грн., всього 48197,04 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що відповідач ніколи не укладав з позивачкою договір оренди приміщення за адресою: м. Дніпро, пр. Калініна, 28. Відповідач 13.09.2016 року виїхав до Сполучених Штатів Америки та до теперішнього часу в Україну не повертався. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Так, в судовому засіданні встановлено, що за твердженням позивача, між нею та ФОП [PERSON] 01 жовтня 2016 року було укладено договір оренди нежилого приміщення, загальною площею 95,5 кв. м., розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Калініна, 28 та складено акт прийому-передачі даного приміщення. Однак згідно наданої представником відповідача копії закордонного паспорту відповідача, [PERSON] 13 вересня 2016 року виїхав до Сполучених Штатів Америки та до теперішнього часу до України не повертався, що підтверджує посилання представника відповідача про неможливість підписання відповідачем договору оренди нежилого приміщення 01.10.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також позивачкою не надано доказів належності їй на праві власності нежилого приміщення, загальною площею 95,5 кв. м., яке є предметом договору оренди від 01.10.2016 року, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 26.06.2001 року позивачці належить на праві власності домоволодіння № 28 по пр. Калініна в м. Дніпропетровську, де розташований житловий будинок, жилою площею 34,8 кв. м. з господарськими будівлями. Позивачкою не надано до суду доказів виконання відповідачем умов договору оренди, тобто сплати ним орендної плати та комунальних послуг за період з 01.10.2016 року по 01.03.2017 року. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача орендну плату за березень 2017 року у розмірі 10000 грн., у той час як відповідно до п. 5.2 договору оренди розмір орендної плати становить 7800 грн. на місяць. Таким чином, у судовому засіданні позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, тому суд не вбачає підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed