Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А.К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, яка 04 квітня 2018 року о 16 годині 15 хвилин була госпіталізована до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Максимова Л.В. з ознаками тяжкого психічного розладу. 04 квітня 2018 року була оглянута черговим лікарем психіатром Ткаченко О.Ф., яка підтвердила висновок про необхідність її госпіталізації. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ Кухар А.К. в судовому засіданні зазначила, що хвора виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: афективна подразливість, негавістичність паралогічність суджень, агресивність, що відноситься до тяжких психічних (психотичних) розладів , просила заяву задовольнити, зазначила також, що хвора становить небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] проти госпіталізації до психіатричного закладу заперечувала, зазначила, що вона не є хворою та не потребує амбулаторного лікування. Прокурор заяву про госпіталізацію просила задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, [PERSON], вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Судом встановлено під час судового орозгляду справи, що [PERSON], хоча і є дієздатною, інвалідність по психічним захворюванням їй не встановлено, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак в процесі розгляду справи її думки були непослідовними, нелогічними, що свідчить про наявність у неї психічного розладу, що може ставити небезпеку як для неї так і для оточуючих, відтак її обстеження та лікування у психіатричному стаціонарі є доцільним та необхідним. Отже, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] була доставлена до комунального закладу ЧОПЛ 04 квітня 2018 року згідно направлення лікаря - психіатра КЗ ЧОПНД з ознаками тяжкого психічного розладу. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме заступника головного лікаря В.І. Шевчук, завідуючого відділенням Кухар І.П., лікаря-психіатра Лабунець І.І. , [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, що відноситься до тяжких психічних (психотичних) розладів та вчиняє дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с.2). Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved