Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], батько якого та чоловік заявниці [PERSON] помер [INFO]. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2008 року [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON] замість [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS]. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також за законом першої, другої та третьої черг, заявник має право на спадкування за законом у четверту чергу. У встановлений законом строк заявник звернулась до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса від 04.05.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю підтвердження факту родинних відносин із померлим. Вказує, що починаючи з 1984 року вона фактично мешкала однією родиною з [PERSON] та його сином [PERSON], а офіційно вони з [PERSON] зареєстрували шлюб 10.12.2003 року. За життя [PERSON] страждав на стійкий хронічний психічний розлад і потребував стороннього нагляду та допомоги. Вона разом з чоловіком забезпечували його необхідним доглядом. Після смерті чоловіка з метою оформлення опікунства над [PERSON] вона звернулась до суду, рішенням якого [PERSON] було визнано недієздатним, а її призначено опікуном. З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю за адресою [ADDRESS], понад п'ять років до часу відкриття спадщини. Заявник в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, причини не явки не повідомила. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2009 року, власником ? частки квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], є [PERSON], власником 3\\4 частки вказаної квартири є також [PERSON]. З довідки про склад сім'ї від 02.03.2018 року, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані співвласники [PERSON] (знято з реєстрації 22.11.2017 року в зв'язку зі смертю) та [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 грудня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER]. [PERSON]. [INFO], є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно довідки Дніпропетровського благодійного фонду «Хеседменахем» [PERSON], [PERSON]. [PERSON] перебували на обліку в благодійному фонді як одна сім'я, і вели спільне господарство. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2008 року у справі № 2о-126/2008 визнано недієздатним [PERSON], та призначено його опікуном [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожен окремо ствердили, що їм відомо, що [PERSON] мешкала однією сімєю з [PERSON] та його сином [PERSON] та оскільки останній страждав на хронічний стійкий психічний розлад [PERSON] наглядала за ним, а після смерті батька [PERSON] її було призначено опікуном. Крім того, з письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спершу жили в цивільному шлюбі, в 2003 році зареєстрували офіційно шлюб. [PERSON] ставилась до [PERSON] як мати, вони жили разом однією сім'єю. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилась мешкати разом з [PERSON], доглядала його. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Постановою завідуючої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 12.05.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] на нерухоме майно - ? частини квартири [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Підпунктом 4.4 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. передбачено, що факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Проаналізувавши докази, представлені заявником, суд вважає, що в судовому засіданні доведено факт проживання [PERSON] однією сім'єю із [PERSON] в зазначений заявником період, а тому є законні підстави для задоволення заяви. Враховуючи наведене,

Outcome: approved