Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що В 2010 році [PERSON], яка є сусідкою позивача та його родичем, в усному порядку звернулася до [PERSON] з проханням надати їй можливість тимчасового проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка залишилася після смерті [PERSON]. Починаючи з січня місяця 2012 року [PERSON] на вимогу позивача не звільняє приміщення посилаючись на те, що мати [PERSON] - [PERSON], яка померла в 2003 році, та її дід - [PERSON] який теж помер, були рідними сестрою та братом, їхній матері [PERSON] на праві власності належало 2/11 частини будинку [ADDRESS], після її смерті, діти [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, заповіту не було. Про існування договору дарування [PERSON] не знала, однак враховуючи, що на теперішній час 2/11 частини будинку [ADDRESS] не зареєстровані за [PERSON], від так вважає, що він не є власником та не має права розпорядження відповідним майном, через що у них виникли суперечки. Станом на момент звернення до суду [PERSON] квартиру не звільнила. Таким чином, позивач позбавлений доступу до належних йому речей, які знаходяться в квартирі № 1 за адресою: [ADDRESS], та позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаною частиною домоволодіння (2/11 частини). 14 травня 1952 року [PERSON] набула право власності на 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на підставі Договору дарування посвідченого старшим державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Сичевим I.Л. та зареєстрованим у реєстрі за № 5/3580, що підтверджується Дублікатом договору дарування виданим державним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Титовою Г.М. 20.07.2012 року зареєстрованим в реєстрі за № 1-176. 20 липня 2001 року рішеннями Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради № 193/8 «Про визнання будівель під літ. В, як гараж та затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS]» та 19.04.2002 року за № 108 «Про внесення змін до рішення від 20.07.2001 року № 193/8 «Про визнання будівель під літ. В, як гараж та затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS]» та затвердження акту ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS]» визнано за [PERSON] ідеальну частку в розмірі 20/100 та зобов'язано співвласників внести зміни в техдокументацію та правовстановлюючі документи через Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Однак, [PERSON] зміни в технічну документацію та правовстановлюючі документи через вказане бюро не внесла, відтак їй належить на праві власності 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. 17 червня 2003 року [PERSON], що діяла на підставі доручення, від імені позивача звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] В зв'язку з втратою оригіналу договору дарування 2/11 частин домоволодіння представник позивача звернувся за Дублікатом договору до державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. За відсутності відмітки про державну реєстрацію нерухомого майна на дублікаті договору, державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори запропоновано після його отримання провести його державну реєстрацію в КП «ДМБТІ» після чого буде видано свідоцтво про право на спадщину. 17 квітня 2012 року за вих. № 5015 КП «ДМБТІ» листом повідомило, що станом на 05.04.2012 року, право власності на домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано на: - 2/11 частини за гр. [PERSON] на підставі договору дарування від 14.05.1952 року, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-3580, рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 19.04.2002 року № 108, за [PERSON] визнано 20/100 частин, але перереєстрація права власності в КП «ДМБТІ» не проводилася. Враховуючи викладене, договір дарування, який засвідчує право власності на нерухоме майно існував, була проведена державна реєстрація права власності у встановленому законом порядку, що підтверджується листом КП «ДМБТІ», однак відповідний документ (оригінал) було втрачено і не може бути відновлений в передбаченому законом порядку. Тобто, не може бути проставлено на дублікаті договору реєстраційний напис. Крім того, в зв'язку з передачею повноважень по реєстрації прав власності на нерухоме майно до іншого органу, КП «ДМБТІ» не встигло провести реєстрацію дублікату. 04 квітня 2013 року за вих. № 1201/02-14 державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. надано відповідь про те, що право встановлювальний документ на спадкові 2/11 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які належали [PERSON], померлій [INFO], не зареєстрований належним чином у відповідних органах і тому, необхідно звернутися до суду для визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно. 17 січня 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на те, що представником спадкоємця не надано належним чином зареєстрованого у відповідних органах правовстановлюючого документу на спадкові 2/11 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та зазначено, що йому необхідно звернутися до суду для встановлення права власності на вищезазначену нерухомість. Ухвалою суду до участі у справу були залучені Дніпропетровська міська рада в якості співвідповідача та Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в якості третьої особи. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Також, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по даній справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та ухвалити законне рішення. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без участі представника нотконтори, у зв'язку із виробничою завантаженістю. Представник Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 18.11.2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 864 (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з 2/11 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент виникнення відносин), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач є рідним сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.01.1964 року, актовий запис № 1870 (а.с.8). На підставі вищевказаного, позивач - [PERSON], [INFO], є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO] померла. Тому, після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач через свого представника [PERSON], що діяла на підставі доручення, 17 червня 2003 року звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON]. На підставі вищевказаного, Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після [PERSON], померлої [INFO], за № 414/2003 (а.с.56-66). Проте, державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янкова І.В. 17 січня 2014 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що згідно дублікату договору дарування на 2/11 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], виданого Державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області 20.07.2012 року за реєстром №1-176, встановлений факт належності вищезазначеної нерухомості померлій [INFO] [PERSON], однак зазначений дублікат не зареєстрований ні у Бюро технічної інвентаризації, згідно законодавства що діяло на момент видачі дублікату, ні на цей час у реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції. Тому, оскільки заявником не наданий належним чином зареєстрований у відповідних органах правовстановлюючий документ на 2/11 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на вищезазначену нерухомість (а.с.60). Разом з тим, позивач звертався до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з метою зареєструвати в установленому законом порядку дублікат вищевказаного договору дарування, виданого 20 липня 2012 року державним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Титовою Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-176, на 2/11 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проте, останні відмовили позивачу в реєстрації права власності на спірне майно та рекомендували звернутися до суду. Судом встановлено, що спірні 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], належать [PERSON], померлій [INFO], на підставі договору дарування від 14.05.1952 року, посвідченого старшим нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська Сичевим I.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 5/3580, що підтверджується дублікатом вищевказаного договору дарування, виданим 20 липня 2012 року державним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Титовою Г.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-176 (а.с.9). Право власності на 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], зареєстровані за спадкодавцем в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради листом останнього від 17.04.2012 року за вих. № 5015 (а.с.15). Тому, з урахуванням вищевказаного, суд дійшов до висновку, що спірні 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], дійсно належать [PERSON], померлій [INFO]. При цьому, згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, згідно довідки № 2987 від 26.06.2012 року, виданої Головою квартального комітету та завіреної організаційним відділом виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, та копії паспорта громадянина України - позивач [PERSON], 1949 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], тобто, позивач є таким спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері. На підставі вищевказаного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, рішеннями Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська від 20.07.2001 року за № 193/8 та від 19.04.2002 року за № 108 було затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS], якими за спадкодавицею було затверджено 20/100 частин спірного домоволодіння (а.с.10-11). Вищевказане також підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 17.04.2012 року за вих. № 5015, згідно якого вказано, що станом на 05.04.2012 року, право власності на домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано, серед інших співвласників, на 2/11 частини за гр. [PERSON] на підставі договору дарування від 14.05.1952 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-3580, рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної Ради від 19.04.2002 за № 108, за гр. [PERSON] визнано 20/100 частин, але перереєстрація права власності в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради не проводилася (а.с.15). Суд вважає необхідним визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на 2/11 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. В силу положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом 1 групи безстроково (а.с.5), у зв'язку з чим, він звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved