Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зняти останнього з реєстрації за вказаною адресою з одночасною реєстрацією за місцем проживання його батька [PERSON] Крім того, просив зобов'язати УДМС у Чернігівській області зняти [PERSON] з реєстрації та зареєструвати [PERSON] за місцем мешкання батька за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він мешкає у неприватизованій квартирі [ADDRESS], відповідно до ордеру на жиле приміщення. Разом з ним у квартирі зареєстровані дружина [PERSON], дочка [PERSON], онука [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] Вказує, що мати відповідача [PERSON] - [PERSON] фактично перестала мешкати за вищевказаною адресою з 1992 року, а [PERSON], 2003 року народження, не мешкав за цією адресою жодного дня, оскільки обидва мешкають у свого чоловіка та батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.10.2014 [PERSON] визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що діти віком до 14 років, відповідно до законодавства, повинні мешкати за місцем мешкання батьків або одного з них. Вказує, що в квартирі відсутні речі або документи [PERSON], батьки останнього відмовляються змінити його місце реєстрації, на даний час сума сплати за комунальні послуги збільшилася в рази, його доходи не дозволяють сплачувати за комунальні послуги без уникнення боргів. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Так, апелянт вказує на те, що залишення реєстрації у відповідача в спірній квартирі порушує його права, оскільки він вимушений сплачувати за неповнолітнього комунальні послуги. Крім того, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.10.2014 на даний час виконано і [PERSON]- мати неповнолітнього відповідача [PERSON]- вже виписана з квартири [ADDRESS] В судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Законні представники малолітнього відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення 08.04.2015 поштового відправлення та розписка про повідомлення особи про час розгляду справи від 30.03.2015 (а.с.79,80). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради - просив залишити рішення суду без змін, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області - належним чином було повідомлено про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 02.04.2015 поштового відправлення (а.с.81), проте свого представника до суду не направило. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що мати відповідача [PERSON], попри рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.10.2014 року залишається бути зареєстрованою за адресою спірної квартири, крім того, в матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо наявності у неї права власності або постійного користування іншим житлом. Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок не повного з'ясування обставин, що мають значення для справи Висновки суду не відповідають обставинам справи, що згідно з п. 1 та 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким позов слід задовольнити частково. У справі встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. Згідно з довідкою КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 14.01.2015 року (а.с.7) в квартирі на час розгляду справи, крім позивача, були зареєстровані: дружина [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] та онука [PERSON] Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.10.2014 визнано [PERSON] (матір малолітнього відповідача [PERSON].), такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Даним рішенням встановлено, що мати малолітнього відповідача [PERSON] - [PERSON] залишила квартиру та перейшла проживати в інше житло до свого чоловіка ще в 1992 році. Рішення набрало законної сили. В силу ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Проте, суд першої інстанції, розглядаючи справу, на дану обставину увагу не звернув, зазначивши, що незважаючи на наявність судового рішення, мати відповідача продовжує бути зареєстрованою в квартирі [ADDRESS]. Крім того, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що мати відповідача має право власності чи право постійного користування в іншому житловому приміщенні. Відповідно до ч.1 ст.71 та ст.72 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вдавшись до аналізу наявності у матері малолітнього відповідача прав на нерухоме майно, суд першої інстанції не врахував норму права, яка регулює спірні правовідносини, та не звернув уваги на те, що рішенням суду встановлений факт не проживання [PERSON] за вказаною вище адресою з 1992 року. Відповідно до акту від 13.01.2015 син [PERSON] - відповідач у справі [PERSON] - в квартиру [ADDRESS] не вселявся з часу народження. Його речі в даній квартирі відсутні. Даний доказ законними представниками малолітнього відповідача не спростований. В суді першої інстанції мати відповідача пояснювала, що дійсно вони разом з сином не проживають за місцем реєстрації через неприязні стосунки з позивачем. Наявність реєстрації [PERSON] за вказаною вище адресою на час ухвалення судового рішення не спростовує факту не проживання [PERSON] разом з сином в даній квартирі. Тому ця обставина не може слугувати підставою для залишення права користування у малолітнього в квартирі за вказаною адресою. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є, зокрема, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до копії довідки КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 02.03.2015 року № 793 на а.с.63 [PERSON] виписана із спірної адреси 25.02.2015 . Як поясняв позивач, документи для зняття [PERSON] з реєстрації в квартирі були подані до ухвалення судом першої інстанції рішення суду, проте зняття з обліку відбулося вже після ухвалення судового рішення. З огляду на викладене вище, є всі підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги позивача щодо зняття малолітнього з реєстрації з одночасною реєстрацією його за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] і зобов'язання Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області здійснити дії пов'язані із зняттям малолітнього з реєстрації в квартирі [ADDRESS] та одночасної реєстрації за адресою: [ADDRESS] - задоволенню не підлягають з огляду на наступне: По-перше, батько відповідача [PERSON] - [PERSON] та Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області не були залучені позивачем в якості відповідачів, тому відсутні підстави для зобов'язання цих осіб вчиняти будь-які дії. По-друге, в матеріалах справи відсутні дані, що Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області порушила будь-які права позивача. У зв'язку із задоволенням позову в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], як законних представників відповідача на користь [PERSON] слід в дольовому порядку стягнути судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 121 грн. 80 коп. та за розгляд справи в суді першої інстанції 243 грн. 60 коп., а всього по 182,7 грн з кожного ((243,6 +121,8): 2=182,7).

Outcome: partial