Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

В травні 2018р. керівник Київської місцевої прокуратури №10, діючи в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі по тексту - КМР), звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: витребувати від відповідачки на користь територіальної громади м. Києва, в особі КМР нежитлові приміщення, які зареєстровані на праві власності за відповідачкою, як нежитлові приміщення в літері «А» загальною площею 511,0 кв.м. по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 808580580000); стягнути з відповідачки судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 12016100100014911 від 22 листопада 2016р. прокурором встановлено, що нежитлове приміщення по [ADDRESS] у Шевченківському районі м. Києва, яке належить територіальній громаді м. Києва, вибуло із її володіння без волі власника. Так, відповідно до розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 06 квітня 2015р. №310 «Про безоплатне прийняття житлових будинків ДП «Антонов» до комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий будинок по [ADDRESS] у Шевченківському районі м. Києва належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Згідно з розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) від 12 жовтня 2015р. №1015 «Про затвердження актів приймання-передачі житлових будинків ДП «Антонов» в комунальну власність територіальної громади м. Києва та до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації» житловий будинок за вказаною адресою передано до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Актом приймання-передачі, затвердженим розпорядженням виконавчого органу КМР №1015 від 12 жовтня 2015р., ДП «Антонов» передано, а виконавчим органом КМР (КМДА) прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Києва та до сфери управління Шевченківської районної в м, Києві державної адміністрації нежитловий будинок по [ADDRESS] у Шевченківському районі м. Києва з вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 542,5 кв.м. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 листопада 2015р. №629 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» житлових будинків державного підприємства «Антонов» та наказу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 03 грудня 2015р. №98, житловий будинок [ADDRESS] разом з вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 542,5 кв.м. закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». За інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зазначений об`єкт з 2015р. в орендне користування не передавався, внесений до переліку вільних, які можуть бути передані в орендне користування та розміщені на офіційному сайті Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. В той же час прокурором встановлено, що указане майно зареєстровано на праві власності за відповідачкою [PERSON] , як нежитлові приміщення літера «А» загальною площею 511,0 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 808580580000) (далі-майно) на підставі договору купівлі-продажу №1874, укладеного 17 грудня 2015р. між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] придбав спірне майно у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній біржі народна 10 жовтня 2001р. за реєстраційним № А 2001/0193 та в Київському міському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено відповідний запис у реєстрову книгу за №д-176 з реєстровим номером 42176. Зазначене спірне майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нежилу будівлю, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 21 червня 2001р., згідно з розпорядженням (наказом) від 21 червня 2001р. № 793-С/НП, зареєстрованого в Київському міському бюро технічно інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 42176 від 30 липня 2001р. Відповідно до інформації БТІ від 12 червня 2017р. № 062/14-7009(И-2017) реєстрація права власності на спірне нерухоме майно на підставі вказаних договорів не проводилась, а право власності не реєструвалось. Головним управлінням житлового забезпечення КМДА свідоцтво про право власності на спірне майно від 21 червня 2001р. та відповідне розпорядження за № 794-С/НП не видавалось, що підтверджується листом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 14 червня 2017р. №110/906-933. З огляду на наведене, прокурор на підставі положень п.3) ч.1 ст. 388 ЦК України звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] . від 19 липня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання. Ухвалою шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання прокурор подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та сторона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що житловий будинок по [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, згідно розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 06 квітня 2015р. № 310 «Про безоплатне прийняття житлових будинків ДП «Антонов» до комунальної власності територіальної громади міста Києва». Розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) від 12 жовтня 2015р. № 1015 «Про затвердження актів приймання-передачі житлових будинків ДП «Антонов» в комунальну власність територіальної громади міста Києва та до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації» житловий будинок по [ADDRESS] м. Києві передано до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідно до п. 5 рішення КМР від 21 квітня 2015р. № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» районні в місті Києві державні адміністрації уповноважено виступати орендодавцями щодо нерухомого майна, яке передане їм до сфери управління. Відповідно до Акту приймання-передачі, затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради № 1015 від 12 жовтня 2015р. (копія якого долучена до матеріалів справи), ДП «Антонов» передано, а виконавчим органом КМР (КМДА) прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Києва та до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації нежитловий будинок по [ADDRESS] у Шевченківському районі м. Києва з вбудованими нежитловими приміщеннями, загальною площею 542,5 кв. м. В подальшому, що підтверджується матеріалами справи, розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 листопада 2015р. № 629 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» житлових будинків державного підприємства «Антонов» та наказу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 03 грудня 2015р. № 98, житловий будинок по [ADDRESS] , разом з вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 542,5 кв.м. закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». За інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», дана довідка наявна в матеріалах справи, зазначений об`єкт з 2015р. в орендне користування не передавався, внесений до переліку вільних, які можуть бути передані в орендне користування та розміщені на офіційному сайті Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Таким чином, суд вважає, що нежитлове приміщення по [ADDRESS] , загальною площею 542,5 кв.м. є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста в особі КМР та перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Разом з тим, зазначене вище майно, як встановлено судом, зареєстровано на праві власності за відповідачкою [PERSON] , як нежитлові приміщення літера «А» загальною площею 527,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 808660780000) (далі по тексту - майно) на підставі договору купівлі-продажу №1877, укладеного 17 грудня 2015р. між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] придбав спірне майно у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній біржі народна 10 жовтня 2001р. за реєстраційним № А 2001/0193 та зареєстрував в Київському міському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено відповідний запис у реєстрову книгу за №д-176 з реєстровим номером 42176. Як вбачається з вищезазначеного договору, спірне майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нежилу будівлю, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 21 червня 2001р., згідно з розпорядженням (наказом) від 21 червня 2001р. №793-С/НП, зареєстрованого в Київському міському бюро технічно інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за №42176 від 30 липня 2001р. Відповідно до інформації КП КМР Київського міського БТІ від 12 червня 2017р. №062/14-7009(И-2017) реєстрація права власності на спірне нерухоме майно на підставі вказаних договорів не проводилась, а право власності не реєструвалось. Головним управлінням житлового забезпечення КМДА, свідоцтво про право власності на спірне майно від 21 червня 2001р. та відповідне розпорядження за №793-С/НП не видавалось, що підтверджується листом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 14 червня 2017р. №110/906-933. За приписами ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Як передбачено вимогами ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014р. № 5, відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Крім того, на наявність права власності на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015р. у справі №6-1цс15, яка, з огляду на положення ч. 2 ст. 416 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, з огляду на відсутність доказів, які в розумінні вимог чинного законодавства України, свідчать про те, що Київською міською радою рішення про відчуження спірного майна не приймалося, тобто не було волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому спірні нежитлові приміщення підлягають витребуванні у [PERSON] на користь Київської міської ради, як розпорядника майна територіальної громади. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь Прокуратри м. Києва підлягає стягненню судовий збір у розмірі 93651,0 грн.

Outcome: approved