Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

В серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18.10.1997 року Матюшівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, запис № 8. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 18.10.1997 року. Від спільного проживання мають сина. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на сімейне життя, проживають спільно та не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного, шлюб існує формально. 11.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач 12.11.2020 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала «позов не визнаю». У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання 13.11.2020 року та вищевказаною заявою відповідача від 12.11.2020 року, судове засідання було відкладено на 28.12.2020 року, після цього на 04.02.2021 року. Будь-яких інших заяв від сторін на адресу суду не надходило. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.10.1997 року сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Матюшівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, запис № 8. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Слід зазначити про вжиття судом заходів щодо примирення сторін шляхом відкладення судових засідань, однак вказані заходи не дали з цього приводу позитивного результату, при цьому позовна заява про розірвання шлюбу датована позивачем ще 11.08.2020 року. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved