Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 2010 році їхня сім'я розпалася з вини відповідача, який не бажав належним чином виконувати сімейні обов'язки та зіпсував стосунки між ними, внаслідок чого вона втратила до нього почуття любові та поваги. Оскільки, тривалий час сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер та примирення між ними не можливе, просила шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив розірвати шлюб між сторонами, який носить формальний характер, оскільки позивачка тривалий час не підтримує подружніх відносин з відповідачем, з яким не бажає примиритися. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що дійсно останні чотири роки він фактично не підтримує подружніх відносин з позивачкою, яка залишила сім'ю та поїхала на заробітки за кордоном. Протягом наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось та сторонами жодних заходів щодо збереження даного шлюбу не вживались. Однак, сподівається на примирення з позивачкою, тому просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1986 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Разом з тим, сторони тривалий час разом не проживають, позивачка не бажає збереження сім'ї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось та жодних заходів сторонами щодо збереження даного шлюбу не вживались. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки він сподівається на примирення з позивачкою, суд вважає безпідставними, так як позивачка не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин більше трьох років та ними протягом даного терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved