Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просить суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5291892471 від 16.06.2017 року в розмірі 63718,37 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 16.06.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір - заява на отримання кредиту № 5291892471, згідно якого позичальнику було надано грошові кошти для споживчих цілей, сума максимального кредитного ліміту - 30000,00 грн., на строк 36 місяців, під 11,99 % річних та 3,69 % щомісячних процентів від суми кредиту. 07.10.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 відповідно до якого, відбулось переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів в тому числі борги [PERSON] за кредитним договором № 5291892471 від 16.06.2017 року. Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 17.01.2020 року в сумі 63718,37 грн., яка складається із: 22014,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4906,24 грн. - заборгованість по річним процентам; 22646,81 грн. - заборгованість по щомісячним процентам; 10301,28 грн. - сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості; 3850,00 грн. - сума нарахованої неустойки. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що умови кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти банку не повернуті, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою суду від 22.06.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. В силу ч. 2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З матеріал справи вбачається, що 16.06.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір - заява на отримання кредиту № 5291892471, згідно якого позичальнику було надано грошові кошти для споживчих цілей, сума максимального кредитного ліміту - 30000,00 грн. на строк 36 місяців, під 11,99 % річних та 3,69 % щомісячних процентів від суми кредиту (а.с. 8-13). Згідно умов кредитного договору позичальник щомісячно з 01 числа по 25 число наступного місяця зобов`язався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами, за попередній місяць, в якому користувався кредитними коштами, а також в день закінчення строку дії ліміту овердрафту та/або в день повного та остаточного повернення кредитних коштів. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що заяву-договір про встановлення ліміту овердрафту на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 07.10.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 відповідно до якого, відбулось переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів в тому числі борги [PERSON] за кредитним договором № 5291892471 від 16.06.2017 року (а.с. 21-29). 29.07.2020 року між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № б/н, відповідно до якого відбулось переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів в тому числі борги відповідача по справі [PERSON] за кредитним договором № 5291892471 від 16.06.2017 року. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 17.01.2020 року має заборгованість перед позивачем в сумі 63718,37 грн., яка складається із: 22014,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4906,24 грн. - заборгованість по річним процентам; 22646,81 грн. - заборгованість по щомісячним процентам; 10301,28 грн. - сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості; 3850,00 грн. - сума нарахованої неустойки (а.с. 30). Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань перед банком за умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в повному обсязі доведено обґрунтування позовних вимог, а відповідачем доводи позову не спростовані, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved