Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

В травні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів та третіх осіб, і з урахуванням уточненої позовної заяви від 05 квітня 2018 року просить визнати укладений [PERSON] з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1545, договір купівлі-продажу квартири №33 по вул.Комсомольській (Старокозацька), 7 в м. Дніпропетровську (м. Дніпро) від 31 липня 2013 року недійсним та повернути сторони договору до первісного стану. В рахунок погашення заборгованості [PERSON], спадкоємцями якого є [PERSON] та [PERSON], за договором позики від 10 червня 2009 року, від 15 червня 2009 року, від 25 жовтня 2009 року, від 25 жовтня 2009 року, від 03 січня 2010 року, від 15 травня 2010 року в загальному розмірі 2\~031\~834,06 звернути стягнення на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; ? квартири [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON], квартиру [ADDRESS] яке належить на праві власності [PERSON] шляхом визнання права власності за [PERSON] з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах. Судові витрати покласти на Відповідачів. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що має розписки від [PERSON] про отримання ним від неї в борг коштів в сумі 64500,00 доларів США, який відповідно до Свідоцтва про смерть від 03 серпня 2012 року серії І-КИ №466955 помер 31 липня 2012 року. 08 серпня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] Позивач в обґрунтування задоволення своїх позовних вимог посилається на ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Відповідачі позовні вимоги не визнали, подали свої заперечення та заяви про застосування до позовних вимог строків позовної давності. В своїх запереченнях Відповідачі вказують, що Позивач не довів, що розписки, надані ним до матеріалів справи, підписувалися саме померлим 31 липня 2012 року [PERSON], адже розписки не містять а ні паспортних даних, а саме серії, номера, ким та коли виданий а ні ідентифікаційного номера того, хто видавав ці розписки для ідентифікації їх з померлим. Окрім того, Відповідачі вказали в своїх запереченнях, що частина розписок не містить дати їх видачі, немає зобовязання їх погасити, частина розписок видана для ведення спільної діяльності і по яким сплив строк позовної давності. Відповідачі також вказали в своїх запереченнях, що Позивач не звертався до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою про включення її кредиторських вимог до спадкової маси, а вони не повідомляли Позивача про відкриття спадщини, адже їм не було відомо про борги спадкодавця. Третя особа орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради проти задоволення позовної заяви заперечував та просив справу розглядати без його участі. Треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] просили справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 08 серпня 2012 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] відкрила спадкову справу після смерті [PERSON] Згідно з нормою статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Положеннями ст. 1281 ЦК України визначено декілька варіантів, в які строки кредитор зобовязаний звернутись з претензією кредитора: 1) Шість місяців від дня, коли кредитору стало відомо про відкриття спадщини. 2) Один рік від дня настання строку вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Тобто, вимоги кредиторів погашаються виключно за рахунок спадкового майна, звертатись до суду одразу з позовом про звернення стягнення на спадкове майно законодавством не передбачено. Положенням ч. 2 ст. 1282 ЦК України чітко визначено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як слідує із спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], Позивачу стало відомо про відкриття спадщини 30.01.2013 року (лист Позивача від 15.04.2013 року на адресу нотаріуса). Відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України. Тобто, звернення Позивача з позовною заявою про звернення стягнення на майно до відмови спадкоємців задовольнити вимоги одним платежем чи до фактичних дій, які свідчать про відмову є передчасним і є підставою для відмови суду у задоволенні позову у звязку з тим, що такий спосіб захисту прав у спосіб обраний Позивачем, не визначений законодавством. Позивач згідно ст. ст. 1281, 1282\~ЦК України мав би спочатку звернутись до суду з вимогами до спадкоємців про стягнення коштів, а вже потім або виконувати рішення про стягнення грошових коштів в загальному порядку, або звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно, яке спадкоємці отримали у спадщину. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Суд критично ставиться до наданих позивачем розписок, адже: -Розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав кошти на суму 15 тисяч доларів США не містить ідентифікуючих даних боржника, таких як: паспортні дані, податковий номер, тощо, що унеможливлює ідентифікувати її до померлого 31 липня 2012 року [PERSON]. Більш того, дана розписка свідчить про те, шо кошти взяті для спільної діяльності боржника та кредитора. І найголовніше, дана розписка не містить зобовязання повернути кошти. -Розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав кошти на суму двадцять чотири тисячі доларів США, також 500 доларів США у [PERSON], не містить ідентифікуючих даних боржника, таких як: паспортні дані, податковий номер, тощо, що унеможливлює ідентифікувати її до померлого 31 липня 2012 року [PERSON]. З розписки не зрозуміло кому вона видана на суму двадцять чотири тисячі доларів США, адже складається з двох зобовязань, де одне з зобовязань стосується повернути 500 доларів США [PERSON]. Строк предявлення грошової вимоги настав 25.10.2012 року. -Розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав кошти на суму 10000 не містить повного імя та по-батькові Боржника, не містить ідентифікуючих даних боржника, таких як: паспортні дані, податковий номер, тощо, що унеможливлює ідентифікувати її до померлого 31 липня 2012 року [PERSON]. Дана розписка не містить чітких даних в якій валюті вона отримана і чітких і зрозумілих зобовязань повернути ці кошти. Строк предявлення грошової вимоги настав 15.06.2009 року. -Розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав кошти на суму двадцять тисяч гривень, строком на один місяць не містить повного імя та по-батькові боржника, не містить ідентифікуючих даних боржника, таких як: паспортні дані, податковий номер, тощо, що унеможливлює ідентифікувати її до померлого 31 липня 2012 року [PERSON]. В розписці не вказано дату її видачі. І також, розписка не містить беззаперечного зобовязання повернути кошти. Строк предявлення грошової вимоги не відомий. -Розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав кошти на суму двадцять тисяч доларів США не містить повного імя та по-батькові Боржника, не містить ідентифікуючих даних боржника, таких як: паспортні дані, податковий номер, тощо, що унеможливлює ідентифікувати її до померлого 31 липня 2012 року [PERSON]. Строк предявлення грошової вимоги настав 25.10.2012 року. Отже, Позивачем в силу ст. 257, 267 ЦК України пропущений строк позовної давності, що є також підставою у відмові в задоволенні позову, адже за частиною розписок сплив трирічний строк позовної давності і відповідачами подані заяви про застосування по позовних вимог строків позовної давності, а підстав для задоволення клопотання Позивача про поновлення строку позовної давності немає, тому суд відмовляє в задоволені даного клопотання. Жодного рішення суду, що набрало законної сили, про стягнення коштів з [PERSON], який відповідно до Свідоцтва про смерть від 03 серпня 2012 року серії І-КИ №466955 помер 31 липня 2012 року, Позивачем суду також не надано. Отже, Позивачем не доведено, що розписки, на які він посилається, як на підставу задоволення позовних вимог, написані власноруч саме спадкодавцем, а саме [PERSON], який відповідно до Свідоцтва про смерть від 03 серпня 2012 року серії І-КИ №466955 помер 31 липня 2012 року, адже Відповідачі заперечували даний факт і не визнали позовних вимог. В свою чергу Позивач не скористався своїм правом і не заявляв клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. В зв'язку з вищенаведеним позовні вимоги Позивача про визнання укладеного між [PERSON] з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1545, договору купівлі-продажу квартири №33 по вул. Комсомольській (Старокозацька), 7 в м. Дніпропетровську (м. Дніпро) від 31 липня 2013 року недійсним та повернути сторони договору до первісного стану також не підлягають задоволенню. Позивач не надав доказів стосовно того, яким чином дана угода зачіпає його права та обовязки. Позивач не є стороною за даною угодою. Більш того, сторони за даною угодою неможливо повернути в попередній стан, адже Відповідач [PERSON] на даний момент не є власником квартири №33 по вул. Комсомольській (Старокозацька), 7 в м. Дніпропетровську (м. Дніпро). В зв'язку з вищенаведеним, суд відмовляє в клопотанні Позивача про зупинення провадження по справі до завершення розгляду справи №200/1976/18 та залученні третіх осіб, адже Позивач не довів, яким чином права та обовязки цих осіб можуть бути порушені. Згідно ч. 3 ст. 30 ЦПК України позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, предявляються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Частиною 3 ст.\~41\~Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст.\~328\~Цивільного кодексу\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed