Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 травня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З моменту народження дитини відповідач фактично ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не виявляв щодо дитини батьківської уваги та турботи. Після розірвання шлюбу [PERSON] не проживає разом із [PERSON] та малолітньою [PERSON], з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям та не забезпечує дитину всім необхідним для існування. Про фізичний і духовний розвиток дитини відповідач не піклується, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому позивач просить суд позбавити його батьківських прав відносно дочки [PERSON], а також стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дочкою повноліття. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на задоволенні позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. В.о. начальника служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації Карпенко О. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та при вирішенні спору просила врахувати висновок органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 квітня 2018 року №104-3300. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період часу з 09 серпня 2014 року по 15 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11) та копією рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 травня 2017 року (а.с.10). На даний час сторони по справі проживають окремо. При цьому, малолітня дочка [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 04 квітня 2018 року, складеним комісією служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.47). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Оболонського району м. Києва «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» філія №2 (а.с.46), [PERSON] в поліклініку на огляди приводила лише [PERSON] На щеплення та при виклику лікаря додому зверталася лише мати дитини. [PERSON] не звертався до лікувального закладу щодо стану здоров'я своєї рідної дитини [PERSON] Батько не піклується про розвиток дитини, про її здоров'я, медичний догляд та лікування дитини. За змістом висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки і піклування від 16 квітня 2018 року вбачається, що орган опіки і піклування рекомендує позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.48). Серед підстав, які були враховані органом опіки і піклування при наданні висновку з рекомендацією про позбавленню батьківських прав, зазначено, що [PERSON] нехтує своїми обов'язками по вихованню дитини. Крім цього, на даний час позивачу невідоме місце проживання [PERSON] у зв'язку з цим вона не має можливості зареєструвати місце проживання малолітньої дитини. Дані обставини знайшли своє підтвердження в акті обстеження житлово-побутових умов від 04 квітня 2018 року, в якому значиться, що малолітня дитина проживає з матір'ю, проте не зареєстрована по місцю проживання. З огляду на п.2.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року №1077, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається, серед іншого, письмова згода другого з батьків. Враховуючи викладене, ухилення відповідача від будь-якої участі в житті дитини, нехтування своїми обов'язками по вихованню дитини унеможливлює, в тому числі реєстрацію місця проживання дитини разом з позивачем. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає на 1-му поверсі під'їзду, в якому проживає позивач. Свідок була присутня на весіллі позивача з [PERSON] В серпні 2014 року вони одружились, а в листопаді 2014 року відповідач покинув сім'ю. [PERSON] залишив сім'ю ще до народження дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є хрещеною матір'ю [PERSON] Відповідача свідок не бачила жодного разу після народження дитини. Єдиний раз, коли свідок бачила [PERSON] це на весіллі у 2014 році. Жодної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає, подарунків дитині не надсилає. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по вихованню дочки та не бажає брати участі у її вихованні. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до вимог ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має тяжке матеріальне становище, або на його утримані перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.2), вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. Водночас, при пред'явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за дану позовну вимогу. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved