Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В січні 2016 року позивач - [PERSON], звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про поділ майна подружжя до відповідача - [PERSON], в якому просила визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль Opel Astra, реєстраційний номер [NUMBER], пральну машину Indesit iwsc 5105, мікрохвильову піч LG MF6588PRFR, телевізор Samsung Plano SC-2108, музичний центр Mini Hi-Fi Sony MHC-GNZ7D, холодильник Whirlpool wbc3525 nfx, два дивани, шафу купе та комод 2012 року випуску, кухонні меблі 2012 року випуску. Посилається на те, що даний розподіл відповідає фактично існуючому порядку користування майном. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 24.07.2004 перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2014 у справі № 752/6905/14-ц шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили. За час шлюбу придбано спірне майно, яке являється спільною сумісною власністю подружжя та підлягає розподілу. Представник позивача надав до суду письмову заяву та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Від відповідача, [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без його участі та письмові пояснення щодо суті заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24 липня 2004 року по 26 серпня 2014 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується відміткою в паспортах [PERSON] та [PERSON], зробленими ВРАЦС Голосіївського РУЮ та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/6905/14-ц від 21 липня 2014 року (а.с. 8-9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 14 серпня 2013 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.12) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за [PERSON] зареєстровано на праві власності автомобіль Opel Astra, реєстраційний номер [NUMBER], 15 липня 2006 року , номер шасі [NUMBER] (а.с. 10). За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. З наявних в матеріалах справи доказів, письмових пояснень відповідача та позовної заяви вбачається, що між сторонами сформувався порядок користування спільним майном, заперечень щодо запропонованого порядку розподілу майна не надходило. Сторони у справі дійшли згоди щодо вартості та порядку розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Враховуючи зазначені обставини, в даній частині вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте, позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, щодо придбання подружжям: пральної машини Indesit iwsc 5105, мікрохвильової печі LG MF6588PRFR, телевізору Samsung Plano SC-2108, музичного центру Mini Hi-Fi Sony MHC-GNZ7D, холодильнику Whirlpool wbc3525 nfx, двох диванів, шафи купе та комоду 2012 року випуску, кухонних меблів 2012 року випуску, з урахуванням чого у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України та

Outcome: partial