Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

В Сокальський районний суд з позовом звернулася [PERSON] та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач є її сином, однак у вказаному будинку не проживає із 2007 року, оскільки створив сім`ю та проживає у с. Шпиколоси, Сокальського району. З метою захисту своїх прав як власника майна та посилаючись на норми чинного законодавства, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не прибула, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи, оскільки в суд повернулися поштові конверти із рекомендованим поштовим повідомленням. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин та зі згоди позивача, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2010р. виданого виконавчим комітетом Перв`ятицької сільської ради встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок у [ADDRESS] . Із копії витягу про державну реєстрацію прав серії СЕА № 310015 в КП «Червоноградське МБТІ» право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за [PERSON] . Із наданої довідки про склад сім`ї №414 від 23.01.2020р. виданої Перев`ятицької сільською радою про те, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Разом із нею проживає: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука [PERSON] - онук, [PERSON] - син. Проте із акту від 23.01.2020р. №45 складеного комісією Перв`ятицької сільської ради та сусідів про те, що [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] проте із 2007 року він постійно проживає в сім`ї дружини у с. Шпиколоси, Сокальського району. Відповідно ст. 383 Цивільного Кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідача в будинку позивача не досягалось, співвласником житла він не являється, членом сім`ї не числиться, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивача. Так у ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved