Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про тлумачення заповіту [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 29.10.2009р. та зареєстрований в реєстрі під № 1850, визнавши, що [PERSON] бажав залишити у спадщину [PERSON] [INFO] все належне йому домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], разом із всіма його належними та складовими частинами, а саме системою охоронної сигналізації та відеоспостереження, обладнанням для безпровідної передачі даних та доступу до мережі Інтернет, системою» інтерактивний будинок», кондиціонерами, системою очищення води, насосами, водонагрівачами, системою фільтрації води, газовими колонками, системою опалення, умивальниками, біде, унітазами, душовою кабіною, ванною джакузі, приборами освітлення, вбудованими меблями, технікою та іншим обладнанням. У подальшому [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], разом із всіма його належними та складовими частинами, а саме системою охоронної сигналізації та відеоспостереження, обладнанням для безпровідної передачі даних та доступу до мережі Інтернет, системою інтерактивний будинок, кондиціонерами, системою очищення води, насосами, водонагрівачами, системою фільтрації води, газовими колонками, системою опалення, умивальниками, біде, унітазами, душовою кабіною, ванною джакузі, приборами освітлення, вбудованими меблями, технікою та іншим обладнанням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі заповіту, складеного 29.10.2009 року [PERSON], який [INFO] трагічно загинув. 11.05.2010 року після складання заповіту домоволодінню, що належало [PERSON] рішенням Виконкому Дзержинської райради м. Харкова було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. [PERSON] в установлені законом строки звернулася до нотаріуса, яким 27.06.2013 року було заведено спадкову справу, проте фактично свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно вона не отримала, так як дізналася про існування арешту на вказане мано, що був накладений на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі за позовом [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та оспорюванням з боку [PERSON] права [PERSON] на спірне спадкове майно. До початку розгляду справи по суті відповідач подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок літ. «Т-2» з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Він також звернувся в установленому порядку до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, проте подача [PERSON] вищевказаної позовної заяви унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.На спірне майно претендує саме він оскільки [PERSON] майно за адресою [ADDRESS] не заповідалось. В зв'язку з тим, що відповідно до ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, і право відповідача подати зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, встановлено ч.2 ст. 31 та ч.1 ст. 123 ЦПК України, такий зустрічний позов був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом повністю підтримала уточнені позовні вимоги, та пояснила суду, що виключно невизнання [PERSON] прав [PERSON] на спадкування спірного домоволодіння, що підтверджується в тому числі подачею ним зустрічного позову, стало підставою для подачі даного позову. На момент складання заповіту [PERSON] заповів все належне йому домоволодіння по [ADDRESS]. Проте вже після складання заповіту належний йому житловий будинок літ. «Т-2» із надвірними будівлями було виділено із складу домоволодіння по [ADDRESS], та присвоєно нову поштову адресу - [ADDRESS]. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала повністю, посилаючись на те, що спадкоємці за законом вправі успадковувати лише те майно, щодо якого не було складено заповіт. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала повністю, зустрічний позов підтримала повністю. Пояснила суду, що в заповіті, складеному на ім'я [PERSON] було визначено зовсім інше майно - домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з чим [PERSON] безпідставно претендує на домоволодіння та земельну ділянку по [ADDRESS]. На момент складання заповіту [PERSON] належало 69/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], і тому заповідати він мав саме цю частину, а не все домоволодіння. Крім того земельна ділянка йому взагалі на той момент не належала на праві власності. Також зазначила, що у [PERSON] взагалі не було права на позов, так як [PERSON] не звертався до суду із позовом про визнання права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку, а [PERSON] не отримала у нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Крім того наполягала на тому, що суд не вправі розтлумачити заповіт так, як того просить [PERSON], бо це фактично доповнить заповіт та тлумачити волю заповідача суд позбавлений такого права. При цьому вважає заповіт нікчемним, так як воля заповідача на сьогоднішній день взагалі не може бути розтлумачена. Розглянувши матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що 29.10.2009 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] реєстр. № 1850. Згідно даного заповіту [PERSON] заповідав [PERSON] все належне йому домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, що встановлено в ч.2 ст. 1236 ЦК України. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті в нього залишився син - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 27.06.2013 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня нотаріусом була заведена спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 54661215. На твердження [PERSON] його заява про прийняття спадщини була приєднана приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] до спадкової справи за номером у Спадковому реєстрі 54661215, проте доказів цього він суду не надав. 09.12.2009р. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» підготувало висновок за № 1702622 на ім'я [PERSON] та [PERSON], в якому визначено, що домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано на праві власності за: [PERSON] - 69/100 частин, та за [PERSON] - 31/100 частин; фактична площа земельної ділянки складає 872 м2; земельна ділянка площею 857 м2 зареєстрована за домоволодінням [ADDRESS] на підставі рішення Дзержинського виконавчого комітету м. Харкова № 20 від 26.07.1955 року; з питань закріплення земельних ділянок співвласникам необхідно звернутися до харківської міської ради; виділити житловий будинок літ. «Т-2» (житловою площею 133,1 м2, загальною - 255,7 м2) із обслуговуючими господарськими будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 543 м2, що знаходяться в користуванні [PERSON] із складу домоволодіння по [ADDRESS] із присвоєнням їм поштової адреси [ADDRESS]; залишити за житловим будинком літ. «А-1» (житловою площею 26,9 м2, загальною 50,8 м2) із обслуговуючими господарськими будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 329 м2, що знаходяться у користуванні [PERSON], поштову адресу [ADDRESS]. 11.05.2010 року рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання № 95/1 було прийнято рішення виділити житловий будинок літ. «Т-2» з обслуговуючими господарськими спорудами загальною площею 255,7 м2, житловою площею 133,1 м2, який належить на праві приватної власності [PERSON] в самостійне домоволодіння, надавши поштову адресу: [ADDRESS]; залишити поштову адресу: [ADDRESS] за житловим будинком літ. «А-1» з обслуговуючими спорудами загальною площею 50,8 м2, житловою площею 26,9 м2, який знаходиться у користуванні [PERSON]. Після чого право власності на домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] у Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно. 16 серпня 2011р. [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0539 га кадастровий номер 6310136300:07:013:0018 по [ADDRESS] . Викладені фактичні обставини свідчать про те, що належне [PERSON] домоволодіння та земельна ділянка, що на момент складання ним заповіту - 29.10.2009 року - мало поштову адресу: [ADDRESS], на сьогоднішній день має поштову адресу: [ADDRESS] та є одним й тим же об,єктом спадкового права на яке претендує [PERSON]. Посилання відповідача за первісним позовом, що [PERSON] не мав права складати заповіт щодо всього домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS], так як він не був власником всього цього домоволодіння та земельної ділянки, не приймаються судом до уваги, бо з тексту заповіту [PERSON] вбачається , що він заповів все належне йому домоволодіння та земельну ділянку тому земельна ділянка,на яку у подальшому [PERSON] оформив право власності є тією самою земельною ділянкою на якій знаходиться об,єкт спадкового права-домоволодіння по [ADDRESS] та виділено для обслуговування саме цього домоволодіння та не є може бути самостійним об,єктом спадкової маси. На момент розгляду судом даної справи вказаний заповіт від 29.10.2009 року, складений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] реєстр. № 1850, на користь [PERSON] не визнаний у встановленому порядку недійсним, та не оспорюється взагалі будь-якою особою. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В ч.2 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. При цьому чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини, що встановлено в ч.4 ст. 1236 ЦК України. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином прийняття спадкоємицею за заповітом - [PERSON] - спадщини: домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини в установленому законом порядку, - унеможливлює прийняття такої спадщини спадкоємцем за законом - [PERSON]. Посилання відповідача за зустрічним позовом про відсутність у [PERSON] права на даний позов спростовується матеріалами справи. Так в матеріалах даної цивільної справи знаходиться копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 р., винесена по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Із тексту вказаної ухвали слідує, що [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном,речами домашнього вжитку та будинком [ADDRESS]. Тобто вказаний факт підтверджує невизнання [PERSON] права власності [PERSON] на спірне домоволодіння. Що також підтверджується подачею ним зустрічного позову по даній справі про визнання за ним права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Викладені обставини свідчать про наявність всіх правових підстав для задоволення первісного позову в частині визнання за [PERSON] права власності на домоволодіння та земельну ділянку по [ADDRESS], та, відповідно, відмови в задоволенні аналогічних вимог зустрічного позову [PERSON]. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Позивачем за первісним позовом не надано суду належних доказів на підтвердження наявності в спірному домоволодінні таких належних та складових частин як системи охоронної сигналізації та відеоспостереження, обладнання для безпровідної передачі даних та доступу до мережі Інтернет, системи» інтерактивний будинок», кондиціонерів, системи очищення води, насосів, водонагрівачів, системи фільтрації води, газових колонок, системи опалення, умивальників, біде, унітазів, душової кабіни, ванни джакузі, приборів освітлення, вбудованих меблів, техніки та іншого обладнання. Крім того, тлумачення заповіту таким чином як просить позивач в первісному позові фактично є доповненням його змісту. В зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову від задоволення первісного позову в цій частині. Згідно ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed