Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 06 березня 2013 року відповідно укладеного договору без номеру останньому був наданий кредит в сумі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконує належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення кредиту, у звязку з чим, станом на 31 березня 2016 року допустив прострочену кредитну заборгованість в сумі 14353 гривень 10 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 816 гривень 83 копійки, заборгованість по процентах за користування кредитом 9316 гривень 60 копійок, заборгованість по пені та комісії 3060 гривень, нараховані штрафи за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з яких фіксована частина складає 500 гривень та процентна складова 659 гривня 67 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи відповідно до п. 6 ст. 76 ЦПК України, в судове засідання не зявився, оскільки перебуває під вартою в установі виконання покарань відділу ДптСУ в Чернівецькій області. Через адміністрацію вищевказаної установи відповідач надіслав до суду заяву про те, що позов визнає частково в частині стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» основної суми тіла кредиту. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору у вигляді заяви без номеру від 06 березня 2013 року отримав від позивача кредит на суму 800 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил банківських послуг, які є невідємною частиною вказаного кредитного договору, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Приймаючи до уваги, що зобовязання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином та протягом терміну дії кредитного договору жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, то суд вважає, що строк дії вказаного кредитного договору між сторонами пролонгований, у звязку із чим, правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобовязання за кредитним договором. В порушення умов договору, станом на 31 березня 2016 року допустив прострочену кредитну заборгованість в сумі 14353 гривень 10 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 816 гривень 83 копійки, заборгованість по процентах за користування кредитом 9316 гривень 60 копійок, заборгованість по пені та комісії 3060 гривень, нараховані штрафи за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з яких фіксована частина складає 500 гривень та процентна складова 659 гривня 67 копійок, що підтверджується розрахунком банку, який сторонами не оспорювався. У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. Невизнання відповідачем позову в частині стягнення з нього на користь позивача окрім тіла кредиту також інших грошових зобовязань за договором, суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до умов кредитного договору та Умов та правил банківських послуг, які є невідємною частиною вказаного кредитного договору, відповідачу був наданий кредит на умов сплати останнім відсотків за користування кредитом, комісії та штрафів у випадку порушення умов щодо повернення грошових зобовязань. На підставі ст.ст. 526, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved