Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3070,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що 16.11.2016р. нею було подано заяву про порушення кримінальної справи, на підставі якої Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області 01.12.2016р. було відкрито кримінальну справу №12016040220001422, в якій вона є потерпілою. Досудове розслідування здійснює слідчий [PERSON], який без жодних правових підстав двічі виносив постанови про закриття кримінального провадження, які двічі скасовувалися, належно не виконував своїх службових обов'язків, систематично не вживав заходів для проведення слідчих дій на досудовому розслідуванні, ігнорував мої неодноразові клопотання про виклик та допит свідків, клопотання про проведення інших слідчих дій, ігнорує ухвали суду, що підтверджується відповідними доказами. Вважає, що це свідчить про систематичну незаконну бездіяльність слідчого, яка призводить до неможливості відновлення її порушеного права та отримання відшкодування завданих кримінальним злочином матеріальних збитків в розмірі 3070 (три тисячі сімдесят) гривень, яка підлягає відшкодуванню за рахунок держави. Крім того, позивач [PERSON] вважає, що незаконні рішення, дії та бездіяльність слідчого завдали їй також моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях через систематичну протиправну поведінку слідчого, встановлену ухвалами суду та постановами Прокуратури Дніпропетровської області; у принижені честі та гідності, оскільки довгий час вона намагається змусити слідчого виконувати обов'язки, передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу та відчувати себе приниженою через зухвалу поведінку слідчого; в душевних стражданнях та принижені честі та гідності через несправедливі звинувачення слідчим, що її поведінка є соціально шкідливою, хоча саме вона є потерпілою стороною та саме її права було порушено; в душевних стражданнях у зв'язку з необхідністю тривалий час захищати свої порушені права, оскаржувати бездіяльність слідчого щодо не вирішення клопотань, заявлених під час досудового розслідування для проведення слідчих дій та у зв'язку з невиконанням Ухвал суду; в душевних стражданнях через порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість проведення часу з сім'єю, займатися звичними справами та через постійне витрачання часу на оскарження дій та бездіяльності слідчого, слідкування за ходом проведення розслідування кримінальної справи, яка може бути в будь-який час без повідомлення позивача та без будь-яких правових підстав бути закритою; в душевних стражданнях позивача через неможливість захистити своє порушене право та у зв'язку з втратою віри в правоохоронну систему держави. позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. При визначені розміру моральної шкоди, [PERSON] враховано: ступінь душевних та психічних страждань; тривалість протиправної поведінки посадової слідчого, якою завдано моральну шкодуї; не можливість відновлення прав; тяжкість вимушених змін у житті. В результаті витрачання часу на оскарження дій та рішень слідчого, вона змушена постійно відриватися від роботи та звичайних домашніх занять. З огляду на вище перелічені фактори [PERSON] вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є обґрунтованим та справедливим, а тому підлягає стягненню саме в розмірі 50 000,00 грн. Відповідач Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, свого представника не направив. Натомість надіслало на адресу суду заперечення на позовну заяву, в яких наполягало на відмові в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надала суду доказів які б вказували на те, що саме Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області завдана матеріальна шкода у розмірі 3070 грн. Також вказало, що позивачем не зазначено, в чому полягає моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується однак, Також вважає, що позивач не надала суду доказів, які б підтвердили факт завдання останній моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи порушення таких зв'язків, стану та стосунків. Також вказало, що причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням стосунків [PERSON] з родиною та начебто неефективністю досудового розслідування слідчим органом шахрайських дій відносно [PERSON] відсутній, а тому просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач Державна казначейська служба України, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, в судове засідання свого представника не направив, заперечень на позовну заяву не надав, причин поважності своєї неявки не повідомив. Третя особа слідчий Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що йому доручено досудове розслідування кримінального провадження, по якому [PERSON] є потерпілою, під час досудового розслідування ним був прийнятий ряд процесуальних дій, в тому числі про закриття провадження, які були скасовані. На даний час досудове розслідування триває, ним отримані вказівки від Жовтоводської місцевої прокуратури щодо здійснення певних процесуальних дій, ухвали суду, на які посилається позивач ним виконані в повному обсязі. Вважає, що жодних доказів, що встановлюють незаконність дій слідчого, позивачем не надано. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено та сторонами справи не спростовувалося, що 16.11.2016р. Позивачем було подано заяву про порушення кримінальної справи, на підставі якої Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області 01.12.2016р. було відкрито кримінальне провадження №12016040220001422, в якому [PERSON] є потерпілою. 08 грудня 2016 року слідчим Яценко Д.О. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. (а.с.7) Згодом дану постанову було скасовано Жовтоводською місцевої прокуратурою, даний факт також сторонами не спростовувався. Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду від 31 березня 2017 року слідчого Яценко Д.О. було зобов'язано розглянути клопотання [PERSON] від 16.03.2017 року про виклик та допит свідків, а також клопотання [PERSON] від 20.03.2017 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с.12,13). Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду від 11 травня 2017 року слідчого Яценко Д.О. було зобов'язано розглянути клопотання [PERSON] від 04.07.2017 року про виклик та допит свідків (а.с.14). Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду від 11 липня 2017 року слідчого Яценко Д.О. було зобов'язано розглянути клопотання [PERSON] від 09.06.2017 року про виклик та допит свідків, та залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи (а.с.15,16). 14 червня 2017 року слідчий Яценко Д.О. виніс постанову про закриття кримінального провадження №12016040220001422 у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с.18). 27 червня 2017 року Прокуратурою Дніпропетровської області вищезгадана постанова про закриття кримінального провадження від 14.06.2017 року була скасована (а.с. 19). В судовому засіданні позивач не заперечувала, що ухвали від 31.03.2017 року та 11.05.2017 року слідчим виконані. Слідчий Яценко Д.А в судовому засіданні підтвердив виконання ним ухвали від 11.07.2017 року, зокрема, відповідні клопотання позивача як потерпілої були ним розглянуті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила суду, що проживає в Дніпрі, являється рідною сестрою позивача, стосунки з останньою гарні. Також зазначила, що в зв'язку з бездіяльністю слідчого погіршився стан [PERSON], багато часу витрачає на правову допомогу, вживає заспокійливі, постійно перебуває в стані стресу. Приймає «Барбовал» кожен раз після візиту в прокуратуру, поліцію. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що являється пенсіонером, проживає в м. Жовті Води, являється матір'ю позивача. Зазначила, що позивач завжди була життєрадісною людиною, однак після звернення до органів поліції стан доньки погіршився, оскільки поліція проявляє бездіяльність. Емоційний стан доньки має відображення і на сімейне життя останньої, трапляються сварки. Приймає багато заспокійливих. Поліція не реагує на звернення доньки, що призводить до емоційних страждань. Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно статті 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Пунктом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Однак, позивачем [PERSON] не було надано жодних доказів на підтвердження суми заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 3070,00 грн. та доказів заподіяння цієї матеріальної шкоди саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю третьої особи як посадової особи органу державної влади. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ця шкода була заподіяна їй як потерпілій у кримінальному провадженні, особи які завдали цю шкоду встановлюються досудовим розслідуванням, що триває на даний час, тому підстав для стягнення цієї шкоди з держави через не ефективне, на її думку, досудове розслідування відсутні, а позов в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. суд виходить з наступного. Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Поряд з цим, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди (із змінами) позивачем має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується однак, вважаємо, що позивачем лише вказаний розмір моральної шкоди, але не зазначено обґрунтування вимог саме в заявленому розмірі в сумі 50 000 грн. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплює наступне: відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. ( Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 ). Аналіз зібраних по справі доказів свідчить про те, що позивачем не надані належні та допустимі докази спричинення їй моральної шкоди незаконними діями слідчого [PERSON] як посадової особи органу державної влади. Дослідженими вище ухвалами Жовтоводського міського суду зобов'язано слідчого провести певні слідчі дії, однак даними ухвалами дії чи бездіяльність слідчого не визнавались протиправними або незаконними в частині невиконання ним своїх службових обов'язків. Такі обставини не дають змогу суду встановити факт протиправних дій чи бездіяльності слідчого і як наслідок спричинення позивачу моральної шкоди. В судовому засіданні не заперечувалось сторонами, що ухвали слідчих суддів були виконані в ході досудового розслідування. Крім того, сам факт скасування двох процесуальних рішень про закриття кримінального провадження від 08.12.2016 року та 14.06.2017 року, не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст. 1174 ЦК України. Таким чином, підстави для задоволення вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. Позивач у своєму позові посилається на постанову Верховного Суду України від 25.05.2016 №6-440цс16, яку позивач просить врахувати при винесенні судового рішення відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України. Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до мотивувальної частини постанови Верховного Суду України від 25.05.2016 №6-440цс16 підставою для задоволення позову є визнання протиправною бездіяльності в частині невиконання своїх службових обов'язків. Із цього рішення вбачається, що доказом протиправних дій та бездіяльності стало судове рішення від 25.10.2013 року, яким визнано протиправною діяльність начальника СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та визнано протиправною його бездіяльність в частині невиконання своїх службових обов'язків. В даному ж випадку позивачем не надано доказів протиправності дій чи бездіяльності третьої особи як підстави для відшкодування шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed