Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька. Позовну заяву мотивовано тим, що з 24.07.2005 року по 25.09.2013 року позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. 25.09.2013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/18308/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з матір'ю. 21.09.2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально засвідчений договір про сплату аліментів на спільну дитину. Відповідно до пояснень сусідів [PERSON] (що мешкає в [ADDRESS]) та [PERSON] (що мешкає в [ADDRESS]), що проживають в одному будинку з сім'єю позивача, вбачається, що у [PERSON] є окрема кімната для навчання та відпочинку. Санітарний стан кімнати та квартири добрий. Дитина виховується належно всіх норм. В родині стежать за розвитком та здоров'ям дитини. Взаємовідносини у сім'ї нормальні. Позивач має бажання та можливість забезпечити доньці відпочинок за межами України, а саме: країнами Європейського союзу (Австрія, Бельгія, Болгарія, Велика Британія, Греція, Данія, Естонія, Ірландія, Іспанія, Італія, Кіпр, Латвія, Литва, Люксембург, Мальта, Нідерланди, Німеччина, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Угорщина, Фінляндія, Франція, Хорватія, Чехія, Швеція), Австралії, Арменії, Грузії, Єгипту, Канади, Китаю, Норвегії, Росії, Сполучених Штатів Америки, Тайланду,Туреччини, з метою покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема з метою розширення кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя. Позивач вважає що це не порушить прав відповідача як батька дитини і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні неповнолітньої доньки, та відповідатиме волі та бажанню дитини щодо відпочинку та оздоровлення разом з матір'ю за кордоном. Але не зважаючи на це, батько дитини - [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Оскільки відповідач проживає на території Російської Федерації суд звернувся з судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду та проведення допиту відповідача. До суду надійшов протокол судового засідання щодо допиту відповідача, згідно з яким він позов не визнає. Проти надання дозволу дитині на тимчасовий виїзд за кордон не заперечує лише в тому разі, якщо позивач віддасть частину їхніх спільних коштів, оскільки на його думку позивач привласнила останні. В судове засідання відповідач з'явитися не має змоги, а тому не заперечує щодо розгляду справи у його відсутність. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.07.2005 року по 25.09.2013 року позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. 25.09.2013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/18308/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] 21.09.2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально засвідчений договір про сплату аліментів на спільну дитину. Відповідно до пояснень сусідів [PERSON] (що мешкає в [ADDRESS]) та [PERSON] (що мешкає в [ADDRESS]), що проживають в одному будинку з сім'єю позивача, вбачається, що у [PERSON] є окрема кімната для навчання та відпочинку. Санітарний стан кімнати та квартири добрий. Дитина виховується належно всіх норм. В родині стежать за розвитком та здоров'ям дитини. Взаємовідносини у сім'ї нормальні. Згідно довідки №417 від 11.08.2014 року, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3 з російською та польською мовами навчання, [PERSON] навчається у Івано-Франківській ЗШ №3 у 3-А класі (з 01.09.2013 року), проживає з мамою. Всі питання, які стосуються навчально-виховного процесу, класний керівник вирішує з мамою. За час навчання дівчинки у школі батько жодного разу не відвідував школу. [PERSON] проходить оплатні освітні послуги по вивченню іноземних мов (англійської, польської) за курсом базового навчання, (згідно договорів про надання освітніх послуг у ПП «Перші Київські курси іноземних мов-22» від 22 жовтня 2013 року та від 6 травня 2014 року), за період з 22.10.2013 року по даний час. Дані договори є безстроковими та такими, які укладені на невизначений строк. З 2015 року у навчальні періоди ПП «Перші Київські курси іноземних мов-22» організовує заплановані туристичні поїздки країнами Європейського союзу (Австрія, Бельгія, Болгарія, Велика Британія, Греція, Данія, Естонія, Ірландія, Іспанія, Італія, Кіпр, Латвія, Литва, Люксембург, Мальта, Нідерланди, Німеччина, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Угорщина, Фінляндія, Франція, Хорватія, Чехія, Швеція), Канади, Росії, Сполучених Штатів Америки, Чорногорії та визначними місцями України, з метою оздоровлення та вдосконалення рівня вивчення іноземних мов. Тому для участі в туристичних поїздках необхідно отримати юридично завірений дозвіл від батька на тимчасовий виїзд дитини за кордон в супроводі довіреної особи, що підтверджується довідками №45/14 від 20 серпня 2014 р., №44/14 від 19 серпня 2014 р. та №52/14 від 29 вересня 2014 р. Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ст.ст. 3,6 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитинамає право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно п.п.16, 18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 31 березня 1995 року, №231, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 7-8 ст.7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Норма ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пункт 3 частини 3 статті 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі зазначеного та

Outcome: approved