Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

В суді слухаються зазначені цивільні позови. Позивач за первісним позовом [PERSON] в позові зазначає, що їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2014 р. належить квартира № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Віниці. В квартирі зареєстрована вона з 27.08.1985 року, а з 06.05.2004 року її донька, відповідач по справі [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], який був зареєстрований в квартирі 04.08.2015 року. Відповідач [PERSON] з сином не проживають в квартирі, де зареєстровані з жовтня 2014 року по теперішній час, що підтверджується відповідним актом від 12.10.2015 року, добровільно залишили квартиру, забрали свої речі і участі в оплаті комунальних платежів не приймають, чим створили заборгованість в розмірі 1932,00 грн., які позивач особисто сплатила в липні 2015 року, а за липень жовтень знову створилась заборгованість в розмірі 1189,00 грн., яку відповідач не погашає. Вона не в змозі утримувати зазначену квартиру і вирішила її продати, але відповідач дізнавшись про її намір без її згоди 04.08.2015 року зареєструвала в квартирі свого сина [PERSON] Не проживання відповідача з сином в квартирі і їх реєстрація в квартирі перешкоджає реалізації її права як власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому з врахуванням того, що відповідач не користується квартирою № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці понад рік, без поважних причин просить задовольнити позов шляхом визнання [PERSON] та її сина такими, що втратили право користування квартирою № 30 по пр..Юності, 81 в м. Вінниці. [PERSON] в листопаді 2015 року звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про вселення і визнання за нею та її сином право користування квартирою № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці. В позові зазначається, що вона, [PERSON] була зареєстрована та проживала в квартирі № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці, власником якої є її мати [PERSON] В квартирі крім неї був зареєстрований та проживав її син [PERSON] [PERSON], [INFO] Вона сплачувала комунальні платежі. Влітку 2014 року її матір разом з новим чоловіком переїхали на проживання до квартири чоловіка, і вона з сином проживали одні. Влітку в квартиру повернулась її матір і повідомила що в квартирі має намір проводити ремонт, а тому на час ремонту їй з сином слід найти інше приміщення, на що вона вимушена була погодитись і залишила спірну квартиру. У вересні вона дізналась, що ремонт квартири закінчився і намагалась повернутись на проживання до квартири, але цього зробити не змогла, поскільки її мати, відповідач по справі, змінила вхідні двері та дверний замок, від яких їй ключі не дала. В подальшому власник квартири [PERSON] на її прохання дозволити заселитись з сином в квартиру позитивно не реагувала, ключі не надала і навпаки почала вимагати, щоб вона з сином знялись з реєстрації, оскільки вона вирішила продати дану квартиру. Вважає, що оскільки вона на законних підставах зареєстрована у даній квартирі, є членом сімї власника квартири, іншого житла не має, то має право на вселення у спірну квартиру і визнання за нею права користуватись житлом даної квартири. В судовому засіданні позивач і його представник по первісному позову підтримали свої вимоги обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. З цих підстав просили відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Позивач і його представник по зустрічній позовній заяві, свій позов підтримали, в первісному позові просили відмовити по підставам викладеним в зустрічному позові. Представник третьої особи на стороні [PERSON] служба у справах дітей Вінницької міської ради просить в судовому засіданні забезпечити права неповнолітнього [PERSON], [INFO] на належні умови проживання і користування квартирою № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову і відмови в задоволенні первісного позову з врахуванням наступного. По справі встановлено, що [PERSON] є власником двокімнатної квартири № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці, загальною площею 45,26 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Відповідно до довідки № 2975 від 21.09.2015 року в квартирі зареєстровані три особи: [PERSON] власник з 27.08.1985 року, [PERSON] - дочка з 06.05.2004 року і онук [PERSON], [INFO] з 04.08.2015 року. Позивач по первісному позову в обґрунтування позовних вимог посилається на Акт мешканців будинку № 81 по пр.. Юності в м. Вінниці, посвідчений майстром МКП «ЖЕК - 7» [PERSON] відповідно до якого [PERSON] та її син [PERSON] не проживають в квартирі № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці з жовтня 2014 року по час складання акту, тобто 1 рік. Позивач по зустрічному позову надала суду Акт мешканців будинку № 81 по пр.. Юності в м. Вінниці від 23.11.2015 року, посвідчений майстром МКП «ЖЕК - 7» [PERSON], відповідно до якого [PERSON] та її син [PERSON] проживали у зазначеній квартирі по серпень 2015 року і з реєстрації не знімались. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виясняючи протиріччя у вказаних актах затверджених майстром МКП «ЖЕК - 7» суд встановив, що [PERSON] разом з сином дійсно проживали у спірній квартирі до серпня 2015 року і були вимушені виїхати з даної квартири в звязку з її ремонтом. А в подальшому не мали змоги повернутись до квартири в звязку з наміром власника її продати. В судовому засіданні сторони намагались найти вирішення даного питання власник квартири [PERSON] пропонувала дочці дозволити продати квартиру, а з частини одержаних від продажу коштів придбати для дочки окреме житло, але дійти згоди для укладення мирової угоди сторони не змогли. Зазначене свідчить про зацікавленість [PERSON] користуватись квартирою № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці і залишення даної квартири не добровільно, а вимушено. В звязку з цим, на день подання позову не настали підстави, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України про втрату члена власника житла права на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, оскільки по вимушеній причині член смії власника житла на день звернення до суду був відсутній в квартирі лише три місяці, що підтверджує Акт МКП «ЖЕК - 7», який суд вважає обєктивним від 23.11.2015 року. Таким чином підстави для задоволення первісного позову відсутні. Розглядаючи зустрічну позовну заяву про визнання права користування квартирою і вселення, суд приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення. Встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] тривалий час з 06.05.2004 року зареєстрована в спірній квартирі як член сімї власника житла. 04.08.2015 року в даній квартирі був зареєстрований її син онук власника квартири. Іншого житла належного [PERSON] немає і вона тимчасово з серпня 2015 року проживає в найманій квартирі. Підстав для втрати нею права користування спірною квартирою немає, оскільки її не проживання в квартирі є вимушеним, в звязку з наміром власника квартири її продати. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону Відповідно до ст. 156 ЖК України Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Як правильно зазначає позивач по зустрічному позову, вселяючись в спірну квартиру і проживаючи разом з сином в квартирі, вона відповідно до ст. 64 ЖК України набула статусу члена сімї власника квартири. Суд при вирішенні справи зобовязаний врахувати інтереси дитини. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці цієї Конвенції погодились, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3) і зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. По даній справі в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] слід забезпечити його захист шляхом надання права разом з матірю користуватись квартирою № 30 по пр.. Юності, 81 в м. Вінниці і вселення їх у зазначену квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до зазначеного на користь [PERSON] суд стягує з [PERSON] документально підтверджені судові витрати в розмірі 487,20 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved