Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 18 лютого 2005 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №22. Від подружнього життя в них дітей немає. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося. З різних причин між ними часто виникали непорозуміння, сварки. З відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, миритись не бажають. Він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір укласти шлюб. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Позивач просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, просить шлюб розірвати без надання терміну на примирення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №22. Від подружнього життя в них дітей немає. За час спільного проживання належна сімя в сторін не створилася. Між сторонами часто виникали непорозуміння, сварки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. [PERSON] проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають, позивач має намір створити сім'ю з іншою жінкою. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved