Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-28 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати[PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - 1/4 часткою будинку по [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що їй на праві особистої власності належить 1/4 частка житлового будинку по [ADDRESS] В цьому ж будинку, окрім неї, зареєстровані також її колишній чоловік [PERSON], дядько [PERSON] та чоловік [PERSON]. Вказує, що після розірвання шлюбу з 29 квітня 2014 року відповідач в зазначеному будинку не проживає і ним не користується, не приймає участі в його утриманні, його місце проживання їй невідоме. Знятись з реєстрації місця проживання відповідач в добровільному порядку не бажає, що перешкоджає їй оформити субсидію. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Протокольною ухвалою від 18 липня 2018 року суд постановив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката [PERSON], покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 22.12.2010 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Т.О. за р.№ 1680, набула у власність 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по [ADDRESS]. Вказане підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 36440446 від 27.11.2012 року. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за № 919 від 24.01.2018 року, у будинку [ADDRESS], окрім позивачки, зареєстровані також: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 29.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 29.04.2014 року. В зв'язку з повторним одруженням вона змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 04.09.2015 року. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], складеного 24.01.2018 року депутатом Старокостянтинівської міської ради Шумовою Р.П., відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з 2014 року. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у ньому. Оскільки між позивачкою та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується заявленим житловим будинком тривалий час, суд вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням - 1/4 часткою будинку по [ADDRESS] При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved