Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

В серпні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила: визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свою заяву тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.09.2014 року та свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 06.12.2006 року вона є власником ѕ частки квартири [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі, окрім неї, зареєстрований [PERSON] з 29.09.2015 року. На день звернення до суду місце проживання відповідача не відомо, він не є членом сім`ї. Отже, всі комунальні послуги за користування квартирою сплачує позивачка, відповідач в утриманні житла участі не бере, особисті його речі в квартирі відсутні і взагалі квартирою не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, що унеможливлює оформити субсидію, тому вимушена звернутися з цим позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку та за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Симоненко О. до суду не з`явилася, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, рішення просила прийняти згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, будь яких клопотань на адресу суду від неї не надходило Статтями\~43,\~211 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку\~статті 280\~ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником ѕ частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 06.12.2006 року та Свідоцтв про право на спадщину за законом від 09.09.2014 року (а.с. 8; 11; 13). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № _235729953 від 07.12.2020 року підтверджено, що [PERSON] є власником ѕ частин квартири [ADDRESS] ( а.с.60-63) Згідно свідоцтва\~№ Ж1821\~від 06.12.2006\~року про\~право власності\~на житло\~, виданого ОРГАНОМ ПРИВАТИЗАЦІЇ УПРАВЛІННЯ ЖИТЛОВО КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ј частка квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 8). За адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 18 КРИВОРІЗЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ МІСЬКОЇ ДОВІДКОВО ІНФОРМАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ від 23.07.2020 року (а.с. 18). Згідно актів про не проживання, в квартирі [ADDRESS] , який скріплений відбитком печаті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УЮТ2011», відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] , з грудня 2017 року (а.с. 14-17). За правилами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.7\~ст. 319 ЦК України) Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156\~ЖК передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом (як і будь-яким нерухомим майном) через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 353/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18). Тому усунення в судовому порядку відповідних перешкод у реалізації права власника відбувається за допомогою негаторного, а не віндикаційного позову. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 14-64цс20. З аналізу даних норм права, враховуючи, що реєстрація відповідача [PERSON] в квартирі обмежує позивачку у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, відповідач не є членом сім`ї власника житла, за місцем своєї реєстрації з грудня 2017 року не мешкає, при цьому доказів що хтось чинив йому перешкоди у користуванні житлом не надано, відповідно є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України визначено: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., а тому, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України\~судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved