Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

В серпні 2018 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд, постановити рішення яким визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою від 25.11.2004 року власниками будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON], також відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою від 03.12.2004 р. №8-7520 є [PERSON], а також [PERSON], яка успадкувала частину домоволодіння після смерті [PERSON] Кожному співвласнику, а саме [PERSON], [PERSON], та [PERSON] належить по 1/3 частині домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] проживають у будинку [ADDRESS]. Також у будинку проживають [PERSON], яка є дочкою позивача, та її чоловік [PERSON], які доглядають за будинком, проводять капітальний та поточний ремонт. Інший співвласник [PERSON], у будинку не проживає з 2010 року, місцепроживання її невідоме, та будь-які контакти з нею відсутні. Вказане підтверджується актами КП «ККОЖФ Святошинського району в м.Києві». У 2008 році [PERSON] зареєструвала у будинку свого сина - [PERSON], [INFO], який фактично з 2010 року не проживає в спірній квартирі у будинку [ADDRESS], що підтверджується актами КП «ККОЖФ Святошинського району в м.Києві», у зв'язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом до суду про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку, в судові засідання свого представника не направила, про поважність причин неявки в суд не повідомляла та не просила розглядати справу за її відсутності, відзив на позов відповідачем на адресу суду не подавався. Представник Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи у відсутність представник третьої особи. Третя особа [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Оскільки сторона позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення свідка, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, власником будинку [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою Київською Державною нотаріальною конторою від 25.11.2004 р., номер №8-7288, є позивач [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою Київською Державною нотаріальною конторою від 03.12.2004 р. №8-7520, є [PERSON], а також [PERSON], яка успадкувала частину домоволодіння після смерті [PERSON] (а.с.8,10) Кожному співвласнику належить по 1/3 частині домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON], та [PERSON] проживають у вказаному вище будинку, також у будинку проживають [PERSON], яка є донькою позивача, та її чоловік [PERSON] Інший співвласник - [PERSON], у будинку не проживає з 2010 року, де на даний час знаходиться невідомо та будь-які контакти з нею відсутні. Вказане підтверджується актами КП «ККОЖФ Святошинського району м.Києва». (а.с.15-24) У 2008 році [PERSON] зареєструвала у будинку свого сина - [PERSON], [INFO], який з 2010 р. перестав мешкати у будинку [ADDRESS] та фактично виїхав зі своєю матір'ю [PERSON], що підтверджується актами КП «ККОЖФ Святошинського району м.Києва». На день подачі позову до суду [PERSON] є повнолітнім, та відповідно до чинного законодавства України, яке регулює житлові відносини та відносини реєстрації місця проживання, позивач зазначає, що відповідач [PERSON] вважається особою, яка втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та підлягає зняттю з реєстрації. Оскільки, відповідач [PERSON] не сплачує комунальні послуги, в проведенні ремонту участі не приймає, та у зв'язку з чим не можливо отримати субсидію, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила суду ті обставини, що дійсно відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], з 2008 року, протягом останніх десяти років його не бачили, місцезнаходження його невідоме. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання відповідачами такими, що втратили право користування квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved