Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В січні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого є дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Чортківського районного суду від 6 грудня 2016 року шлюб між ними розірвано і після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, коштів на утримання дитини не дає, що змусило її звернутися до суду. Так як він не працює, не має регулярного доходу, позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, він позовні вимоги позивачки визнає частково, при ивирішенні позову просить врахувати те, що він непрацює постійно, має мінливі заробітки, проживає з мамою, яка є вдовою і має малу заробітну плату, тому ще змушений її допомагати. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 8 жовтня 2013 року по 6 грудня 2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобовязаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Outcome: partial