Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

В травні 2021 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ земельної ділянки,- В обґрунтування позову вказано, що позивач [PERSON] , а також відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно рішення двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради №241 від 22 грудня 2017 року є співвласниками земельної ділянки, загальною площею 0,2024 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 7421789200:01:000:0399, яка розташована на території Парафіївської Селищної ради за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням дана земельна ділянка передана йому та відповідачам у спільну сумісну власність. Право власності на земельну ділянку зареєстровано державним реєстратором Парафіївської селищної ради 11 січня 2018 року за № 24380723. На вищевказаній земельній ділянці розташований двоквартирний житловий будинок. Власником кв. [ADDRESS] є позивач , а квартири [ADDRESS] відповідачі. Він постійно користується частиною спірної земельної ділянки, площею 0,1408 га , на якій розташована належна позивачу квартира та господарські будівлі. Іншою частиною спільної земельної ділянки , площею 0,0616 га користуються відповідачі по справі. Ухвалою Ічнянського районного суду від 09 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ земельної ділянки та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, кожен з них надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, згоден на розподіл земельної ділянки. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради №241 від 22 грудня 2017 року сторони є співвласниками земельної ділянки, загальною площею 0,2024 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 7421789200:01:000:0399, яка розташована на території Парафіївської Селищної ради за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням дана земельна ділянка передана позивачу та відповідачам у спільну сумісну власність. Право власності на земельну ділянку зареєстровано державним реєстратором Парафіївської селищної ради 11 січня 2018 року за № 24380723(а.с.6-9). Позивач фактично користується частиною спільної земельної ділянки,яка становить площу 0,1408 га , на якій розташована його квартира та господарські будівлі. Відповідачі фактично користуються іншою частиною земельної ділянки площею 0,0616 га (а.с. 10). З метою поділу спірної земельної ділянки на частини інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Однак оформити юридично поділ вказаної вище земельної ділянки в позасудовому порядку неможливо (а.с.10-14). Згідно ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності ( спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Частинами 4,5 ст.89 ЗК України визначено , що співвласниками земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності , мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, встановлених Законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності , з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними , якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з ч. 1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю, споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою , на якій розташовані дані об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду , розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або на її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо здійснення права власності, його непорушності й захисту відносно нерухомого майна; права спільної власності та його здійснення, виділу частки з майна, що є у спільній власності, здійснення права власності на земельну ділянку, які врегульовані відповідними нормами Цивільного та Земельного кодексів України. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Так, за змістом ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ст. 89 ЗК України). Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ №7 від 16.04.2004 року роз`яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Суд також зазначає, що спільне користування частиною земельної ділянки передбачає рівні умови здійснення своїх прав кожним із співвласників та не перешкоджання в їх реалізації. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ земельної ділянки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved