Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно особистого рахунку квартири за адресою: [ADDRESS], квартира була виділена її чоловіку [PERSON] та його батькові [PERSON] рішенням Заводського райвиконкому м. Дніпродзержинська /Камянське/ № 295 від 12.10.1988 року. Зазначена квартира двокімнатна, житлова площа 30,52 м кв., загальна площа 52,5 м кв. 17.09.1994 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище [PERSON]. 17.02.1995 року вона була зареєстрована в зазначеній квартирі, де проживала з чоловіком та його батьком як член сім'ї. Батько її чоловіка [PERSON] помер 05.07.1999 року. Її чоловік [PERSON] помер 21.03.2015 року. В січні 2016 року до неї звернулась племінниця чоловіка [PERSON] з проханням зареєструвати її за адресою: [ADDRESS], оскільки їй була необхідна реєстрація в м. Камянське за умовами її праці, після чого вона обіцяла знятися з реєстраційного обліку в її квартирі. Вона довірилась відповідачці та не могла відмовити родичці свого чоловіка і дозволила в січня 2016 року [PERSON] зареєструватись в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка фактично проживала і проживає зі своєю сім'єю, а саме, з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Сіренка В.[ADDRESS]. Факт не проживання відповідачки [PERSON] в зазначеній квартирі підтверджується актом про не проживання, затвердженим КП КМР «УКОФЖ» від 10.07.2018 року. Вона ніколи не перешкоджала відповідачці у користуванні квартирою за місцем її реєстрації, що підтверджується довідкою Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП МВС України у Дніпропетровській області від 25.07.2018 року № 46.2/12-8351, довідкою КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 25.07.2018 року № 1465/4, згідно яких [PERSON] не звертався до цих організацій з заявами про перешкоджання їй у проживанні у квартирі за адресою [ADDRESS] на період 2017-2018 років. Відповідачка ніколи не вселялась в квартиру за адресою: [ADDRESS], в квартирі не має ніяких речей відповідачки. Санітарно-гігієнічний стан квартири підтримує тільки вона, а також сплачує комунальні послуги та квартирну плату, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. Реєстрація відповідача в її квартирі покладає на неї додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а також перешкоджає в оформленні субсидії. [PERSON] на протязі двох років, без поважних причин не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачка не бажає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно особистого рахунку квартири за адресою: [ADDRESS], квартира була виділена її чоловіку [PERSON] та його батькові [PERSON] рішенням Заводського райвиконкому м. Дніпродзержинська (м.Камянське) № 295 від 12.10.1988 року. Зазначена квартира двокімнатна, житлова площа 30,52 м кв., загальна площа 52,5 м кв. Після смерті батька чоловіка - [PERSON], 05.07.1999 року, та смерті її чоловіка - [PERSON] 21.03.2015 року, позивач стала квартиронаймачем зазначеної квартири, що підтверджується копією особового рахунку (а.с.7), копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно змісту позову, в січні 2016 року до неї звернулась племінниця чоловіка - [PERSON] з проханням зареєструвати її за адресою: [ADDRESS], оскільки їй була необхідна реєстрація в м. Камянське за умовами її праці, після чого вона обіцяла знятися з реєстраційного обліку в її квартирі, на що позивач погодилась. Факт не проживання відповідачки [PERSON] в зазначеній квартирі підтверджується актом про не проживання, затвердженим КП КМР «УКОФЖ» від 10.07.2018 року (а.с.8). Позивач ніколи не перешкоджала відповідачці у користуванні квартирою за місцем її реєстрації, що підтверджується довідкою Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП МВС України у Дніпропетровській області від 25.07.2018 року № 46.2/12-8351, довідкою КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 25.07.2018 року № 1465/4, згідно яких [PERSON] не звертався до цих організацій з заявами про перешкоджання їй у проживанні у квартирі за адресою: [ADDRESS] на період 2017-2018 років (а.с.9, 11). Згідно змісту позову відповідач фактично проживала і проживає зі своєю сім'єю, а саме, з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Сіренка В.[ADDRESS]. [PERSON] ніколи не вселялась в квартиру за адресою: [ADDRESS], в квартирі не має ніяких речей відповідачки. Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи\~ такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника;\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або\~права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть,\~\~ виданого\~\~ компетентним\~\~ органом\~\~ іноземної\~\~ держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для\~\~ проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею (квартирою), є достатньою підставою для зняття його з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачка [PERSON] дійсно відсутня в квартирі за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їй для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Зазначені обставини відповідачем не заперечувались. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved