overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 25.11.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 25.1.2011 року, серія [NUMBER], актовий запис № 1647, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити (а.с. 28). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 27). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі проживали однією сім»єю з 2009 року по 2013 рік без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них є одна дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З часу окремого проживання відповідач рідко приймає участь у вихованні їх дитини та не постійно надає матеріальну допомогу на її утримання. Відповідач є фізично здоровим, офіційно не працевлаштований, однак професійно займається сезонними будівельними роботами, виїжджає на заробітки за межі України, інших дітей чи утриманців немає, а відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 350 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.25). В судове засідання відповідач не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.26). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1286 гривень. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має добрий стан здоров'я, офіційно не працевлаштований, інших дітей чи утриманців не має, а тому суд рахує за необхідне стягувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Грузевицької сільської ради Хмельницького району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] бабусі - [PERSON]. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що після смерті бабусі відкрилась спадщина, однак вони не звернулась в установленому порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки тільки весною 2014 року виявили державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у їх відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. При задоволенні позову, суд враховує, що після смерті [PERSON], спадкова справа не заводилась.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В травні 2014 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від сумісного шлюбу дітей не мають. Вказував, що подружнє життя з відповідачем видалося невдалим. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між сторонами постійно погіршувалися і сім'я фактично розпалася. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Просив шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - «[PERSON]»), 30.07.2010 року Лікарівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис № 03 розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про день та час розгляду була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від сумісного шлюбу дітей не мають. Вказував, що подружнє життя з відповідачем видалося невдалим. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між сторонами постійно погіршувалися і сім'я фактично розпалася. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В травні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просив змінити розмір стягуваних аліментів з 900 грн. до 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що наданий час він одружився, має на утриманні двох дітей своєї нової дружини від попереднього шлюбу. Дружина не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за новонародженою їхньою спільною дитиною [PERSON], яка народилась [INFO] року. На даний час він також не працює, інших доходів не має, а тому просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково в розмірі по 600 грн. щомісячно. Врахувавши заяви позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні відповідачки. Також встановлено, що з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягуються аліменти в розмірі по 900 грн. щомісячно /а.с.5-8/. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Як вбачається з наданих платником аліментів доказів, на даний час змінився його сімейний стан, він має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та дружину [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги, яку їй зобов'язаний надавати батько дитини (а.с.9,11). Крім того він не працює, у зв'язку з чим погіршилося його матеріальне положення в порівнянні з положенням, яке існувало на час винесення рішення про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази, є підставою для зменшення розміру аліментних зобов'язань [PERSON] Однак суд вважає позовні вимоги дещо безпідставно завищеними і, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан відповідача, задовольняє їх частково - зменшує розмір аліментів до 500 грн. щомісячно, що буде відповідати, як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу платника аліментів. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В травні 2014 року до суду із вказаним позовом звернулася [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь на своє утримання аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, на період навчання до 30.06.2017 року. Позивач в судове засідання не прибула, подала заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягувати кошти на утримання [PERSON] в розмірі 750 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти, але в розмірі 500 грн., оскільки має скрутне матеріальне становище. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала думку відповідача. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 10.06.1996 року батьком позивачки є [PERSON]. З 01.09.2013 року позивачка навчається на денній формі навчання в Київському університеті культури. Термін навчання складає з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Виходячи з положень закону та враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку. Враховуючи все, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів в твердій сумі в розмірі 625 грн. щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання доньки слід стягнути з дати пред'явлення позову до суду, тобто з 13.05.2014.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В травні 2014 року до суду Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води, водопостачання та водовідведення. Позивач зазначав, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] Відповідач отримує послуги з централізованого опалення та підігрів води, водопостачання та водовідведення та щомісячно і своєчасно повинен сплачувати кошти за їх отримання. В результаті не виконання свого обов'язку по сплаті наданих житлово-комунальних послуг у відповідача утворилася заборгованість за період з 01.07.2012 року по 01.03.2014рік в сумі 4701,97грн., за послуги з централізованого опалення та підігрів води ,та період з 01.01.2011року по 01.03.2014 рік в сумі 782,25грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Також позивач просив стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Поташкова А.І. в судове засідання не з'явилася, надала суду відповідну заяву про розгляд справи без участі представник позивача , в якому позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином. Відносини між сторонами регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення № 630». Відповідно до п. 18 зазначених правил плата за послуги з теплопостачання повинна вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Інформація про нарахування у вигляді квитанцій відповідачу надавалися щомісячно та своєчасно. У зв'язку з тим, що відповідач від послуг не відмовлявся та постійно ними користується, КП «Броваритепловодоенергія» проводить відповідачу щомісячні нарахування відповідно до тарифів, що затверджені рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради. В порушення вимог ст.ст. 67,68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за послуги з централізованого опалення та підігріву води, водопостачання та водовідведення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст..ст.224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 67,68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

В травні 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його сина - [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що останній є інвалідом другої групи загального захворювання. Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 08.02.2014 року відносно останнього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді його госпіталізації до психіатричного стаціонару із суворим режимом нагляду. Як зазначив у заяві [PERSON], внаслідок хвороби [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав і просив визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опіком останнього. Представник органу опіки й піклування Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав. Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Із довідки до акту огляду МСЕК (а.с.26) за №0164869 від 18 червня 2013 року вбачається, що [PERSON] являється інвалідом другої групи загального захворювання. Відповідно до ухвали Полонського районного суду Хмельницької області від 08.02.2014 року (а.с.3) відносно [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у виді його госпіталізації до психіатричного стаціонару із суворим режимом нагляду. Згідно з актом комплексної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №169 від 24.12.2013 р. (а.с.10) [PERSON] виявляє хронічно протікаюче душевне захворювання - шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу. З рішення виконавчого комітету Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області №11 від 21 травня 2014 р. вбачається, що виконавчий комітет клопоче перед судом про призначення опікуном [PERSON] його батька [PERSON] Із акту судово-психіатричного експерта за №123 від 22 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] в даний час страждає хронічним стійким психічним розладом в формі шизофренії параноїдальної, виражений змішаний тип дефекту, а тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин суд вважає, що оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням і внаслідок цього нездатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у відповідності до ст. 39 ЦК України його необхідно визнати недієздатним та призначити йому опікуна, а саме його батька [PERSON] На підставі ст. 39 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В травні 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою. Посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві заявник просила суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності видане 16 вересня 1997 року за №6757/2 видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів та технічного паспорту на [ADDRESS] видане 15 вересня 1997 року МБТІ де вказано її ім.»я [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила суд заяву задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві. Представник зацікавленої особи Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам в їх сукупності знаходить, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Комсомольськ. Її батьки: [PERSON] - мати, [PERSON] батько. 16 вересня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], де власником є [PERSON] та її мати [PERSON]. При видачі даного документу було вказано не вірно ім»я, замість [PERSON] вказали [PERSON]. 24 квітня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, та змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. На даний час виникло питання в оформленні нею відчуження своєї частини, але їй відмовляють в оформлені, мотивуючи тим, що в свідоцтві про право власності вказано ім.»я [PERSON], а в паспорті [PERSON]. В січні місяці 2014 року вона звернулася до Управління житлово-комунального господарства Кременчуцької міської Ради народних депутатів з заявою щодо виправлення помилки. Їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки допущена помилка у свідоцтві на право власності [ADDRESS], за номером 6757/2 видане 16 вересня 1997 року суттєво впливає на її права вона, викликаючи сумнів щодо її права на квартиру у компетентних осіб та установ, вимушена звертатись до суду з цією заявою для встановлення факту належності мені вказаного правовстановлюючого документу. Факт належності їй даного документу підтверджується свідоцтвом про її народження, копією паспорту, ідентифікаційного коду, диплому, характеристики копією свідоцтва про укладення шлюбу. З врахуванням наданих заявником суду доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved