Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

В січні 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. за № 3871, вчинений 15.05.2018 р., щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позов мотивний тим, що в січні 2019 р. позивачу стало відомо, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. перебуває виконавче провадження ВП № 57970907 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу КМНО Хара Н.С. від 15.05.2018 р. № 3871 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Стверджує, що від ПН КМНО Хара Н.С. на його адресу надійшли документи, на підставі яких було вчинено оскаржувальний виконавчий напис, однак кредитного договору № 26252018573605 від 10.01.2011 року та будь-яких нотаріально посвідчених договорів серед них не було. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису так і з підстав неправомірності вимог стягувача. На підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 року вищевказаний позов передано за підсудністю на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Провадження у справі відкрито ухвалою від 14.09.2019 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позов не надходив. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, засобами поштового зв`язку подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа-1 - ПН КМНО Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуваням фактичних відносин та постановлення рішення згідно чинного законодавства. Третя особа-2 - ПВ ВО м.Києва Вольф Т. Л. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, заяв з процесуальних питань не подавала. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 15 травня 2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3871, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, для задоволення вимог Банка відповідача за кредитним договором від 10.01.2011 р., для погашення заборгованості позивача перед відповідачем на загальну суму в розмірі 32 174,05 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. постановою від 26.12.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 57970907 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріусу. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилався на те, що він не володіє жодною усною чи письмовою інформацією щодо ймовірних договірних відносин з АТ «ПУМБ», оскільки ніяких кредитних договорів з відповідачем він не укладав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача, відповідачем АТ «ПУМБ», а саме, щодо безспірності вимог, суду не надано. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У порушення Закону України «Про нотаріат» нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги не спростовані відповідачем, за наданими позивачем письмовими доказами є обгрунтованими та заснованими на законі. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Згідно з п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в яких зазначено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 року №6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі ІІІ Закону України від 02.06.2011 року № 3460-VІ «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01.01.2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VІ «Про адвокатура та адвокатську діяльність» або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191- VІ « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Доказів, які б свідчили, про понесення позивачем витрат на правову допомогу суду також надано не було (зокрема, відсутній договір про надання правової допомоги, розрахунок витраченого часу на надання правової допомоги, не надано документального підтвердження розміру понесених витрат). А тому, витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. (за позовну заяву), в розмірі 384,20 грн. (за заяву про забезпечення позову), а загалом - в сумі 1152,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172,

Outcome: approved