Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

До Баранівського районного суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (надалі також позивач) до [PERSON] (надалі також відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 27.10.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» з державними номерними знаками [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час цієї події було завдано механічних пошкоджень автомобілю ВАЗ з державним номерним знаком [NUMBER] . Відповідач знаходився у стані алкогольного сп`яніння та вчинив правопорушення передбачені ст 124, ч 1 ст 130 КУпАП. Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» відповідно до умов полісу АО 5548235 від 27.05.2019, в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 21 900 грн. З огляду на викладене, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» вирішило звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідност.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 27.10.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» з державними номерними знаками [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час сієї події було завдано механічних пошкоджень автомобілю ВАЗ з державним номерним знаком [NUMBER] . Відповідач знаходився у стані алкогольного сп`яніння та вчинив правопорушення передбачені ст 124, ч 1 ст 130 КУпАП (а.с. 3, 4) Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» відповідно до умов полісу АО 5548235 від 27.05.2019, в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 21 900 грн (а.с. 5-14). Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, що відповідає приписам ч. 2ст. 1187 ЦК України. Згідно ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до правової позиції Верховного суду України висловленої при розгляді справи № 6-2878цс15 відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96- ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на викладене, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 270 грн(а.с.17) Судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, вимога про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача також підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved