overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить суд з урахуванням пояснень в судовому засіданні призначити його опікуном на недієздатним братом, [INFO], посилаючись на те, що останній є інвалідом І групи з дитинства безстроково, що він потребує стороннього догляду, а заявник, не тільки є його рідним братом, але й і за станом свого здоров`я може надавати йому допомогу і утримувати його (а.с.3) Заінтересована особа [PERSON], яка є матір`ю заявника, заявила, що повністю підтримує сина і не заперечує, щоб він доглядав брата, оскільки сама вона за станом свого здоров`я цього робити не може. Представник органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав висновок про доцільність призначення заявника опікуном над недієздатним братом (а.с.22) Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, та дослідивши матеріали за заявою, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недієздатною. Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.10.2002 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним (а.с.8) Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.01.2003 року №30 [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO], та над його майном (а.с.9) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та братом [PERSON] (а.с.4, 5) Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» структурного підрозділу Центр обслуговування споживачів №1 від 15 квітня 2015 року всі вищезазначені особи проживають однією сім`єю за адресою [ADDRESS] (а.с.6) Згідно довідки ПАТ «Електротехнічний завод» від 26.01.2015 року [PERSON] працює та має систематичний дохід, який за останні 6 місяців перед представленням довідки склав 15769,93 грн. (а.с.10) За станом здоров`я заявник також не має протипоказань для здійснення опікунства над недієздатною особою, про що свідчить висновок про стан його здоров`я та медичні довідки-сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду та обов`язкового попереднього та періодичного психіатричних оглядів (а.с.11-15) Як вбачається із подання органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації останній вважає за доцільне призначити заявника опікуном свого недієздатного брата (а.с.22) Таким чином, виходячи з того, що [PERSON] потребує стороннього догляду, а його мати [PERSON], [INFO], не взмозі такий йому надавати через свій похилий вік, а брат [PERSON], навпаки, може і має таке бажання, враховуючи подання органу опіки та піклування,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що з 12.05.2006 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить розірвати шлюб, оскільки примирення не відбулося. Від відповідача також надійшла заява, в якій просить надати строк для примирення. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. В суді встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2006 р., про свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, а саме: 13.07.2015 р. ухвалою суду було надано строк для примирення один місяць, однак подружжя не примирилося. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Щорса, 15 в с. Сахнівці Старокостянтинівського району виданого 27 жовтня 1986 року виконкомом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району на імя [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що у вищезазначеному Свідоцтві невірно вказано відомості про власника, прізвище власника записано «Нестерчук» замість «Нестичук». Заявник в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позову не заперечив. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 27 жовтня 1986 року виконкомом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться по вул. Щорса, 15 в с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, в якому по даний час проживає. У даному свідоцтві про право власності зазначено прізвище власника «Нестерчук», а необхідно було зазначити «Нестичук». Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про право власності, свідоцтва про народження заявника, довідкою Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району № 812 від 28.05.2015 року. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Щорса, 15 в с. Сахнівці Старокостянтинівського району виданого 27 жовтня 1986 року виконкомом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району на імя [PERSON] належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на власну користь 40 000 грн. боргу за укладеним з відповідачем договором позики та понесені ним судові витрати загальною сумою 400 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані наявністю договірних відносин позики, відповідно до яких відповідач отримав від нього в борг 40 000 грн., строком до 30 травня 2015 року, проте взяті за договором зобовязання не виконав. В судове засідання позивач не зявився. Направив до суду заяву з проханням провести судовий розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позові (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не зявився двічі. Про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с. 11,15). Причину неявки суду не повідомив. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення обставин, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди позивача, викладеній ним в письмовій формі, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що 13 лютого 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 40 000 грн., що підтверджується відповідною розпискою (а.с 3). Сторонами згаданого договору строк повернення боргу був визначений терміном до 30 травня 2015 року. Дані про виконання відповідачем взятого за договором позики зобовязання на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом в матеріалах справи відсутні. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, з огляду на законодавчо закріплений обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов висновку, що відповідач, не повернувши суму боргу у встановлений сторонами договору позики строк, тобто всупереч ч.1 ст.1046 ЦК України, відповідно до положень якої одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, фактично порушив взяті за договором позики зобовязання, з огляду на що в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають із зобовязального права. Відповідно до положень цивільного законодавства щодо відповідальності за порушення грошових зобовязань та умов договору, як вони були визначені сторонами, з відповідача підлягає стягненню сума боргу в повному обсязі, як вона визначена договором позики. Понесені позивачем судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] року народження. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15 листопада 2002 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4); від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] року народження (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] на утримання якої Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій позов визнав в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Спору стосовно місця проживання доньки у сторін немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25 квітня 2007 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5); від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. Встановлено, що донька проживає разом з позивачкою, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], і просила в порядку ст.ст.71,72 ЖК України визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 57 по вул. Попова, 15 в м. Старокостянтинів. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 24 грудня 2014 року вона придбала у відповідача квартиру на підставі договору купівлі-продажу. При оформленні договору купівлі-продажу відповідач зобовязувався знятись із реєстраційного обліку у цій квартирі до 25 грудня 2014 року. З 24 грудня 2014 року відповідач у квартирі не проживає і до цього часу з реєстрації у ній не знявся, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись своїм майном. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позивачка в судове засідання не з'явився, подала заяву про розгляд справи без її участі, у випадку неявки відповідача, просить здійснити заочний розгляд справи. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України,суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON] з другого боку, було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбала у відповідача квартиру [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 24.12.2014 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 549519 від 24.12.2014 року. Пунктом 14 договору купівлі продажу квартири від 24 грудня 2014 року сторони передбачили, що відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання виконати усі дії, повязані із зняттям з реєстраційного обліку у вказаній квартирі в строк до 25 грудня 2014 року. Однак, взяті на себе зобовязання за договором, відповідач не виконав і станом на 11 червня 2015 залишаються зареєстрованими у [INFO], що підтверджується витягами з паспорів сторін та довідкою Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області №34/1936 від 22.06.2015 року. Разом з тим, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності,\~суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування цим житлом. \~\~\~\~\~\~При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.88 ЦПК України, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Миролюбленської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 18 лютого 2015 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, яка розташована на території Миролюбленської сільської ради Старокостянтинівського району. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] Вчасно звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не змогла, оскільки фактично вступила в управління спадковим майно та їй не було відомо, що термін звернення до нотаріальної контори 6 місяців. Разом з тим, визнала достатнім для неї шість місяців для подання заяви до нотаріальної контори. Позивачка, в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник Миролюбленської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, проти задоволення не заперечують. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Судом встановлено, що 18 лютого 2015 року помер [PERSON], який є батьком позивачки, після смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли земельна ділянка яка розташована на території Миролюбленської сільської ради Старокостянтинівського району. Відповідно до повідомлення Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа на померлого [PERSON] не заводилась. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення та розірвання шлюбу. Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що вона пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини через свою юридичну необізнаність та фактичний вступ в управління спадковим майном з поважних причин. З огляду на викладене, суд визначає позивачці додатковий строк шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, для подання нею до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], яка померла 15 лютого 2014 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що після смерті баби відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок № 2, який розташований по вул. Центральній в с. Сахнівці Старокостянтинівського району. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], оскільки є онукою. Вчасно звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не змогла, оскільки вважала, що після смерті [PERSON] прийняв спадщину її батько [PERSON], який помер 10 січня 2015 року . Разом з тим, визнала достатнім для неї шість місяців для подання заяви до нотаріальної контори. Представниця позивачки, в судовому засіданні позов підтримує. Представник Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Судом встановлено, що 15 лютого 2014 року померла [PERSON], яка є бабою позивачки, після смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок № 2, який розташований по вул. Центральній в с. Сахнівці Старокостянтинівського району. 10 січня 2015 року помер [PERSON], який є батьком позивачки та не переоформив спадщину після матері у звязку із смертю. Згідно повідомлення Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа на померлу [PERSON] не заведена. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвами про смерть [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про народження, спадковою справою. Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що вона пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. З огляду на викладене, суд визначає позивачці додатковий строк шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, для подання нею до Старокостянтинівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON]

Outcome: approved