Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулись до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням батьками батьківських обов`язків. Так, до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 742 Деснянського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS] , третій під`їзд, в колясочній під`їзду проживають сторонні люди з малолітніми дітьми. 28.03.2019 представниками позивача був здійснений виїзд за вказаною адресою та з`ясовано, що в допоміжній кімнаті (колясочній) проживає відповідачка [PERSON] з цивільним чоловіком - відповідачем [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] повідомила, що вона працює двірником, у зв`язку з чим її керівництвом було надано допоміжну кімнату (колясочна) в користування для тимчасового проживання разом з родиною. Крім того, мешканці зазначали, що вищезазначена особа постійно перебуває напідпитку. З поміжної кімнати постійно чути сварки та плач дітей. Діти ходять не доглянуті, неохайні та голодні, жебракують. 28.03.2019 дітей було доставлено до КМДКЛ № 2 Дніпровського району м. Києва у зв`язку з виникненням несприятливих умов проживання, загрози їхньому життю та здоров`ю. 08.04.2019 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було передано Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» для проходження соціально - психологічної реабілітації до встановлення дітям статусу. Матері дітей було рекомендовано пройти курс реабілітації від алкогольної залежності та курси підвищення батьківського потенціалу, надати до Служби документи, що підтверджують покращення ситуації в родині та наявність самостійного доходу. 12.07.2019 [PERSON] була прийнята до відокремленого підрозділу ГО «СИНЕГІЯ М» на проходження реабілітаційної програми від алкогольної залежності. Курс реабілітаційної програми та програми ресоціалізації становив 12 місяців. Деякий час відповідачка [PERSON] сумлінно виконувала всі завдання реабілітаційної програми, брала активну участь у заходах центру, змінила ставлення до себе та оточення, хвилювалася та проявляла зацікавленість до життя своїх малолітніх дітей. Була позитивна динаміка в її лікуванні. Користуючись телефоном адміністрації, відповідачка щотижня телефонувала до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», де перебувають малолітні [PERSON] та [PERSON] , та в коротких перемовинах намагалася з`ясувати стан здоров`я дітей та успішність у навчанні, цікавилась їхніми потребами та уподобаннями. На початку квітня 2020 року [PERSON] припинила працювати над собою, виконувати завдання реабілітаційної програми, брати активну участь у заходах Центру та 27.04.2020 покинула Центр реабілітації, не пройшовши курс реабілітаційної програми, оскільки вирішила спробувати організувати своє життя самостійно. [PERSON] не має підтримки від родичів, вона з ними не спілкується, у відповідачки відсутнє житло, а також робота, її місце перебування невідоме. [PERSON] припинила відповідати на дзвінки соціального педагога ЦДД «Місто щасливих дітей» та працівників Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, не виходить на зв`язок та не з`являється до Служби, не надає документи на підтвердження покращення її фінансового, житлового стану та покращення батьківського потенціалу для розгляду питання на комісії з питань захисту прав дитини щодо повернення малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до біологічної родини. Батько дитини відповідач [PERSON] також до Служби не з`являвся, не цікавився життям та здоров`ям дітей. Місце його знаходження Службі не відомо. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення батьків від виховання дітей, свідомого нехтування відповідачами своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батьків до своїх батьківських обов`язків. Оскільки є суттєві порушення прав малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з боку їх батьків, а малолітні в силу свого віку, освіти та матеріального становища на даний час неспроможні самостійно захищати свої права в суді, невиконання батьками своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей негативно впливає на їхнє здоров`я та розвиток, визначення соціального статусу дітей, - орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на їх утримання, а також позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на його утримання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2020 дану справу передано до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю /а.с.45/. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.02.2021 справу було передано до Таращанського районного суду Київської області для розгляду за підсудністю /а.с.54/. 06.07.2021 справа надійшла до Таращанського районного суду Київської області. Ухвалою суду від 08.07.2021 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 07.09.2021, яке за клопотанням відповідачки [PERSON] було відкладено до 28.09.2021 /а.с.80, 81, 102, 103/. 24.09.2021 судом отримано від відповідачки [PERSON] відзив на позовну заяву. У відзиві відповідачка висловила свою незгоду із посиланнями позивача на невиконання нею батьківських обов`язків, оскільки вона сама виховувала та забезпечувала дітей, оплачувала рахунки, включаючи садочок, купувала продукти харчування, а ті кошти, які заробляв їхній батько, він витрачав на себе. В останній час їй вистачало коштів лише для того, щоб заплатити за садочок та купити продукти харчування. Згодом вона сильно захворіла на роботі та лікарі виявили двостороннє запалення легень. На госпіталізацію відмовилась, оскільки не було на кого залишити дітей, а на їх батька залишати дітей боялась. Саме тому вирішила влаштувати дітей до ДЦР, поки не «стане на ноги». Зазначила, що фактів жебракування її дітьми не було, її діти завжди були чисто одягнені та спали у чистому ліжку. Єдиним недоліком вважає те, що вона «випивала». Після того, як влаштувала дітей до ДЦР, вона пройшла лікування з приводу двостороннього запалення легень у лікарні та добровільно оформилася на реабілітацію в Центр «Істок», де перебувала впродовж 11 місяців - з 12.05.2019 по 12.04.2020. Також зазначає, що поновила відносини з дітьми, приходила у Службу, спілкувалася з ними в телефонному режимі, допоки директор Служби не запропонувала їй відмовитися від дітей, посилаючись на те, вона, як матір, немає відповідного рівня заробітної плати на їх утримання. Через це вона перестала телефонувати до дітей та вирішила назбирати кошти в сумі 60 тис. грн. на купівлю будь-якого будинку, щоб у дітей був свій дах над головою. Вказує, що для вирішення проблеми зверталась за допомогою на телепередачу «Стосується кожного», а також до соціальної служби, але ніякої допомоги не отримала. Зазначає, що намагалася забезпечити дітей усім необхідним, щоб було не гірше, як у інших дітей, ніколи про них не забувала і дуже їх любить, жалкує, що так склалися обставини. Місцеперебування [PERSON] їй не відомо, зазначає, що останній може перебувати в місцях позбавлення волі. Просить суд не позбавляти її батьківських прав, оскільки хоче, щоб її діти росли у сім`ї, а не в дитячому будинку. Також при винесенні рішення просить суд врахувати ту обставину, що вона на даний час проходить реабілітацію, а також у неї є тітка, яка зголосилася їм допомогти. Визнає свою провину перед дітьми та просить дати їй шанс стати зразковою матір`ю /а.с.109/. 28.09.2021 за клопотанням позивача до участі у справі залучено Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 18.10.2021 /а.с.118-120/. Ухвалою суду від 18.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.164, 165/. 22.10.2021 судом отримано пояснення третьої особи щодо позовної заяви від 18.10.2021. У поясненнях зазначено про те, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були влаштовані до Центру за клопотанням служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.03.2019 № 01-07-634. Як зазначалось у клопотанні, діти були вилучені з родини у зв`язку з виникненням несприятливих умов проживання та загрозою їх життю та здоров`ю. Батьки не забезпечували дітям елементарних умов: родина проживали в «колясочній» кімнаті, діти не мали належного спального місця, відсутній холодильник. [PERSON], не дивлячись на семирічний вік, не ходив до школи. На момент влаштування інформації про місце перебування батьків не було. Лише відомо, що батьки зловживали спиртними напоями, за що і були звільнені з роботи (працювали двірниками ЖЕД-310 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»). Розпочавши роботу з дітьми, соцпедагоги відмітили деякі особливості у поведінці дітей, спровоковані умовами проживання в родині. Емоційний стан [PERSON] охарактеризовано як розгублений і тривожний. Хлопчик поводився тихо, покірно, демонстрував потребу в увазі, теплі, тактильному контакті. Його легко було образити, задіти. Теплих почуттів до сестри не мав, відчувалася неприязнь і неприйняття з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] . З розмов із [PERSON] стало відомо, що він більше прив`язаний до мами, що батьки мало часу приділяли дітям, не гралися з ними. Емоційний стан [PERSON] охарактеризовано як прямо протилежний стану [PERSON] : не плакала, відразу пішла на контакт, всю дорогу до центру розмовляла, розповідала про тата. З цих розповідей стало зрозуміло, що [PERSON] більше прив`язана до тата. У поведінці [PERSON] спостерігались симптоми, характерні для дітей, постраждалих від сексуального насилля (розбещення). У перший рік перебування в центрі у своїх малюнках [PERSON] часто відображала батька. Малювала ліжко, телевізор, себе та чоловіка в ліжку. Розказувала про батька, як про джерело приємних емоцій і відчуттів; проговорювала, що сумує за ним і що хоче побачити його. Про маму згадувала рідко і, при цьому, засмученою не виглядала. Пізніше почала проговорювати, що не любить маму. [PERSON] має високу потребу бути в центрі уваги, соціально активна. Відповідачка [PERSON] вперше вийшла на зв`язок з працівниками Центру в липні - серпні 2019 року. Це були телефонні дзвінки співробітника реабілітаційного Центру, куди 12.07.2019 відповідачка була прийнята для проходження програми від алкогольної залежності. В подальшому це були періодичні дзвінки, під час яких мама цікавилась справами дітей. [PERSON] заявляла про своє бажання поспілкуватись з [PERSON] і [PERSON] . Спочатку [PERSON] сумлінно виконувала всі завдання реабілітаційної програми. Дзвінки стали регулярними, на новорічні свята мама відправляла дітям подарунки. Спостерігаючи такі позитивні зміни було прийнято рішення дозволити [PERSON] поспілкуватись з [PERSON] та [PERSON] в онлайн - режимі. [PERSON] дуже зрадів новині про те, що відтепер зможе спілкуватися з мамою по телефону за допомогою «скайп-зв`язку». [PERSON] цю новину сприйняла спокійно. 19.03.2020 відбулась перша розмова, під час якої [PERSON] ставила дітям численні запитання, обіцяла, що у їхній сім`ї все зміниться: вона знайде роботу, пристойне житло, і більше ніколи не вживатиме алкоголь. Діти майже весь час мовчали, не підводили очей, зрідка відповідаючи на питання односкладним «так» або «ні». [PERSON] того ж дня на вечірньому спілкуванні заявила, «що сьогодні вона розмовляла з новою мамою, бо у її мами було довге волосся і вона не така». [PERSON] після спілкування мав піднесений настрій, але в індивідуальній роботі з психологом мав тривожний вигляд, висловлював побоювання щодо повернення у те життя, яке було у них раніше. В умовах супроводу фахівців Центру відбулось три розмови відповідачки з малолітніми дітьми. 16.04.2020 [PERSON] покинула Центр реабілітації. З її слів, вона офіційно влаштувалася на роботу прибиральницею, знайшла тимчасове помешкання у хостелі, продовжила і надалі спілкуватись зі своїми дітьми у супроводі служби у справах дітей. В подальшому після участі у зйомках програми на телеканалі Інтер «Стосується кожного» [PERSON] перестала відповідати на дзвінки соціального педагога Центру та припинила спілкування з дітьми. Зникнення мами негативно вплинуло на емоційний стан дітей. [PERSON] втратив маму вдруге. Таке розчарування призвело до негативних змін у емоційній сфері хлопця: він почувався покинутим і звинувачував себе у тому, що сталося, злився на себе, знову став замкнутим і чутливим; на найменші негаразди, що траплялися, реагував сльозами, почав гірше вчитися, став більш неуважним, неорганізованим. Діти не спілкуються з мамою уже більше року. На даний час діти виявляють бажання, щоб батьків позбавили батьківських прав і їм знайшли нову родину. Під час спілкування з відповідачкою напередодні судового засідання працівники центру побачили, що рівень її батьківського потенціалу залишається вкрай низьким. [PERSON] продовжує орієнтуватись лише на власні бажання: «я хочу, щоб діти побачили, що я змінилась», «я маю розповісти [PERSON] та [PERSON] , що помилялась і діти мають мене зрозуміти». Жодного інтересу чи розуміння потреб саме дітей у відповідачки як не було, так і немає. На підставі цього, діючи виключно в інтересах дітей, повністю підтримують заявлені органом опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів /а.с.173-177/. 29.10.2021 судом отримано два висновки Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.10.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.183-194/. В судовому засіданні представник позивача Васільєва О.В. позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, та додатково суду пояснила, що з квітня 2019 року (з того часу, коли діти були відібрані та поміщені до центру реабілітації) відповідач [PERSON] жодного разу ними не цікавився, він ніде не зареєстрований, його місцеперебування невідоме. Відповідачка [PERSON] спілкувалась з дітьми до червня 2020 року, а потім будь-яке спілкування припинила, на зв`язок не виходила і її місцеперебування службам було невідоме до її появи в суді. [PERSON] не має житла, постійне місце проживання у неї відсутнє, не працює і не має ресурсів для придбання житла, у неї відсутні будь-які фінанси навіть для оренди помешкання. Відповідачка на даний час знову проходить курс реабілітації від алкогольної залежності і живе у реабілітаційному центрі. 28.09.2021 вона з`явилась і написала заяву на побачення з дітьми, але їй було відмовлено як через карантинні обмеження, так і з метою уникнення психологічного травмування дітей, які більше року не чули від неї жодної звістки. Просила позов задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона прожила в цивільному шлюбі 10 років, він є біологічним батьком обох дітей, але записаний батьком лише [PERSON] . В 2019 році вона дійсно зловживала алкогольними напоями, але її діти завжди були доглянути, мали усе необхідне, оскільки вона завжди працювала, відвідували дитячий садочок. У березні 2019 року вона захворіла на двостороннє запалення легень, а тому коли до них прийшли працівники соціальних служб, вона не могла доглядати за дітьми і погодилась тимчасово передати дітей до соціального закладу. При цьому їй було роз`яснено, що для повернення дітей їй потрібно буде вилікуватись, знайти житло і працевлаштуватись, щоб мати можливість їх забезпечувати. Два тижні вона пробула у лікарні та вилікувала своє захворювання. Після цього поїхала до матері на Лук`янівку і просила допомоги у неї, однак матір їй відмовила. Тому вона погодилась на пропозицію працівників соціальних служб і поїхала в центр реабілітації, де пробула одинадцять місяців замість домовлених шести. 27.04.2020 вона залишила центр і вирушила шукати житло і роботу. Вона зняла костел, неофіційно працювала прибиральницею у супермаркеті «Фора», потім комендантом у хостелі, де жила. Але хостел закрили і вона знову повернулась в реабілітаційний центр. Потім влаштувалась в реабілітаційний центр « Матері і дитини », де проживає з 27.01.2021 по даний час. У неї народилась третя дитина, якій зараз шість місяців, перебуває у декретній відпустці, але має можливість ходити на роботу, оскільки їй допомагають інші жінки із центру. Вона повністю звільнилась від алкогольної залежності, психічно і фізично стабільна, може і хоче виховувати і утримувати своїх дітей. Вона має проекти на майбутнє, планує відкрити власну справу, придбати житло. Пояснила, що [PERSON] не відвідував школу тому, що вона не мала коштів його туди влаштувати. Чоловік ніяк не допомагав. Орендувати житло вона не могла - не було такої можливості. Категорично заперечила сексуальне розбещення дочки батьком - відповідачем [PERSON] , пояснити висновки психолога з цього приводу ніяк не змогла. Підтвердила те, що з червня 2020 року не спілкувалась з дітьми і не виходила з ними на контакт. Пояснила це тим, що не хотіла їх травмувати, оскільки не могла забрати до себе. Після участі у телепередачі вона сподівалась на допомогу у поверненні дітей, але такої допомоги не отримала і розгубилась. При цьому, працівники центру радили їй відмовитись від дітей, оскільки вона не має необхідного доходу для їх утримання. Проте, вона на це не згода. Вона любить своїх дітей, хоче займатись з ними, водити їх до школи, в гуртки, гуляти з ними. Зазначила, що дітям потрібна батьківська любов, чого немає в центрі. Просила відмовити у позовних вимогах щодо неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належно і завчасно. Оскільки зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідомо, останній викликався до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України згідно порядку, передбаченого Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, що відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України є його належним повідомленням (а.с. 171, 206, 221). Крім того, відповідачу надсилалися повідомлення про виклик до суду за останньою відомою адресою місця реєстрації. Вся кореспонденція адресована відповідачу поверталася на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.180, 181, 207, 208, 234, 235). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд даної справи належно і завчасно, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву до суду не подавав. Представник третьої особи Гуменюк Н.О. повністю підтримала заявлений позов та надала пояснення, аналогічні викладеному в поданих до суду письмових поясненнях. Додатково суду пояснила, що у квітні 2019 року їм на виховання передали двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в заклад жодного разу з`являвся, вони його ніколи не бачили. Відповідачка [PERSON] вперше вийшла з ними на зв`язок в липні-серпні 2019 року через працівників реабілітаційного центру, де на той час перебувала. Між [PERSON] і мамою [PERSON] був емоційний зв`язок. [PERSON] за мамою не тужила, більше згадувала тата. У дівчинки були прояви сексуалізованої поведінки. У березні 2020 року вони організували онлайн-спілкування між матір`ю і дітьми. [PERSON] дуже чекав зустрічей з мамою, а [PERSON] її навіть не впізнала. Коли відповідачка зникла, діти дуже болісно це сприйняли, особливо [PERSON]. Після участі в телепередачі «Стосується кожного» на телеканалі «Інтер», коли [PERSON] відкрито сказала про те, що не хоче до мами. [PERSON] через це дуже переживав, винуватив себе у цій ситуації. Для відновлення психоемоційної стабільності з дітьми була проведена тривала робота. На даний час діти відкрито заявляють, що не хочуть до мами. Вони в ній зневірились. Вона двічі їх покинула. Діти знають про те, що зараз в суді розглядається ця справа, дуже чекають рішення, чекають, коли ж їх заберуть в нову сім`ю. Ніхто з родичів дітей до них не звертався, дітей не провідував. Підтримки сім`ї у відповідачки немає, а сама вона впоратись із ситуацією не може. Факт завчасного (до рішення суду) налаштування дітей на влаштування їх у нову родину пояснила тим, що це відповідає інтересам дітей. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника третьої особи, а також показання свідка, вислухавши думку малолітніх [PERSON] , [INFO] (10 років), та [PERSON] , [INFO] (8 років), перевіривши викладені у позовній заяві, відзиві та письмових поясненнях обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є відповідачка по справі [PERSON] та записаний за її вказівкою відповідно до ч.1 ст.135 СК України, батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.07.2013 та копією наданої інформації від 19.09.2019 за № 4027/17.8-08 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві /а.с.6, 16/. Батьками [PERSON] , [INFO] є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація народження дитини проведена за спільною заявою батьків про визнання батьківства відповідно до ст.126 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.11.2011 та копією наданої інформації від 19.09.2019 за № 4027/17.8-08 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві /а.с.7, 16/. З матеріалів справи також встановлено, що до служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 742 Деснянського району м. Києва, про те, що з 2016 року садок відвідує [PERSON] , [INFO] .. Батьки працювали двірниками та проживають за адресою: [ADDRESS] , (третє) парадне, в колясочній. Останнім часом дівчинку до садочка приводить та забирає тільки батько, який часто приходить напідпитку та говорить, що мама дітей дуже хвора (підозра на туберкульоз), він звільнився з роботи, жінку скорочують та виселяють. Діти можуть залишитись на вулиці. Батько зареєстрований на [ADDRESS] (з його слів), його приймають, а дітей не знає куди діти. З ними проживає ще син [PERSON] , [INFO] , який чомусь не пішов до школи та не навчається, що вбачається з копії повідомлення ДНЗ № 23 від 25.03.2019 /а.с.27/. 28.03.2019 заступником начальника Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Калюжко О.В. спільно із залученим спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON] був здійснений виїзд, за адресою: [ADDRESS] , третій під`їзд, (колясочна). Під час обстеження умов проживання дітей було встановлено, що в допоміжній кімнаті (колясочній) проживає [PERSON] з цивільним чоловіком [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання незадовільні. Діти сплять на дивані, який брудний і зламаний. Біологічний батько спить на підлозі. Відсутній холодильник. Не мають пралки. На момент візиту продукти були відсутні, мама дітей пояснила, що немає можливості зберігати продукти (відсутній холодильник), тому купують продукти лише на одне приготування. Батько взагалі не забезпечує родину. На момент відвідування мама дітей погано себе почувала є підозра на туберкульоз. Батько дітей перебував у стані алкогольного сп`яніння, не працює, матеріально не допомагає. Зі слів матері її звільнили з роботи за станом здоров`я. В результаті членами комісії було вирішено викликати поліцію для вилучення малолітніх дітей, що вбачається з акту обстеження умов проживання дитини від 28.03.2019 /а.с.32, 33/. 28.03.2019 при виїзді за адресою: [ADDRESS] , третій під`їзд, (колясочна), старшим СЮП Деснянського УП ГУНП у м. Києві Воронюком М.С. у присутності понятих: [PERSON] та [PERSON] , працівника закладу охорони здоров`я [PERSON] , представника служби у справах дітей [PERSON] , було виявлено дітей: [PERSON] та [PERSON] , яких було доставлено до інфекційного відділення КМДКЛ № 2, що вбачається з акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 28.03.2019 /а.с.28-31/. З матеріалів справи також вбачається, що відповідачка [PERSON] була звільнена з посади двірника 28.02.2019 у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (підстава: зміни у штатному розкладі відповідно до наказу № 292 від 22.12.2008; повідомлення про зміни в організації виробництва праці № 267 від 26.12.2018 із заявою про відмову [PERSON] від переведення на іншу роботу). [PERSON] разом з малолітніми дітьми проживала в допоміжній кімнаті будинку [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» вільного службового житла та великою кількістю вакантних посад двірників, задля збереження працівників (двірників) з обслуговування будинку та прибудинкової території, підприємство використовувало приміщення допоміжних кімнат для тимчасового проживання двірників, що вбачається з наданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» повідомлення від 15.07.2019 за № 46-2828 /а.с.25/. В картотеці відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо [PERSON] та [PERSON] інформація відсутня, що вбачається з копії наданої інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 22.11.2019 за № 17/246 /а.с.14/. Судом також встановлено, що [PERSON] звернулась до ГО «СИНЕРГІЯ М» з проханням проходження реабілітаційної програми від алкогольної залежності та була прийнята 12.07.2019 до відокремленого підрозділу ГО «СИНЕРГІЯ М» у Бориспіль ЦР, що підтверджується копією довідки від 03.08.2019 за № 14 /а.с.21/. 21.10.2021 Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, було надано суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 185-194). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з 09.03.2019 вона працює психологом Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей». Коли прийшла в Центр - діти вже перебували там. Наразі вона знайома з дітьми два роки і два місяці. [PERSON] спочатку був замкнутий хлопчик, який нікому не довіряв. На даний час він дуже змінився, побудував довірливі стосунки з дорослими - працівниками Центру. [PERSON] відразу йшла на контакт. Розповідала про тата, у неї приємні спогади про нього. У дівчинки сильно проявлялась сексуалізована поведінка, характерна для дітей, постраждалих від сексуального розбещення. За два роки перебування в Центрі вона навчилась контролювати свої емоції, дівчинка має високий емоційний інтелект. Стосунки між дітьми були не дуже добрі, [PERSON] був відсторонений від сестри. Зараз він зрозумів, що [PERSON] є його сестрою - рідною людиною. Коли навесні 2020 року мама раптово припинила виходити на зв`язок і перервала спілкування з дітьми - [PERSON] дуже сумував за мамою, плакав, він не хотів її втрачати вдруге. За цей час без матері [PERSON] повністю емоційно пройшов весь шлях втрати близької людини, всі етапи горювання, і прийняв ситуацію - той факт, що мами вже не буде. [PERSON] ніжний і чутливий хлопчик, який хоче повну родину, чекає її. [PERSON] маму не впізнала навіть після третьої онлайн-зустрічі. Дивувалась, казала, що це не її мама. [PERSON] теж потребує повної нормальної родини. У тому випадку, якщо діти повернуться до відповідачки - для [PERSON] це викличе агресію, оскільки це буде руйнуванням її картинки нової родини. [PERSON] завжди, з самого початку хотіла нову родину, говорила, що не любить маму. У [PERSON] теплі спогади про маму. Після її другого зникнення він повністю емоційно втратив маму і не чекає на її повернення. Якщо [PERSON] повернути до матері - це його дестабілізує, він буде її жаліти і візьме на себе роль дорослого чоловіка в родині. При вирішенні даного спору відповідно до вимог статті 171 Сімейного кодексу України судом було вислухано думку малолітніх [PERSON] , [INFO] (10 років), та [PERSON] , [INFO] (8 років), у судовому засіданні 02.12.2021 в режимі відеоконференції з приміщення Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» в присутності педагога та за відсутності сторін. Обоє дітей виявили бажання залишитись в Центрі та сказали, що не хочуть повертатись до батьків. Водночас, з відповідей [PERSON] було очевидно зрозуміло, що його думка сформована внаслідок глибокої образи на маму, він вказав, що не може відповісти, чи готовий її пробачити у разі, якщо вона знову з`явиться в його житті. [PERSON] впевнено сказала, що до мами не хоче і сумує за татом, однак, з її відповідей і поведінки було очевидно, що дівчинка в силу віку не усвідомлює значимості питання і її думка сформована дорослим оточенням. Вирішуючи справу, суд керується наступним. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Вирішуючи даний спір, належно і повно дослідивши та оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Так, [PERSON] у судові засідання не з`являвся, жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами: за період перебування сина в Центрі захисту дітей він жодного разу не поцікавився дитиною, не відвідував, не телефонував. Будь-якого прояву інтересу до дитини не зафіксовано. На підставі наведеного,

Outcome: partial