Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 4962,06 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно заяви від 07.03.2018р. [PERSON] звернулася до департаменту з питання призначення державної тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. На відповідне звернення рішенням департаменту від 21.04.2018 року [PERSON] було призначено допомогу на період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року на сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач 17.01.2019 року повторно звернулась з заявою про призначення допомоги на наступний період, до заяви була надана довідка від 05.12.2018 року№14.1-59/12378 про те, що [PERSON] з 01.03.2018 року по 01.11.2018 року отримує аліменти. Рішенням від 15.02.2019 року було встановлено, що [PERSON] не має право на призначення допомоги в зв`язку з отриманням аліментів на дитину. Отже, раніше 21.04.2018 року відповідачці було призначено допомогу з 01.03.2018 року, аліменти [PERSON] почала отримувати з 01.03.2018 року, про що своєчасно не повідомила департамент. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачеві коштів становить 4962,06 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача надміру виплачені бюджетні кошти у сумі 4962,06 грн. та судовий збір в сумі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, у зв`язку з чим, за відсутності заперечення позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правові відносини. Судом встановлено, що 07.03.2018р. [PERSON] звернулася до департаменту з питання призначення державної тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Рішенням департаменту від 21.04.2018 року [PERSON] було призначено допомогу на період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року на сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач 17.01.2019 року повторно звернулась з заявою про призначення допомоги на наступний період, до заяви надала довідку від 05.12.2018 року№14.1-59/12378 про те, що [PERSON] з 01.03.2018 року по 01.11.2018 року отримує аліменти. Рішенням від 15.02.2019 року було встановлено, що [PERSON] не має право на призначення допомоги в зв`язку з отриманням аліментів на дитину. Отже, раніше 21.04.2018 року відповідачці було призначено допомогу з 01.03.2018 року, аліменти [PERSON] почала отримувати з 01.03.2018 року, про що своєчасно не повідомила департамент. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачеві коштів становить 4962,06 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до п.\~12\~«Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки відповідачем вимога позивача про повернення коштів залишена без реагування, добровільно кошти не повернуті, вони підлягають стягненню з відповідача. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 2102 гривні, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved