Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В суд звернулося Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія\~ «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів затрачених на підготовку. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 01.09.2011 року між відповідачем та державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», Севастопольським Національним університетом ядерної енергії та промисловості було укладено Договір №1-11-164 р. на підготовку за спеціальністю - автоматизоване управління технологічними процесами, освітньо-кваліфікаційного рівня - бакалавр. На укладання даного договору відповічем, Замовником було отримано згоду одного з батьків : [PERSON]. З умовами договору його ознайомлено. До договору №1-11-164 р від 01.09.2011 року, відповідачем укладено додаткові угоди №1 від 19.09.2012 року, №2 від 01.09.2013 р. про зміну вартості підготовки. Відповідно до предмету договору Замовник (ВП РАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом») оплачує вартість послуг на підготовку фахівця відповідно до Основного договору, а особа зобов'язується навчатись за державним замовленням в Севастопольському Національному Університеті ядерної енергії та промисловості на денній формі навчання. Всього за період підготовки відповідача за період з 01.09.2011 р. по 31.12.2013 р. в СНУЯЕтаП затрачено коштів в сумі 29265.68 грн. У зв'язку з анексією АР Крим Російською Федерацією, ДП «НАЕК «Енергоатом» втратив можливість подальшої співпраці із галузевим вищим навчальним закладом Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості. Враховуючи ситуацію, яка склалася в державі, студентів, які не завершили навчання в СНУЯЕтаП було переведено до інших вищих навчальних закладів України. Так, відповідача, було переведено з СНУЯЕтаП, де він навчався у квоті ВП РАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» до НУ «Львівська політехніка». Відповідача було зараховано до НУ «Львівська політехніка» для продовження навчання за спеціальністю - автоматизоване управління технологічними процесами. З відповідачем укладено тристоронній договір №440 від 19.03.15 р., про навчання в даному університеті та зобов'язання відшкодування коштів ВП РАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» по договору №1-11-164 р від 01.09.2011 року за період з 01.09.2011 по 31.12.2013 р. у випадку неприбуття або несвоєчасного прибуття особи в підрозділ Замовника (ВП РАЕС) для працевлаштування на роботу. Згідно наказу ректора НУ «Львівська політехніка» №5255-4-10 від 27.10.2016 p., відповідача відраховано з університету за невиконання навчального плану. Дану інформацію, листом №68-1-2-6-2017 від 17.05.17, НУ «Львівська політехніка» направив на адресу ВП РАЕС. На адресу відповідача, позивачем було направлено претензію №001/5260 від 20.06.2017 р. про відшкодування коштів затрачених на підготовку (навчання) в СНУЯЕтаП за період з 01.09.2011 по 31.12.2013 р. в розмірі 29265.68 грн. Претензія повернулась без вручення адресату. Зобов'язання по вищевказаних Договорах відповідачем не виконані. Оскільки, відповідачем невиконані зобов'язання п.4.3 Договору №440 від 19.03.15, де позивач зобов'язувався своєчасно прибути в підрозділ замовника для працевлаштування та відпрацювати не менше 3-х років, тому згідно п.5.2 договору, відповідач зобов'язаний повністю відшкодувати замовнику витрати, понесені ним на підготовку по трьохсторонньому договору укладеному між СНУЯЕтаП, ВП РАЕС «ДП «НАЕК «Енергоатом» та відповідачем по договору №1-11-164-р від 01.09.2011 за період навчання з 01.09.2011 по 31.12.2013 р. у випадку неприбуття або несвоєчасного прибуття у підрозділ замовника для працевлаштування за направленням на роботу. Відповідно до розрахунку витрат, згідно актів виконаних робіт, на підготовку в СНУЯЕтаП відповідача з 01.09.2011 р. по 31.12.2013 p., витрати на підготовку становлять - 29 265.68 гривень. Отже, відповідач порушив договірні зобов'язання. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Також від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вони просять стягнути з відповідача витрати понесені позивачем на оголошення в газеті, просили позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач, про дату, час та місце судового засідання, призначеного\~\~на 17.08.2017 року\~\~повідомлений судом, однак судові повістки направлені судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернуто до суду з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає». 17 серпня 2017 року суд, встановивши, що місцезнаходження відповідача не встановлено, та судові повістки про виклик до суду, повернулися з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає» та фактичне місце знаходження [PERSON] невідоме, було здійснено виклик відповідача через оголошення у газеті «Урядовий Курєр» №172(6041) від 15.09.2017 року. Відповідачу пропонувалось зявитись в судове засідання, або надати заперечення проти позову та докази, які є в наявності. У визначений законодавством термін відповідачем [PERSON] жодних дій щодо вищевказаного не вчинено, що за правилами п. 5\~ст. 74 ЦПК України\~свідчить про належне його повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути\~\~справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи\~\~з ухваленням заочного рішення. Перевіривши матеріали справи,\~дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із\~статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2011 року між відповідачем, державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Севастопольським Національним університетом ядерної енергії та промисловості було укладено Договір №1-11-164 р. на підготовку за спеціальністю - автоматизоване управління технологічними процесами, освітньо-кваліфікаційного рівня - бакалавр. На укладання даного договору відповічем, Замовником було отримано згоду одного з батьків : [PERSON] З умовами договору його було ознайомлено. До договору №1-11-164 р від 01.09.2011 року, відповідачем укладено додаткові угоди №1 від 19.09.2012 року, №2 від 01.09.2013 р. про зміну вартості підготовки. Відповідно до предмету договору Замовник (ВП РАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом») оплачує вартість послуг на підготовку фахівця відповідно до Основного договору, а Особа зобов'язується навчатись за державним замовленням в Севастопольському Національному Університеті ядерної енергії та промисловості на денній формі навчання. Вартість послуг на підготовку відповідача в СНУЯЕтаП. відповідно до умов договору та актів здачі приймання послуг за період підготовки становить: за період з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року-4097,68 грн.; за період з 01.01.2012 до 31.12.2012 року-12298.00 грн. за період з 01.01.2013 до 31.12.2013 року- 12870 грн. Всього за період підготовки відповідача за період з 01.09.2011 р. по 31.12.2013 р. в СНУЯЕтаП затрачено коштів в сумі 29265.68 грн. У зв'язку з анексією АР Крим Російською Федерацією, ДП «НАЕК «Енергоатом» втратив можливість подальшої співпраці із галузевим вищим навчальним закладом Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості. Враховуючи ситуацію, яка склалася в державі, студентів, які не завершили навчання в СНУЯЕтаП було переведено до інших вищих навчальних закладів України. Так, відповідача, було переведено з СНУЯЕтаП, де він навчався у квоті ВП РАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» до НУ «Львівська політехніка». Відповідача було зараховано до НУ «Львівська політехніка» для продовження навчання за спеціальністю - автоматизоване управління технологічними процесами. З відповідачем укладено тристоронній договір №440 від 19.03.15 р., про навчання в даному університеті та зобов'язання відшкодування коштів ВП РАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» по договору №1-11-164 р від 01.09.2011 року за період з 01.09.2011 по 31.12.2013 р. у випадку неприбуття або несвоєчасного прибуття особи в підрозділ Замовника (ВП РАЕС) для працевлаштування на роботу. Згідно наказу ректора НУ «Львівська політехніка» №5255-4-10 від 27.10.2016 p., відповідача відраховано з університету за невиконання навчального плану. Дану інформацію, листом №68-1-2-6-2017 від 17.05.17, НУ «Львівська політехніка» направив на адресу ВП РАЕС. На адресу відповідача, позивачем було направлено претензію №001/5260 від 20.06.2017 р. про відшкодування коштів затрачених на підготовку (навчання) в СНУЯЕтаП за період з 01.09.2011 по 31.12.2013 р. в розмірі 29265.68 грн. Претензія повернулась без вручення адресату. Оскільки, відповідачем невиконані зобов'язання п.4.3 Договору №440 від 19.03.15, де позивач зобов'язувався своєчасно прибути в підрозділ замовника для працевлаштування та відпрацювати не менше 3-х років, тому згідно п.5.2 договору, відповідач зобов'язаний повністю відшкодувати замовнику витрати, понесені ним на підготовку по трьохсторонньому договору укладеному між СНУЯЕтаП, ВП РАЕС «ДП «НАЕК «Енергоатом» та відповідачем по договору №1-11-164-р від 01.09.2011 за період навчання з 01.09.2011 по 31.12.2013 р. у випадку неприбуття або несвоєчасного прибуття у підрозділ замовника для працевлаштування за направленням на роботу. Відповідно до ч.2\~ст. 52 Закону України «Про освіту»\~випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому КМУ. Відповідно до\~ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року\~затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Згідно п.8 Порядку випускники, які уклали угоду з вищим начальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. П.14 порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до розрахунку витрат, згідно актів виконаних робіт, на підготовку в СНУЯЕтаП [PERSON] з 01.09.2011 р. по 31.12.2013 p., витрати на підготовку становлять - 29 265.68 гривень. Згідно ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати і тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1600,00 грн. та витрати понесені позивачем на оголошення в газеті у сумі 630 грн.

Outcome: approved