Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

В червні 2017 року до Баранівського районного суду Житомирської області звернулася [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позов обгрунтовувася тим, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09. 2009 року. В шлюбі у них народилися діти, а саме: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Перші декілька років спільного життя позивач та відповідач прожили в нормальних відносинах. Однак з часом відповідач почав поводити себе більш агресивно, випивати з друзями, підранок приходити додому, а зрештою, почав бити, як позивачку так і їхніх спільних дітей. З 02.05.2016 року позивач та відповідач припинили свої шлюбно-сімейні відносини, відновлювати які позивачка не бажає. Позивач вважає, що шлюб між ними фактично розпався, а тому, звернулася до суду з даним позовом. Просила розірвати шлюб, дітей залишити на проживання з нею, стягнути з відповідача судові витрати. Згідно ухвали суду від 12.07.2017 року провадження у даній справі в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву та просила справу слухати без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, щодо розірвання шлюбу з підстав зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України та за письмовою згодою позивача за ст. 224 ЦПК України Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.09.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №061091 (а.с. 5). 04.02.2010 року в позивача та відповідача народилася донька [PERSON], а вже 29.04.2012 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ТП №119907 та серії 1-ТП №170511 (а.с. 6, 7). Позивач зазначає, що відповідач не цікавиться життям дітей та не надає їм матеріальної допомоги. З огляду на викладене, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Тому, суд вважає, що вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved