Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Директор КП «Кривбасводоканал» Марков С.Ю. звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину. В обґрунтування позову зазначив те, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 23.05.2017 року, при розгляді кримінальної справи за матеріалами кримінального провадження № 12017040000000608 винесено вирок, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 3, 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 70 КК України з встановленням випробувального терміну в 2 роки. Зі змісту зазначеного вироку відомо, що [PERSON] вчинила три епізоди крадіжок майна КП «Кривбасводоканал» в різний період часу на території Металургійного району м. Кривого Рогу діючи умисно. Загалом, незаконними діями [PERSON] , з липня 2014 року по жовтень 2014 року, КП «Кривбасводоканал» було завдано матеріальних збитків у розмірі 518817,71 грн., внаслідок вчинення нею злочину на таємне заволодіння комунального майна, що встановлено вироком суду та підтверджується висновком судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню. 01.06.2017 року [PERSON] перерахувала на розрахунковий рахунок КП «Кривбасводоканал» грошові кошти у загальному розмірі 15000,00 грн., але без будь-якої вказівки про призначення даного платежу. КП «Кривбасводоканал» враховано даний платіж в якості погашення частини матеріальних збитків, завданих нею внаслідок вчинення злочину. Таким чином, вище наведеним встановлено обставини, що свідчать про нанесення матеріальної шкоди КП «Кривбасводоканал» у розмірі 503817,71 грн. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Кривбасводоканал» матеріальну шкоду, нанесену внаслідок вчинення злочину у розмірі 503817,71 грн.; 3% річних у розмірі 16232,57 грн.; інфляційні втрати у розмірі 49874,94 грн., та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав додаткові пояснення по справі, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі. З приводу застосування строку позовної давності зазначив, що не можуть бути застосовані щодо кожної окремої події нанесення шкоди, оскільки вчинено умисний злочин триваючий у часі, крадіжка вчинена повторно у великому розмірі, що встановлено висновком судово-товарознавчої експертизи № 709 від 15.03.2017 року. Усі три епізоди визнано [PERSON] під час судових засідань, вирок по справі винесено 23.05.2017 року, не оскаржено оскільки вина визнана повністю, набрав сили закону 23.06.2017 року. Позовну заяву КП «Кривбасводоканал» до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину подано 30.07.21018 року. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, додаткових поясненнях, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 4 ст. 185 КК України. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно призначено до відбування 5 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування покарання звільнено, встановивши їй випробувальний термін 2 роки. Вирок суду не оскаржений, набрав законної сили 23.06.2017 року (а.с. 6-7). Зі змісту вище наведеного вироку суду вбачається, що [PERSON] внаслідок вчинення злочину спричинила КП «Кривбасводоканал» матеріальні збитки, що в цілому складають 518817,71 грн. Як зазначено в позовній заяві, на розрахунковий рахунок КП «Кривбасводоканал» 01.06.2017 року [PERSON] перерахувала грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., які підприємство зарахувало в рахунок погашення матеріальних збитків, завданих вчиненням злочину. Таким чином залишилось не відшкодовано матеріальні збитки в розмірі 503817,71 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст.\~128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Частина 1 ст.\~15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховний Суд України, у пункті 13 постанови Пленуму від 31 березня 1989 року N 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» зазначив про те, що покладаючи обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння КП «Кривбасводоканал» [PERSON] шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також з сумою матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню в розмірі 503817,71 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113/цс14, викладена правова позиція №113цс14, згідно якої за змістом ч. 2 ст.\~625\~ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами і визнаються належними до сплати кредиторові. Таким чином, також підлягають задоволенню вимоги позивача КП «Кривбасводоканал» щодо стягнення з [PERSON] 3% річних в розмірі 16232,57 грн. за наступним розрахунком (503817,71х3%/100%/365х392). В частині розрахунку інфляційних збитків суд не погоджується з розрахунком позивача, оскільки він є помилковим, та стягує їх в розмірі 49872,94 грн. за наступним розрахунком (503817,71х109,899/100%-503817,71). Таким чином, суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 503817,71 грн., 3% річних в розмірі 16232,57 грн. та інфляційні втрати в розмірі 49872,94 грн. З приводу застосування строку позовної давності, суд прийшов наступного. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст.\~261\~ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У постанові Верховного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14 зазначається, що формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому, норма ч. 1 ст.\~261\~ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог, законом встановлена спеціальна позовна давність. До відносин про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, оскільки жодним законом не встановлено спеціальної позовної давності щодо цих відносин. Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (рішення по справі № 132/2083/16-ц від 28 березня 2018 року), день проголошення вироку не можна вважати днем виявлення шкоди від злочину, якщо факт її нанесення був відомий власнику раніше. Між тим, з вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2017 року, яким [PERSON] визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 3,4 ст. 185 КК України слідує, що 15.07.2014 року в денний час доби, [PERSON] , із користі, здійснила таємне викрадення майна чавунного трубопроводу діаметром 600 мм, довжиною 200 метрів, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 709 від 15.03.2017 року становить 204257,17 гривень, спричинивши матеріальний збиток КП «Кривбасводоканал» на вказану суму; 17.07.2014 року в денний час доби, [PERSON] , повторно, із користі, здійснила таємне викрадення майна чавунного трубопроводу діаметром 600 мм, довжиною 220 метрів, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №709 від 15.03.2017 року становить 224682,89 гривень, спричинивши матеріальний збиток КП «Кривбасводоканал» на вказану суму; у першій декаді вересня 2014 року, але не пізніше 10.09.2014 року в денний час доби, [PERSON] , повторно, із користі, здійснила таємне викрадення майна чавунного трубопроводу діаметром 600 мм, довжиною 87 метрів, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 709 від 15.03.2017 року становить 89877,65\~гривень, спричинивши матеріальний збиток КП «Кривбасводоканал» на вказану суму. Таким чином, позивачу КП «Кривбасводоканал» про розмір матеріальної шкоди в наслідок неправомірних дій [PERSON] стало відомо з дня проведення судово-товарознавчої експертизи №709 від 15.03.2017 року, до суду з даним позовом позивач звернувся 30.07.2018 року, отже судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до [PERSON] в межах строку позовної давності. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 8548,85 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial