Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України щодо використання об`єктів рослинного світу на території Вінницького району, в ході якої встановлено, що 01.04.2020 громадяни [PERSON] та [PERSON] здійснювали незаконну порубку дерев у полезахисній смузі між межами с. Шкуринці Вінницького району Вінницької області та масиву Поляна на території Бохоницької ОТГ Вінницького району Вінницької області в кількості 4 шт породи клен з діаметром пнів 28 см 2 шт, 50 см 2 шт за допомогою бензопили «Tatra golden» MS-180 зеленого кольору. Зазначену рубку здійснювали в порушення ст.ст. 67, 69 ЛК України, не маючи спеціального дозволу, який дає право на проведення порубки дерев (лісового квитка). За результатами перевірки відносно гр. [PERSON] та [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення № 011841 та № 011842 від 01.04.2020 за незаконну рубку дерев у полезахисній лісовій смузі: рубку 2 дерев породи клен діаметром пнів 28 см, та 2 дерев породи клен діаметром пнів 50 см. У відповідних графах адміністративного протоколу [PERSON] та [PERSON] надали свої пояснення: «різав дерева по домовленості, щоб заробити гроші», якими підтвердили вчинення ними незаконної рубки дерев. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення винесена постанова № 06/110 від 06.04.2020, якою визнано винним [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Постанова особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не оскаржувалась. Для примусового стягнення штрафу постанова про адміністративне правопорушення була направлена до Державної виконавчої служби. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення винесена постанова № 06/109 від 06.04.2020, якою визнано винним [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Постанова особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не оскаржувалась. Штраф стягнуто Державною виконавчою службою у примусовому порядку. У правопорушників виявлено та вилучено бензопилу «Tatra golden» MS-180 зеленого кольору, про що вказано у протоколах та в описі від 01.04.2020 знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] нанесли державі збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев, в розмірі 34\~502 грн 99 коп. Розрахунок збитків здійснено у відповідності з додатком № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 655 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». 22.09.20202 [PERSON] та [PERSON] направлено претензію № 3120/6/20 щодо можливості в добровільному порядку солідарно відшкодувати збитки, завдані державі в розмірі 34 502 грн 99 коп., однак станом на день подачі позову зазначені кошти в добровільному порядку не відшкодовані, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь держави зазначену суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства, а також стягнути судовий збір. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання 01.07.2021 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Попередньо через канцелярію суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, в заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово в судові засідання не з`являлись з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без їх участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачами у запропонований судом строк не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 01.07.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 011842 від 01.04.2020 гр. [PERSON] 01.04.2020 о 12 год 00 хв здійснив незаконну рубку дерев у полезахисній смузі в кількості 4 шт породи клен з діаметром пнів 28 см 2 шт, 50 см 2 шт за допомогою бензопили «Tatra golden» MS-180 зеленого кольору. Зазначену рубку дерев здійснював без будь-яких дозволених документів, чим порушив ст.ст. 64, 67, 69 ЛК України та ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» (а.с. 6). Постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 06/110 від 06.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Копію постанови [PERSON] надіслано рекомендованим листом з повідомленням 06.04.2020 (а.с. 7). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 011841 від 01.04.2020 гр. [PERSON] 01.04.2020 о 12 год 00 хв здійснив незаконну рубку дерев у полезахисній смузі в кількості 4 шт породи клен з діаметром пнів 28 см 2 шт, 50 см 2 шт за допомогою бензопили «Tatra golden» MS-180 зеленого кольору. Зазначену рубку дерев здійснював без будь-яких дозволених документів, чим порушив ст.ст. 64, 67, 69 ЛК України та ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» (а.с. 8). Постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 06/109 від 06.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Копію постанови [PERSON] надіслано рекомендованим листом з повідомленням 06.04.2020 (а.с. 9). Старшим державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук Вітою Федорівною 28.10.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання про стягнення з [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., у зв`язку з повним виконанням боржником рішення (а.с. 10). Як вбачається з розрахунку розмірів лісопорушення та заподіяної ним шкоди у відповідності з протоколами № 011841, 011842 від 01.04.2020, місце порушення: с. Шкуринці, Вінницького району Вінницької області, поляна на території Бохоницької ОТГ Вінницького району Вінницької області; суть порушення: незаконна порубка дерев, розмір шкоди, заподіяних державі внаслідок порубки 4 дерев складає 34502,99 грн. Розрахунки здійснено у відповідності з додатком № 1 до постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 23.07.2008\~№ 665\~«Про затвердження\~такс для\~обчислення розміру\~шкоди,\~заподіяної лісу» (а.с 12). Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області за № 3120/6/20 від 22.09.2020 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] було направлено претензію на добровільне відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства (а.с. 13). У наданий для добровільного відшкодування збитків строк відповідачами заподіяну шкоду не відшкодовано, жодних документів на підтвердження щодо добровільного відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, відповідачами не надано. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Зазначені положення також містяться в ст. 324 ЦК України, в якій зазначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Статтею 66\~Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев, чагарників. Згідно з ст.\~107\~ЛК України громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку визначених законодавством України. Положеннями п.п. «а», «б» абз. 1 ст.\~40\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Частиною другою статті 293\~ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Статтею 10\~Закону України\~«Про рослинний\~світ» визначено, що спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Статтею 40\~Закону України\~«Про рослинний\~світ» передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Статтею 65\~КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за незаконну порубку і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення. Згідно зі ст.ст. 68, 69\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ»). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 11\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» визначено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2021 рік у частині доходів є надходження, визначенні частиною третьою статті 29\~Бюджетного кодексу\~України з урахуванням особливостей, визначених пунктом 17 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, а також визначений перелік надходжень. Згідно з п. 7 ч. 3 ст.\~29\~БК України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом четвертим частини першої статті 69-1\~БК України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Згідно з ч. 2 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п. 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.94). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.80). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п. 33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції»; п. п. 32-35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»). Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, постановами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відповідачів було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.\~65\~КУпАП, та накладено на кожного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вказані постанови набрали законної сили. [PERSON] оплатив штраф у повному розмірі. Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідачами внаслідок незаконної порубки дерев було завдану навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 34502,99 грн. Доказів на спростування вини та, як наслідок, спростування заподіяння шкоди на заявлену суму 34502,99 грн відповідачами суду не надано, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачами належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки шкода, заподіяна відповідачами державі, останніми до теперішнього часу у добровільному порядку не відшкодована, а тому підлягає стягненню з них в судовому порядку до місцевого бюджету Бохоницької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про солідарне відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн, сплаченого ним при подачі позову. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст.\~141\~ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів в рівних частках на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved