Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

В серпні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 17 жовтня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Палашівській сільській раді Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 02. Від шлюбу в них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з чоловіком не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та виховання дитини. З квітня 2017 року відповідач проживає в своїх батьків, з цього часу шлюбні відносини між ними припинені. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 17 жовтня 2014 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Палашівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від спільного подружнього життя в них є дочка [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належна сім'я між сторонами не утворилась через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та виховання дитини. З квітня 2017 року сторони проживають окремо, відповідач перейшов проживати до своїх батьків, і з цього часу шлюбні відносини між ними припинені. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дочку сторін суд залишає проживати з матірю. У відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки 640 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved