Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 10.12.2019 р. надійшла зазначена заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області (в особі Володарського сектору обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій Заявник просить суд встановити факт належності йому таких правовстановлюючих документів: атестата Міського професійно-технічного училища № 26 м. Києва від 19.07.1978 р. № [NUMBER]; трудової книжки серії [NUMBER] від 02.08.1978 р.; вкладиша до цієї трудової книжки серії [NUMBER] , виданих на ім`я « [PERSON]». На обґрунтування заявленої вимоги Заявник зазначив, що його по батькові у свідоцтві про народження було зазначено як « [PERSON] », проте у паспорті громадянина України вказано « [PERSON] ». Після закінчення в 1978 р. названого професійно-технічного училища він отримав атестат за № [NUMBER] із зазначенням по батькові « [PERSON] ». У цей же рік він отримав також трудову книжку із зазначенням такого по батькові, проте у військовому квитку, що виданий теж у 1978 році, вказано « [PERSON] ». Вкладиш до згаданої трудової книжки та направлення на працевлаштування, вклеєне до трудової книжки, містять різні по батькові: « [PERSON] » та «[PERSON]» відповідно. З метою оформлення пенсії він звернувся до місцевого органу Пенсійного фонду України, де йому було повідомлено про неможливість зарахування до стажу періоду навчання в училищі та періодів роботи, зазначених у трудовій книжці, через розбіжність у написанні по батькові. Проте неврахування цих періодів до його трудового стажу погіршить його пенсійне забезпечення, тому він звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 13.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 22.01.2020 р. Заявник у судове засідання 22.01.2020 р. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 22); на виконання зазначеної ухвали суду подав до суду копію направлення його на роботу кращої якості, ніж було долучено до заяви, з більш чітким відображенням її змісту; у клопотанні про долучення цієї копії виклав прохання про розгляд справи без його участі (а.с. 26, 27). Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 23), до суду 09.01.2020 р. подано заяву з проханням проводити розгляд справи без їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] не мають (а.с. 24). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Заявник є громадянином України [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Миньківці Андрушівського району Житомирської області, що підтверджено копією його паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.10.2006 р. Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області (а.с. 4-5). З наданої суду копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.01.1967 р. Миньківецькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області, актовий запис № 42, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] (а.с.7); Долучені до справи копія обох атестатів як про середню освіту (серії И № [NUMBER] , виданого 25.06.1977 р. Андрушівською середньою школою з виробничим навчанням № 1 с. Андрушівки Житомирської області), так і про закінчення навчання у Міському професійно-технічному училищі № 26 м. Києва за спеціальністю «арматурника-електрозварника» № [NUMBER], виданого 19.07.1978 р. названим ПТУ, містять зазначення по батькові власника цих документів як « [PERSON] » (а.с. 8, 9 відповідно). У названий 1978 рік заповнено трудову книжку серії [NUMBER] на ім`є « [PERSON]» за професією «електрозварник», що підтверджено копією стор. 1 цієї трудової книжки з датою заповнення 02.08.1978 р. (а.с. 12). Із таким самим по батьковим (« [PERSON] ») виписано вкладиш до зазначеної трудової книжки з датою його заповнення стор. 1 01.1960 р. (а.с. 12). Разом з тим, як вбачається з копії стор. 41 трудової книжки, де відтворено дані власника цієї трудової книжки за станом на 24.11.1995 р., по батькові вже значиться як « [PERSON] » (а.с. 13). Крім того, таке по батькові зазначено також у направленні на роботу [PERSON] від 05.01.1981 р. (а.с. 14, 27), у копії військового квитка серії [NUMBER] від 16.10.1978р. (а.с. 10) та у копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29.06.1985 р. Рачківською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 2 (а.с. 11). Водночас суд, оцінюючи наведені письмові докази, додані до заяви, зазначає, що в усіх цих документах, незалежно від викладе по батькові, всі інші персональні дані їх власника (прізвище, ім`я, дата і місце народження, професія) повністю співпадають. З огляду на це та встановлені обставини суд вважає, що Заявник надав достатньо доказів на підтвердження того, що саме йому належить спірний атестат № 775 та трудова книжка з відповідним вкладишем, відтак існує невідповідність по батькові Заявника за паспортом громадянина України та за даними про особу власника згаданих документів. Встановлення наведеного факту має для Заявника юридичне значення, оскільки необхідне для правильного визначення його страхового стажу та зарахування до цього стажу відповідних періодів навчання і роботи. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення юридичного факту - факту належності [PERSON] , [INFO] , атестату № [NUMBER] Міського професійно-технічного училища № 26 м. Києва від 19.07.1978 р., трудової книжки серії [NUMBER] від 02.08.1978 р. та вкладиша до трудової книжки серії [NUMBER] , виданих на ім`я [PERSON]. За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України).

Outcome: approved