Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В червні 2020 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виключити відомості про його батьківство щодо [PERSON] , [INFO] з актового запису № 2921 від 21.12.2013, складеного у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, а також просить стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач з відповідачем в шлюбі з відповідачкою ніколи не перебував. [PERSON] та [PERSON] познайомились в травні 2011 під час навчання. Пізніше позивач запропонував одружитися, проте відповідач відмовилась. Деякий час, близько пів року позивач та відповідач проживали у батьків позивача. [INFO] відповідачка народила дитину - доньку [PERSON] , а [INFO] , народження дитини було зареєстроване у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 2921. Батьком народженої дитини, згідно ст. 126 СК України, був записаний позивач. Відповідач не захотіла жити з батьками позивача та з дитиною виїхала до с. Циблі до своїх дідуся та бабусі. Потім позивачу стало відомо, що відповідач вагітна, але вже не від нього. Стосунки між відповідачем та позивачем були припинені за ініціативою відповідачки. Позивач зауважує, що відповідач своєю поведінкою щодо перешкод бачитися та спілкуватися з дитиною, зародила у позивача сумніви в тому, що він є біологічним батьком дитини. Крім того, позивач в період зачаття дитини з відповідачем не проживав, інтимні стосунки з нею не мав. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також визнала заявлений позов в повному обсязі. Крім того, вказала, що від ДНК експертизи відмовляється. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з`ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved