Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з відповідача БПП «Константа» середній заробіток за час затримки належних йому виплат при звільненні у розмірі 1133 грн. 79 коп., інфляційні збитки в розмірі 919 грн. 32 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 11720 грн. 80 коп. В обґрунтування позову позивач вказує, що з 23.01.2012 року по 30.11.2012 року він працював в БПП «Константа» на посаді енергетика. При звільненні його з роботи 30.11.2012 року з ним не був проведений повний розрахунок та не була виплачена компенсація за невикористану відпустку. Розрахунок з ним був проведений тільки 08.12.2012 р., при чому кількість днів затримки у розрахунку склала 9 днів прострочки. Відповідач до цього часу не виплатив йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1133 грн.57 коп. виходячи з його середньоденної зарплати 125 грн. 95 коп., розрахованої з його заробітної плати 2645 грн. на місяць. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 919 грн. 32 коп. та на підставі ст.625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми в розмірі 11720 грн.80 коп. за 1258 днів прострочення виконання зобов'язання. В судовому позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню щодо підстав для стягнення грошових сум з відповідача, але з урахуванням виправлення помилки зробленої позивачем в розрахунках суми трьох процентів річних. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Факт порушення строків виплати належних позивачу грошових сум при його звільненні підтверджується листом Територіальної Державної інспекції з питань праці у м. Києві за № С-177 від 16.02.2014 року.(а.с.9). До перевірки Територіальною Державною інспекцією з питань праці у м. Києві дотримання трудових прав позивача під час звільнення з БПП «Константа», керівництво відповідача взагалі не визнавало факт порушення трудових прав відповідача при розрахунках з ним при його звільненні.(а.с.5). Грошові кошти за затримку в розрахунку із позивачем при його звільненні за 9 днів затримки в розмірі 1133, 57 грн. відповідач позивачу так і не виплатив. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У зв'язку із звільненням з роботи з 30.11.2012 року позивач припинив трудові правовідносини з відповідачем. Відповідач не виконав грошового зобов'язання перед позивачем щодо виплати середнього заробітку за час затримку у розрахунку при звільненні та взагалі не визнавав цього зобов'язання доки це порушення прав позивача не було підтверджено листом Територіальної Державної інспекції з питань праці у м. Києві за № С-177 від 16.02.2014 року.(а.с.9). Фактично відповідач достовірно впевнився про порушення свого права після отримання листом Територіальної Державної інспекції з питань праці у м. Києві за № С-177 від 16.02.2014 року. Суд вважає, що при таких обставинах саме від дати визначеної у цьому листі(16.02.2014 року) для позивача починається відрахування трирічного строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат зробленим позивачем у позовній заяві. Але при перевірці розрахунку зробленого позивачем трьох процентів річних судом виявлено арифметичну помилку позивача у порядку підрахунку і сума трьох процентів річних повинна складати 117 грн.20 коп.(сума боргу 1133,57 грн. : 100 х 3 х 1258 днів : 365). На підставі викладеного,

Outcome: approved