Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

в червні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.11.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 264. В позові зазначено, що в період шлюбу у них народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які [INFO] померли, внаслідок порушенням відповідачем ПДР України. З березня 2019 року кримінальне провадження за ч. 3 т. 286 КК України розглядається Цюрупинським районним судом Херсонської області (справа № 664/257/19). З середини жовтня 2018 року їх з відповідачем шлюбні відносини припинились, оскільки поведінка відповідача після втрати двох дітей повністю зруйнувала всі почуття. Спільне господарство між ними не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливе. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить її інтересам, в зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року, сторонам надано строк для примирення один місяць. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно зазначила, що строк для примирення не відновив їх з відповідачем шлюбні стосунки, та вона наполягає на розлученні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив в позові відмовити, посилаючись на можливість відновлення подружніх стосунків. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 264 (а.с. 9). В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які [INFO] на автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» Олешківського арйону Херсонсбкої області, - померли (а.с.10-11). Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені з жовтня 2018 року, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе, та переконливих доказів, які б спростовували наведене з боку відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд приймає до уваги те, що в ході розгляду справи сторонам надавався строк на примирення, однак, між сторонами подружні стосунки не відновлені та, на думку суду, з урахуванням пояснень сторін в судовому засіданні, - збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. Разом з тим, стороною позивача не надано суду достатніх доказів (акт виконаних робіт, квитанцію про оплату послуг адвоката) на підтвердження сплати коштів в сумі 5000,00 грн., в зв`язку з отриманням правової допомоги, а тому у стягненні цих витрат з відповідача на користь позивача слід відмовити.

Outcome: approved