Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В січні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступне, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], яка розташована на 8 поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку. Поруч з їх квартирою розташована квартира [ADDRESS], в якій проживає відповідач. 04.06.1998 року [PERSON] звернулася до ЖКК № 31 з заявою про можливість побудови перегородки тамбуру їх квартири, на що ЖКК № 31 надав згоду, був здійснений технічний проект побудови перегородки, згідно якого двері перегородки мали відкриватися у всередину перегородки з метою виключення перешкод відкриття дверей квартири [ADDRESS]. Після побудови перегородки у 1998 році ніяких конфліктів з відповідачем у них не було. 26.12.2013 року сусід, відповідач по справі, самовільно без будь-якої їх згоди розібрав перегородку, чим причинив їм матеріальну шкоду, яка згідно з звіту про оцінку вартості майнового збитку, складається у сумі 1802 грн., яку просять стягнути з відповідача. Також діями відповідача їм спричинена моральна шкода, яку вони оцінюють в 2000 грн. та яка полягає в тому, що вони відчули моральні страждання. Також просять стягнути з відповідача витрати по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 2007 року, на той час перегородка вже стояла, позивачі не узгоджували встановлення перегородки з відповідачем, що порушує його права. Відповідач є інвалідом 1 групи, пересувається на інвалідному візку, наявність перегородки є порушенням його та всіх інших мешканців будинку прав і інтересів, яке спричиняє свого роду незручності та є явною перешкодою для відповідача аби виїжджати з власної квартири. Питання про знесення перегородки відповідачем піднімалося не однократно, мається припис ТОВ «УЮТ-2011» про обов'язкове демонтування незаконної перегородки, але позивачі проігнували це. Тоді відповідачем за власні кошти, попросивши знайомих людей була демонтована перегородка. Вважає позовні вимоги безпідставні та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Суд вислухавши сторонни, допитавши свідків та дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № ж835 від 22.08.2006 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], та неповнолітнім [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.06.1998 року позивач [PERSON] зверталася до начальника ЖКК-31 з заявою про надання дозволу на забудову половини перегородки до квартири [ADDRESS], у зв'язку з утепленням, на що адміністрація ЖКК-31 не заперечувала проти побудови перегородки до квартири [ADDRESS] та надала свою згоду. На підставі заяви позивача [PERSON], головним інженером [PERSON] був зроблений технічний проект, яким передбачено що двері перегородки мають відкриватися у всередину перегородки з метою виключення перешкод відкриття дверей квартири [ADDRESS], що було зроблено відповідно до плану проекту. Відповідно до висновку ЖЄО № 15827 від 26.12.2013 року за зверненням [PERSON], встановлено, що 26 грудня 2013 року о 10-30 годині гр.. [PERSON] самовільно без її згоди розібрав перегородку біля квартири [ADDRESS], чим завдав матеріального збитку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що між квартирами [ADDRESS]-[ADDRESS] стояла перегородка на дві квартири, потім позивачі зробили її тільки на свою квартиру. [PERSON] є інвалідом, пересувається він на візку і йому перегородка позивачів перешкоджає виїхати з своєї квартири. Він звертався до ТОВ «УЮТ-2011» щоб убрали перегородку, там йому відповіли, до демонтують перегородку. Перегородку демонтував відповідач, а не ТОВ «УЮТ-2011». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є інвалідом, пересувається на візку, а перегородка в квартирі [ADDRESS] йому перешкоджає вільно пересуватися. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Цивільним кодексом України. Згідно звіту про оцінку вартості майнового збитку, встановлено, що ринкова вартість майнової шкоди, спричиненого власникам пошкодженої цеглової перегородки тамбура квартири [ADDRESS], складає 1802 грн.. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Посилання відповідача на те, що ТОВ «УЮТ-2011» був наданий припис про обов'язкове демонтування незаконної перегородки, яка належить мешканцям квартири [ADDRESS], а позивачі його проігнували, не відповідає дійсності, оскільки самовільний демонтаж перегородки був здійснений відповідачем 26.12.2013 року, ще до припису ТОВ «УЮТ-2011» від 14.01.2014 року, цей факт найшов своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивачів до відповідача стосовно відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок самовільного демонтажу перегородки, враховуючи, що матеріалами справи підтверджуються фактичні обставини зазначені позивачами, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів в цій частині підлягають задоволенню згідно звіту про оцінку вартості майнового збитку. Вирішуючи позовні вимоги позивачів до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, то відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст..58 ч.3 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Позивачами ані в позові, ані в судовому засіданні не було надано суду жодних достовірних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, причинного зв'язку між діями відповідача та вказаною шкодою та підтвердження його розміру, у зв'язку з чим суд відмовляє позивачам у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти судові витрати за надання правової допомоги, які складаються з 500 грн. на відповідача. Оскільки відповідач є інвалідом 1 групи, то відповідно до ст. 5 п. 9 Закону України про судовий збір, він звільняється від оплати судового збору, тому суд вважає, що ці витрати повинні залишитися за рахунок позивача. На підставі вище викладеного ст.ст. 1166,1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial