Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року у розмірі 340087,90 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 22 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 954-016/ФК-08, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 127462,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 21.05.2015 року та з оплатою 15,8 % річних за користування кредитом. Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 954-016/Zфпор-08 від 22.05.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за Кредитним договором № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 05.01.2016 року за [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 340087,90 грн. При цьому, 30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного Договору, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло права вимоги по Кредитному договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року. Ухвалою суду відповідачку по даній справі - [PERSON] було замінено на [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Раніше надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. При цьому, вказала, що оскільки [PERSON] звернувся до суду з позовом лише в січні 2016 року, то заявлені позовні вимоги можуть бути задоволені в межах позовної давності, а саме, щодо сплати: сум повернення тіла кредиту, відсотків та комісії, нарахованих починаючи з січня 2013 року; сум пені та штрафу, починаючи з січня 2015 року, але на інші суми тіла кредиту та відсотків, визначені за період з січня 2013 року. Крім того, виходячи зі змісту позовної заяви, право вимоги ПАТ «Дельта Банк» випливає з Договору про передачу активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30 червня 2010 року, укладеного між ПАТ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», та Національним банком України, згідно якого на ПАТ «Дельта Банк» переведено кредитні зобовязання «Укрпромбанку» перед Національним банком України та передано права вимоги [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до Акту прийому-передачі документів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів виконання вищезазначеного договору купівлі-продажу прав вимоги, та, як наслідок цього, доказів переходу до ПАТ «Дельта Банк» прав грошової вимоги за кредитним договором, укладеним 22 травня 2008 року між ПАТ «Укрпромбанк» та [PERSON] Також, позивач не надав суду фотокопії Додатку № 2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010 року, складеного за належною формою. В якості доказу переходу до позивача права вимоги позивач надав до позовної заяви копію [PERSON] з Додатку № 2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010 року, підписану [PERSON] [PERSON] з Додатку № 2 не містить в собі точної інформації про зміст Додатку № 2 щодо посадових осіб [PERSON], які його підписали, в ньому відсутні копії печаток [PERSON] та дата підписання Додатку № 2 . Відтак, позивачем ПАТ «Дельта Банк» не надано суду належних та допустимих доказів переходу до нього від ПАТ «Укрпромбанк» прав грошової вимоги до [PERSON] та [PERSON] у спірних правовідносинах. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без відповідачки та її представника та відмовити позивачу у задоволенні його вимог до [PERSON], з підстав зазначених у поданих останньою письмових запереченнях. Так, в письмових запереченнях, [PERSON] просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до неї в повному обсязі, оскільки у [PERSON] виникло право пред'явити вимогу до неї, як Поручителя, про виконання порушеного Позичальником [PERSON] зобовязання щодо повернення кредиту в розмірі визначених місячних платежів, починаючи з 2010 року протягом наступних 6 місяців по кожному черговому місячному платежу, але в будь-якому разі не більше ніж протягом 6 місяців з визначеної договором дати внесення останнього платежу - з 25 травня 2015 року. Проте, ані TOB «Український промисловий банк», ані ПАТ «Дельта Банк» до неї, [PERSON], як Поручителя, з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання кожного окремого щомісячного основного зобов'язання з 2010 року не звертався. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором лише 19 січня 2016 року, тобто за сплином 8 (восьми) місяців після спливу кінцевого строку погашення кредиту. Тому, її обов'язки за цим договором слід вважати припиненими. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 22 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 954-016/ФК-08, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 127462,00 грн. з кінцевим терміном повернення - 21.05.2015 року, та з оплатою 15,8 % річних за користування кредитом (а.с.7-13). Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 127462,00 грн. для придбання автотранспортного засобу, які (кошти) остання отримала, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3000/23 від 22.05.2008 року підписаною самою [PERSON] (а.с.17), та витратила їх на придбання автомобіля марки «Nissan Tiada», 2007 року випуску, обєм двигуна 1798, № кузова VIN-3N1BBAC11UK414531, державний реєстраційний номер [NUMBER], який (автомобіль) був переданий [PERSON] [PERSON] в заставу в якості забезпечення повернення кредиту (розділ 3 Кредитного договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 1517,00 гривень по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення Кредиту. У випадку внесення Позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по Кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.2.9 та п.4.2.2 цього Договору, зараховується в рахунок повернення Кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню Кредиту дорівнює залишку заборгованості по Кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятись від розміру щомісячного платежу по Кредиту, зазначеного у п.2.4. У випадку внесення платежу по Кредиту та/або процентах, комісіях в післяопераційний час днем погашення заборгованості вважається наступний за днем внесення платежу робочий день. Проте, [PERSON], в свою чергу, свої зобовязання належним чином не виконала, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснила повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору. В результаті вищевказаного, станом на 05.01.2016 року, [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 340087,90 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 103190,00 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 103321,63 грн.; сума заборгованості за комісіями - 19119,00 грн.; пеня - 108077,67 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 3047,39 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 3332,21 грн. (а.с.23-25). При цьому, одним із заходів забезпечення виконання зобов'язань особи за договором - є порука (ст. 553 ЦК України). Поручителем може бути будь яка особа, яка візьме на себе відповідні обов'язки за договором боржника, вразі його невиконання останнім (ст. 553 ЦК України). Розмір поруки (розмір відповідальності поручителя за договором боржника) може бути встановлений договором поруки за домовленістю сторін (ст. 554 ЦК України). Так, в забезпечення виконання [PERSON] зобовязань перед [PERSON] по Кредитному договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року, 22 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) [PERSON] був укладений Договір поруки № 954-016/Zфпор-08, відповідно до п. п. 1-4 якого сторони договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед [PERSON] відповідати по Борговим зобов'язанням Боржника, які виникають з умов Кредитного договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову (п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року). Тому, [PERSON] предявлені позовні вимоги до відповідачів, як солідарних боржників. При цьому, 30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2258 (а.с.26-37). На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що право вимоги по Кредитному договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року перейшло до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». У звязку з вищевказаним позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року у розмірі 340087,90 грн. В свою чергу, [PERSON] заперечувала проти стягнення з неї заборгованості, як солідарного боржника, оскільки її порука, на її думку, припинена. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з Договору поруки № 954-016/Zфпор-08 від 22.05.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) [PERSON], остання взяла на себе солідарне зобовязання перед [PERSON] відповідати по зобовязанням [PERSON], які виникли між [PERSON] та останньою на підставі Кредитного договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року. При цьому, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед [PERSON] або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією нормою права, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. Так, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналогічна позиція викладена й Верховним Судом України у його постанові від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс14, згідно якої: «…умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.». Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Проте, судом не встановлено обставин для відступлення від висновків Верховного Суду України. Таким чином, кінцевим строком повернення коштів по Кредитному договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року є 21 травня 2015 року, тому позивач мав звернутися з даними позовними вимогами до поручителя - [PERSON] протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, а саме від 21.05.2015 року, але не пізніше 21.11.2015 року. Проте, позивач звернувся з даними позовними вимогами лише 14 січня 2016 року (направлено поштою). За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON], у звязку з пропуском строків звернення до суду з цими вимогами, встановленими (строки) ч. 4 ст. 559 ЦК України. В іншій же частині позовних вимог до [PERSON] позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки [PERSON] непогашена у повному обсязі заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до неї обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Твердження відповідачки, в її письмових запереченнях, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даними позовними вимогами не відповідають дійсності, є надуманими та безпідставними, оскільки укладеним між ними договором, передбачений строк на який видані кредитні кошти, а саме до 21 травня 2015 року. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту Кредитного договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року, між [PERSON] та відповідачкою досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, що підтверджується тим, що договір підписаний обома сторонами та тривалий час виконувався відповідачкою. Таким чином, оскільки кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 21.05.2015 року, то строки позовної давності враховуються саме з даної дати і станом на дату звернення до суду ці строки на пропущені. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. А як вбачається з розрахунку заборгованості, штраф та пеня нараховані [PERSON], за невиконання нею своїх зобовязань по Кредитному договору № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року, саме за один рік. Тому, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даними вимогами. Так само необґрунтованими є твердження відповідачки щодо того, що позивачем ПАТ «Дельта Банк» не надано суду належних та допустимих доказів переходу до нього від ПАТ «Укрпромбанк» прав грошової вимоги до [PERSON] та [PERSON] у спірних правовідносинах, оскільки позивачем надано Договір про передачу активів та кредитних зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банку» від 30 червня 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України, а також [PERSON] з додатку № 2 до цього договору, якими підтверджується цей факт. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 954-016/ФК-08 від 22.05.2008 року у розмірі 340087,90 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 5101 грн. 32 коп. (1,5% від розміру задоволених вимог в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial