Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до БУ №1 ПАТ «Укргазбуд» про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати в сумі 10461 грн. 73 коп., середнього заробітку в сумі 235113 грн. 36 коп., індексації в сумі 3246 грн. 55 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він працював заступником директора з виробництва БУ-1 ПАТ «Укргазбуд» з 1 червня 1994 року по 24 липня 2007 року та звільнився за власним бажанням. При звільненні адміністрація підприємства не провела з ним остаточного розрахунку. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з будівельного управління № 1 ПАТ «Укргазбуд» на користь позивача 10461 грн. 73 коп. заборгованості по зарплаті, 235113 грн. 36 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 3246 грн. 55 коп. суми індексації, тобто усього 248821 грн. 64 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням представник ПАТ «Укргазбуд» звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вини відповідача у невиплаті належних [PERSON] сум не має, а отже і вимоги про стягнення середнього заробітку є необґрунтованими та не відповідають вимогам законодавства. Апелянт вважає, що судове рішення загалом ґрунтується на неправдивих показах свідків і зазначає, що суд невірно та однобічно оцінив надані сторонами доказами, взяв до уваги тільки свідчення, які були на користь позивача. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовольняючи частково позов [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з січня 2007 року позивач чотири рази писав заяви про надання йому відпустки і які надавалися йому відповідними наказами, але суми відпускних йому жодного разу не виплачувалися, оскільки на той час у підприємства не було коштів. Враховуючи, що і на теперішній час існує заборгованість по виплаті заробітної плати, то її необхідно стягнути, а також необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, індексації на заробітну плату. З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, оскільки судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення вимог процесуального права. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено в чому саме полягає моральна шкода, та не обґрунтовано її розмір. В даній частині рішення не оспорюється. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України). В силу ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] працював заступник директора з виробництва БУ-1 ПАТ «Укргазбуд», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9) та копією довідки (а.с.10). Також вбачається, що Будівельне Управління №1 до якого звернувся з позовом [PERSON], є структурним підрозділом ПАТ «Укргазбуд» і не є юридичною особою. Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку. Позивачем не заявлялось клопотання про заміну відповідача на належного. Вбачається, що заперечення на позовну заяву (а.с.28-29) підписані від імені голови правління ПАТ «Укргазбуд», а також в них вказано, що БУ-1 ПАТ «Укргазбуд» є структурним підрозділом ПАТ «Укргазбуд». Таким чином, ПАТ «Укргазбуд» як юридична особа, як центральний орган управління БУ-1 ПАТ «Укргазбуд» не було залучено до участі у справі як належний відповідач. Відповідно до положень ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі можуть бути лише фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права. Суд допустив такі порушення. Частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом належно не встановлено предмет та правові підстави заявлених вимог, коло осіб учасників судового процесу. Колегія апеляційного суду дійшла висновку, що ухвалюючи рішення, суд не встановив фактичні обставини по справі, порушив норми процесуального та матеріального закону, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Outcome: partial