Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, у якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] , який є сином позивачки, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Певний період відповідачі проживали однією сім`єю в с. Медвідка Вінницького району разом з матір`ю [PERSON] , проте в 2018 році відповідачі переїхали в м. Вінницю та орендували квартиру. Однак, на теперішній час відповідачі не мають постійного місця проживання, не працюють, зловживають спиртними напоями, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач неодноразово зверталась до поліції із заявами про прийняття мір до відповідачів з приводу невиконання ними своїх батьківських обов`язків. З червня 2019 по теперішній час відповідачі життям сина не цікавляться, не телефонують, не виявляють бажання його побачити та не приймають участь у вихованні дитини, матеріальну допомогу на утримання не надають. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та онуком склалися чудові, люблячі та доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди. Проте, онук [PERSON] часто хворіє, з народження перебуває на диспансерному обліку з приводу діагнозу: вроджена вада серця, ДМШП, підаортальний СН 1 ст., потребує постійного лікування та оперативного втручання. Батьки здоров`ям дитини не цікавляться і не приймають ніякої участі в лікуванні. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутись до суду із позовною заявою для того, щоб мати правові підстави для оформлення опікунства щодо онука та мати можливість повноцінно його виховувати, навчати, лікувати, тощо. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Суду пояснила, що відповідачі тривалий час не цікавляться життям дитини, не телефонують, не виявляють бажання його побачити та не приймають участь у вихованні, лікуванні дитини. Малолітній [PERSON] повністю знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву не надали. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. до судового засідання також не з`явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу в її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування, який додала до матеріалів справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що добре знає позивачку та її сім`ю, зокрема, сина позивачки [PERSON] , дуже давно, вони дружать сім`ями. Свідок повідомила, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьки хлопчика зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, вони залишили дитину на позивачку, взагалі не приходять до дитини, не спілкуються, не телефонують. Усі обов`язки щодо виховання, матеріального забезпечення, розвитку малолітнього [PERSON] виконує його бабуся - позивач по даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, свідка та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином позивачки [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.11.2000 Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області (а.с. 38). Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 13.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10). Отже, позивач [PERSON] є бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] проживає разом із рідними бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку, який належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується довідкою №125, виданою 22.03.2021 квартальним комітетом «Зоряний», Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.08.2019, індексний номер 176679296 (а.с. 11, 15). З акту №124 від 22.03.2021, виданого квартальним комітетом «Зоряний» вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не зареєстровані і не проживають. До дитини не приходять, дитиною не опікуються протягом півтора року (а.с. 12, 39). Відповідно до характеристик №699 від 23.12.2020 та №700 від 23.12.2020, виданих квартальним комітетом «Зоряний» на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] встановлено, що крім [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою з ними проживає без реєстрації онук [PERSON] , [INFO] більше півтора року. Зі слів [PERSON] та [PERSON] батьки за їх онуком не доглядають, проживають невідомо де, зі святами не вітають, вихованням не займаються, не провідують (а.с. 13, 14). Малолітній [PERSON] з народження перебуває на диспансерному обліку з приводу діагнозу: вроджена вада серця, ДМШП, підаортальний СН 1 ст. Відносно надання медичної допомоги [PERSON] з 10.09.2019 зверталася лише бабуся [PERSON] , що підтверджується медичною довідкою №370 від 06.04.2021, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Вінниці» (а.с. 16) та довідкою Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні від 09.09.2019 (а.с. 17). Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] неодноразово звертались до поліції із заявами про прийняття мір до відповідачів з приводу невиконання ними своїх батьківських обов`язків, що підтверджується повідомленням Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 20.08.2021(а.с. 40), талоном-повідомленням Єдиного обліку №21273 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 22.12.2020 (а.с. 18), талоном-повідомленням Єдиного обліку №3271 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 26.02.2021 (а.с. 19). Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради №01-00-011-72505 від 01.11.2021 року орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 76-77). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2-4 ст. 150 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до приписів ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи підстави заявленого позову відповідачам, як батьку і матері малолітньої дитини, в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи, поясненнями свідка, підтверджується, що відповідачі фактично вже тривалий час самоусунулися від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, її матеріального утримання, духовного розвитку, дитиною взагалі не цікавляться, дитиною опікується лише бабуся та дідусь, які замінили їй батька й матір, а тому, в даній ситуації судом враховуються «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини). Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батьків, оскільки вона з ними не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батьків із своєю дитиною, за наявності у них такого бажання. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачів фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ними та дитиною. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст. 169 СК України. Додатково суд враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини батьків позбавлена. У правовідносинах, що склались між сторонами, суд не знаходить підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачі фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, діючи свідомо. Відповідно до ст. 81 ЦПК України відповідачі не надали суду докази, які свідчать про їх участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Бажання змінити своє ставлення до дитини дієвими вчинками відповідачами не підтверджено. Відповідачі не використовували можливі шляхи для реалізації батьківського обов`язку. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, нерозуміння потреб дитини, байдужість до долі дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить закону і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів. Також на думку суду кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, враховуючи ставлення відповідачів до малолітнього сина [PERSON] , суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] буде здійснене в інтересах дитини і є способом захисту її прав. При ухваленні рішення, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, суд враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Суд також вважає необхідним роз`яснити відповідачам, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Проте, відповідно до ст. 169 ЦПК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських праві і суд, перевіряючи, наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи всі викладені вище фактичні обставини справи та досліджені докази, з урахуванням того, що відповідачі життям малолітнього сина не цікавляться, не приймають участь у вихованні дитини, матеріальну допомогу на утримання не надають, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем більше як півтора року, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. За клопотанням позивача судові витрати з відповідачів не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved