Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначив про те, що 16.07.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 1469. В сім'ї позивача та відповідача давно почали виникати непорозуміння, сварки, неповага один до одного. [PERSON] та [PERSON] почали дратувати один одного, ображати, майже не знаходять спільної мови та зрозуміли, що не створені для подальшого сімейного життя, тому подальше проживання та збереження між ними шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, не має. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві, та просив вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.07.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 16.07.2015 року, актовий запис № 1469. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 3) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON]та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № 30680908 від 28.05.2015 року [PERSON] було сплачено 243, 60 гривень судового збору при звернені до суду. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved