Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], звернулась до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що в період часу з 25 липня 2008 року до 8 серпня 2011 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] 8 червня 2009 року у них народився син [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжував проживати в [INFO]. Водночас, починаючи з лютого 2014 року [PERSON] не зявляється за місцем проживання. Відомості про місце його перебування відсутні протя-гом трьох років. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. Тому [PERSON], діючи від імені [PERSON], просить суд оголосити [PERSON] померлим. У судовому засіданні представники заявника [PERSON] та [PERSON] підтриму-ють заяву та наполягають на її задоволенні. [PERSON] також підтримує заяву та просить суд задовольнити її. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та до-слідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її пере-бування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного харак-теру. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.13 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Встановлено, що представники заявника [PERSON] та [PERSON] не приєднали жодного доказу на підтвердження існування обставин, що загрожували смертю [PERSON] або давали підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку або над-звичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Натомість, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона бачила [PERSON] в лютому 2014 року. Він приїжджав з його подругою з м. Калінінграда Російської Федерації. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сес-трою [PERSON] [PERSON] вона бачила його в лютому 2014 року. Під час зустрічі [PERSON] повідомив про те, що він має намір виїхати на постійне місце проживання в м. Калінінград Російської Федерації. В подальшому свідок [PERSON] неодноразово спілкувалась в соціальних мережах з [PERSON], у якої проживав [PERSON] в м. Калінінграді. Іноді вони конфліктували та [PERSON] шукала [PERSON] З листа т.в.о. начальника Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області №16182/ 109/1002/01 від 27 вересня 2017 року (а.с.30) вбачається, що [PERSON] переховується від працівників державних органів у звязку з несплатою аліментів та з цією метою виїхав за межі України до Російської Федерації. Зокрема, з письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] (а.с.64, 75), рапорту оперуповноваженого Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області від 24 грудня 2014 року та складеного ним висновку від 25 грудня 2014 року (а.с.62, 68) вбачається, що [PERSON] виїхав до Російської Федерації та проживав в [INFO]. Крім того, з листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України №0.184-16648/0/15-18 від 11 квітня 2018 року вбачається, що 20 лютого 2014 року [PERSON] виїхав з України та з того часу жодного разу не перетинав державний кордон України. Ретельний аналіз наведених доказів красномовно свідчить про те, що [PERSON] виїхав до Російської Федерації. Ця обставина, а також рішення Бориспільського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року, яким [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім, не можуть бути достатніми підставами для оголошення його померлим. З огляду на це суд дійшов до переконання, що підстави для оголошення [PERSON] померлим відсутні. Відповідно до ч.3 ст.13 та ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі зловживання нею правом в будь-яких формах. Встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою виключно для того, щоб її син [PERSON] набув право власності на квартиру №[ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] Натомість, оголошення особи померлою не призначено для досягнення такої мети. Ці обставини свідчать про те, що в діях [PERSON] існують ознаки зловживання правом. Суд вважає, що припинення такого зловживання та запобігання порушення майно-вих прав [PERSON] є додатковою та вагомою підставою для відмови у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed