Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

В червні 2017 року заступник прокурора Одеської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки загальною площею 0,1 га, що розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі, кадастровий номер земельної ділянки : 5110137500:51:003:0286, вартістю 4\~379\~870,00 грн., з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2007 р. у справі № 2-460/2007 р., [PERSON] отримала в Управлінні земельних ресурсів у м. Одесі державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі, серія ЯГ № 954604 від 05.03.2007 р., зареєстрований Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного кадастру» в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010750500282; по-друге, в подальшому [PERSON] відчужила вищевказану земельну ділянку на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 3391, після чого [PERSON] отримав в Управлінні земельних ресурсів у м. Одесі державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі, серія ЯГ № 954816 від 06.04.2007 р., який зареєстрований Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного кадастру» в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010750500448; і, по-третє, згодом вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2007 р. у справі № 2-460/2007 р. було скасоване ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2009 р. та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2009 р. позов [PERSON] до Одеської міської ради, Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» про визнання права власності на земельну ділянку залишено без розгляду. Також позивач зазначає, що Одеська міська рада як розпорядник земель комунальної власності не приймала жодного рішення щодо передачі [PERSON] згаданої спірної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та представник Одеської міської ради [PERSON] підтримали позов, а представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] не визнав позов та просив відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 ЗК України та ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є обєктом прав власності Українського народу; від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. За приписами ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним. Частиною 2 ст. 78 ЗК України та ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2007 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалене рішення у справі № 2-460/2007 р. за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, Одеської регіонального філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» про визнання права власності на земельну ділянку, яким було визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також зобовязано Одеську регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» видати [PERSON] державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. На підставі зазначеного судового рішення від 08 лютого 2007 року у справі № 2-460/2007 р., Одеське міське управління земельних ресурсів видало [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 954604 від 05.03.2007 р., а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки : 5110137500:51:003:0286, зареєстрований Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного кадастру» в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010750500282. 13 березня 2007 року [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 3391, відчужила вищевказану земельну ділянку на користь [PERSON], після чого Одеське міське управління земельних ресурсів видало [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 954816 від 06.04.2007 р., а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки : 5110137500:51:003:0286, зареєстрований Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного кадастру» в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010750500448. Однак в подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2009 року у справі № 2-460/09 було скасоване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2007 року у справі № 2-460/2007 р. у звязку з нововиявленими обставинами, після чого цій справі було присвоєно новий № 2-10105/09, та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2000 року у справі № 2-10105/09 згаданий позов [PERSON] до Одеської міської ради, Одеської регіонального філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» про визнання права власності на земельну ділянку - залишено без розгляду. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована по Французькому бульвару, 54/5 в м. Одесі (кадастровий номер земельної ділянки : 5110137500:51:003:0286), відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 80 ЗК України є власністю територіальної громади м. Одеси, на території якої вона знаходиться та від імені якої повноваження власника реалізуються Одеською міською громадою. Відповідно до ст. 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією Одеської міської ради та вирішуються виключно на її пленарних засіданнях, в тому числі питання щодо розпорядження землями територіальної громади і передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам. Крім того, Одеська міська рада здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності. Аналогічні положення містяться в ст. 373 ЦК України та в ст. 116 ЗК України, якими визначено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель комунальної власності виключно на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.ст. 126, 128 ЗК України державний акт на право власності на земельну ділянку, яка раніше знаходилась у комунальній власності, видається виключно особі, що набула її у відповідної міської ради або на підставі договору купівлі-продажу, або в межах процесу приватизації. Проте Одеська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі або продажу [PERSON] та/або [PERSON] спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] не є особою, яка у встановлений законом спосіб набула право власності на спірну земельну ділянку, а право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку похідне від права власності на неї [PERSON] Стаття 387 ЦК України передбачає право власника витребувати майно від особи, яка незаконним чином ним заволоділа. За приписами частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що добросовісний набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно у випадку, коли воно вибуло з володіння поза його волею іншим шляхом. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14, стосовно того, що за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р № 9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсним» містить розяснення стосовно того, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже здійснення відповідною радою права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може вважатись вираженням волі територіальної громади, як власника, на вибуття такого майна з його (власника) волі. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенція якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Аналогічні положення закріпленні ст. 45 ЦПК України. Статтею 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, та відшкодування збитків. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскільки спірна земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, а органом місцевого самоврядування в особі Одеської міської ради не вжито жодних заходів щодо відновлення порушеного права територіальної громади на неї, тому прокурор вимушений самостійно звернутися до суду з даним позовом. Також суд бере до уваги постанову Верховного Суду України від 05.10.2016 р. у справі №916/2129/16, яка містить висновок про те, що положення законодавства про позовну давність до позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються, та таке право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Більш того, представник позивача пояснив суду, що позивач лише у 2016 році довідався про те, що [PERSON] відчужила спірну земельну ділянку на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2007 р. за р. № 3391, після чого [PERSON] отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серія ЯГ № 954816 від 06.04.2007 р., а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 65698,06 грн., повязані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved