Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом II групи по психічному захворюванню. Рішенням Хортицкого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2015 року визнаний недієздатним, опікуном призначений племінник [PERSON]. Із анамнезу відомо, що в пологовому будинку діагностовано порушення мозкового кровообігу ІІ-ІІІ ступеню внаслідок родової травми, в 4 роки - грип у важкій формі, після якого турбували часті головні болі, в 6 років - травма костей носа. В 1981, 1982, 2000 pp. - важкі черепно-мозкові травми, перебував на лікуванні в 5-й дитячій лікарні. Знаходиться під наглядом у лікаря-психіатра з 1988 року у зв'язку з відставанням у розвитку, дратівливістю, важко засвоював шкільну програму, турбували головні болі. Лікувався в дитячому відділенні КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Неврозоподібний стан на резидуально-органічному фоні». Надалі 3 госпіталізації в дитяче відділення з порушеннями поведінки, головними болями і дратівливістю. З 2006 року в клінічній картині - маячні ідеї переслідування, психофізичного впливу, відносин, слухові та зорові обмани сприйняття, коментуючого, імперативного характеру, з приводу чого госпіталізувався до 4-х раз у році. У періоди загострення проявляв аутоагресію та агресію до матері. З 2008 року інвалід II групи. Надалі неодноразово, більш 15 разів, госпіталізувався до стаціонару з діагнозом: «Виражені зміни особистості внаслідок посттравматичної енцефалопатії. Хронічний вербальний галлюциноз». Остання виписка зі стаціонару 13.11.2015 року. Підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів опікуна, психічний стан змінився протягом місяця: став агресивним, розмовляє з «незрозумілими людьми», торкає руками стіни, як би штовхаючи їх, боїться відкритого простору, постійно закриває двері, закриває штори, перебуваючи у темряві. 03.10.2017 року у супроводі племінника-опікуна звернувся до дільничного лікаря-психіатра у зв'язку з погіршенням стану, видане направлення на госпіталізацію. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. Госпіталізований у примусовому порядку. 03.10.2017 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: у свідомості, не знає поточну дату, місяць, рік називає вірно. Контакт формальний, на запитання відповідає після паузи. До чогось прислухається, придивляється, при цьому «голоси» заперечує - «їх не було вже рік», відразу - «ні, є, усередині голови й з боку... розмовляють між собою, радять що і як мені робити». Не заперечує, що закриває штори, не виходить на вулицю, але причину такої поведінки пояснити не може. Переживання до кінця не розкриває. При згадуванні про опікуна та матір стає дратівливим. Виявляє зниження пам'яті на поточні й недавні події. Мислення торпідне, застряє на малозначимих подіях. Критика до хвороби й поведінки відсутня. Теперішній стан хворого можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у формі виражених змін особистості внаслідок посттравматичної енцефалопатії, хронічний вербальний галюциноз, з високою імовірністю скоєння суспільно-небезпечних дій стосовно опікуна (агресивний до племінника, відчуває слухові обмани сприйняття), лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хворий потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Законний представник хворого не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворого, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 03.10.2017 року вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 03.10.2017 року, встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі виражених змін особистості внаслідок посттравматичної енцефалопатії, хронічний вербальний галюциноз. Внаслідок хвороби являє високу потенційну соціальну небезпеку для оточуючих.

Outcome: approved