Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

В січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №221. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки кожний з них має різні погляди на життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого частко виникали сварки. Позивач вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, оскільки з лютого 2017 року вони припинили подружні стосунки, після чого в жовтні 2017 року намагалися примиритися, однак примирення не дало ніяких результатів і з січня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини. Представник позивача [PERSON]в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що не бажає розривати шлюб, бо любить дружину і дітей, вважає, що можливо зберегти сім'ю. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 14.02.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №221 (а.с. 4). Від сумісного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки кожний з них має різні характери, погляди на життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого частко виникали сварки та непорозуміння. З лютого 2017 року сторони припинили подружні стосунки, після чого в жовтні 2017 року намагалися примиритися, однак примирення не дало ніяких результатів і з січня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини остаточно, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. При цьому судом було надано строк для примирення сторін строком на один місць за клопотанням відповідача, проте станом на день розгляду справи в суді сторони не помирилися. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім'ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім'ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім'ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Передбачене ч. 1ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. В судовому засіданні з пояснень представника позивачки [PERSON] встановлено, що позивачка [PERSON] категорично заперечила можливість збереження шлюбу, посилаючись на те, що примирення між сторонами не можливе, подальше збереження шлюбу із відповідачем суперечить її інтересам, оскільки вона не бачить свого майбутнього разом із відповідачем [PERSON], що має істотне значення. У строк, наданий судом для примирення, сторони не помирилися. З урахуванням наведених норм матеріального права, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому позов підлягає до задоволення, а шлюб, який укладений між сторонами - розірванню. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «[PERSON]». Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме 704,80 грн. судового збору На підставі викладеного та

Outcome: approved