Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 30.10.2019 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій Позивач просить суд: збільшити розмір аліментів, що стягуються з Відповідача на її користь, та стягувати надалі з Відповідача аліменти на утримання їх двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що вони з Відповідачем мають двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володарського районного суду Київської області від 27.05.2014 р. з Відповідача стягуються аліменти на утримання названих дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до повноліття дітей. Розмір аліментів було визначено у твердій грошовій сумі, оскільки Відповідач мав нестабільний та малий заробіток. На тепер Позивач стверджує, що Відповідач працює, має постійний дохід, що дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, адже 700 грн. на місяць на утримання двох дітей недостатньо для їх належного утримання, діти потребують більших витрат, пов`язаних із заняттями, забезпеченням їх культурного, фізичного розвитку, іншими потребами, до того ж за час, що минув після рішення суду ціни, комунальні послуги зросли, змінився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Також Позивач зазначила, що у їх сина встановлено захворювання ВСД по церебральному типу, а тому догляд за дитиною потребує додаткових витрат на обстеження і ліки. Водночас сама Позивач також має проблеми зі здоров`ям, через що не може влаштуватися на постійну роботу, а тому не має постійного доходу, який дозволив би утримувати дітей. Ухвалою суду від 06.11.2019 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, встановлено строк Відповідачеві для подання відзиву, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 09.12.2019 р. У судове засіданні 09.12.2019 р. Позивач не з`явилася подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити (а.с. 28). Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справу без його участі, зазначивши про визнання ним позовних вимог повністю (а.с. 29). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого. За наявними письмовими матеріалами справи судом встановлено, що сторони - Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження відповідно серії [NUMBER] , виданого 27.08.2010 р. виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 09 (а.с. 6), та серії [NUMBER] , виданого 04.10.2012 р. виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 13 (а.с. 7), а також копією свідоцтва про шлюб, укладений Позивачем з [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 26.10.2015 р. виконавчим комітетом названої сільської ради, актовий запис № 12, згідно з яким Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 5). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 27.05.2014 р. (справа № 364/547/14-ц, провадження № 2/364/195/14) змінено розмір аліментів та, починаючи з 07.05.2014 р., стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання їх названих вище дітей у розмірі 700 грн., тобто по 350 грн. на одну дитину, щомісячно до повноліття дітей (а.с. 9). Названі вище неповнолітні діти сторін проживають з Позивачем, що підтверджено довідкою від 13.10.2019 р. № 558, виданою виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області (а.с. 8). Наявність захворювання у старшого сина сторін - [PERSON] та потреба його лікування й обстеження підтверджена копією довідки Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради «Володарський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 25.10.2019 р. № 1237 (а.с. 10); відсутність постійного доходу Позивачем підтверджено також відповідними довідками та відомостями територіальних органів Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України (а.с. 12-14). Наведені обставини визнаються учасниками справи, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, відтак є такими, що не підлягають доказуванню (частини перша, четверта статті 82 ЦПК України). Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна рости, зокрема, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). За статтею 27 Конвенції про права дитини, схваленою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1989 р. та ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічно стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України. Разом з тим, протягом 2017-2018 років Україною прийнято низку законодавчих актів щодо посилення захисту права дитини на належне утримання та відповідне вдосконалення порядку стягнення аліментів, підвищивши тим самим державні гарантії і соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Так, зокрема змінено норму частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, що відтепер визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2019 рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та є значно більшими за 350 грн., що на тепер стягуються з Відповідача на утримання однієї дитини. Згаданою Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, зокрема і судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття 3). Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, з наведених законодавчих норм вбачається, що суд визначає, а так само змінює спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) за вибором саме того з батьків, з ким проживає дитина, та одержувача аліментів. З огляду на усе викладене та беручи до уваги, що саме Позивач, яка є одержувачем аліментів, просить фактично змінити як спосіб стягнення аліментів (з твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці), та розмір аліментів, визначивши його в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) Відповідача щомісячно, суд вважає наявними підстави для задоволення позову. При цьому суд виходить також з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину (не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та заявленого Позивачем до стягнення розміру аліментів (1/3 частки доходу Відповідача), що відповідає визначеному законом розміру аліментів на двох неповнолітніх дітей та може бути стягнутий навіть безспірно в наказному провадженні (частина п`ята статті 183 Сімейного кодексу України, пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України). Відповідно до частин другої, третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття Разом з тим, задовольняючи позов та змінюючи спосіб стягнення та розмір аліментів, суд водночас виходить з того, що у новому розмірі аліменти мають сплачуватися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили (пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Водночас суд у порядку пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Проте, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір», за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Відтак, з Відповідача на користь держави слід стягнути 50 % судового збору, що підлягав сплаті за подання даного позову. Відповідно до статей 150, 180-183, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved