Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать його честь і гідність відомості, поширені 23 листопада 2017 року [PERSON] в присутності [PERSON], [PERSON] про те, що він дав хабара судді Апеляційного суду Хмельницької області Федоровій Н.О. за прийняття постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 06.09.2017 року. Враховуючи , що висловлювання відповідача з цього приводу ганьблять його честь і гідність в очах інших патрульних поліцейських просив позов задовольнити, а також стягнути сплачений ним судовий збір. Ухвалою 19.03.2018 року позов було залишено без руху, у звязку з тим, що позивачем не було визначено способу захисту свого немайнового права в передбачений у ст.ст.16,277 ЦПК України, а ухвалою 02.04.2018 року позовну заяву повернуто позивачеві через неусунення недоліків позивачем. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу від 02.04.2018 року скасовано, а справу направлено для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. 13.06.2018 року ухвалою Полонського районного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 09.07.2018 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому він по суті не заперечував, що мало з його боку висловлювання про те, що суддею Апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення була закрита у звязку з дачею [PERSON] хабара, але при цьому зазначив, що під час спілкування з [PERSON] ним не було зазначеного конкретного прізвища судді, чи то суми грошових коштів чи конкретних обставин, він висловлювався в сатиричній формі. Крім того, він запитував у [PERSON] щодо хабара , а не стверджував, що він дійсно давав хабар. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Справа слухається в поряду спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 06 вересня 2017 року суддею Апеляційного суду Хмельницької області скасовано постанову судді Хмельницького міськрайонного суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.185 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 27 липня 2017року та провадження закрито у звязку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Відповідно до ст. ст. 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. \~ \~ \~ \~У п. п. 15, 16, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно із ч. 2 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Із дослідженого відеозапису, який наданий позивачем та відповідачем, вбачається, що [PERSON] 23 листопада 2017 року у приміщенні Південно- Західного відділу поліції м. Хмельницького о 12 год. в присутності позивача та двох членів патрульного екіпажу [PERSON] та [PERSON] повідомив, що [PERSON] дав судді хабара за скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що інформація, яку просить спростувати позивач, є твердженням про факти, оскільки її достовірність може бути перевірена. Натоміть відповідачем не було доведено, що позивач «давав хабар» або вчиняв інші правопорушення, які за змістом аналогічні даванню хабара, що підтверджує недостовірність цієї інформації. На думку суду дана інформація є негативною, оскільки з її змісту вбачається вчинення позивачем суспільно небезпечного правопорушення, за яке передбачається кримінальна відповідальність та яке негативно сприймається громадськістю. Поширена відповідачем інформація створює негативну оцінку позивача в очах осіб, а саме двох членів патрульного екіпажу [PERSON] та [PERSON] Отже, ця інформація підлягає спростуванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved