Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

До Вінницького районного суду Вінницької області звернулась Служба у справах дітей Вінницької міської ради з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.01.2012 року у [PERSON] були відібрані діти [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Діти були влаштовані в Комунальний навчальний заклад «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» на повне державне утримання, де перебувають і на даний час. Адміністрація закладу здійснює функції опікуна/піклувальника по відношенню до дітей, згідно ст. 245 СК України. За весь період перебування дітей у закладі мати не відвідувала їх, не цікавилась їх життям, здоров'ям, навчанням, не надавала матеріальної допомоги, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про дітей та не зверталась до суду з питанням повернення їй дітей. [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, від соціального супроводу відмовляється, не виявляє бажання приймати будь-яку допомогу для вирішення її проблем, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнення аліментів з відповідача на користь КНЗ «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, аргументуючи його мотивами викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомлено. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог - КНЗ «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» не заперечувала щодо задоволення позову. Прокурор прокуратури м. Вінниці просила суд задовольнити позовні вимоги і позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Суд, враховуючи думку сторін по справі, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно висновку служби у справах дітей Вінницької міської ради від 12.03.2014 року № 01-00-011-10742 визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.40-41) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 22.02.2012 року відділом ДРАЦС ВМУЮ Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 21 (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.04.2003 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], запис №1095 (а.с. 6). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.01.2012 року, яке набрало законної сили 07.02.2012 року, за позовом служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] відібрано дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у [PERSON] і передано їх на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради. (а.с.7). Відповідно до акту, виданого КНЗ «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» 18.02.2014 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 28.03.2012 року і по даний час виховуються у КНЗ Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко». За час перебування в закладі мати дітей не відвідувала, участі у вихованні не приймала, життям та здоров'ям дітей не цікавилась, усних чи письмових заяв щодо подальшого перебування дітей в закладі від неї не поступало. (а.с.8) Згідно повідомлень Вінницького міського центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді від 07.02.2013 року № 01-09/125 та від 17.02.2014 року № 01-07/167, [PERSON] проживає у 3-х кімнатній квартирі разом з подругою та її чоловіком, які за словами [PERSON] орендують кімнату в квартирі. Зі слів сусідів, [PERSON] зловживає спиртними напоями. [PERSON] має низький рівень мотивації щодо зміни і покращення власної життєвої ситуації: відсутнє бажання влаштуватися на роботу, оформлення документів щодо отримання групи інвалідності, налагодження відносин між нею та дітьми. З інспектування, проведеного фахівцями ВМЦСССДМ стало відомо, що [PERSON] довгий час не працює та стверджує, що часто хворіє астмою. Зі слів [PERSON], її сини знаходяться в інтернаті. З часу вилучення у неї дітей, [PERSON] жодного разу не відвідувала інтернатний заклад, однак вагомих причин такої поведінки не називає. (а.с. 12, 13) Згідно витягу з рішення про надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування № 357 від 16.02.2012 року, малолітньому [PERSON], 08.02.2003 року надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 11) Судом встановлено, що відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 9,10) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вище зазначене, а також те, що діти у віці п'ятнадцяти та одинадцяти років можуть висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дітей. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] зазначив, що бачив маму один раз випадково, коли йшов до двоюрідного брата додому. Повідомив, що мати веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює, не приділяє йому і брату уваги і заслуговує на позбавлення її батьківських прав. Також, судом було заслухано думку малолітнього [PERSON] Однак, він не зміг висловити свою думку. Судом прийнято до уваги, що [PERSON], відвідує допоміжну школу, в зв'язку з відставанням у розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.01.2012 року у [PERSON] були відібрані діти [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Діти були влаштовані в Комунальний навчальний заклад «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» на повне державне утримання, де перебувають і на даний час. Протягом тривалого часу відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків по вихованню, навчанню, догляду та утриманню дітей. Жодного разу [PERSON] не відвідувала дітей у Комунальному навчальному закладі «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко». Доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав підтверджуються висновком служби у справах дітей Вінницької міської ради від 12.03.2014 року № 01-00-011-10742. Суд погоджується з вище зазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей. Зазначені обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отриманню ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дітей матір'ю, внаслідок її поведінки та свідомого нехтування нею своїми обов'язками. Зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що встановлено матеріалами справи, та враховуючи положення ч. 2 ст. 166 СК України та обставини, визначені ст. 182 СК України, суд приходить до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Комунального навчального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дітей, є гарантією прав дітей, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Оскільки позивач при зверненні до суд був звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень, враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved