Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

В січні 2021 року прокурор - керівник Каховської місцевої прокуратури Херсонської області, в інтересах держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області, Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації Херсонської області звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі №540/2653/19 поновлено [PERSON] на рівнозначній посаді в Управлінні інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації з 01.10.2018 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2018 року по 12.03.2020 року у сумі 98 428, 20 грн. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №540/2653/19 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 змінено в частині стягнення, стягнуто з Управління на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.10.2018 року по 12.03.2020 року у сумі 91 361, 56 грн., в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання судового рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року наказами начальника Управління №29-ОС від 06.07.2020 року та №33-ОС від 08.07.2020 року поновлено [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу оборонної роботи та цивільного захисту з 09.07.2020 року та нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 91 361, 56 грн., який виплачено [PERSON] протягом червня - листопада 2020 у повному обсязі. Порушення, яке зумовило поновлення [PERSON] на роботі та виплату в зв`язку з цим коштів на загальну суму 91361,56 грн., допущені з вини начальника управління економічного розвитку та соціального захисту Каховської районної державної адміністрації Херсонської області Сбітнєва О.В., відповідно у цієї особи виник обов`язок відшкодувати завдану таким звільненням шкоду у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просив суд стянути зі [PERSON] на користь держави в особі Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної держаної адміністрації шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівника в розмірі 91 361, 56 гривні та на користь Херсонської обласної прокуратури понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 102, 00 гривні. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 січня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні прокурор підтримав позов повністю та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що виплата коштів у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу була здійснена за рахунок бюджетних коштів, зазначені видатки на 2020 рік кошторисом на утримання Управління передбачені не були, безпосереднім розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких було здійснено виконання рішення суду є Каховська районна державна адміністрація. Оскільки Управлінням інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту, Каховською районною державною адміністрацією не вчинено будь-яких дій щодо звернення до суду з аналогічним позовом, є підстави для представництва інтересів держави в суді прокурором. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Іваніщенко В.В. в судовому засіданні позов не визнали. Вважають, що прокурор помилково зазначив, що порушення трудового законодавства допущені з вини начальника управління економічного розвитку та соціального захисту Каховської районної державної адміністрації [PERSON] . Так, вказавши в своїх рішеннях про те, що позивачу могло б було запропоновано вакантні посади державних службовців в Каховській районній державній адміністрації, П`ятий апеляційний суд (постанова № 540/2653/19) та Херсонський окружний адміністративний суд (рішення від 12.03.2020 року) фактично визначились з тим, що органом, в якому відбулась оптимізація є Каховська районна державна адміністрація, проте не була залучена до участі у справі. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сама Каховська районна державна адміністрація є окремими юридичними особами публічного права. Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації є окремим самостійним структурним підрозділом Каховської районної державної адміністрації, має власний штатний розпис та окремий кадровий та бухгалтерський облік. У випадку скорочення [PERSON] пропозиція надання інших вакантних посад була можлива лише в межах установи, тобто Управління, а не в будь-яких інших підрозділах Каховської районної державної адміністрації, які теж є окремими юридичними особами. Відповідач, як начальник окремої юридичної особи не мав права пропонувати посади, які не входять в штатний розпис Управління, але які є в наявності в Каховській районній державній адміністрації. Факт наявності будь-яких вакантних посад державних службовців в іншій юридичній особі (у тому числі Каховській районній державній адміністрації), яка не являється структурним підрозділом Управління та жодним чином не підпорядковувалась відповідачу, і яка не була залучена до справи, не має значення для розгляду справи по суті та не можуть бути підставою для задоволення позову. Крім того, відповідач не може визнавати або спростовувати факти, які мають відношення до іншої юридичної особи. В даному випадку, суд прийняв рішення на яке спирається прокуратура, про права, свободи та інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. При винесені рішення Херсонського окружного адміністративного суду та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду повністю проігноровано доводи відповідача по наявність в позовній заяві фактів, які стосуються іншої юридичної особи, і які по своїй суті не могли доводити порушення відповідачем встановленого порядку звільнення державного службовця за скороченням посади державної служби. Крім того, при проведенні обрахунку коштів на утримання Каховської районної державної адміністрації 2020 році не враховувалась потреба в коштах на виплати за рішенням суду, про що свідчать доведені обсяги бюджетних асигнувань, в яких відсутні цільові кошти на зазначені виплати. Протягом року за рахунок наявності вакантних посад та фонду асигнувань на виплату за лікарняними листами склалась економія по фонду оплати праці по адміністрації, за рахунок якої були проведені виплати за рішенням суду без виділення додаткових цільових коштів з державного бюджету. Тобто, видатки проведені в межах бюджетних асигнувань, передбачених Управлінням інфраструктури, житло-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного (правонаступником Управління економічного розвитку та цивільного захисту) Каховської районної державної адміністрації на 2020 рік. Виходячи з того, що цільові кошти на виплати за рішенням суду не виділялись, тому збитки держаному бюджету нанесені не були. Посилання прокурора на те, що видатки на виконання рішення суду проведені за рахунок коштів державного бюджету є безпідставними і не підтвердженими. Таким чином, підставою для незаконного звільнення [PERSON] стали порушення допущені саме з боку посадових осіб Каховської райдержадміністрації, а не з боку начальника управління економічного розвитку та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації Сбітнєва О.В., тому безпосередньої вини [PERSON] у незаконному звільнені [PERSON] не встановлено. Крім того, вважають, що у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з регресним позовом до відповідача з підстав, передбачених ст.ст.1166,1191 ЦК України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Представник Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не з`явився, заявою від 19.03.2021 року просив справу розглядати у його відсутність. Представник Каховської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не з`явився, заявою від 16.03.2021 року просив справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що Наказом начальника управління економічного розвитку та соціального захисту Каховської районної державної адміністрації Херсонської області Сбітнєва О.В. від 27.09.2018 року №40-ОС та від 01.10.2018 року №42-ОС [PERSON] було звільнено з посади головного спеціаліста відділу економічного розвитку та агропромислового розвитку управління економічного розвитку та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації Херсонської області у зв`язку з скороченням чисельності штату державних службовців, ліквідації державного органу, реорганізації державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі на підставі ст. 40 КЗпП України. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі №540/2653/19 позов [PERSON] до Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації про скасування наказу «Про звільнення [PERSON] », поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, зобов`язано поновити [PERSON] на рівнозначній посаді в Управлінні з 01.10.2018 року; стягнуто з Управління на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2018 року по 12.03.2020 року у сумі 98 428, 20 грн. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року по справі №540/2653/19 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року змінено в частині стягнення, яку викладено в наступній редакції: стягнути з Управління на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.10.2018 року по 12.03.2020 року у сумі 91 361, 56 грн., в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Наказом начальника Управління №29-ОС від 06.07.2020 року та №33-ОС від 08.07.2020 року поновлено [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу оборонної роботи та цивільного захисту з 09.07.2020 року та нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 91 361, 56 грн., який виплачено [PERSON] протягом червня - листопада 2020 у повному обсязі. На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року по справі №540/2653/19, Управлінням інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації сплачено наступні суми грошових коштів: 80,76 грн. (платіжне доручення №98 від 01.06.2020), 4334,12 грн. (платіжне доручення №96 від 01.06.2020), 969,12 грн. (платіжне доручення №97 від 01.06.2020), 17302,99 грн. (платіжне доручення №157 від 25.08.2020), 1289,66 грн. (меморіальний ордер №21 від 03.11.2020), 51908,95 грн. (меморіальний ордер №19 від 03.11.2020), 15475,96 грн. (меморіальний ордер №20 від 03.11.2020), всього на суму 91 361,56 грн. Відповідно до статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. За пунктом 20 цієї постанови право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Відповідно до ст. 136 КЗпП України, у випадках повної матеріальної відповідальності покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. При незаконному звільненні настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути покладено при допущенні ними будь-якого порушення закону. Суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Відповідно до встановлених судом обставин звільнення [PERSON] відбулося із порушенням вимог закону на підставі наказу начальника управління економічного розвитку та соціального захисту Каховської районної державної адміністрації Сбітнєва О.В., тому саме [PERSON] , як службова особа, яка видала наказ про звільнення, має нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що рішеннями судів безпосередньої вини [PERSON] у незаконному звільненні [PERSON] не встановлено, а відтак на нього не може бути покладена відповідальність, оскільки рішення судів (Херсонського окружного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду) вступили в законну силу і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову. Враховуючи, що суду надано докази на підтвердження перерахунку коштів [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням того, що фінансування управління економічного розвитку та соціального захисту Каховської районної державної адміністрації здійснюється за рахунок бюджетних коштів, а сторона відповідача не спростувала надані докази, суд вважає, що прокурором доведено факт заподіяння шкоди незаконним звільненням працівника. Стосовно тверджень відповідача та його представника про те, що цільові кошти на виплати за рішенням суду не виділялись, тому збитки державному бюджету нанесені не були, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 25 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності міністерств та інших центральних органів виконавчої влади здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, крім випадків, визначених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Згідно пункту 1 та 2 Положення про Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації (далі Положення), затвердженого розпорядженням голови Каховської районної державної адміністрації №14 від 17.01.2020, Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації утворюється головою районної державної адміністрації, входить до її складу і, в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань. Управління підпорядковане голові районної державної адміністрації, а також підзвітне і підконтрольне відповідним структурним підрозділам обласної державної адміністрації. Відповідно до п. 10 Положення Управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади головою районної державної адміністрації згідно з законодавством про державну службу. Виходячи зі змісту п.п.1 п.11 Положення, начальник Управління несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, сприяє створенню належних умов праці в Управлінні. Пунктом 13 та 14 Положення передбачено, що граничну чисельність, фонд оплати праці працівників Управління визначає голова районної державної адміністрації у межах відповідних бюджетних призначень. Штатний розпис та кошторис Управління затверджує голова районної державної адміністрації за пропозиціями начальника Управління відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 №228. Згідно відповідей Каховської районної державної адміністрації від 25.11.2020 року за №3926-01-15/0/20/612-106-5829 та №3926-01-15/0/20/612-104-5824, видатки Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року, справа №540/2653/19, були здійснені за рахунок бюджетних коштів. Зазначені видатки на 2020 рік кошторисом на утримання Управління передбачені не були. Безпосереднім розпорядником бюджетних коштів за рахунок яких було здійснено виконання рішення суду є Каховська районна державна адміністрація. Таким чином, твердження відповідача та його представника є безпідставними. Доводи відповідача та його представника про те, що у Каховської місцевої прокуратури Херсонської області відсутні підстави на здійснення представництва в суді інтересів Каховської районної державної адміністрації Херсонської області та Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації не заслуговують на увагу, оскільки прокурором в своїй позовній заяві та в судовому засіданні належним чином обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави, а саме, зазначено, що в порушення інтересів держави позивачами не вжито заходів щодо стягнення з винної особи шкоди, завданої нею внаслідок незаконного звільнення працівника. При цьому слід зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), №5447/03, §33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, №42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року). Згідно п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Тлумачення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України). У п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року за №1697-VII (з наступними змінами та доповненнями). Так, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Тлумачення ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; б) у разі відсутності такого органу. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Таким чином, для перевірки наявності підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах держави суду слід перевірити, а прокурору в позовній заяві необхідно обґрунтувати, чи вимагають захисту реальні державні інтереси та чи є передбачені ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави. При зверненні до суду прокурором зазначено, що орган, який уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах - Каховська районна державна адміністрація Херсонської області та Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації не здійснюють захист інтересів держави, а необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки внаслідок незаконного звільнення [PERSON] з бюджету завдано збитки на суму 91 361 грн. 56 коп., чим порушено економічні інтереси держави. При цьому, як встановлено з матеріалів справи, прокуратурою 29.10.2020 року та 11.12.2020 року направлялись листи до Каховської районної державної адміністрації та Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, захисту довкілля, оборонної роботи та цивільного захисту Каховської районної державної адміністрації щодо вжиття заходів про відшкодування завданої шкоди підприємству в регресному порядку. З наданої відповіді встановлено, що відповідні заходи ними не вживались. Прокурором, також було проінформовано ці установи, що у разі невжиття установами відповідних заходів - місцева прокуратура буде звертатись з позовною заявою до Каховського міськрайонного суду Херсонської області в інтересах держави. Отже у позовній заяві прокурором визначено орган, який уповноважений державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах та підтверджено нездійснення цим органом захисту інтересів держави, що, в свою чергу, відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» відноситься до виключних випадків, які передбачають повноваження прокурора на здійснення представництва інтересів держави в суді. Крім того, відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України зі [PERSON] на користь прокуратури належить стягнути 2 102, 00 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved