Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся позивач з вимогами визначити, що розмір часток співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0, 0705 га, кадастровий № 0510137000:03:049:0164, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Вінниці по провулку Ушакова, 1 зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010906901145 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 333091, виданого на підставі рішень Вінницької міської ради від 11.11.2008 року за № 2155 та від 30.01.2009 року за № 2247 на імя [PERSON] із зазначенням [PERSON] і [PERSON] як співвласників земельної ділянки, є рівними і становлять по 1/3 ідеальній частці кожного з 3-х співвласників, в тому числі, частка померлої 12.10.2016 року [PERSON] на день її смерті становила 1/3 ідеальну частку; частка [PERSON] становить 1/3 ідеальну частку; частка [PERSON] становить 1/3 ідеальну частку. Позовні вимоги аргументовані тим, що позивач по справі [PERSON], і відповідачка по справі [PERSON] є рідними братом та сестрою. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 08.05.2007 року за реєстровим № 1-509, позивач є власником 1/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: м. Вінниця, провулок Ушакова, будинок № 1. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Дгугою вінницькою державною нотаріальною конторою 08.05.2007 року за реєстровим № 1-507, відповідач [PERSON] є власником 1/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого і адресою: м. Вінниця,провулок Ушакова, будинок № 1. Позивач вказує, що в даний час домоволодіння по 1-му провул. Ушакова в місті Вінниці є обєктом спільної власності його та відповідача так позивачу належить 1/3 частина а відповідачу 2/3 частини, право власності зареєстровано у визначеному законом порядку. Позивач вказує, що в звязку з тим, що частки кожного зі сторін спору у спільній сумісній власності на земельну ділянку не виділені, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право власності на належну йому частину земельної ділянки. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі, судовий збір просив суд залишити за позивачем. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі, судовий збір просив суд залишити за позивачем. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 08.05.2007 року за реєстровим № 1-509, позивачу належить 1/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: м. Вінниця, провулок Ушакова, будинок № 1. ( а. с.8-10,12,) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 08.05.2007 року за реєстровим № 1-507, відповідачка по справі [PERSON] є з власником 1/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого і адресою: м. Вінниця, провулок Ушакова, будинок № 1. Крім того, відповідач успадкувала після смерті матері [PERSON], яка померла 12.10.2016 року, ще 1/3 частину даного домоволодіння відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 02.11.2017 року за реєстровим № 3-530. (а.с.8-11,13,) Судом встановлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 333091, виданого на підставі рішень Вінницької міської ради від 11.11.2008 року за № 2155 та від 30.01.2009 року за № 2247 на імя [PERSON] [PERSON] [PERSON] і [PERSON] не визначено частки співвласників. (а.с.16) Судом встановлено, що користування вказаною вище земельною ділянкою здійснюється на підставі договорів оренди землі за № 010906901145 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 333091, виданого на підставі рішень Вінницької міської ради від 11.11.2008 року за № 2155 та від 30.01.2009 року за № 2247 на імя [PERSON] із зазначенням [PERSON] і [PERSON] як співвласників земельної ділянки. 12 жовтня 2016 року [PERSON] померла, актовий запис про смерть № 2793 від 12.10.2016 року в Вінницькому ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. (а.с. 6-7) Постановою державного нотаріуса Другої вінницької нотаріальної контори від 02.11.2017р. №1792/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею, 0,0705 га, кадастровий № 0510137000:03:049:0164, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , розташовану в м. Вінниці по провулку Ушакова, 1 після померлої матері [PERSON] з тих підстав, що не визначена частка помелої на земельну ділянку. (а.с.15) З метою повного та об'єктивного розгляду судом досліджувались матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що сторони спору є спадкоємцями [PERSON] та [PERSON]. ч1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ч1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ч1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. ст. 355, 356,358, 319 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше 5 (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. ч.2 ст. 358 ЦК України встановлено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. ч.3 cт. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння, користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, а отже позов підлягає задоволенню. За змістом ст. ст. 355, 356,358, 319 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше 5 (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна юність на майно. Власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Згідно із ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. ч.1 ст. 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судом, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 № 7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, вважає позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі. В заяві про розгляд справи без його участі просив суд судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved