Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Голова органу опіки і піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області звернувся в суд в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа - Долішньошепітська сільська рада Вижницького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказував, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON] відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби за вироком Вижницького районного суду від 12.04.2006 року по ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі до 8 років за вбивство матері неповнолітнього сина, [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Долішньошепітської сільської ради від 08.02.2006 року №11 неповнолітнього [PERSON] було влаштовано під опіку дядька [PERSON], 1972 року народження. Розпорядженням голови Вижницької райдержадміністрації від 31.12.2008 року №1073 [PERSON], 2000 року народження, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Зазначав, що після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] був попереджений працівниками служби у справах дітей Вижницької райдержадміністрації про необхідність звернутися із письмовою заявою до органу опіки та піклування Вижницької райдержадміністрації про повернення йому сина. Однак, [PERSON] не виявив бажання повертати сина. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини 29.08.2014 року він не з'явився, просив розглянути питання доцільності позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за своєї відсутності, чим висловив свою байдужість та небажання виховувати сина, порушуючи норми ст.ст.150, 152, 155 СК України. У зв'язку з вище викладеним та з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітнього [PERSON], відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 29.08.2014 року №8, орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає то вони вважають за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на користь його неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на користь його неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та покласти на нього судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, послався на обставини, викладені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без його участі, позов визнає повністю. В судове засідання представник Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу без участі представника сільської ради, проти позову не заперечував. Прокурор Гараздюк В.Г. в судовому засіданні позов підтримав. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], прокурора Гараздюка В.Г., дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про його народження, серія [NUMBER] від 19.07.2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 12.01.2006 року, виданого виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. З копії довідки про звільнення серія ЧНЦ №02245 від 13.01.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.04.2006 року за ст.115 ч.1 КК України у виді 8 років позбавлення волі з [INFO] по 10.01.2014 року. Звільнений по відбуттю строку покарання. З копії рішення виконавчого комітету Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №11 від 08.02.2006 року вбачається, що у зв'язку з перебуванням батька дитини в слідчому ізоляторі призначено [PERSON] опікуном над неповнолітньою напівсиротою [PERSON], [INFO], який проживає в [ADDRESS] та зобов'язано опікуна [PERSON] забезпечити належний догляд і матеріальний стан підопічного. Одержану на підопічного державну пенсію використовувати включно для повного задоволення його потреб. З копії розпорядження Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області №1073 від 31.12.2008 року вбачається, що [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою [PERSON], жителя [ADDRESS] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З акту обстеження матеріально-побутових умов №454 від 21.08.2014 року, виданого виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району вбачається, що [PERSON], [INFO] власного житлового будинку і підсобного господарства немає. Зареєстрований і проживає в приватизованій квартирі, яка належить матері, в [ADDRESS]. Не одружений. Працює в Чемернарському лісництві ДП «Берегометське ЛМГ» майстром лісу. Мати обстежуваного, [PERSON] хворіє. Брат, [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства. Син, [PERSON] зареєстрований разом з батьком, але проживає разом із своїм опікуном, [PERSON] в його житловому будинку. З характеристики виконавчого комітету Долішньошепітської сільської ради Вижницького району №76 від 21.08.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та постійно проживає в [ADDRESS], громадянин України, освіта середня спеціальна. В даний час працює в ДП «Берегометське ЛМГ» в Чемернарському лісництві, майстром лісу. Після повернення з місць позбавлення волі [PERSON] проявив себе з позитивної сторони, схильності до зловживання спиртних напоїв не проявляє. Протоколів про адміністративне правопорушення на адресу адміністративної комісії при виконавчому комітеті сільської ради не надсилалось. Скарг від громадян села до виконкому сільської ради не надходило. В даний час [PERSON] вдівець. Власного житлового будинку немає. Проживає разом із матір'ю [PERSON] в її власній квартирі. Сім'я проживає у важких умовах. Син - [PERSON], [INFO] в даний час проживає та виховується в житловому будинку опікуна [PERSON] З висновку Органу опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації №01.34-1274 від 08.09.2014 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до його неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вихованням неповнолітнього сина не займається, матеріально його не утримує, життям, здоров'ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. В пп.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його життям та навчанням, не займається його вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до його життя та існування, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] підлягає до задоволення та буде відповідати інтересам дитини. Також судом встановлено, що [PERSON] не надає допомоги на утримання неповнолітнього [PERSON], хоча відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем доведено та підтверджено відповідачем, що він офіційно працює майстром лісу у Чемернарському лісництві ДП «Берегометське ЛМГ» і його середньомісячна заробітна плата становить 2974,00 грн., він є здоровим, працездатним чоловіком, проживає з непрацездатною матір'ю та братом, тому позов про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованим, але підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача аліментів у частці від його заробітку (доходу). Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.18 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 166, 180-183, 191 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», пп.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved