Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що у 2011 році вона та відповідач проживали однією сім'єю без зареєстрованого шлюбу. Від стосунків позивачки і відповідача народився син [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний Відповідач. З серпня 2011 року позивач з відповідачем фактично розірвали між собою стосунки, оскільки через розбіжність у поглядах на життя та виховання дитини, спільне проживання, існування сім'ї та її збереження відносин виявилось неможливим. Дитина залишилась проживати з матір'ю. З моменту фактичного розірвання стосунків і до теперішнього часу дитина проживає з відповідачем та перебуває повністю на її утриманні. Батько дитини, відповідач у вказаній справі в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги в достатньому обсягу необхідному для утримання сина. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати дитину. Це, зокрема, виявилось в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо, витрачає гроші на свої потреби, сином не цікавиться. На сьогодні відповідач є власником Приватного підприємства «КОРАЛ_БУЛ», в даному підприємстві відповідач працює на посаді директора, що підтверджується витягом з ЄДР. Зважаючи на майновий стан позивача та відповідача, тобто на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, розмір цін на даний момент, також те, що інших дітей у відповідача не має, та ніші обставини справи, позивач просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2/5 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту подачі позову до повноліття сина. Крім того, враховуючи, що позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача починаючи з травня 2012 року, а саме намагалась неодноразово укласти договір про сплату аліментів, що підтверджується договором про надання юридичної допомоги від 05 травня 2012 року, але не може їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати - вважала, що позивачка має право на одержання аліментів за минулий час. Та тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 2/5 частини з усіх його доходів щомісячно за минулі роки, а саме за період з червня 2012 року по квітень 2014 року. Крім того позивач на даний час по місцю роботи ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» Філія Управління «УКРГАЗТЕХЗВ»ЯЗОК» не працює у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною, яка потребує домашнього режиму, що підтверджується довідкою від 03.04.2014 року № 47-14 та витягом з наказу № 599-к від 02.12.2013 року, а тому потребує допомоги на своє утримання. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь у зв'язку з тим, що в неї особисто не має можливості для заробітку та у зв'язку з тяжким матеріальним становищем аліменти на її утримання в розмірі 1218,00 грн., щомісячно, до закінчення відпустки по догляду за дитину, тобто до 06.06.2014 року. На підставі викладеного, позивач враховуючи уточнені позовні вимоги просила присудити кошти на утримання (аліменти) дитини [PERSON], [INFO], та стягувати їх з [PERSON], у розмірі 2/5 частини з усі видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту подачі позову до повноліття сина. Присудити кошти за минулі роки на утримання (аліменти) дитини [PERSON], у розмірі 2/5 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з червня 2012 року по квітень 2014 року. Присудити кошти на утримання (аліменти) [PERSON], як жінки, з якою проживає дитина, яка знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO] який потребує домашнього режиму та стягувати їх з [PERSON] в розмірі 1218,00 гривень щомісячно з дня подачі позову до 06.12.2014 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину визнав частково, та погодився сплачувати аліменти в розмірі 25 % від сукупного доходу, в решті позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено судом, що 06 грудня 2010 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно довідки Виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 453 від 19.03.2014 року, [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати своїх неповнолітніх доньок. Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік установлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу, а саме дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць з 1 січня у розмірі 1032 гривні. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. За таких умов, беручи до уваги рівномірність обов'язку батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи довідку про доходи та відомості з пенсійного фонду щодо доходів відповідача, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, та стягнення з [PERSON], (ІПН: [NUMBER]), [INFO], аліментів на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Стаття 84 Сімейного кодексу України визначає що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки на момент розгляду справи судом, син сторін [PERSON], [INFO], досягнув трирічного віку, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача коштів на утримання позивача. Також, суд не знаходить правових підстав щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, оскільки дані вимоги не відповідають положенням Сімейного кодексу України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Outcome: partial