Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в загальній сумі 26\~363 грн.26 коп. та моральну шкоду в розмірі 15\~000 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що після смерті матері він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки його мати за життя склала заповіт, яким усе майно заповідала його братові (відповідачу по справі) [PERSON] . Разом з тим, мати тривалий час хворіла на онкологічне захворювання, витрати на лікування якого ніс позивач,а також витрати на її утримання і догляд. З огляду на викладене позивач вважає, що має право на відшкодування від спадкоємця витрат на лікування матері у сумі 23\~703 грн. 26 коп. та її поховання в сумі 2\~660 грн. Заперечення відповідача. Позовні вимоги не визнає, у судовому засіданні зазначив, що кошти вони з братом витрачали разом. Першу операцію матері робили за її власні кошти, на другу він брав кредит, продали автомобіль та розділили кошти на трьох. Транспорт та половину оплати їдальні де проводили поминки він сплатив сам, гроші на поховання матері збирали всіма родичами та віддали братові, також він отримав кошти від держави. У судовому засіданні позивач просив задовольнити його позовні вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] матір`ю записана [PERSON] (а.с.9). Згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] матір`ю записана [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 20 серпня 2019 року, [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу за №518/2019. З якої встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт від 26 липня 2017 року №4-711 яким усе належне їй майно заповідала [PERSON] [INFO] . Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори від 07 лютого 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачем на підтвердження витрат понесених ним на лікування, обстеження, надано копії квитанцій (а.с.10-20). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач також ніс витрати на лікування матері, на підтвердження чого у судовому засіданні були надані копії квитанції, які були досліджені судом. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про стягнення коштів та відшкодування витрат на лікування та поховання. При вирішенні спору суд виходить, з положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України на які посилаються сторони. Крім цього суд вважає необхідним застосувати ряд норм СК України. Норми права, застосовані судом: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до статей 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 статті 1232 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Згідно положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Як передбачено ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.. Статтею 203 СК України\~передбачено, що дочка,\~син крім\~сплати аліментів\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~батьків,\~викликаних тяжкою\~хворобою, інвалідністю або немічністю.. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 дійшов висновку, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Мотиви суду. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить із наданих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Із досліджених у справі доказів суд не має сумніву в дійсності, та необхідності несення витрат на лікування та похованні [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, долучені до позову копії фіскальних чеків з аптек у якості доказів понесених саме позивачем грошових коштів на лікування [PERSON] суд оцінює критично, адже надані докази не дають змоги встановити, що закупівля здійснена позивачем і витрачені грошові кошти на ліки належать саме позивачу. Вимоги про стягнення витрат на лікування та поховання [PERSON] задоволенню не підлягають з тих підстав, що позивач будучи сином, був зобов`язаний піклуватися про матір в тому числі по її утриманню та лікуванню, що передбачено СК України. При вирішенні спору суд вважає ст. 202 СК України спеціальною нормою права стосовно ст. 1232 ЦК України, оскільки позивач надавав кошти як син, отже обов`язок утримання виник у позивача саме виходячи з обов`язків повнолітнього сина утримувати батьків, а не виходячи з інших відносин. Крім цього, надані позивачем докази витрат пов`язаних з похованням, суд оцінює критично, оскільки в товарному чеку не зазначено його прізвище. Висновки суду. Отже, з урахуванням вказаного вище, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши усі наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та даючи їм оцінку, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed