Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

До Ватутінського міського суду Черкаської області з позовною заявою звернулась [PERSON] (далі позивач), в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] (далі відповідач), зареєстрований 24.12.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різними поглядами на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше сумісне життя та збереження сімї стало неможливим та суперечить її інтересам, на примирення вона категорично не згідна. Спільний син, [PERSON], [INFO], народжений від даного шлюбу залишиться проживати з матірю. Позивач зявилась у судове засідання, позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позові, після розлучення просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Заяви про визнання позову чи про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-СР № 088194, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, 24.12.2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі актів про одруження 2003 року зроблено відповідний актовий запис №\~169. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище Забара на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія 1-СР № 040527, виданого 09.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації народжень 2007 року зроблено актовий запис за № 22, батьком [PERSON] вказано [PERSON], матірю [PERSON]. Сторони не бажають примиритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. Подальше спільне життя сторін як подружжя, а також збереження даного шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№\~2, 4, 7 та 11 Конвенції» від 17.07.1997 року, та є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе, шлюб між ними існує формально, а його збереження суперечить їхнім інтересам, а тому даний шлюб підлягає розірванню. З урахуванням клопотання відповідача, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved