Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просила визнати договір поруки припиненим. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 06.07.2007 року між [PERSON], з однієї сторони та ТОВ «Український промисловий банк», з другої сторони, був укладений кредитний договір № 301/ФКВ-07, відповідно до якого банк надав [PERSON] кошти в розмірі 30 000,00 доларів США на споживчі потреби, строком до 05.07.2022 року зі сплатою за користування кредитом процентної ставки, розмір якої становить - 14.6 % річних, щомісячними платежами не менше ніж 166,67 доларів США. Також 06.07.2007 року з метою виконання зобовязань [PERSON] перед банком, між позивачем, з однієї сторони та ТОВ «Український промисловий банк», з другої сторони, був укладений договір поруки № 301ПОР/2007. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та НБУ було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк». Посилаючись на пропуск кредитором строку предявлення вимоги до поручителя про стягнення суми заборгованості за кредитним договором просила визнати договір поруки таким, що припинив свою дію. Позивачка в судове засідання не зявилася проте через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю від 15.05.2016 року, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі заперечень наявних в матеріалах справи. Згідно письмових заперечень вимоги позивача вважає необґрунтованими, незаконними та такими, що не відповідають дійсності і не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так відповідач зазначив, що 21.09.2012 року позивачка звернулася до [PERSON] з проханням надати інформацію щодо погашення заборгованості за кредитом, вказуючи дату отримання досудової вимоги 11.09.2012р., тим самим визнавши зобовязання перед [PERSON] за кредитним договором № 301/ФКВ-07 від 06.07.2007 року. За період з 2012-2013 року між [PERSON] та позивачем тривали переговори щодо погашення боргу, без звернення до суду з метою примусового стягнення заборгованості. Про даний факт свідчить звернення позивача від 29 листопада 2013 року з метою закриття кредиту по програмі «прощення частини боргу». В даному зверненні [PERSON] зазначає: «по спільному рішенню [PERSON] з клієнтами зобовязуємось внести грошові кошти в посильній сумі, кредит буде погашений у відділенні «Дельта Банк», що свідчить про повторне визнання зобовязань перед [PERSON] за кредитним договором. З огляду на вищезазначене та відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та матеріали справи №481/2160/13-ц та №481/287/13-ц, суд приходе наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору від 06.07.2007 року № 301/ФКВ-07, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» і [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 30\~000, 00 доларів США на строк до 05.07.2022 року на умовах сплати за користування кредитом 14,6 % річних щомісячними платежами не менше як 166,67 доларів США по 20 число кожного місяця (а.с.4-6). 06.07.2007 року з метою виконання зобовязань [PERSON] перед банком, між [PERSON] ( внаслідок розірвання шлюбу 25.11.2008 року змінила прізвище на [PERSON], свідоцтво серії І-ФП №037732), з однієї сторони та ТОВ «Український промисловий банк», з другої сторони, був укладений договір поруки № 301ПОР/2007 (а.с.15). Відповідно до умов зазначеного вище договору поруки поручитель відповідає перед кредитором солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором №301/ФКВ-07 від 06.07.2007 року. Сторони визнали та судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює ТОВ «Український промисловий банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, та має право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (справа 481/2160/13-ц а.с.34-38). У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором» станом на 28.08.2012 року виникла заборгованість у розмірі 36 360,20 доларів США. В звязку з вищезазначеним АТ «[PERSON] направило позивачу досудову вимогу від 28.08.2012 року за вих. №48.-08/3734/12 в якій вимагав дострокового виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі протягом 5 (пяти) днів з дати отримання відповідної вимоги (а.с.8). Зазначена вимога була отримана позивачем 11.09.2012 року (згідно заперечень дата отримання вимоги відповідачем визнається). Відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 01.07.2010 року по 17.02.2016 року остання проплата по вказаному кредитному договору [PERSON] здійснювалася 17.11.2012 року (а.с.41). Згідно фотокопії ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 14.03.2013 року по справі №481/287/13-ц ( яка сторонами не оскаржена та набрала законної сили) позовна заява представником ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] [PERSON]О та [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором була подана до суду 18.02.2013 року, але була повернена позивачу та вважається такою, що не була подана у звязку з невиконанням ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.40). Повторно з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №301/ФКВ-07 від 06.07.2007 року ПАТ «Дельта Банк» до відповідачів [PERSON] [PERSON]О та [PERSON] звернулося 23.10.2013 року за вих..№31.4-08/9718/13 (справа 481/2160/13-ц а.с. 2). Пунктом 4.3.4 та 6.2 кредитного договору від 06.07.2007 року передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що належать до сплати за договором, а також відшкодування збитків, завданих [PERSON] внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителем умов цього договору та/або договорів укладених у забезпечення виконання позичальником зобовязань. Згідно з п. 3 договору поруки №301ПОР/2007 від 06.07.2007 року поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків ( а.с.15). Відповідно до п.4, 5 договору поруки, у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, а поручитель зобовязаний сплатити зазначену у вимозі кредитора суму за вказаними у претензії реквізитами не пізніше 5 днів з моменту її отримання. Пунктом 10 договору поруки визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником або поручителем. Відповідно до вимог частини другої\~статті 1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно із частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті\~251\~та частина друга статті\~252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій\~статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Посилання відповідача на факт визнання наявності заборгованості позивачем відповідно до договору поруки та кредитного договору та перерив строку позовної давності у звязку з вчиненням дій направлених на його виконання не може бути взято судом до уваги оскільки порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої\~\~ \~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися. Таким чином, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~і пункту 4.3.4 та п.6.2 кредитного договору та п.4, 5 договору поруки використав право достроково стягнути з позичальника та/або поручителя заборгованість за кредитним договором, звернувшись до поручителя з досудовою вимогою про дострокове виконання зобовязання в повному обсязі протягом 5 календарних днів Отже, пред'явивши вимогу від 28.08.2012 року про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи з 6-го календарного дня після отримання зазначеної вимоги поручителем, тобто з 17.09.2012 року (11.09.2012 року + 5 днів). Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої\~\~ статті 1050 ЦК України\~строку виконання основного зобов'язання передбачений договором та частиною четвертою\~статті 559 ЦК України шестимісячний\~строк підлягає обрахуванню від цієї дати.\~ Викладене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 21.01.2015 року (у справі №6-190 цс14). Крім того, згідно виписки по особовому рахунку позичальника [PERSON]А останній раз заборгованість по кредитному договору №301/ФКВ-07 від 06.07.2007 укладеному з [PERSON] погашалася 17.11.2012 року та з вказаного моменту (порушення зобовязання боржником) до моменту предявлення позову до суду також минуло більше 6 місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. А отже якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором, що узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України у справі 6-2662цс15. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. \~Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~судові витрати. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: approved