Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання за нею права приватної власності на ? частку квартири [ADDRESS] Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 29.08.2005р. сторони уклали шлюб. Вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За час шлюбу сторони на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2007р. набули у власність квартиру №14, купівлю якої за договором було оформлено на ім'я відповідача. Зазначена квартира, за твердженням [PERSON], є спільною сумісною власністю подружжя. У теперішній час сторони не можуть досягти згоди щодо поділу спірної квартири №14. За таких обставин [PERSON] вважає, що в порядку поділу квартири, необхідно визнати за нею право власності на ? частки квартири №14. Тому й заявлено позов. Ухвалою суду від 21.12.2017р. провадження у справі зупинено у зв'язку із призначенням експертизи. Відповідно до ухвали суду від 23.02.2018р. відновлено провадження у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю. З її пояснень слідує, що в період шлюбу сторонами було придбано спірну квартиру. Кошти для придбання квартири надавали батьки сторін і, можливо, незначна сума була внесена за рахунок коштів сторін. При купівлі квартири був оформлений на ім'я відповідача кредит у гривнях, на суму приблизно еквівалентну десяти тисячам доларів США, потім здійснювалося погашення кредиту. Батьки [PERSON] для купівлі квартири надали десять тисяч доларів США, а яка сума була доплачена за рахунок коштів батька [PERSON], позивачу невідомо. Відповідач [PERSON] позову не визнав повністю. З його пояснень слідує, що квартира №14 була придбана за кошти його батька, в сумі двадцять дві тисячі доларів США. Сторони були неспроможні купити квартиру, оскільки отримували заробітну плату в невеликому розмірі. Квартира була придбана за суму, дещо більшу ніж двадцять дві тисячі доларів США. Кредит в розмірі 55 тисяч гривень був отриманий відповідачем у день купівлі квартири на проведення ремонту в квартирі. Батьки позивача коштів для придбання квартири №14 не надавали, а також не вкладалися спільні кошти сторін у придбання зазначеної квартири. Просив у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, їхніх представників, показання свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі приходить до висновку про задоволення позову. З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] вбачається, що сторони уклали шлюб 29.08.2005р. Копією договору купівлі-продажу від 28.02.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON]., підтверджено, що [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Такі дані також підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.09.2017р. З копії заяви [PERSON] від 28.02.2007р. адресованої приватному нотаріусу [PERSON]. вбачається, що [PERSON] дала згоду на покупку її чоловіком [PERSON] квартири №14 за ціну та на умовах на його розсуд. Цією заявою підтвердила, що дана покупка вчиняється в інтересах сім'ї і відповідає їхньому спільному волевиявленню. Свідок [PERSON] давав показання про те, що перед купівлею квартири №14 він дав своєму сину [PERSON] двадцять дві тисячі доларів США, щоб відповідач купив собі квартиру. Чи мати позивача надавала кошти на придбання квартири свідку невідомо. Він не був присутній при укладенні договору купівлі-продажу квартири. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що вона давала сторонам гроші на купівлю квартири в сумі десять тисяч доларів США. Квартира №14 була куплена за суму приблизно двадцять дві з половиною тисячі доларів США. [PERSON] отримував кредит на купівлю квартири, а також батько відповідача теж надавав якусь суму на купівлю цієї квартири. За твердженням свідка, мало місце, що [PERSON] передав через [PERSON] три тисячі доларів США на купівлю спірної квартири. Ці кошти свідок теж передала сторонам для придбання квартири. Застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Сімейного кодексу України, що були чинні на час укладення договору від 28.02.2007р. та набуття квартири №14 у власність. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Ст.70 СК встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно із ст.61 ч.3 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищезазначеною копією заяви [PERSON] від 28.02.2007р. в суді доведено, що квартира №14 була придбана сторонами в інтересах їхньої сім'ї. У суді, з урахуванням показань свідка [PERSON]. про те, що печатка, якою була засвідчена вказана заява здана в Кузнецовський МВ УМВС України в Рівненській області на знищення у 2009р. та знищена у її присутності, не встановлено підстав сумніватися у достовірності даних зазначеної заяви. Свідком [PERSON]. на підтвердження своїх показань надано копію квитанції №098 від 18.12.2009р. про прийняття Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області печатки для знищення внаслідок виготовлення нової. Та обставина, що для придбання спірної квартири надавали кошти батьки сторін, не змінює режиму належності такої квартири зазначеному подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільки відповідно до норм Глави 7 СК України відсутні підстави відносити квартиру №14 до особистої приватної власності відповідача, так як не встановлено достовірно, що дана квартира була придбана за кошти, що належали йому особисто. Як видно із вищенаведених даних, сторонам кошти для купівлі квартири №14 надавали як [PERSON], так і [PERSON], однак немає підстав такі кошти вважати особистими коштами будь-кого із подружжя, так як враховуючи, що спірна квартира придбавалася у інтересах сім'ї сторін, то і кошти від вищевказаних свідків були отримані в інтересах сім'ї сторін. Відповідачем також не оспорюється, що в день придбання квартири №14 він отримував кредит. Обставин того, що ці кредитні кошти були використані ним не на купівлю квартири, а на проведення у ній ремонту, не доведено в суді доказами. Отже, виходячи із вищезазначених встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що квартира №14 була набута сторонами в період шлюбу, в лютому 2007р., і, тому належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Наданими стороною відповідача доказами не спростовано закріпленої у нормах ст.60 СК України презумпції належності подружжю на праві спільної сумісної власності квартири №14, придбаної за час шлюбу. Між подружжям [PERSON] не було домовленостей щодо часток у спільно набутому майні подружжя. Про поділ квартири в натурі сторони те просять. Отже, вирішуючи спір у межах заявлених вимог, суд вбачає підстави для визнання ідеальних рівних часток - по ?, кожного із сторін у праві спільної сумісної власності на квартиру №14 і визнання за позивачем права на ? частки у праві спільної сумісної власності на житло. На думку суду, визначення часток у праві спільної власності є можливим і доцільним, з метою досягнення визначеності сторін у цих правовідносинах, навіть без реального поділу спірної квартири. Стягненню із відповідача підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1430 грн.

Outcome: approved