Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення відшкодування у зв'язку з набуттям майна без відповідної правової підстави, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона згідно договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 06 червня 2008 року придбала у відповідача незакінчений будівництвом житловим будинком, що знаходиться під [ADDRESS], за 130 597 грн. Вказану суму коштів вона передала відповідачу та третій особі в присутності свідків. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2009 року вищезазначений договір купівлі-продажу незакінченого будівництва будинку [ADDRESS] розірвано та, як наслідок, будинок був повернений попередньому власникові. На момент укладення договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку серії ВКО №778921 від 06 червня 2008 року вартість будинку становила 130 597 грн. Після придбання будинку вона користувалася ним з червня місяця 2008 року до осені 2010 року. За цей час вона добудувала його, таким чином вартість даного будинку зросла у своїй ціні. Позивач в уточненій позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 215 547 грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивач [PERSON], у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог, навівши доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві. На її думку, відповідач має сплати їй понесені витрати на проведений ремонт у житловому будинку, договір купівлі-продажу якого між ними розірвано. Представник позивача [PERSON], що діє згідно довіреності від 18 жовтня 2014 року, пояснив суду, що на його думку понесені витрати на ремонтні роботи в житловому будинку відповідача проведені позивачем за власні кошти, а тому мають бути компенсовані [PERSON] у повному обсязі. Відповідач [PERSON], вважає, що позивачка не має права звертатись до суду з вказаним позовом оскільки вона не розрахувалась з ним за укладеним договором купівлі-продажу, а тому всі дії які вчинялись нею у вказаному будинку не мають відшкодовуватись за його рахунок. Представник відповідача [PERSON], що діє згідно довіреності від 01 січня 2014 року, просить суд відмовити в задоволенні позову позивачу посилаючись на те, що позивачка згідно договору Білоцерківського міськрайонного суду Київської області є не добросовісним набувачем житлового будинку відповідача, а тому не має права, згідно вимог закону, вимагати повернення коштів які витрачені нею на ремонтні робити. Третя особа [PERSON], в судове засідання не зявилась, про дату час та місце розгляду справи повідомалялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи позовної заяви, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.ст.10, 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторонам зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК, суд розглянув цивільну справу в межах заявлених позовних вимог з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства. 06 червня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач продав позивачу незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 65%, який знаходиться в місті [ADDRESS]. Позивачка зареєструвала право власності на вказаний будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягом з державного реєстру правочинів. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2009 року було розірвано договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS], укладений 06 червня 2008 року. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2009 року, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2009 року залишено без змін. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення, з яких вбачається, що позивач [PERSON] розрахувалась з відповідачем та третьою особою за незавершений будівництвом будинок [ADDRESS], та за час володіння ним здійснила там ремонтні роботи. Враховуючи пояснення учасників судового процесу та покази свідків, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачкою дійсно здійснено ремонтні роботи в будинку [ADDRESS]. Разом з тим, обґрунтовуючи суму, яку на її думку має повернути відповідач, позивач та її представник посилаються на звіт житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, проведеного ПП «Експерт-Хаус». Суд вважає, що вказаний висновок не підтверджує заявлену суму 215 547 грн., як таку, що витрачено позивачем на ремонтні роботи будинку [ADDRESS]. Так, вказаний висновок проведений з метою оцінити вартість об'єкта оцінювання - будинку [ADDRESS], а не вартості проведених робіт в будинку [ADDRESS] з період володіння ним позивачкою. Крім того, відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.66 ЦПК України, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Враховуючи вище наведене, той факт, що експерт-оцінювач, який виконував звіт вартості будинку [ADDRESS] не попереджався про кримінальну відповідальність, йому не ставились питання судом, суд позбавлений об'єктивної можливості прийняти даний звіт ПП «Експерт - Хаус» в якості належного та допустимого доказу вартості проведених робіт позивачкою в будинку [ADDRESS]. Будь-яких інших доказів, оцінивши які, суд мав би можливості дійти обґрунтованого висновку про суму витрачену позивачем на проведення ремонтних робіт в будинку [ADDRESS] [PERSON] не надано. Крім того, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2009 року, яке залишено без змін колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2009 року встановлено, що [PERSON] не виконала належним чином умови договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку що знаходиться під [ADDRESS] від 06 червня 2008 року, а тому вона є недобросовісним набувачем вказаного житла. Відповідно до ч.3 ст.390 ЦК України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Разом з тим, в силу вимог ч.4 ст.390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Враховуючи, що судовим рішенням встановлено недобросовісність набуття права власності на будинок [ADDRESS] [PERSON], звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди на проведення ремонтних робіт не можуть бути задоволені судом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. [PERSON] використала своє право на звернення до суду і її право не може бути обмежено. Однак, в ході судового слідства доводи позивач не знайшли свого підтвердження а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне понесені судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed