Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області в лютому 2019 року звернулось [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.04.2018 року між [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AM № 5862622, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13.04.2018 року в м. Вінниці сталася дорожньо-транспортна за участю забезпеченого автомобіля під управлінням [PERSON], автомобіля Ssang Yong, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON] Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2018 року, яка була залишена без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 04.06.2018 року, особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно із Звітом № 180416-3461210 (18/207) ринкова вартість транспортного засобу Mercedes - Benz Е 240, д.н.з. [NUMBER], до пошкодження становить 187128,06 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 249469,12 грн. Отже, транспортний засіб Mercedes - Benz Е 240, д.н.з. [NUMBER], є фізично знищеним. Відповідно до Звіту № 275/05/18 від 08.05.2018 року вартість пошкодженого транспортного засобу Mercedes - Benz Е 240, д.н.з. [NUMBER], складає 89764,42 грн. Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди складає 97363,64 грн. [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 97363,64 грн. Виплата страхового\~відшкодування була\~здійснена [PERSON]\~«СК «ПЗУ\~Україна» на\~підставі заяви\~про настання\~страхового випадку\~від 16.04.2018 року та страхового акту № UA 2018041600024/L01/01 від 14.06.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 17492 від 18.06.2018 року. 08.05.2018 року відповідачем було подано заяву про настання страхового випадку, тобто через 25 днів після настання ДТП, в той час коли нормами ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено строк письмового повідомлення страховика 3 робочі дні після настання ДТП. Таким чином, відповідачем було порушено строк письмового повідомлення страховика про настання ДТП. 30.07.2018 року з метою досудового врегулювання відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона залишилась без уваги відповідача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» суми завданої майнової шкоди в розмірі 97363,64\~грн. Також, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 18.02.2019 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 18.02.2019 року, від відповідача відзив на позов не надійшов. Представник позивача [PERSON] «СК\~«ПЗУ Україна»\~ в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином поштовими повідомленнями. Про причини неявки суду не повідомлено. На підставі ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2018 року, яка набрала законної сили 04.06.2018 року згідно постанови Апеляційного суду Вінницької області, було встановлено наступне. 13.04.2018 року о 17.30 год. в м. Вінниці по вул. Соборній, 1, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи маневр перестроювання, не переконався в безпечності маневру, не надав переваги у русі попутному автомобілю [NUMBER], та скоїв з ним зіткнення, від чого той здійснив виїзд на крайню колію зустрічного напрямку та скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON] д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вищевказаним судовим рішенням визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком 6 (шість) місяців. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 352,40 грн. на користь держави. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 04.04.2018 року між [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AM № 5862622, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»\~договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що подія, яка сталася 04.04.2018 року, є страховим випадком. Згідно із ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що згідно із Звітом № 180416-3461210 (18/207) ринкова вартість транспортного засобу Mercedes - Benz Е 240, д.н.з. [NUMBER], до пошкодження становить 187128,06 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 249469,12 грн. Отже, транспортний засіб Mercedes - Benz Е 240, д.н.з. [NUMBER], є фізично знищеним. Відповідно до Звіту № 275/05/18 від 08.05.2018 року вартість пошкодженого транспортного засобу Mercedes - Benz Е 240, д.н.з. [NUMBER], складає 89764,42 грн. Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди складає 97363,64 грн. (187128,06 грн. - 89764,42 грн. = 97363,64 грн.) [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 97363,64 грн. Виплата страхового\~відшкодування була\~здійснена [PERSON]\~«СК «ПЗУ\~Україна» на\~підставі заяви\~про настання\~страхового випадку\~від 16.04.2018 року та страхового акту № UA 2018041600024/L01/01 від 14.06.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 17492 від 18.06.2018 року. 08.05.2018 року відповідачем було подано заяву про настання страхового випадку, тобто через 25 днів після настання ДТП, в той час коли нормами ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено строк письмового повідомлення страховика 3 робочі дні після настання ДТП. Таким чином, відповідачем було порушено строк письмового повідомлення страховика про настання ДТП. 30.07.2018 року з метою досудового врегулювання відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона залишилась без уваги відповідача. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У ч. 1\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 9 ЗУ «Про страхування»\~передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 30.1. ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно із звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди. Згідно з п. 30.2. ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТСБ у зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв'язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» суми страхового відшкодування в розмірі 97363,64 грн. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved