Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що позивач є власником 29/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. Співвласниками іншої частини будинковолодіння є [PERSON] та [PERSON], частка яких складає 42/100 житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 39/1465 від 17.11.1953 за будинковолодінням закріплено земельну ділянку площею 880 кв.м. та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 346 від 28.10.1988 закріплено площу 66 кв.м. Позивач також зазначає, що фактично в користуванні співвласників будинку перебуває земельна ділянка площею 946 кв.м., а частина земельної ділянки площею 54 кв.м. - землі територіальної громади міста, тобто Вінницької міської ради. Позивач зазначає, що з метою подальшої приватизації частини вищезазначеної земельної ділянки, йому необхідно попередньо визначити порядок її користування з іншими співвласниками будинковолодіння. Також позивач стверджує, що інші співвласники не виявляють бажання оформити право власності на земельну ділянку, тому йому необхідно документально підтвердити площу земельною ділянкою, якою він користується. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 1000 кв.м. відповідно до плану розподілу земельної ділянки від 14.12.2017, виготовленого Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру, відповідно до якого: -[PERSON] користується земельною ділянкою, площею 0, 0495 га, позначеною на кадастровому плані як зона № 3 жовтим кольором; -[PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою, площею 0, 0451 га, позначеною на кадастровому плані як зона 1 салатовим кольором; -Земельна ділянка площею 0, 0026 га позначена на кадастровому плані, як зона 2 зеленим кольором - землі міської ради; -Земельна ділянка площею 0, 0028 га позначена на кадастровому плані, як зона 4 оранжевим кольором - землі міської ради. Ухвалою суду від 10.09.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Вінницьку міську раду і запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк визначений ухвалою суду від 10.09.2018 від відповідачів відзиви, а від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - письмові пояснення, не надійшли. Однак, 08.10.2018 від відповідача [PERSON] судом було отримано заяву, зокрема про підтримання позовних вимог. Також, 14.11.2018, судом отримано від співвідповідача [PERSON] заяву про підтримання ним позовних вимог. Ухвалою суду від 20.11.2018 відмовлено у прийнятті визнання [PERSON] та [PERSON] позову [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою та продовжено судовий розгляд. 10.12.2018 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме: про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 946 кв.м. відповідно до плану розподілу земельної ділянки від 26.11.2018, виготовленого Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру, відповідно до якого: -[PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою, площею 0, 0451 га, позначеною на кадастровому плані як зона 1 салатовим кольором; -[PERSON] користується земельною ділянкою, розташованою площею 0, 0495 га, позначеною на кадастровому плані як зона 2 жовтим кольором. Відповідачі в підготовче засідання не з'явилися, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Однак, 12.12.2018 відповідачами надано суду заяви, зокрема, із проханням про розгляд справи у їх відсутність. Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, заяви відповідачів та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність відповідачів по справі (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). В підготовчому засіданні представник позивача просив прийняти до розгляду уточнені позовні вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради - [PERSON], не заперечував про прийняття до розгляду уточнених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що відповідачами та третьою особою уточнені позовні вимоги були отримані. Тому, враховуючи думку учасників справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд ухвалив прийняти уточнені позовні вимоги до розгляду (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). В підготовчому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у заяві. Також, представник позивача просив суд залишити судові витрати за позивачем. 11.12.2018 відповідачами направлено поштовим відправленням до суду заяви, зокрема, про визнання ними уточнених позовних вимог у повному обсязі (отримано судом 12.12.2018). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради - [PERSON], при розгляді прави поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з'ясування чи не суперечить визнання відповідачами позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2017 [PERSON] є власником 29/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], на підставі договору дарування частки житлового будинку від 23.10.2017, зареєстрованого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за № 2806. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2013, [PERSON] є власником 63/200 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2013, зареєстрованого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малаю Н.С. в реєстрі за № 2-470. Також, згідно із вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.04.2013, спадкоємцем ? частки спадкового майна, а саме: ? частки з 42/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], є [PERSON]. Однак, свідоцтво про право на спадщину на дану частку спадщини не видано. Згідно із нормами законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Однак, судом прийнято до уваги, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на спадщину згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Відтак, відсутність реєстрації права власності на успадковану [PERSON] частку будинковолодіння не позбавляє його права володіння чи користування ним та наділяє його законними інтересами стосовно такого майна. Відповідно до повідомлення Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 8915 від 27.11.2018, згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 3898 на житловий будинок [ADDRESS] присутня інформація про зміну номера: в 1946 р. - [ADDRESS]; в 1964 р. - [ADDRESS]. Також повідомлено, що згідно з додатком № 3/79 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів № 200 від 04.06.1987 житловому будинку з існуючим [ADDRESS] присвоєний № 23, та відповідно до рішення 9 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 24.06.2016 за № 333 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що за будиковолодінням [ADDRESS] було зареєстровано земельну ділянку площею 880 кв.м. і 45 кв.м. та 66 кв.м. передано в тимчасове користування на підставі рішень виконкому Вінницької міської ради. Станом на 11.05.2016 (дата останньої технічної інвентаризації) площа земельної ділянки за вищевказаною адресою складала 991 кв.м. Згідно з планом розподілу земельної ділянки від 26.11.2018, виготовленого Подільським державним підприємством, картографії та кадастру, фактично в користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебуває земельна ділянка загальною площею 0,0946 га за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що між співвласниками будиковолодінням [ADDRESS] угода щодо користування спільною земельною ділянкою не укладалась. Таким чином, судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачами є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачами позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0, 0946 га між співвласниками домоволодіння [ADDRESS], відповідно до кадастрового плану, виготовленого Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру 26.11.2018, наступним чином: -[PERSON] та [PERSON] спільно користуються земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], площею 0, 0451 га, позначеною на кадастровому плані як зона 1 салатовим кольором; -[PERSON] користується земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], площею 0, 0495 га, позначеною на кадастровому плані як зона 2 жовтим кольором. Однак, приймаючи до уваги п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок користування земельною ділянкою, переданою в тимчасове користування, встановлюється на період до припинення права користування нею. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем. Доказів понесення судових витрат відповідачами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору суду не надано. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved