Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, яка 08 травня 2018 року о 16 годині 00 хвилин була госпіталізована до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря психіатра Черкаської СШМД № 20 Сокур з ознаками тяжкого психічного розладу. 08 травня 2018 року була оглянута черговим лікарем психіатром [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність її госпіталізації. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що хвора перебувала на обліку у лікаря-психіатра в м. Донецьк, доказів того надати не мають змоги, оскільки дані про це містяться на окупованій території України хвора поступила до них вперше, група інвалідності по психічному захворюванню не встановлена, виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: гострий судинний психоз із деменцією, агресивними включеннями і суспільно-небезпечними діями, просила заяву задовольнити, зазначила також, що хвора становить небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти її госпіталізації. Прокурор заяву про госпіталізацію просила задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, [PERSON], вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON], перебувала на обліку у лікаря-психіатра в м. Донецьк, поступила на лікування впреше, група інвалідності по психічному захворюванню не встановлювалася, однак вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, відтак може становити небезпеку для себе та оточуючих за таких обставин її обстеження та лікування у психіатричному стаціонарі є доцільним та необхідним. Отже, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] була доставлена до комунального закладу ЧОПЛ 08 травня 2018 року згідно направлення лікаря - психіатра Черкаської СШМД бригада № 20 з ознаками тяжкого психічного розладу. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 10 травня 2018 року, а саме заступника головного лікаря [PERSON], в.о.завідуючого відділенням [PERSON], лікарів-психіатрів [PERSON], [PERSON], [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді гострий судинний психоз із деменцією, агресивними включеннями і суспільно-небезпечними діями, що відноситься до тяжких психічних (психотичних) розладів та вчиняє дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с.4). Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, оскільки з приєднаних до матеріалів справи документів вбачається наявність у хворої тяжкого психічного розладу, що може становити небезпеку як для неї, так і для оточуючих. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved