Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем по справі - [PERSON] , 03.07.2015 був укладений шлюб. Від цього шлюбу подружжя має спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти постійно проживають разом з позивачем та перебувають на її повному утриманні. В той же час, відповідач з сім`єю не проживає, участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає, хоч є працездатним та має власні джерела доходів, є фізично здоровим, утриманців, інших аліментних зобов`язань, а також стягнень по виконавчим документам не має, відтак, може надавати матеріальну допомогу. На даний час позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох років. Єдиним джерелом доходу є соціальна допомога при народженні дитини. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з часу звернення до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10.06.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні пред`явлений позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2015 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 74 (а.с.5). Від цього шлюбу подружжя має спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 158), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 235) (а.с.6). Згідно з довідками сектору реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб від 01.03.2021 та відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 25.09.2017 № 663, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,13). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2 ст. 141 СК України). Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено ст. 180 СК України. Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, приписами ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч. 2-3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік, повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, за змістом ч. 4 ст. 84 СК України, таке право має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням положень ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відтак, закон передбачає імперативний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також окреме безумовне право дружини, з якою проживає дитина, на її матеріальне утримання батьком дитини, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання визначених законом обов`язків щодо утримання, відтак, наявні правові підстави для стягнення з останнього аліментів у судовому порядку. При вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що малолітні діти проживають разом з матір`ю, батько з сім`єю не проживає, участі в матеріальному забезпеченні дітей та дружини не приймає, домовленості про сплату аліментів не досягнуто. Крім того, відповідач є працездатним, фізично здоровим, утриманців та інших аліментних зобов`язань не має, не має будь-яких доведених обов`язкових і обтяжуючих його фінансовий стан утримань та виплат з доходу, не має обмежень до працевлаштування, що характеризує його майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Доказів, які б спростовували вказані висновки, суду надано не було. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених фактичних обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 80, ч. 1 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, а також стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, так як вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає меті зобов`язання щодо утримання, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а також не суперечить чинному законодавству. Положеннями ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину, а також одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимоги позивача підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 02.06.2021. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, враховуючи обсяг пред`явлених вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 816 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved