Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що 19.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання\~ кредиту в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, відповідач зобовязалася здійснювати погашення кредиту та процентів та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 03.01.2018 року виникла заборгованість в загальному розмірі 12598,59 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою суду від 13.02.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими повідомленнями про вручення йому рекомендованих поштових відправлень. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 19.11.2010 року між банком та [PERSON] було укладено «Договір про надання банківських послуг» № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи анкетою-заявою позичальника, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Так, із анкети-заяви позичальника встановлено, що відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку та згідна, що її заява разом із зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає кредитний договір між нею та позивачем. Згідно з п.1.1.2.7 укладеного договору відповідач зобовязалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Пунктом 2.1.1.7.6 договору передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~\~ Судом зясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, тоді як відповідач всупереч умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася\~ заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 03.01.2018 року становить 12598,59 грн., в тому числі: заборгованість \~за кредитом в розмірі 1459,02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4163,05 грн.,заборгованість за пенею 5900,40 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 576,12 грн. Вирішуючи обґрунтованість наданого вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1459,02 грн., а також по процентам у розмірі 4163,05 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. При цьому судом приймається до уваги те, що сумнівів у розрахунку боргу, наданого позивачем немає, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, відповідачем не надано. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 5900,40 грн. та штрафу в загальному розмірі 1076,12 грн. (фіксована та процентна частки), суд враховує положення ст. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.\~\~ За п.1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених чинним договором, більше, ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі\~ 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Згідно з п.1.1.5.21 Умов та Правил надання банківських послуг, при непогашенні кредиту в строк, встановлений Графіком погашення кредиту, процентів і винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до дійсного Договору для процентів, з дня виникнення простроченої заборгованості. У випадку непогашення вказаного простроченого зобовязання протягом 30 днів, всі платежі, що будуть сплачуватись після вказаної дати, являтимуться пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. Разом із цим, судом приймається до уваги, що згідно з положеннями ст. 61 Конституції\~ України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених\~ положень Конституції України. Зазначені висновки відповідають правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в позові банку в частині стягнення штрафу (процентної складової)в сумі 576,12 грн. та пені в сумі 5900,40 грн. слід відмовити, стягнувши при цьому штраф (фіксовану частину)в сумі\~500,00 грн. Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» становить\~6122,07 грн.(1459,02 грн. тіло кредиту\~ + 4163,05 грн. проценти за користування кредитом + 500,00 грн. штраф (фіксована частина)). В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог банку на 48,59%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 856,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial