Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебувають в шлюбі з 23.10.2010 року, однак з березня 2021 року проживають окремо та фактично припинили шлюбні відносини. На її утриманні знаходиться їх спільна дитина [PERSON] [INFO] , а тому на його утримання позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13 липня 2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що з 23.10.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 23 травня 2011 року. Малолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.3 до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить зі змісту позовних вимог, які визнані відповідачем, та у відповідності до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який в силу свого віку є працездатним, та вважає можливим визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно із п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved