Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 11 квітня 2008 року відповідно до кредитного договору № CVNWAE00001361 відповідачці був наданий кредит в сумі 7050 доларів США 44 цента терміном до 10 квітня 2013 року. Протягом дії кредитного договору відповідачка систематично не виконувала належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту та відсотків, у звязку з чим, станом на 24 грудня 2015 року допустила прострочену заборгованість по кредиту в сумі 30112 доларів США 42 цента, яка складається з заборгованості по кредиту 6492 доларів 07 цента, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 1466 доларів 33 цента, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 286 доларів 49 цента, пені за несвоєчасне виконання зобовязання 20423 доларів 25 цента, нарахованих штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з яких фіксована частина складає 10 доларів 87 цента та процентна складова 1433 доларів 41 цента. Оскільки, відповідачка у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з неї в примусовому порядку кредитну заборгованість в розмірі 30112 доларів США 42 цента, що в гривневому еквіваленті станом на 24 грудня 2015 року складає 692284 гривень 57 копійок, та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка позов визнала частково та пояснила суду, що 11 квітня 2008 року відповідно до укладеного кредитного договору отримала від позивача кредит в сумі 7050 доларів США 44 цента, однак із-за прострочення обовязкових платежів допустила вказану в позові кредитну заборгованість. У звязку із скрутним матеріальним становищем, просила зменшити розмір нарахованої пені в порядку ст. 551 ч. 3 ЦК України. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що відповідачка відповідно до укладеного кредитного договору № CVNWAE00001361 від 11 квітня 2008 року, отримала від позивача кредит в сумі 7050 доларів США 44 цента зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,12% річних (п. 16.1.6) та визначеною сторонами винагородою (п. 16.1.8) з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2013 року. Рішенням Новоселицького районного суду від 30 листопада 2011 року звернуто стягнення на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був предметом застави при наданні вказаного кредиту. З свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 057971 від 22 березня 2010 року вбачається, що відповідачка після укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати платежі за кредитом, до складу яких входить платежі за визначеною між сторонами винагородою, процентами та кредитом. Пунктом 13.2 вказаного договору передбачено, що за прострочення будь-яких грошових зобовязань за кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Згідно пункту 13.9 договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гривень + 5 % від суми невиконаного зобовязання. У відповідності до вимог п. 13.11 кредитного договору сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення зобовязань за договором тривалістю 5 років. \~Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша\~\~фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки. За змістом ст.ст.\~526,\~530, 612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог цього\~Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. А відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порушення умов кредитного договору, станом на 24 грудня 2015 року відповідачка допустила прострочену кредитну заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту 6492 доларів 07 цента, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 1466 доларів 33 цента, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 286 доларів 49 цента, пені за несвоєчасне виконання зобовязання 20423 доларів 25 цента, нарахованих штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з яких фіксована частина складає 10 доларів 87 цента та процентна складова 1433 доларів 41 цента, на загальну суму 30112 доларів США 42 цента, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 692284 гривень 57 копійок, що підтверджується розрахунком банку, який сторонами не оспорювався. У звязку з тим, що відповідачка не виконує умови договору кредиту і не повернула позивачу отриману суму кредиту та передбачені кредитним договором інші обовязкові платежі, суд вважає, що кредитну заборгованість слід стягнути з неї в примусовому порядку. Визначаючи валюту стягнення кредитної заборгованості, суд враховує, що відповідно до розяснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК. За таких обставин, стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, відсотків за ним та комісії повинно проводитись у валюті надання кредиту, з зазначенням еквіваленту до національної валюти\~гривні. Що стосується стягнення неустойки у вигляді штрафу та пені, обрахованої в іноземній валюті, то за правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. За ч. 1\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Згідно п. 13.10 укладеного між сторонами кредитного договору сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до пункту 13.9 договору сплата штрафів також передбачена у гривнях. Положення ч. 2\~ст. 192 ЦК України\~та ч. 3\~ст. 533 ЦК України,\~Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»\~можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14. Оскільки штраф та пеня є способом забезпечення виконання зобовязання і одночасно відповідальністю позичальника за його неналежне виконання, то відповідно до закону та умов договору, мають стягуватись в гривнях. Тому, вимога банку про стягнення штрафу та пені в іноземній валюті не відповідає вимогам закону та договору. Одночасно, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідачки за кредитним договором з наступних правових підстав. Статтею 611 ЦК \~України\~встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня\~\~\~2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення\~\~ч.3\~ст.551 ЦК\~України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2\~ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність із розміром основного зобов'язання. Статтею 616 ЦК України\~передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. При цьому питання про зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Отже, ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Таким чином, наведені вище обставини - розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~або не застосувати, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 214 ЦПК України\~є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, суд враховує, що відповідачка звернулась до суду із заявою про зменшення розміру нарахованої банком пені посилаючись на те, що вона значно перевищує суму неповернутих кредиту та процентів, вказуючи на її скрутне матеріальне становище, факт не працевлаштування та утримання нею двох малолітніх дітей, що підтверджується доданими до заяви доказами. Також, суд приймає до уваги ступень виконання відповідачкою зобовязання за кредитним договором, яка частково повернула банку отриманий кредит, та наявність рішення Новоселицького районного суду від 30 листопада 2011 року, яким звернуто стягнення на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був предметом застави при отриманні кредиту. Із урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що за несвоєчасне повернення кредиту відповідачці нарахована пеня у розмірі 469530 гривень 52 копійки і зазначений розмір значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісії за користування кредитом, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 150000 гривень. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути кредитну заборгованість станом на 24 грудня 2015 року у вигляді заборгованості по кредиту в сумі 6492 доларів США 07 цента, що еквівалентно 149252 гривень 69 копійок; по процентах за користуванням кредитом в сумі 1466 доларів США 33 цента, що еквівалентно 33710 гривень 93 копійок; по комісії за користуванням кредитом в сумі 286 доларів США 49 цента, що еквівалентно 6586 гривень 41 копійки, по штрафах за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, з яких фіксована частина складає 250 гривень та процентна складова 32954 гривень 03 копійок, по пені за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань в розмірі 150000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 5591 гривня, а саме 372754 гривень (загальна сума кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню) х 1,5 % (ставка судового збору для юридичних осіб по позовах майнового характеру) = 5591 гривні. На підставі ст.ст. 192, 526, 530, 533, 559, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 616, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: partial