Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

До Березанського міського суду звернувся виконавчий комітет Березанської міської ради з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] - записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Сім`я [PERSON] неодноразово перебувала під соціальним супроводом сектору соціальної підтримки служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради ( з 14.03.2017 року по 03.03.2018 року, з 23.05.2019 року по теперішній час) у зв`язку з низьким батьківським потенціалом, невиконанням батьківських обов`язків та неналежними умовами проживання. Станом на 18.11.2019 року до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області неодноразово надходили звернення [PERSON] про те, що її сестра, [PERSON] залишає своїх дітей [PERSON] та [PERSON] самих, фактично з ними не проживає, не займається їх вихованням та утриманням, незважаючи на те, що лише у травні 2019 року діти були повернуті з КО ЦСПРД «Сезенків», де перебували за її заявою з 22.08.2019 року по 27.05.2019 року. Відповідно до повідомлення адміністрації ясел-садка «Ромашка» відділу освіти виконавчого комітету Березанської міської ради від 06.11.2019 року № 44, [PERSON] не пішов до школи і практично не відвідує дитячий садок. [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки, залишає дітей на сусідів та бабусю, дитина голодна, просить у людей їжу та гроші, за нею ніхто не доглядає. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15.11.2019 року, де у зв`язку з тим, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, не реагує на зауваження та рекомендації фахівців соціальної роботи сектору соціальної підтримки служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради, не працевлаштована, залишає дітей без догляду, було прийнято рішення клопотати перед виконавчим комітетом Березанської міської ради про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей. Відтак, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та стягнути з відповідачки аліменти на користь малолітніх дітей в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та відмовилась від позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на користь малолітніх дітей, позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підтримала у повному обсязі з підстав, наведених в заяві, просила задовольнити. Вказала, що відповідачка не цікавиться життям дітей, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що має намір та бажання бачитись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи позицію відповідачки та третьої особи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 21.11.2019 року за № 266, сім`я [PERSON] неодноразово перебувала під соціальним супроводом сектору соціальної підтримки служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради ( з 14.03.2017 року по 03.03.2018 року, з 23.05.2019 року по теперішній час) у зв`язку з низьким батьківським потенціалом, невиконанням батьківських обов`язків та неналежними умовами проживання. Неодноразово до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради надходили скарги щодо невиконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітніх дітей, крім того, було зафіксоване звернення з урядової гарячої лінії щодо зловживаня алкогольними напрями та залишенням дітей без батьківської опіки, неодноразово надходили звернення [PERSON] про те, що її сестра, [PERSON] залишає своїх дітей [PERSON] та [PERSON] самих, фактично з ними не проживає, не займається їх вихованням та утриманням, незважаючи на те, що лише у травні 2019 року діти були повернуті з КО ЦСПРД «Сезенків», де перебували за її заявою з 22.08.2019 року по 27.05.2019 року. Батько дітей - [PERSON] - записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відтак, орган опіки та піклування Березанської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 09.10.2019 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стан помешкання не відповідає санітарно - гігієнічним нормам. У відповідності до акту обстеження умов проживання дитини від 12.11.2019 року встановлено, що [PERSON] залишила дітей на виховання своїй сестрі, дома з`являється рідко, проживає у співмешканця, дітьми не цікавиться. У відповідності до акту обстеження умов проживання від 06.05.2020 року встановлено, що стан помешкання не відповідає санітарно- гігієнічним нормам. Сім`я схильна до вживання алкогольних напоїв, ведення аморального способу життя, традиції відсутні, діти часто бувають без нагляду дорослих, мають неохайний зовнішній вигляд. Згідно актів від 18.02.2020 року та 13.05.2020 року [PERSON] , з 03.12.2019 року по теперішній час жодного разу не відвідувала своїх дітей, не цікавилася їх життям та здоров`ям, матеральної допомоги не надавала. Відповідно до постанови Березанського міського суду Київської області [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 . За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (§ 54, 57-58). У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. За правилами ст. 163 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, за правилами, встановленими ч. 5 ст. 19 СК України, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, пов`язаного із захистом сімейних прав та інтересів, зокрема, про позбавлення батьківських прав. Як роз`яснено пунктами 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , фактично самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, тривалий час не цікавиться долею своїх малолітніх дітей, не забезпечує необхідних умов для їх проживання, харчування, медичного догляду та лікування, не дбає про їх моральний розвиток, відтак, свідомо ухиляється від виховання дітей та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Вказане, а також тривалість невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків свідчить про те, що вона не бажає змінювати своє ставлення до дітей і в майбутньому. Доказів зворотного суду не надано та в судовому засіданні їх не встановлено. Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За таких обставин, враховуючи наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , систематичність та свідомий характер невиконання нею батьківських обов`язків, що є наслідком винної поведінки, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів малолітніх дітей задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved