Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору дарування таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Після уточнення позову свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що він прийняв у дар від відповідача житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 32,8 кв.м, загальною площею 56,0 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літню кухню літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Е», «Є», вбиральню літ. «Д», огорожу № 1-4, колодязь № 5, що розташовані за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Новобудівницька, 13, Новосанжарського району Полтавської області, та земельну ділянку площею 1,11 га, що розташована за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Новобудівницька, 13, Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,16 га, для ведення особистого селянського господарства 0,95 га. В даний час позивачу [PERSON] потрібні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, але оскільки договір дарування в нотаріальній конторі вони не оформили, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», по вул. Новобудівницькій, 13, в с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 32,8 кв.м, загальною площею 56,0 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Е», «Є», вбиральня літ. «Д», огорожа № 1-4, колодязь № 5 (а.с. 10-12). Згідно довідки Малоперещепинської сільської ради № 507 від 18.05.2011 року житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Новобудівницька, 13, Новосанжарського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,16 га, згідно погосподарського обліку сільської ради за особовим рахунком № 108 числиться за [PERSON] (а.с. 13). При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 08.06.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями (а.с. 16). Як вбачається з свідоцтва про одруження серії VІІІ-УР № 510080, виданого 08.05.1966 року Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії I-КЕ № 168420, виданого 18.09.2010 року Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] помер 18 вересня 2010 року (а.с. 9). З письмової заяви [PERSON] вбачається, що вона відмовляється у прийнятті спадщини після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Новобудівницька, 13, Новосанжарського району Полтавської області, на користь свого онука [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається з свідоцтв про народження серії ІІІ-КЕ № 263410 від 28.05.1988 року та серії V-УР № 0025013 від 09.11.1966 року [PERSON] є онуком [PERSON] (а.с. 7). На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.04.2011 року [PERSON], державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-473, [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,11 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 003462 (а.с. 15). Згідно довідки Малоперещепинської сільської ради № 1561 від 13.06.2017 року земельна ділянка площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить [PERSON], знаходиться за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Новобудівницька, 13, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 13). Відповідач [PERSON] подарувала, а позивач [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 1,11 га, з яких: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,16 га, для ведення особистого селянського господарства 0,95 га, що розташовані за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Новобудівницька, 13, Новосанжарського району Полтавської області. Даний факт підтверджується відповідною розпискою від 14.08.2017 року, наявною в матеріалах справи (а.с. 33). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір дарування було укладено 14 серпня 2017 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючих документів, у звязку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову.

Outcome: approved