Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 19 вересня 2014 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого він передав відповідачу гроші в сумі 3100 євро, про що він написав розписку і зобовязався повернути кошти на першу вимогу, однак до цього часу цього не зробив, незважаючи на його неодноразові вимоги про повернення боргу. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики від 19 вересня 2014 року в сумі 3100 євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно сумі 105695 грн. 89 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1056 грн. 95 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики від 19 вересня 2014 року в сумі 3100 євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно сумі 105695 грн. 89 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1056 грн. 95 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно 19 вересня 2014 року він позичив у позивача [PERSON] гроші в сумі 3100 євро, про що написав власноручно розписку, які зобовязався повернути на першу вимогу, однак до цього часу гроші не повернув, так як у нього не було можливості, хоча позивач вимагав повернути борг. Не заперечує проти задоволення позовних вимог, однак еквівалент цієї суми в гривні вважає необхідним визначити по курсу на день винесення рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 19 вересня 2014 року відповідач [PERSON] отримав в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 3100 євро, які зобовязувався повернути на першу вимогу, про що написав власноручно розписку (а.с.4, 17). Однак до даного часу борг відповідач позивачу не повернув, що визнав в судовому засіданні, хоча позивач неодноразово звертався до нього з вимогою про повернення суми боргу, тим самим не виконав свої зобовязання за договором позики. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] кошти за договором позики в сумі 3100 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 серпня 2015 року на день винесення судом рішення (1 євро = 23,782 грн.) еквівалентно сумі 73724 грн. 20 коп., задовольнивши повністю позовні вимоги, а також відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 737 грн. 24 коп., що становить 1% від стягнутої суми, оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст.207, 208, 526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved