Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-24 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 15.11.2014 р. по 28.04.2015 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому також потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Сторони в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій нею заяві просила розглядати справу у її відсутність в якій уточнила позовні вимог, а саме просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] до повноліття дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав повністю. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 15.11.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 28.04.2015 року розірвано. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно акту № 15/4 від 26.06.2017 року складеного КП БМР ЖЕК № 1, [PERSON] та її син [PERSON], [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як закріплено в ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Постановою пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 17 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення сином трирічного віку. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 640 грн.

Outcome: approved