Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В червні 2017 позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Перебуваючи в шлюбі вони з відповідачем інвестували грошові кошти в будівництво квартири [ADDRESS]. 16 січня 2008 року на ім'я відповідача видане свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Зробивши ремонт вони вселилися у квартиру та зареєструвалися в ній. Однак сімейне життя з відповідачем стало руйнуватися, тому в березні 2017 року вони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. З цього часу жодних стосунків не підтримують. В квітні 2017 року вона подала до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем, а він скориставшись їх (її та доньки) відсутністю, в квітні 2017 року змінив замки на вхідних дверях та не пустив їх до квартири, тому з цього часу вона та донька не можуть попасти в квартиру. Оскільки спірна квартира куплена під час шлюбу, є спільною сумісною власністю просила усунути їй та неповнолітній доньці [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою №69 по вулиці Заводській, 47-б в смт.Немішаєве Бородянського району Київської області, шляхом зобов'язання відповідача надати ключі від вхідних дверей квартири, не міняти замки на дверях квартири, надати доступ до всіх приміщень квартири та вселити її з донькою [PERSON] у вказану квартиру. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] втратила право на проживання у спірній квартирі та підлягає виселенню, оскільки квартира належить йому на праві приватної власності оскільки придбана за його власні кошти, виручені від продажу спадкового майна. У 2009 році [PERSON] вселилася у квартиру на правах члена сім'ї, але з березня 2017 року проживає окремо, а в червні 2017 року шлюб між ними розірвано. Оскільки вона не є членом його сім'ї, з квартири виселилася сама, протягом тривалого часу (більше року) в ній не проживає, то втратила право користування спірною квартирою. Тому просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили, проти зустрічного позову заперечували. Вважали, що спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу тому є їх спільною сумісною власністю, а оскільки в квітні 2017 року відповідач змінив замки вона з донькою не має доступу до квартири. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки придбана ним за кошти отримані від продажу майна, отриманого ним у спадок після смерті [PERSON], а саме: житлового будинку по вулиці Ватутіна, 35 в с.Плахтянка Макарівського району Київської області та земельної ділянки площею 3,8836 га кадастровий номер 3222786800:02:023:0022. Проти проживання дочки у квартирі він не заперечує, перешкод у користуванні чи проживанні у квартирі їй не чинив, а оскільки [PERSON] не належить до членів сім'ї власника житла, то втратила право користування спірною квартирою тому її вимоги задоволенню не підлягають. Зустрічний позов підтримали. Також представник [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що замки в квартиру були замінені, щоб позивачка, яка добровільно змінила місце проживання, залишивши всі свої речі, не мала доступу до квартири, а донька сторін має можливість потрапити до квартири або вийти з неї лише в присутності відповідача. Третя особа Немішаївська селищна рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2002 року від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та про народження (а.с.11,12). Рішенням Бородянського районного суду від 20 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с.43). 28 жовтня 2005 року між ТОВ «Євробуд» та [PERSON] укладений договір №69/4 інвестування будівництва житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного договору (а.с.46-47). Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради №421/13 від 09 жовтня 2007 року визнане право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 49 кв.м., житловою 19 кв.м. (згідно договору інвестування) (а.с.44). [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.13), витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с.14). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування на розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Враховуючи викладене оскільки предметом спору являється спір про право користування квартирою, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження посилання позивачки на наявність перешкод для неї та її доньки з боку відповідача у такому користуванні (відсутність ключів від квартири унеможливлює належне та повноцінне користування нею), що підтверджується, як наданими суду письмовими доказами, та показами свідків [PERSON], [PERSON]А, так і визнано в судовому засіданні представником позивача [PERSON], позивачка має право на користування зазначеною квартирою, і як її співвласник, і в разі визнання цієї квартири особистою власністю відповідача, як колишній член сім'ї власника квартири, відповідно до вимог ст. 156 ЖК УРСР, то частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] необхідно зобов'язати [PERSON] не чинити їй та неповнолітній [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою та надати ключі від вхідних дверей. Вселити [PERSON] у квартиру. При цьому, підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача не міняти замки на дверях квартири, надати доступ до всіх приміщень квартири не вбачається, оскільки метою цивільного судочинства, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, а позивачкою заявлені вимоги про захист прав, що можуть бути порушені в майбутньому. Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено, підстав для задоволення зустрічного позову не вбачається, оскільки співвласник майна має право користування спільним майном так само як і колишній член сім'ї власника має право відповідно до ЖК УРСУ на користування житловим приміщенням в якому він проживав, а тому відповідачка не може бути виселена із спірної квартири, лише на підставі того, що між сторонами припинені сімейні відносини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 640,00 гривень.

Outcome: partial