Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 3,1866 га, розташована на території Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12 березня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, однак, коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено в цьому, в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Великорусавської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 3,1866 га, розташована на території Великорусавської сільської ради, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великорусавської сільської ради Томашпілького району Вінницької області № 837 від 22 грудня 2016 року та копією державного акта на право власності на земельну ділянку. Крім того, в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем зазначеного майна за заповітом залишилися [PERSON], яка проживає за адресою : с.Велика Русава Томашпільського району Вінницької області (а.с.9). Як вбачається з копії заповіту складеного 21 квітня 1993 року, засвідченого секретарем виконавчого комітету Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом (а.с.6). Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 10/0116 від 10 січня 2017 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця (а.с.10). Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 49/0116 від 27 січня 2017 року спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заведена (а.с. 14). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають оосби, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved