Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач не надає в повній мірі тих коштів на утримання сина, які необхідні для його утримання, нести витрати по утриманню дитини самостійно їй важко, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона хоче отримувати аліменти на утримання дитини в розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року і до його повноліття. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала вимоги позову та просила суд про його задоволення. Повідомила суд про те, що 11.09.2015 року Деснянським районним судом м. Києва було прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання ним рекомендованих листів про виклик в судове засідання, крім того в судових засіданнях приймав участь його законний представник, який також в судове засідання не з»явився. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач - [PERSON] Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, відповідач не надає в повній мірі тих коштів на утримання сина, які необхідні для його утримання , нести витрати по утриманню дитини самостійно позивачу важко, тому просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим і індивідуальним. Як було встановлено в судовому засіданні позивачка на даний час займається утриманням сина, відповідач матеріально їй в цьому на достатньому рівні не допомагає. Також в судовому засіданні було встановлено, що відповідач на даний час працює у ТОВ «Студіо Модерна» на посаді провідного спеціалісту з продажу. Його дохід за період з 01.02.2015 року по 31.07.2015 року склав 123 736,48 грн. Частина 1 ст. 80 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З викладеного слідує, що судовий (спірний) спосіб виконання обов»язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року і до його повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved