overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду, з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.12.1995р. Гулянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №05, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони спільних дітей не мають, а батьком дитини, Свизинської [PERSON], 03.06.2014р. народження, що народилась у відповідачки в період їхнього шлюбу, відповідно до свідоцтва про народження, є інша особа. За твердженням позивача, спільне життя між ним та відповідачкою не склалося, у звязку з різними поглядами на сімейне життя та обовязки, із-за чого в сімї відбувалися конфлікти, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Шлюбні відносини між ними припинені з 2001 року, після виїзду відповідачки в [PERSON]. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. Як зазначив позивач, відповідачка часто виїжджає з місця реєстрації, веде окреме життя, і може мати власні обовязки та зобовязання перед третіми особами, а тому збереження шлюбу, на думку позивача, який юридично існує, суперечить його інтересам та волі. Позивач в судове засідання не зявився, однак в позовній заяві підтримував позов у повному обсязі, зазначаючи, що на примирення не згоден, та просив суд розгляд справи провести за його, відсутності. /ар.сп. 2-3 / Відповідачка в судове засідання також не зявилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у її відсутності. В наданому клопотанні відповідачка проти задоволення позову не заперечувала та просила залишити їй прізвище набуте після реєстрації шлюбу «Тудосейчук», а тому справа розглянута без присутності сторін, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України, а рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 13 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112,113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 08.09.2001 перебувають у шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просив провести розгляд справи за його відсутності. (а.с.22) Відповідач також направила заяву, в якій визнала позов в повному обсязі. (а.с.23) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 08.09.2001 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №612, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11) Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 640 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на ? частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] вказував, що на його утриманні крім [PERSON] знаходяться його нова жінка - [PERSON], яка вже рік не працює, оскільки доглядає за бабусею, пасинок [PERSON], [INFO] та пристаріла бабуся [PERSON] [PERSON], [INFO], тому просив змінити розмір стягуваних з нього аліментів. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала письмове заперечення на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на позивача рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області покладений обов'язок сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Обставини зміни матеріального стану позивача [PERSON], не були ним доведені та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 09.10.1971 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що останнім часом спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, останні роки спільного проживання в сім`ї відсутні взаємоповага та взаємопорозуміння один до одного, між ними постійно виникають сварки, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 09.10.1971 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Міським бюро записів актів громадянського стану м. Біла Церква Київської області, актовий запис № 899, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 12.10.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з 2014 року по теперішній час не можуть знайти спільної мови, в звязку з чим між ними виникають сварки, що призводить до неможливості подальшого спільного життя разом, втратили почуття поваги та любові, з 2015 року спільно не проживають, просила шлюб розірвати та стягнути на її користь судовий збір. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві проти розірвання шлюбу не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 12.10.2007 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1670. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що з 29.08.1987 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, фактичні шлюбні відносини припинені у 1998 році, відповідач має іншу сімю, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 29.08.1987 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Бендерським міським відділом ЗАГС, актовий запис № 848. Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 01.06.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського РУЮ у Житомирській області, актовий запис № 71, оскільки подружнє життя виявилось не вдалим, в сімї виникали непорозуміння та сварки, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, просить розірвати шлюб, неповнолітню дитину від шлюбу [PERSON], [INFO], залишити на утриманні позивача. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Паламаренко». В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, примиритись не бажає. Відповідач в судове засідання не зявивсь, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі, примиритись не бажає. Суд, враховуючи що відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню та про можливість постановлення рішення в зв'язку з визнанням відповідачем позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 28.11.2015 року виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 34, оскільки подружнє життя виявилось не вдалим, в сімї виникали непорозуміння та сварки, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, просить розірвати шлюб, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Паламаренко». В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, примиритись не бажає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, беручи до уваги те, що позивач в своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, 28.11.2015 року виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 34. Від шлюбу дітей не мають. Позивач і відповідач зберегти сімю не бажають, не підтримують подружніх стосунків, примиритись не бажають, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.6). Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився, заяв, клопотань до суду не подав (а.с. 18, 27). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 30 жовтня 2013 року, місце реєстрації: Крюківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 565, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 04.10.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери та погляди на сімейне життя, це призводить до непорозумінь, примирення між ними не дали позитивних наслідків, проживають окремо з 2009 року, мають окремі бюджети, ведуть окремо господарство, це призвело до того, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги, стали чужими людьми, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в поданій заяві просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] в заяві від 22.11.2017 року позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.10.2003 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1346. Від спільного життя подружжя має двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved