Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Директор Лисичанського міського центру зайнятості звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Лисичанський міський центр зайнятості є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції визначені у ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» та п. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Лисичанський міський центр зайнятості здійснює свою діяльність в порядку та в межах наданих повноважень. Підставою звернення до Лисичанського міського суду у порядку цивільного судочинства є порушення Відповідачем вимог чинного законодавства в сфері зайнятості населення, страхування на випадок безробіття та нанесення майнової шкоди, завданої неправомірними діями. Відповідно до п.6 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися за місцем завдання шкоди. Подання цієї позовної заяви за нормами цивільного судочинства обумовлено тим, що це майновий спір суб'єкта владних повноважень з фізичною особою. Предметом даного спору є відшкодування шкоди, яка виражається у грошовому еквіваленті національної валюти. Відповідно до cm. 177 ЦК України, гроші є об'єктом цивільних прав. Тобто, спір є приватноправовим і підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Що відповідає правовій позиції викладеній Верховним судом України у постановах від 22.09.2015 року №21-2209а 15 та №21-1884а 15. [PERSON] перебував на обліку у Лисичанському міському центрі зайнятості як безробітний з 23.06.2015р. по 20.11.2015р. У своїй заяві про надання статусу безробітного від 23.06.2015 року [PERSON] зазначив, що «в даний час не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, будь-яку пенсію не отримує, на денній формі навчання не навчається» і це завірив власним підписом. В цей же день Відповідач був ознайомлений з правами та обов'язками безробітного. Відповідно до cт.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідачу допомога по безробіттю (незаконно отримана) виплачена за період з 10.11.2015 р. по 20.11.2015 р. у розмірі 181,33 грн. Згідно обміну даними з ПФУ виявлений факт різниці даних про дату початку трудових відносин у відповіді про прийняте рішення в корінці направлення на працевлаштування безробітної особи [PERSON], та даними які надавалися TOB «Тара-маркет» у звітах до ПФУ по цій особі. Згідно корінця направлення дата прийняття на роботу 20.11.2015р., а згідно даних ПФУ - 10.11.2015р. В ході подальшого розслідування було направлено запит до TOB «Тара-маркет». Згідно відповіді наданої керівництвом TOB «Тара-маркет» від 25.04.2016р., [PERSON], працював на підприємстві на умовах цивільно-правового договору від 10.11.2015р. №11/2. Строк виконання робіт згідно договору з 10.11.2015р. по 31.12.2015р. 29.04.2016р. Лисичанським МЦЗ було складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №199 відповідно до п.2 абзацу 2 п. 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, п. 18 ст. 24 Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У відповідності до 4.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Таким чином, з 10.11.2015р. [PERSON], відносився до зайнятого населення, тим самим не мав права на продовження отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до вимог п. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Лисичанським міським центром зайнятості 04.05.2016р. відносно [PERSON], на підставі акту №199 з розслідування страхових випадків від 29.04.2016 р., прийнято рішення про повернення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до бухгалтерської довідки №8/04-753 від 04.05.2016р., заборгованість [PERSON], за період з 10.11.2015р. по 20.11.2016р., складає 181,33 грн. 10.05.2016 року Відповідача було ознайомлено з листом - повідомленням від 05.05.2016р. про необхідність повернення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою боржником жодної копійки боргу не сплачено. Таким чином, за нормами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 28.04.2016р. Лисичанським МЦЗ було отримано лист-відповідь від TOB «Тара-маркет». Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Таким чином, цей позов подається у рамках встановлених строків позовної давності. На підставі викладеного просив суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) незаконно отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 181,33 грн. (сто вісімдесят одна грн., 33 коп.) на користь Лисичанського міського центру зайнятості. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що згідно з персональної картки [PERSON] місце проживання за адресою [ADDRESS], освітній рівень професійно-технічна освіта, період роботи з 08.06.2015 по 19.06.2015 водій автотранспортних засобів, страховий стаж 13 років. Згідно з заяви від 23.06.2015 р. [PERSON] від особисто підтверджує, що не перебуває на обліку в інших центрах зайнятості України та усі необхідні дані надані для реєстрації в центрі зайнятості. Згідно з заявою про надання статусу безробітного від 23.06.2015 р. [PERSON] особисто підтвердив, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, та не має інших перешкод для отримання статусу безробітного. Згідно з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття» №199 від 29.04.2016 р. проведено звірку перебування в трудових відносинах під час перебування на обліку в центрі зайнятості [PERSON] в період перебування на обліку в Лисичанському міському центрі зайнятості як безробітний, став зайнятою особою, а саме з 10.11.2015 по 31.12.2015 працював на ТОВ «Тара-маркет» відповідно до умов ЦПД (договір №11/12 від 10.11.2015). Відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг не подав. Згідно з запиту №8/05-314 від 16.02.2016 р. до керівника ТОВ «Тара-маркет» про надання корінця направлення на роботу 20.11.2015, копії наказів про прийняття та звільнення. Згідно з відповіді на запит від 25.04.2016 ТОВ «Тара-маркет» повідомляє, що договір №11/2 ГПХ [PERSON] був підписаний 10.11.2015, бо робітник виконує роботу на підприємстві ПАТ «Линік» з 11.11.2015 р. почав проходити медицину і отримувати пропуски на ПАТ «Линік», фактично приступив до роботи 20.11.2015р. Згідно з корінцем направлення на працевлаштування №12081511040005001 від 04.11.2015 на вільне робоче місце [PERSON] за професією на посаду слюсар-сантехнік прийнято з 20.11.2015, наказ від 10.11.2015 №11/2. Згідно з довідкою №8/04-753 від 04.05.2016 наданою Лисичанським міським центром зайнятості [PERSON] за період з 10.11.2015 по 20.11.2015 отримав 181,33 грн. Згідно з наказом №61 від 04.05.2016 про повернення коштів особою виданого Лисичанським міським центром зайнятості наказано начальнику відділу бухгалтерського обліку головному бухгалтеру [PERSON] встановити розмір заподіяної шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття особою … [PERSON]. Провідному юрисконсульту [PERSON] взяти під контроль та забезпечити повернення зазначеними особами сум незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття на підставі п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з листом №8/06-772 від 05.05.2016 р. наданого Лисичанським міським центром зайнятості повідомлено [PERSON] про повернення центру зайнятості коштів в сумі 181,33 грн. за період з 10.11.2015 по 20.11.2015. Отримало [PERSON] 10.05.2016 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №93120 0142386 4. Згідно з витягу із наказів про прийняті рішення по собі [PERSON] від 23.11.2015 прийнято наказ від 25.06.2015 №НТ150625 про надання статусу безробітного, прийнято наказ від 23.11.2015 №НТ151123 про припинення реєстрації безробітних. Згідно з листом №8/06-865 від 30.05.2016 Лисичанський міський центр зайнятості звернувся до Лисичанського відділу поліції Головного управління національної поліції в Луганській області про вирішення питання щодо повернення [PERSON] коштів. Згідно з відповіддю №35710/11/35-2016 від 14.09.2016 Лисичанського відділу поліції Головного управління національної поліції в Луганській області повідомлено, що за фактом незаконного отримання допомоги по безробіттю [PERSON] внесені слідчим відділом Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області 03.06.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016130240001401 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. На теперішній час вказане кримінальне провадження знаходиться в провадженні СВ Лисичанського ВП ГУНП по ньому проводиться досудове розслідування. Згідно з договором підряду №11/2 від 10.11.2015 укладеного між ТОВ «Тара-маркет» та [PERSON], за яким [PERSON] зобов'язується виконати ремонтно-будівельних робіт загального призначення на об'єктах ПАТ «Линік», а ТОВ «Тара-маркет» зобов'язується прийняти та оплатити роботу. Ціна робіт дорівнює 5000,00 грн. Відповідно п.7 ч.1ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, щодо зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч.1ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року,у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Оскільки відповідач [PERSON] не повідомив центр зайнятості про наявність укладеного договору, це свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Лисичанського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття підлягає задоволенню. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути суми виплаченої допомоги в розмірі 181,33 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved