Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він працював в ДП «МА «Бориспіль» на посаді прийомоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу. Пунктом 4 наказу т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-393/п від 2 березня 2018 року позивачу була оголошена догана у зв`язку з тим, що 19 грудня 2017 року він ніби-то заволодів чужими речами в приміщенні камери знахідок. Крім того, в результаті проведення позапланової інвентаризації була виявлена відсутність окулярів, які [PERSON] прийняв на зберігання. Тому наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-713/п від 17 квітня 2018 року позивач був звільнений з роботи з 18 квітня 2018 року у зв`язку з втратою довір`я до нього, на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Однак речі, якими [PERSON] заволодів в приміщенні камери знахідок, були лише продуктами харчування. Він діяв у виконання усного розпорядження адміністратора камери незапитаного багажу [PERSON] , який дозволив приймати продукти харчування на тимчасове зберігання та знищувати їх через дві доби після прийняття. Крім того, між нестачею окулярів та діями позивача відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Ці обставини свідчать про те, що він не порушував трудової дисципліни та не вчиняв дій, які давали підстави для втрати довір`я до нього. Тому [PERSON] просить суд скасувати п.4 наказу т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-393/п від 2 березня 2018 року, наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-713/п від 17 квітня 2018 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 18 квітня 2018 року до дня ухвалення судового рішення. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. Представник відповідача Сінкевич В.А. не визнає позов та посилається на відсутність в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження того, що в приміщенні камери знахідок [PERSON] заволодів саме продуктами харчування, а не чужими речами. Як вбачається з п.3.20 Змін та доповнень до Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі, було категорично заборонено прийняття будь-яких продуктів харчування на зберігання до камери знахідок камери незапитаного багажу. Крім того, [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що до викрадення окулярів причетний не позивач, а інші працівники ДП «МА «Бориспіль». Тому представник відповідача Сінкевич В.А. просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] працював в ДП «МА «Бориспіль» на посаді прийомо-здавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування. Як вбачається з п.4.7 та п.4.21 посадової інструкції прийомоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування №34-05/1-11 від 14 березня 2017 року (а.с.138-143 т.1), на позивача покладався обов`язок забезпечувати цілісність прийнятого на зберігання багажу, а також дотримуватись вимог організаційно-розпорядчих та організаційно-технологічних документів. Як вбачається з п.11.5 Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі (а.с.114-125 т.1), на прийомоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування також покладався обов`язок забезпечувати схоронність прийнятих на зберігання знахідок. [PERSON] був ознайомлений з посадовою інструкцією прийомоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування №34-05/1-11 від 14 березня 2017 року та Технологією про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі. Ця обставина підтверджується підписами позивача в аркушах ознайомлення з вказаними документами (а.с.127, 144 т.1). Крім того, ще 1 травня 2014 року [PERSON] уклав з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.82 т.1), за яким позивач зобов`язався відповідати за незабезпечення ним схоронності матеріальних цінностей, переданих на його зберігання. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07/1-33 від 16 січня 2018 року (а.с.44 т.1) була створена комісія для проведення службового розслідування з метою виявлення обставин щодо неправомірності дій прийомоздавальників камери незапитаного багажу. 19 лютого 2018 року вказана комісія склала акт про результати службового розслідування №41-26-6 (а.с.27-34 т.1), в якому вона запропонувала керівництву ДП «МА «Бориспіль» застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ним вимог п.4.7 посадової інструкції прийомоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування №34-05/1-11 від 14 березня 2017 року та п.11.5 Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі. Тому пунктом 4 наказу т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-393/п від 2 березня 2018 року (а.с.5, 24-26 т.1) [PERSON] була оголошена догана. Відповідно до ч.1 ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ч.1 ст.147 цього Кодексу за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З копії графіку виходу на роботу працівників камери незапитаного багажу (а.с.86-88 т.1) вбачається, що 19 грудня 2017 року [PERSON] виконував посадові обов`язки прийомо-здавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування. З дослідженого у судовому засіданні відеозапису (а.с.23 т.3) та копії акту перегляду цього відеозапису №41-26/2-8 від 1 лютого 2018 року (а.с.56-63 т.1) вбачається, що 19 грудня 2017 року о 10 годині 25 хвилин [PERSON] зайшов до приміщення камери знахідок. Інший співробітник дістав з-під полиці зі знахідками валізу сірого кольору з багажною біркою та відкрив її. Позивач нахилився до цієї валізи, взяв з неї декілька речей та поклав їх до поліетиленового пакету. Після цього [PERSON] з поліетиленовим пакетом в руці вийшов з приміщення камери знахідок. Всупереч ч.1 ст.84 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що позивач заволодів саме продуктами харчування. Зокрема, з копії акту про відмову працівника від надання письмових пояснень №41-10-76 від 1 лютого 2018 року (а.с.179 т.1) вбачається, що [PERSON] навіть відмовився від надання будь-яких письмових пояснень з приводу вчиненого ним проступку. В матеріалах цивільної справи відсутні копії актів знищення продуктів харчування, складених позивачем 19 грудня 2017 року. Крім того, зі змісту п.3.20 Змін та доповнень до Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі (а.с.107-112 т.1) вбачається, що прийняття будь-яких продуктів харчування на зберігання до камери знахідок камери незапитаного багажу взагалі було заборонено. Тому суд критично оцінює доводи [PERSON] та його представника [PERSON] , оскільки вважає, що вони не відповідають дійсності та спрямовані виключно на уникнення позивача від дисциплінарної відповідальності. Дійсно, в матеріалах цивільної справи містяться письмові пояснення [PERSON] (а.с.169 т.1), з яких вбачається, що всупереч Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі він надав прийомоздавальникам камери незапитаного багажу дозвіл приймати та тимчасово зберігати продукти харчування. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що він давав його підлеглим дозвіл приймати та тимчасово зберігати продукти харчування. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що 19 грудня 2017 року о 10 годині 25 хвилин [PERSON] дістав з чужої валізи саме продукти харчування та знищив їх у встановленому порядку. Тому письмові пояснення [PERSON] та його показання під час допиту в якості свідка не містять відомостей, що стосуються предмета доказування, та є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що відповідачем подано достатньо належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] не тільки не виконав посадовий обов`язок щодо забезпечення цілісності багажу, а навпаки, приймав безпосередню участь у незаконному заволодінні чужими речами. У такий спосіб він свавільно порушив вимоги п.4.7 посадової інструкції прийомоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування №34-05/1-11 від 14 березня 2017 року та п.11.5 Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі. З огляду на це суд вважає, що підстави для скасування п.4 наказу т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-393/п від 2 березня 2018 року відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. Встановлено, що наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-52/п від 12 січня 2018 року (а.с.35-41 т.1) [PERSON] був переміщений на посаду прийомо-здавальника камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07-49 від 7 лютого 2018 року (а.с.14 т.2) було передбачено проведення позапланової інвентаризації у камері незапитаного багажу міжнародних рейсів та рейсів по Україні, камері схову та камері знахідок камери незапитаного багажу. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07/1-102 від 3 березня 2018 року (а.с.234-235 т.2) була створена комісія для проведення службового розслідування з метою перевірки наявності у вчинках працівників камери незапитаного багажу ознак винних дій, які давали підстави для втрати до них довір`я. 20 березня 2018 року вказана комісія склала акт №41-26-10 (а.с.224-230 т.2), в якому вона запропонувала керівництву ДП «МА «Бориспіль» розірвати трудовий договір з [PERSON] у зв`язку з втратою довір`я до нього, на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. 22 березня 2018 року відповідач звернувся до професійної спілки ДП «МА «Бориспіль» з поданням №11-22-52 (а.с.272-273), в якому він просив надати згоду на звільнення [PERSON] з роботи у зв`язку з втратою довір`я до нього. 12 квітня 2018 року професійна спілка ДП «МА «Бориспіль» дала відповідачу згоду на звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Це підтверджується витягом з протоколу засідання профспілкового комітету професійної спілки ДП «МА «Бориспіль» №38 від 12 квітня 2018 року (а.с.275 т.2). Наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-713/п від 17 квітня 2018 року (а.с.6-7 т.1) прийомоздавальник камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу [PERSON] був звільнений з роботи з 18 квітня 2018 року у зв`язку з втратою довір`я до нього, на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.28 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 2 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цієї підстави, не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтею 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. Згідно з ч.1, ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, в тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Встановлено, що на [PERSON] був покладений обов`язок приймати та забезпечувати схоронність прийнятих на зберігання знахідок. Безумовно, знахідки відносяться до товарних цінностей. Це свідчить про те, що позивач займав посаду, пов`язану з безпосереднім обслуговуванням товарних цінностей. В результаті проведення позапланової інвентаризації камери знахідок камери незапита-ного багажу була виявлена нестача окулярів в футлярі, які [PERSON] прийняв на зберігання 7 травня 2017 року. Ця обставина підтверджується копією акту проведення позапланової інвентаризації камери знахідок камери незапитаного багажу №34-26/9-3 від 19 лютого 2018 року (а.с.15-221 т.2). Всупереч ч.1 ст.84 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що до нестачі окулярів причетний не позивач, а інший працівник ДП «МА «Бориспіль». Достовірність таких доводів спростовується копією акту про виявлення знахідки від 7 травня 2017 року (а.с.19 т.3), з якого вбачається, що валіза, в якій містились чорні шкіряні рукавиці, три пари взуття, одяг, пляшка з рідиною, туалетна вода та окуляри в футлярі, була передана на зберігання саме [PERSON] , а не іншому працівнику ДП «МА «Бориспіль». Ретельний аналіз викладених обставин переконливо свідчить про те, що [PERSON] систематично не дотримувався посадового обов`язку забезпечувати схоронність прийнятих на зберігання знахідок. Більш того, нестача знахідок була зумовлена не тільки необережним виконанням позивачем вказаного посадового обов`язку, а умисним заволодінням ним чужих речей. Безумовно, такі діяння цілком обґрунтовано викликали втрату довір`я до [PERSON] , оскільки вчинення вантажниками та прийомоздавальниками численних крадіжок багажу пасажирів вкрай негативно впливають на авторитет не тільки міжнародного аеропорту «Бориспіль», але й України в цілому. З огляду на це суд вважає, що підстави для скасування наказу т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-713/п від 17 квітня 2018 року та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих двох вимог [PERSON] належить відмовити також.

Outcome: dismissed