Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

В січні 2017 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договором № 001/30933/11 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток від 20.09.2011 року у розмірі 22 658,47 грн., що виникла станом на 24.11.2016 р. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ПАТ «ОТП Банк» (яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] , 20.09.11 року був укладений договір № 001/30933/11, згідно з яким, Банк відкрив картковий рахунок і видав платіжну картку Visa Classic із встановленим кредитним лімітом в розмірі 19 900,00 грн. Відповідачем не було дотримано умов вищезазначеного договору щодо своєчасного повернення боргу та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом на 24.11.2016 року, утворилася заборгованість у розмірі 22 658,47 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою від 16.01.2017 року (суддя Богінкевич С.М.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 20.11.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку спрощеного позовного проадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце рохгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону. В своїй письмовій заяві вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 20.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір № 001/30933/11 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних). Відповідно до п. 2.1.1 договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в гривнях та видає кредитну картку Visa Classic а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Згідно з п.п. 2.1.3. розмір кредитного ліміту складає 19 900,00 грн. Відповідно до п. 3.3.1 договору відповідач повинен вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов`язань, але не менше сум мінімального платежу з урахуванням вимог п. 5.5.1 цього договору. Згідно з п. 5.7 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання Держателем та/або Довіреною особою Держателя своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором та/чи будь-яких інших умов договорів укладених між банком та Держателем , що існували на момент укладання цього договору , чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів. 24.12.2014р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу №24/12/14/1, згідно з умовами якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості Зокрема, за вказаним вище договором факторингу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги щодо договору № 001/30933/11, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , що підтверджується витягом з акту приймання-передачі. 31.03.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги та вимогою про погашення заборгованості за договором, яке залишено відповідачем без виконання. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо вчасного повернення суми боргу, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 24.11.2016 становить 22 658,47 грн. Причиною спору стала відмова відповідача у добровільному порядку виконати умови кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом достовірно встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає докази, надані позивачем, належними та допустимим, достовірними та достатніми, а тому позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 1378,0 грн. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 512 514, 516, 525, 526, 1050, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved