Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Органу опіки і піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі стосунки сторін погіршились, в сім'ї часто виникали суперечки. 22.04.2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.04.2009 року. Відповідач ніколи не брав та не бере участь в утриманні сина [PERSON], він ніколи не надавав допомогу дитині в грошовій та матеріальній формі та ніколи не вітав сина зі святами, не дарував подарунків. Дитина повністю перебуває на утриманні матері. На думку позивача, своєю поведінкою відповідач порушив вимоги Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки з виховання та утримання дітей. Ці обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Шлюб між батьками дитини розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.04.2009 року. Згідно з висновком органу опіки і піклування № 01-00-011-605 від 04.01.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Зокрема, у висновку зазначено, що з 2009 року по теперішній час [PERSON] проживав окремо від сина, не цікавився його життям та навчанням, а з 2012 року взагалі припинив спілкування та надання необхідної допомоги дитині. На засіданні комісії син [PERSON] зазначив, що ображається на свого батька, який тривалий час з ним не спілкувався, не цікавився його життям, не вітав з днями народження та не надавав жодної допомоги. Хлопчик не заперечував проти позбавлення [PERSON] батьківських прав, про що повідомив у своєму письмовому поясненні від 03.11.2017 року та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положення ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved