Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В січні 2015 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду із даним позовом, яким просить визнати недійсними прилюдні торги з продажу обєкта незавершеного будівництва загальною площею 4925,3 кв.м., а саме багатоповерхових житлових будинків в межах вулиць Дзержинського-Карпенка Миколи-Франка в м. Борисполі Київської області вартістю 4875825,60 гривень, що були проведені ПП «[PERSON]Ш.» 14.08.2014 року, визнати недійсним протокол №1114044 від 14.08.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ТОВ «БК «Цитадель», затвердженого генеральним директором ПП «[PERSON]Ш.», та свідоцтво про право власності на майно [PERSON] від 29.08.2014 року, видане приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акту державного виконавця про проведені прилюдні торги від 29.08.2014 року, затвердженого виконуючою обовязки начальника ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON] В обґрунтування позову Перший заступник прокурора Київської області вказав на те, що у листопаді 2014 року до прокуратури Київської області від народного депутата України [PERSON] надійшло звернення [PERSON] щодо захисту її та житлових прав її неповнолітнього сина [PERSON] і матері-пенсіонера [PERSON] В результаті розгляду звернення прокуратурою встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали з ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» договори пайової участі у будівництві житлового будинку по вул. Дзержинського №2 у м. Бориспіль. Свої зобовязання із сплати коштів [PERSON] та [PERSON] виконали, проте забудовник будівництво багатоповерхового житлового будинку не закінчив та не передав останнім у власність придбані ними квартири. 14 серпня 2014 року за зобовязаннями ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель», вказаний обєкт нерухомого майна було реалізовано на прилюдних торгах переможцем яких стала [PERSON] Прокурор вважає, що під час проведення прилюдних торгів з реалізації вказаного обєкту будівництва було допущено ряд порушень законодавства, зокрема, замість прилюдних торгів мали відбутися електронні торги, запроваджені на території Київської області з 01.07.2014 року на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів». У позові також зазначено, що Міністерство юстиції України є головним органом виконавчої влади, що формулює та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень судів. Проте вказаний орган не наділений повноваженнями на звернення до суду із позовами про визнання прилюдних торгів недійсними. На думку прокурора, неправомірні дії виконавчої служби, торгуючої організації та [PERSON] порушують інтереси держави, оскільки ними проігноровано встановлений Міністерством юстиції України порядок проведення прилюдних торгів. У звязку з цим прокурор звернувся із даним позовом до суду в інтересах держави, як самостійний позивач. У судовому засіданні прокурор підтримав заявлений позов, наполягав на його задоволенні. Представники ВДВС Бориспільського МРУЮ та [PERSON] проти позову прокурора заперечували з підстав неналежності позивача та його необґрунтованості. Відповідач ПП «[PERSON] В.Ш.» та треті особи ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель», приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON], а також залучені на підставі ухвали судді від 26.03.2015 року треті особи: Бориспільська ОДПІ, ПАТ «АЕС Київобленерго», [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Бориспільське УДКСУ, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, проте до суду не зявилися. Треті особи [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із самостійними позовами, в остаточній редакції яких просили визнати з ними право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27.11.2015 року провадження у цивільній справі в частині заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] закрито у звязку з укладенням мирової угоди з [PERSON] за умовами якої остання визнала за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у рівних частках взамін чого [PERSON] та [PERSON] уступили на користь [PERSON] належне їм право вимоги перед ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» на підставі укладених договорів пайової участі у будівництві житлового будинку №7-ПУ, №8-ПУ від 12.01.2006 року у м. Бориспіль по вул. Дзержинського 2. Крім цього, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27.11.2015 року було закрито провадження в частині вимог про визнання недійсними торгів, протоколу про проведені торги та свідоцтва про право власності на майно [PERSON] від 29.08.2014 року, оскільки [PERSON] та [PERSON] від позову відмовились. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, матеріали зведеного виконавчого провадження із виконання судових рішень щодо стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» коштів №22/21 (ЄДРВП №29859205) суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що у листопаді 2014 року до прокуратури Київської області надійшло звернення [PERSON] щодо захисту її та житлових прав її неповнолітнього сина [PERSON] і матері-пенсіонера [PERSON] (т.1 а.с.51-52,53-55). В результаті розгляду звернення прокуратурою встановлено, що 12.01.2006 року [PERSON] уклала з ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» договір пайової участі у будівництві житлового будинку №7-ПУ, за умовами якого ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» зобовязувалася побудувати житловий будинок за будівельною адресою: м. Бориспіль, вул. Дзержинського №2 та передати його частину площею 51,89 кв.м. у власність [PERSON], а остання зобовязувалася сплати його вартість та прийняти обєкт будівництва (т.1 а.с.23-30). Того ж дня [PERSON] уклала аналогічний договір з ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» №8-ПУ щодо обєкта будівництва площею 71,49 кв.м. (т.1 а.с.31-38). Свої зобовязання щодо фінансування обєкта будівництва [PERSON] та [PERSON] виконали у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №1 та №2 від 11.01.2007 року (т.1 а.с.39,40). Проте, ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель», у встановлені договорами №7-ПУ та №8-ПУ від 12.01.2006 року строки будівництво житлового будинку за будівельною адресою: м. Бориспіль, вул. Дзержинського №2 не закінчило та не передало у власність [PERSON] та [PERSON] квартири. Також судом встановлено, що за зобовязаннями ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції відкрито вісімнадцять виконавчих проваджень про стягнення коштів на загальну суму 5426021,77 грн., які у подальшому були обєднані у одне зведене виконавче провадження постановою від 17.10.2011 року №22/21 (ЄДРВП № 29859205). В ході виконання зведеного виконавчого провадження 30 травня 2013 року здійснено опис та арешт належного ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» майна, у тому числі обєкту незавершеного будівництва - багатоповерхових житлових будинків у межах вулиць Дзержинського-Карпенка Миколи-Франка у м. Бориспіль, яке належить ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» на праві власності (т.1 а.с.110-112). 14 серпня 2014 року вказаний обєкт нерухомості реалізовано на прилюдних торгах за 4875 825,60 гривень. Згідно протоколу №1114044 від 14.08.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ТОВ «БК «Цитадель», затвердженого генеральним директором ПП «[PERSON]Ш.», переможцем торгів стала [PERSON] (т.1 а.с.17-18). 29 серпня 2014 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акту державного виконавця про проведені прилюдні торги від 29.08.2014 року, затвердженого виконуючою обовязки начальника ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майно (т.1 а.с.19-20). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч.2 ст.16 та ч.1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, зокрема, у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Умови і порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна врегульовано Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5. Відповідно до п.2.2 Тимчасового положення прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну Оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням (Аналогічний правовий висновок міститься у постанові ВСУ №6-174цс12 від 13.02.2013 року). У звязку з цим безпідставними є доводи прокурора про те, що з 14.08.2014 року реалізація арештованого майна повинна була проводитися на території Київської області лише шляхом проведення електронних торгів, запроваджених на підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів». Із встановлених судом обставин також вбачається, що прилюдні торги з реалізації належного ТОВ «Будівельна компанія «Цитадель» обєкту нерухомого майна не відбулися двічі: 25.04.2014 року та 16.06.2014 року. У відповідності до ч.5 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі не реалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду (ч.6 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження»). Аналіз змісту ч.5 та ч.6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку про законодавчу урегульованість можливості проведення третіх прилюдних торгів протягом місяця після здійснення повторної (тобто другої) уцінки майна. Лише у випадку коли втретє торги не відбулися, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. З огляду на цю обставину суд критично ставиться до доводів прокурора щодо протиправності проведення третіх прилюдних торгів, які відбулися 14.08.2014 року. Також суд не приймає до уваги доводи прокурора щодо допущених виконавчою службою та торгуючою організацією порушень закону під час підготовки та проведення перших (25.04.2014 року) та других (16.06.2014 року) прилюдних торгів, оскільки вказані прилюдні торги не відбулися у звязку із відсутністю зареєстрованих покупців. Значення має наявність та характер допущених порушень закону при проведенні третіх прилюдних торгів, оскільки саме внаслідок їх проведення відбувся перехід права власності до [PERSON] В обґрунтування позову у цій частині прокурор стверджує про порушення виконавчою службою та торгуючою організацією п.3.6. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту від 27.10.1999 року №68/5, у частині зменшення розміру гарантійного внеску та строку офіційного оприлюднення даної інформації у друкованих засобах масової інформації. Проте, вказані доводи є необґрунтованими. Відповідно до п.3.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року між ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції та філією 11 ПП «[PERSON] В.Ш.» укладено договір №1114044 по наданню послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Відповідно до абзацу №2 п.3.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, у редакції чинній на час укладання між ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції та філією 11 ПП «[PERSON] В.Ш.» договору №1114044, передбачалося, що розмір винагороди за надані послуги з реалізації арештованого майна не повинен перевищувати з урахуванням витрат, повязаних з організацією та проведенням реалізації майна, та податку на додану вартість 15 відсотків від вартості майна. При цьому витрати, повязані з організацією та проведенням реалізації майна, не повинні перевищувати 5 відсотків вартості реалізації майна. Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2014 року №681/5 затверджено Зміни до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яким абзац №2 п.3.1. Тимчасового положення викладено у новій редакції відповідно до якої розмір винагороди спеціалізованій організації за послуги з реалізації арештованого майна з урахуванням витрат, повязаних з організацією та проведенням реалізації майна, встановлюється у розмірі не більше 6 відсотків від вартості арештованого майна. При цьому витрати, повязані з організацією та проведенням реалізації майна, не повинні перевищувати 5 відсотків від вартості арештованого майна з відповідним їх підтвердженням. Винагорода спеціалізованій організації після вирахування витрат, повязаних з організацією та проведенням реалізації майна, становить 1 відсоток, але не більше 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний лот. Вказані зміни набули чинності 25 квітня 2014 року у звязку з цим 24 липня 2014 року ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції та філією 11 ПП «[PERSON] В.Ш.» укладено додаткову угоду до договору №1114044 від 7.04.2014 року яким визначено суму винагороди спеціалізованої організації у розмірі 34000 грн., що не перевищує 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за окремий лот. Вказана інформація була опублікована торгуючою організацією у системі реалізації конфіскованого та арештованого майна 12 серпня 2014 року. Дана обставина визнана прокурором, а тому додатковому доказуванню не підлягає. Прийняття відповідачем [PERSON] участі у прилюдних торгах, які відбулися 14.08.2014 року свідчить про те, що дана інформація була поширена невизначеному колу осіб, і кожен хто мав бажання прийняти участь у торгах, міг вільно це зробити. Згідно правових позицій Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року, викладених у справі №6-116цс12, при вирішенні справ про визнання прилюдних торгів недійсними судам, окрім іншого, необхідно встановлювати чи вплинули допущені порушення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна на результати торгів і чи мало порушення прав і законних інтересів позивачів які оспорюють результати торгів. З огляду на викладене судом не встановлено таких порушень, які могли б вплинути на результати проведених прилюдних торгів з реалізації обєктів незакінченого будівництва. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від06.11.2009 року №9 передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Прокурор не є стороною оспорюваного правочину, а тому не має права заявляти вимогу про його недійсність. Також не вбачається і порушень інтересів держави внаслідок проведення оспорюваних прилюдних торгів. Відповідно до п.4 Рішення Конституційного суду України у справі №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року «інтереси держави» є оціночним поняттям, у звязку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно із розясненнями, наданими Конституційним судом України у справі №18-рп/2004 від 01.12.2004 року, поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст.4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, до інтересів держави, які на підставі ч.2 ст.3 ЦПК України можуть бути захищені прокурором у суді, відносяться матеріальні та/або нематеріальні блага, а саме: речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, а також обєкти нематеріальних благ, перелік яких міститься у главі 15 ЦК України (результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також особисті немайнові блага (здоровя, життя, честь, гідність, свобода наукової, художньої, літературної та технічної творчості тощо). Інтерес держави, який, на думку прокурора, полягає у дотриманні порядку організації та проведення торгів з реалізації арештованого майна, не охоплюється таким поняттям, як «охоронюваний законом інтерес держави». Законодавчо передбачено наслідки недотримання чи порушення порядку організації та проведення прилюдних торгів у вигляді визнання їх результатів недійсними. Тому звернення прокурора з позовною заявою до суду в інтересах держави саме з цієї підстави свідчитиме про протиправне втручання органів прокуратури у цивільно-правові відносини їх учасників. До того ж внаслідок проведених торгів було задоволено інтерес держави шляхом перерахування податкового боргу у сумі 111737,43 грн. та виконавчого збору у сумі понад 440000,00 грн. У звязку з викладеним у позові слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed