Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

В червні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, в якому просив суд: виключити з актового запису [PERSON] , [INFO] , за № 756 від 15 квітня 2015р., зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві, а саме відомості про батька: [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 24 січня 2015р., сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суд. [INFO] народилась [PERSON] . На думку позивача, він не є біологічним батьком цієї дитини, оскільки на час зачаття дитини, відповідачка перебувала у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком, про вказані обставини також, в досудовому порядку відповідачка особисто повідомляла позивача. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 21 липня 2017р. відкрито провадження по справі. 04 жовтня 2017р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи (а.с. 15, 16). 23 жовтня 2017р. в судовому засіданні відповідачкою, в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України було подано до суду письмові заперечення на позов (а.с. 22, 23), в яких відповідачка зазначала, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Єдиною метою подання позову до суду, є намагання позивача уникнути примусового стягнення з нього аліментів за рішенням суду на утримання спільної дитини сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від24 травня 2018р. призначено по справі судову біологічну (молекулярно-генетичну) експертизу. 27 листопада 2018р. на адресу суду надійшов висновок експерта № 284 (а.с. 69-72). Розпорядженням № 01-08-25 від 31 січня 2019р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2019р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 08 лютого 2019р. прийнято справу до розгляду та призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2020р. залучено до участі у справі, в якості правонаступника Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ). В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили, своїх представників до суду не направили. Третя особа, клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність її представника. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2015р., який було розірвано за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016р. по цивільній справі № 755/10282/16-ц. [INFO] . народилась [PERSON] , в актовому записі про народження якої батьками зазначені сторони. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016р. по цивільній справі № 761/22073/16-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 червня 2016р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважав, що він не є біологічним батьком цієї дитини, оскільки на час зачаття дитини, відповідачка перебувала у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За змістом ч. 1-3, 5 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Згідно з підсумками висновку експерта № 284 Київського міського клінічного бюро судово - медичної експертизи від 20 листопада 2018р., молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Протягом всього часу розгляду справи, стороною позивача не було спростовано неалежними і допустимими доказами зазначений висновок експерта. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed