Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області в січні 2017 року надійшла вказана позовна заява, якою позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 3\~654,00\~грн., обґрунтовуючи таку вимогу тим, що пунктом\~10 розділу\~III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014\~р. №\~76-VIII (далі Закон №\~76-VIII) було встановлено, що у 2015\~році максимальний місячний розмір, зокрема, суддівської винагороди обмежується 7\~розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників 10\~розмірами мінімальної заробітної плати. Цим же Законом було доповнено частину шосту статті\~149 чинного на той час Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010\~р. №\~2453-VI (з подальшими змінами) абзацом другим такого змісту: «Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7\~посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах». Листом ДСА України від 15.01.2015\~р. №\~1-315/15 повідомлено, що «...у разі скорочення чисельності працівників суду у межах, необхідних для належного організаційного забезпечення суду, суддів та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати та суддівської винагороди після проведення такого скорочення обмежується 10\~розмірами мінімальної заробітної плати». На виконання наведеного на підставі наказу начальника ТУ ДСА України в Київській області від 02.02.2015\~р. №\~15/0 (про проведення скорочення) Позивачем було проведено скорочення штатних одиниць працівників місцевих загальних судів Київської області (у межах, необхідних для належного організаційно забезпечення суду, суддів, та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди), а саме: в 11\~місцевих судах Київської області за наказом; в 6\~судах враховано загальну чисельність працівників апаратів цих судів, що була значно меншою за показник 3,7; в інших судах за рахунок існуючих вакантних посад, що не заповнювалися. З огляду на проведене скорочення, вимоги Закону №\~76-VIII, а також беручи до уваги рішення Ради суддів України від 05.02.2015\~р. №\~6, позивачем на підставі наказу начальника ТУ ДСА України в Київській області від 10.02.2015\~р. №\~13 виплачено суддям суддівську винагороду в розмірі 10\~мінімальних заробітних плат. Проте після проведення фінансового аудиту позивача та аудиту відповідності, ДСА\~України 25.03.2016\~р. було складено Звіт про результати аудиту, в одному з висновків якого зазначено про «недотримання вимог пункту\~10 розділу\~III Прикінцевих положень Закону №\~76-VIII та перевищення максимального місячного розміру суддівської винагороди, внаслідок чого у лютому-березні 2015\~року суддям понад встановлених обмежень виплачена суддівська винагорода у загальній сумі 919,59\~тис.\~грн.», тобто виплату суддівської винагороди суддям у розмірі 10\~мінімальних заробітних плат ДСА України було визнано порушенням та, в подальшому, зобовязано позивача «забезпечити відшкодування безпідставно нарахованих та виплачених коштів на виплату суддівської винагороди», зокрема, шляхом вжиття заходів по стягненню з суддів надмірно виплачених коштів. У звязку з цим позивачем подано низку позовів, у тому числі до відповідача у даній цивільній справі, з вимогою про стягнення зазначених коштів у сумі 3\~654,00\~грн. У судове засідання представник позивача не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі ( а.с. 50, 53). Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про неможливість зявитися до суду та просить слухати справу без його участі. Позовні вимоги не визнає ( а.с. 51, 55). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ДСА України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені ( а.с.52). Відповідно до частини другої статті\~197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що відповідач, працює суддею Тетіївського районного суду Київської. Пунктом\~10 розділу\~III «Прикінцеві положення» Закону №\~76-VIII було встановлено, що у 2015\~році максимальний місячний розмір заробітної плати (грошового забезпечення) народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, прокурорів, працівників державних органів (крім Національного антикорупційного бюро та Національного агентства з питань запобігання корупції) та інших бюджетних установ, працівників Національного банку України, суддівської винагороди обмежується 7\~розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників 10\~розмірами мінімальної заробітної плати (виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата часу щорічної відпустки не враховується у зазначеному максимальному розмірі). Також Законом №\~76-VIII було доповнено частину шосту статті\~149 чинного на той час Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010\~р. №\~2453-VI (з подальшими змінами) абзацом другим такого змісту: «Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7\~посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах» (підпункт\~4 пункту\~36 розділу\~I Закону №\~76-VIII). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог судом враховано також єдність статусу суддів незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді (стаття\~52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010\~р. №\~2453-VI (з подальшими змінами), стаття\~52 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), що ґрунтується на загальних конституційних і міжнародних вимогах щодо рівності прав та рівності перед законом, зокрема, на недопущенні звуження змісту та обсягу існуючих прав при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, а так само забороні обмежень за тими чи іншими ознаками (статті\~22, 24 Конституції України). Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як невідємні елементи їх статусу поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Однією з таких гарантій є, зокрема, призначення суддям матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання). Належне матеріальне забезпечення спрямоване на гарантування гідного життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Як зазначав Конституційний Суд України у рішеннях, конституційний принцип незалежності суддів означає, зокрема, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20.03.2002 №\~5-рп/2002, від 01.12.2004 №\~19-рп/2004, від 11.10.2005 №\~8-рп/2005, від 22.05.2008 №\~10-рп/2008). Суд поділяє правові європейські позиції, за якими принцип рівного статусу для суддів має також поширюватись і на суддівську винагороду, зокрема Консультативної ради європейських суддів, на думку якої необхідно забезпечити, щоб усі судді з однаковим стажем отримували однакову винагороду, за виключенням будь-яких обовязкових та особливих додаткових доплат за виконання інших обовязків (пункти\~56, 57 висновку КРЄС від 05-06.11.2012\~р. №\~15). З огляду на наведені національні конституційні та європейські гарантії статусу суддів, їх незалежності та матеріального забезпечення суд вважає, що Позивач, провівши скорочення штатних одиниць у місцевих загальних судах Київської області, як це вимагалося за Законом №\~76-VIII, мав правові підстави для обмеження суддям суддівської винагороди 10\~розмірами мінімальної заробітної плати, забезпечивши одночасно дотримання єдиного статусу суддів та рівність оплати їх праці в межах своєї територіальної компетенції. Отже, аналіз норм Закону №\~76-VIII у їх сукупності, дозволяє суду дійти висновку, що цим Законом не вимагалося проведення скорочення штатної чисельності працівників абсолютно в кожному суді загальної юрисдикції, а встановлювався для цього відповідний кількісний критерій визначення в судах штатної чисельності працівників, виходячи «із розрахунку 3,7\~посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах». Дотримання чи недотримання такого критерію, на переконання суду, є обставиною, яка обумовлювала наявність чи відсутність підстав для обмеження розміру суддівської винагороди згідно із вимогами Закону №\~76-VIII. Крім того, у пункті\~3 мотивувальної частини рішення Ради суддів України від 05.02.2015\~р. №\~6 з огляду на пункт\~10 розділу\~III «Прикінцеві положення» Закону №\~76-VIII зазначено, що: у випадку затвердження штатного розпису суду, кількість працівників в якому відповідає граничній штатній чисельності, визначеній наказом ДСА України від 24.12.2014\~р. №\~170 «Про затвердження штатної чисельності працівників апаратів місцевих та апеляційних судів», максимальний розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди обмежується 7\~розмірами мінімальної заробітної плати; у разі скорочення чисельності працівників суду у межах, необхідних для належного організаційного забезпечення суду, суддів та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди після проведення такого скорочення обмежується 10\~розмірами мінімальної заробітної плати. Пунктами\~1, 2 резолютивної частини зазначеного рішення Ради суддів України визнано, зокрема, пункт\~10 розділу\~III «Прикінцеві положення» Закону №\~76-VIII порушенням гарантій незалежності, правового захисту та належних умов діяльності суддів, гарантованих статтями\~126 і 130 Конституції України, та визначено, що скорочення апарату суду, здійснення інших заходів повинно здійснюватися з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів протягом 2015\~року з огляду на кількісний склад суддів відповідного суду і кількість працівників апарату суду, необхідного для дотримання та забезпечення судових процедур та розгляду судових справ у строки та порядку, визначеному законодавством. Як встановлено судом, позивач у звязку з проведеним ним скороченням штатних одиниць та затвердженням змін до штатних розписів місцевих загальних судів Київської області на 2015\~рік,

Outcome: dismissed