Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає на психічний розлад з 2005 року, багаторазово лікувалася у психіатричних стаціонарах, остання виписка 25.03.2016 року, в клінічній картині параноїдна симптоматика з кататонічними включеннями, є інвалідом третьої групи безстроково по психічному захворюванню. Після виписки підтримуючу терапію приймала нерегулярно. Зі слів доньки, психічний стан [PERSON] змінився протягом двох днів: стала дратівлива, образлива, відмовилась від ліків, перестала приймати їжу, рідину, не стежить за собою, сидить в одноманітній позі, відмовляється розмовляти з донькою, по ночах не спить, тривожна, неспокійна. У звязку із таким станом, 16.01.2017 року [PERSON] оглянута дільничним лікарем-психіатром, який кваліфікував загострення хронічного психічного розладу, а о 15-00 годині того ж дня черговим лікарем комунальної установи, який підтвердив загострення хронічного психічного розладу. 17.01.2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, з епізодичним типом перебігу з наростанням дефекту, афективно-маячний синдром з агресивною поведінкою по відношенню до оточуючих. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для себе та оточуючих, є доцільним примусова госпіталізація хворої, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судове засідання не зявилася, зі слів лікаря-психіатра, наданий час знаходиться у реанімаційному відділенні, у звязку із погіршенням її стану. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.01.2017 року, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO],страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, з епізодичним типом перебігу з наростанням дефекту, афективно-маячний синдром з агресивною поведінкою по відношенню до оточуючих, її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved