Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини. В позові позивач за первісним позовом зазначив про те, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2010 року по 07.11.2016 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Власного житла не мають, сім`я у складі чотирьох чоловік: позивач, відповідач, син дружини від першого шлюбу - [PERSON] 2004 року народження, та спільний син [PERSON] зареєстровані за місцем дислокації військової частини [NUMBER] . До отримання житлової площі у встановленому порядку змушені винаймати житло за адресою [ADDRESS] . Після закінчення відпустки по догляду за дитиною відповідач відмовилась повертатись на роботу до ВДТ, де працювала рекламістом, і вирішила поїхати на роботу до Польщі, незважаючи на заперечення позивача. Оформивши візу, відповідач 18.04.2015 року перетнула кордон України. Двоє синів залишились на утриманні та піклуванні позивача. В кінці серпня 2015 року [PERSON] забрав до себе його батько. Позивач з сином [PERSON] залишились удвох. Відповідач повернулась до України 27.09.2015 року, забрала сина [PERSON] , а вже в травні 2016 року знову поїхала до Польщі, залишивши сина [PERSON] на позивача. За цей період ніяких коштів в бюджет сім`ї не вносила.\~ 02.10.2016 року відповідач повернулась додому і заявила про свій намір розірвати шлюб та забрати сина із собою до Польщі на постійне місце проживання. Жодні доводи, вмовляння не переконали її зберегти сім`ю. 22.10.2016 року вона залишила сім`ю та поїхала на заробітки, її місце проживання на сьогоднішній день невідоме. Син [PERSON] залишився жити з позивачем і перебуває повністю на його утриманні та вихованні. Відповідач життям дитини не цікавиться, участі в вихованні та утриманні не приймає. Син відвідує дошкільний навчальний заклад № 37 санаторного типу з 28.03.2013 року. Згідно довідок № 05-01-16/10 від 05.10 2015 року та № 05-01-16/05 від 30.09.2016 року відповідач в періоди з квітня по вересень 2015 року та з травня по жовтень 2016 року участі у вихованні дитини не приймала. Після рішення суду про розірвання шлюбу відповідач втратить право користування житлом, яке винаймає позивач, свого житла у неї немає. Як вбачається із трудової угоди від 20.04.2015 року [PERSON] влаштувалась на підприємство 78-111 Устроне Морське, Вєньотово 67, працівником по переробці риби з оплатою праці в розмірі 1 750 злотих, із яких, згідно декларації, понад 800 злотих це оплата страхових платежів. Враховуючи необхідність харчування та оплати проживання, дохід відповідача мізерний, та не дозволяє утримувати дитину. Позивач проходить службу у в/ч [NUMBER] в м. Вінниці, отримує грошове забезпечення в розмірі понад 14\~000, 00 гривень і його матеріальне становище дозволяє забезпечити сина всім необхідним. Крім того, після тривалої відсутності матері [PERSON] змінив своє ставлення до неї, та висловлює бажання залишитися із позивачем. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] .\~ В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач щодо задоволення позову не заперечувала, позов визнала в повному обсязі. До початку розгляду справи по суті представник відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , подав зустрічний позов до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні дитини. Позов обґрунтований тим, що винесення рішення по справі № 127/23669/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, яким буде визначене місце проживання дитини з батьком, тобто малолітнього [PERSON] [INFO] з [PERSON] , без визначення порядку участі у вихованні дитини матір`ю може в подальшому потягнути порушення її прав, як матері по відношенню до дитини. З метою врегулювання питання щодо визначення місця проживання дитини відповідачу було запропоновано укласти відповідну мирову угоду, в якій буде визначено не лише місце проживання дитини, а й права і обов`язки батьків щодо порядку їх участі у вихованні дитини. Однак, відповідач не погодився з умовами та пропозиціями, викладеними в мировій угоді і тому [PERSON] вважає за необхідне заявити зустрічні позовні вимоги, прийняти їх до спільного розгляду з первісним позовом так як обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Так, в період часу з 11.09.2010 року до 07.11.2016 року\~ [PERSON] \~ перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] фактично виник конфлікт щодо визначення порядку участі у вихованні дитини саме з боку [PERSON] , так як її пропозиції [PERSON] заперечив і це при тому, що вона не заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду [PERSON] \~ із вимогою про визначення порядку участі у вихованні дитини, а саме просила визнати за [PERSON] право на безперешкодне спілкування із сином [PERSON] , [INFO] , за допомогою будь-яких засобів зв`язку (інтернет, телефон, пошта), а також на безперешкодне побачення з ним в період перебування [PERSON] на території України, забирати дитину до себе додому з обов`язковим попереднім погодженням з батьком на визначений період та час з врахуванням інтересів дитини її стану здоров`я та без відриву її від навчального процесу, спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру;визнати за [PERSON] право проводити час із сином [PERSON] , [INFO] , один тиждень під час зимових канікул за попередньою домовленістю з батьком дитини [PERSON] ;визнати за [PERSON] право проводити час із сином [PERSON] , [INFO] , в період літніх канікул один місяць (липень/серпень) за попереднім погодженням з батьком дитини [PERSON] . Ухвалою суду від 07.02.2017 року об`єднано в одне провадження вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитинита зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення порядку участі у вихованні дитини. Позивач за зустрічним позовом та її представник зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в зустрічній позовній заяві. Відповідач за зустрічним позовом та його представник позовні вимоги визнали в повному обсязі. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Вінницької міської ради не заперечувала щодо задоволення первісного та зустрічного позову, посилаючись на висновок виконавчого комітету Вінницької міської від 14.02.2017 року. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.05.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) Відповідно до довідки № 1311, виданої командиром Військовою частиною [NUMBER] [PERSON] 26.10.2016 року, за адресою: [ADDRESS] , в/ч зареєстрований [PERSON] разом з [PERSON] , 1979 р.н. (дружина), [PERSON] , 2004 р.н. (син), [PERSON] , 2011 р.н. (син). (а.с. 9) Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] при званні підполковника і\~ його грошове забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року складає 182\~682, 53 гривень, з яких утримано 3\~807, 94 гривень. (а.с. 7-8) Згідно довідок № 05-01-16/10, 05-01-16/05, виданих КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 37» 05.10.2015 року та 30.09.2016 року, [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад № 37 санаторного типу з 28.08.2013 року по даний час. Мати дитини [PERSON] з квітня по вересень 2015 року, з травня по жовтень 2016 року не приймала участі у вихованні дитини, в дошкільний заклад не з`являлась. Батько дитини [PERSON] приймає активну участь у вихованні дитини, відповідально ставиться до батьківських обов`язків, створює належні умови для розвитку дитини. (а.с. 10-11) Рішенням Вінницького міського суду Вінницького області від 07.11.2016 року,яке набрало законної сили 18.11.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.\~ Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с. 46-48) В судовому засіданні\~ встановлено, що з 18 квітня 2015 року малолітній [PERSON] проживає із батьком [PERSON] , оскільки [PERSON] працює за кордоном і періодично приїздить на Україну.\~ Даний факт було визнано й сторонами по справі. Матір дитини, хоча і перебуває в зв`язку з працевлаштуванням за кордоном, однак цікавиться життям дитини і бажає підтримувати з [PERSON] стосунки та приймати участь у його вихованні. Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,\~ любові до своєї\~ сім`ї\~ та\~ родини,\~ свого народу, своєї Батьківщини. Батьки\~ зобов`язані\~ піклуватися\~ про здоров`я дитини,\~ її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування і яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Саме про це свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України») та правові позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справи від 25.03.2015р., від 04.02.2015р.); Верховного Суду України ( справа № 6-1598/цс15). Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради№ 01-00-011-6360 від 14.02.2017 року, визначено доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком \~ [PERSON] . Окрім того, пропонується встановити такий порядок участі матері [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : -безперешкодне спілкування дитини з матір`ю за допомогою будь-яких засобів зв`язку (інтернет, телефон, пошта); -безперешкодне побачення дитини з матір`ю в період її перебування на території України та можливістю забирати дитину до себе додому з обов`язковим попереднім погодженням з батьком дитини про період та час з врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та без відриву її від навчального процесу, спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру; -один тиждень під час зимових канікул дитина проводить час з матір`ю за попередньою домовленістю з батьком дитини; -у період літніх канікул один місяць (липень/серпень) дитина проводить час з матір`ю за попереднім погодженням з батьком дитини. (а.с. 74-77) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки і піклування не є обов`язковим, а має рекомендаційний характер для суду, однак суд приймає його до уваги і погоджується з ним, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Також, судом під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини та визначення порядку участі у вихованні дитини прийнято до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разійого порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторінта інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем по первісному позову та відповідачем по зустрічному є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню, враховуючи вище викладене. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень, а з [PERSON] на користь [PERSON] 640,00 гривень, враховуючи задоволення як первісного, так і зустрічного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved