Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням - квартирою під [ADDRESS], із зняттям з реєстрації місця проживання за вказаною адресою на підставі ст. 391 ЦК України, вказуючи, що вона є власником згаданої квартири, в якій разом з нею зареєстровані та проживають її донька [PERSON] та її чоловік [PERSON], але подальше спільне життя і збереження шлюбу з останнім є неможливим, так як суперечить їх інтересам. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тесті якої вказав, що проти задоволення позову позивача не заперечує. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 травня 2006 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, який був розірваний рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року у справі № 522/702/16-ц, та, як вбачається з цього судового рішення, у адресованих суду своїх письмових заявах сторони вказали, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з січня 2016 року. Також судом установлено, що за договором № 95/0803 купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.1995 року, зареєстрованим на Одеській Універсальній Товарній Біржі GIP, зареєстрованим Одеським міжміськбюро технічної інвентаризації 13.04.1995 р. під р.№ 10 на стор. 46 в книзі 124пр, позивач [PERSON] придбала квартиру під [ADDRESS] (а.с. 19-22). Як вбачається з довідки (виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію) за № 59 від 18.01.2016 р., місце проживання позивача з 1995 року, місце проживання її дочки [PERSON] з 2004 року та місце проживання відповідача [PERSON] з 2006 року зареєстровано за адресою : [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У силу ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, й припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Проте позивач не надала суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, або підлягає виселенню за правилами ст. 116 ЖК України, або зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду, або зберігає постійне місце проживання у приватизованому ним жилому приміщенні, або вибув на інше постійне місце проживання. З огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для позбавлення відповідача права користування спірною квартирою, а визнання відповідачем позову не є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed