Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 21.07.2011 року на виконання укладеного в усній формі договору позики позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 16 400,00 гривень, про що [PERSON] власноручно була складена розписка про отримання коштів. За умовами вказаної вище розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позики в розмірі 16 400,00 грн. в строк до 01.01.2012 року. Станом на 12.12.2014 року кошти в сумі 16 400,00 відповідач не повернув. На усні прохання позивача про повернення коштів відповідач не зважає. У зв'язку з чим станом на 12.12.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 27 106,28 грн., яка складається з таких складових : · боргу за розпискою - 16 400,00 грн.; · 3% річних - 1 671,45 грн.; · пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України - 9 034,83 грн. Наведені обставини і стали підставою звернення до суду із відповідною позовною заявою. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. При судовому розгляді в справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з розпискою від 21.07.2011 року, складеної та підписаної [PERSON], він позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 16 400,00 грн. За умовами вказаної вище розписки [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 01.01.2012 року. В порушення умов договору позики відповідач зобов'язання не виконав на усні прохання позивача кошти не повернув. Станом на 12.12.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 27 106,00 грн., яка складається з таких складових : · борг за розпискою - 16 400,00 грн.; · 3% річних - 1 671,45 грн.; · пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України - 9 034,83 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено що між [PERSON] та [PERSON] 21.07.2011 року був укладений договір позики, на підставі якої [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 16 400 грн., які зобов'язувався повернути до 01.01.2012 року. Однак відповідач зобов'язання щодо повернення боргу не виконав, а тому суд дійшов переконання, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved