Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

В травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ») звернулось до суду з позовом до [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та укладеною додаткової угоди до договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 20 серпня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений договір оренди землі, зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 20.08.2007р., реєстраційний номер 040716000099, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 6,7597 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Іванівської сільської ради. Пунктом 8 зазначеного договору передбачено, що він укладений на строк 10 років і після закінчення його строку орендар має переважно право поновлення його на новий строк, для чого повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» скористалось своїм переважним правом поновлення строку договору, направивши [PERSON] повідомлення про намір скористуватись переважним правом на поновлення договору оренди землі із проектом додаткової угоди, які орендодавець отримав 24.06.2017р. 21.07.2017р. від [PERSON] надійшла заява, в якій віна невмотивовано відмовляється від продовження строку дії договору. На дану заяву ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» на ім'я [PERSON] було надіслано листа від 03.08.2017р. про відсутність в заяві причин не продовжувати строк дії договору, з проханням повідомити письмово причину відмови, з метою знайти компроміс були запропоновані нові покращені умови, а саме: орендну плату з 2017 року в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки та з 2018 року - 6%, що складає 14332,03 грн., а також інші привілейовані умови, що були викладені у додатковій угоді, так як отримання до 50% від річної орендної плати безстроково у липні звітного року, безоплатної допомоги при культивуванні та оранці особистого городу площею до 20-ти соток, безоплатної доставки орендної плати або її частини в натуральній формі (зерном або іншою сільськогосподарською продукцією), надання знижки щодо вартості зерна на 200 грн. за тонну відносно ціни реалізації зерна підприємством, надання знижки на сільськогосподарські послуги підприємством, допомоги транспортом на поховання. Відповіді на своє повідомлення ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» так і не отримало, підстави, за якими він відмовився від укладення з ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» додаткової угоди невідомі. В подальшому ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» стало відомо про те, що 1 грудня 2017 року [PERSON] уклав договір оренди землі з фізичною особою-підприємцем [PERSON], предметом якого є земельна ділянка площею 6,7597 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області, чим, на думку позивача, порушив переважне право позивача поновлення договору оренди на новий строк. [PERSON] додатково отримав орендну плату в значно більшому розмірі, ніж передбачено договором, в розмірі 17300,60 грн. На теперішній час на зазначеній земельній ділянці ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» посіяна озима пшениця, тобто ним продовжується використання земельної ділянки. У вересні 2017 року ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» зібрало врожай соняшника, після чого, враховуючи той факт, що була відсутня відмова [PERSON] в укладенні запропонованої додаткової угоди, засіяло єдиний масив поля, в тому числі й земельну ділянку [PERSON], озимою пшеницею. Крім того, в своєму листі № 314-Д від 31.07.2017р. позивач зазначав, що в разі відмови від поновлення з ним договору, [PERSON] необхідно у найкоротший термін здійснити винесення меж ділянки в натурі на місцевості згідно до умов Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, тобто через представника уповноваженої землевпорядної організації із залученням представникам їх підприємства. Зазначені дії [PERSON] виконані не були, межові знаки встановлені і по теперішній час. Таким чином, за думкою позивача, наявний факт продовження користування земельною ділянкою [PERSON] та відсутність з його боку заперечень. Приведена сукупність обставин свідчить про порушення їх переважного права на поновлення договору оренди з власником земельної ділянки з орендодавцем. На підставі наведеного позивач просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 01.12.2017р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], предметом якого є земельна ділянка площею 6,7597 га, кадастровий номер [NUMBER], визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2007р. між [PERSON] та ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» на запропонованих умовах (а.с.2-7). У встановлений ст.193 ЦПК України строк відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] пред'явив зустрічний позов до ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування збитків (а.с.107-110). У встановлений ч.3 ст.49 ЦПК України фізична особа-підприємець [PERSON] змінив предмет позову, пред'являючи до ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та відшкодування збитків. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що 1 грудня 2017 року між ним та [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], площею 6,7597 га ріллі строком на 15 років з орендною платою у розмірі 5% суми нормативної грошової оцінки землі, що становить 11 721,61 грн. на рік з урахуванням коефіцієнтів індексації, що розташована на території Іванівської сільської ради Поковського району Донецької області. 28 грудня 2017 року право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про ест рацію іншого речового права. При винесенні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріпленні їх медовими знаками в присутності власника земельного паю [PERSON], власників суміжних земель та сертифікованого інженера-землевпорядника було виявлено, що земельна ділянка (пай), кадастровий № [NUMBER], була незаконно засіяна озимою пшеницею колишнім орендарем ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ». Зазначив, що ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» на мало права використовувати дану земельну ділянку після закінчення стоку дії договору оренди землі від 20 серпня 20107 року, строк якого закінчився 20 серпня 2017 року, оскільки йог сторони не домовилися про суттєві умови нового договору, і відповідач втратив переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк. Своєю заявою від 12 липня 2017 року [PERSON] відмовився від подовження строку договору оренди землі на новий строк з орендарем ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ», оскільки відповідач неналежно виконував обов'язки за договором (має заборгованість по орендній платі за період з 2008 по 2017р.р.), зерно за договором надавалось низької якості, додаткова допомога не надавалась, оранка присадибної ділянки не проводилась, волевиявлення на поновлення строку дії договору від 20 серпня 2007 року та підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 20 серпня 2007 року зі сторони орендодавця відсутнє. Претензією від 26 вересня 2017 року власник земельної ділянки просив повернути землю після закінчення строку договору та сплатити заборгованість по орендній платі. На даний час він не має можливості користуватись земельною ділянкою, кадастровий № [NUMBER], по договору від 1 грудня 2017 року, господарювати на ній, оскільки колишній орендар ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» після закінчення строку договору оренди землі від 20 серпня 2007 року незаконно продовжує користуватися землею, не повернув землю власнику [PERSON] та засіяв пшеницею, відповідно він терпить збитки від незаконних дій відповідача. Листом від 15 травня 2018 року [PERSON] звертався до відповідача з проханням вирішити питання мирним шляхом щодо повернення земельної ділянки та відшкодування збитків. В отриманій відповіді на лист ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» зазначило, що і надалі буде користатись землею, оскільки має переважне право на поновлення договору. Навесні 2018 року на земельній ділянці, кадастровий № [NUMBER], він планував посіяти ячмінь та отримати дохід у 2018 році. Натомість, через дії ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» він отримує збитки: платить податки за користування земельною ділянкою, буде сплачувати орендну плату власнику землі без отримання доходу, не має можливості користуватись землею за цільовим призначенням як суб'єкт підприємницької діяльності, а саме засіяти її зерновими культурами. На підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963, а також враховуючи таки показники як середня врожайність по Донецькій області і ринкова вартість пшениці, фізична особа-підприємець [PERSON] розрахував розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в 108 155,20 грн., які просив стягнути з ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ». Просив відмовити у первісному позові щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 20 серпня 2007 року, оскільки неможливо користуватися землею проти волі власника землі. Вважав безпідставними твердження ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» щодо визнання недійсним договір оренди землі від 1 грудня 2017 року, укладений між ним та [PERSON], оскільки відсутні підстави недійсності правочину, що передбачені ч.1 ст.203 ЦК України. Також зазначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, яка надається адвокатом Кириченко Ю.Ю., у розмірі 10000 грн. підтверджуються тільки договором про надання правової допомоги від 29.03.2018р., документально підтверджені витрати на правничу допомогу позивачем суду не надані (а.с.178-181). Ухвалою суду від 27 червня 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с.97). У встановлений судом строк ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» подало відповідь на зустрічний позов, в якій послалось на те, що воно дійсно після закінчення договору оренди землі з [PERSON], тобто після 20 серпня 2017 року, продовжувало користуватись його земельною ділянкою, оскільки протягом місяця з моменту закінчення договору оренди жодних листів-повідомлень орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди на адресу ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» не надходило. Крім того, в своїх листах до [PERSON] товариство наголошувало, що в разі відмови від поновлення з ними договору, йому необхідно у найкоротший термін здійснити винесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно до умов Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, тобто через представника уповноваженої землевпорядної організації із залученням представника товариства. Зазначені дії [PERSON] виконані не були, межові знаки не встановлені і по теперішній час. За відсутності заперечень від [PERSON] товариство продовжило використовувати його земельну ділянку, нарахувавши за це орендну плату за 2018 рік, яка буде сплачена у термін, встановлений договором. Позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за думкою ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ», задоволенню не підлягають, так як заявлені особою, яка не має права користування спірною земельною ділянкою. Позовні вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди задоволенню також не підлягають, так як розрахунки кредитора про можливі доходи нічим не підтверджені і не можуть братися до уваги. Між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» будь-яких зобов'язань щодо користування земельною ділянкою не існувало, договір оренди землі був укладений між ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» та [PERSON] Крім того, [PERSON] не надано жодного доказу, які б свідчили про намір використовувати спірну земельну ділянку. В порушення Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284, вартість збитків у вигляді упущеної вигоди розраховано позивачем власноруч, а не на підставі акту комісії, створеної районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Отже, [PERSON] не доведений розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, як це передбачено законодавством. На підставі наведеного ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» просило відмовити фізичній особі-підприємцю [PERSON] в задоволенні зустрічного позову (а.с.182-185). В судовому засіданні представники позивача Кириченко Ю.Ю., Хайтов П.В., Куракіна Н.А. підтримали первісний позов, зустрічний позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві на зустрічний позов. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали зустрічний позов, первісний позов не визнали з підстав, зазначених у зустрічному позові. Відповідач А.В. пояснив, що в 2007 році уклав договір оренди земельної ділянки з ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ». Орендну плату за користування земельною ділянкою отримував грошима. До закінчення строку дії договору оренди представники позивача пропонували йому подовжити строк дії договору, але він відмовився, оскільки його не влаштовували взаємовідносини з товариством: було важко додзвонитись до адміністрації а у випадку, якщо додзвонювався, то представники позивача не могли пояснити нічого зрозумілого, самому їздити до позивача йому було незручно у зв'язку із далекою відстанню, позивач не допомагав йому при культивуванні та оранці особистого городу, якість зерна, що видавалось позивачем в рахунок орендної плати, були низької якості. Просив відмовити в позові повністю. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,7597 га у межах згідно з планом, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право на земельну ділянку серія [NUMBER], зареєстрованого в Красноармійському районному відділі земельних ресурсів 28.07.2006р. (а.с.14, 16). 20 серпня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,7597 га ріллі, кадастровий номер [NUMBER], нормативною грошовою оцінкою 71004,83 грн., із внесенням орендної плати в розмірі 1% від нормативної оцінки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,на строк 10 років (а.с.10-13). Пунктом 8 договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. 20 червня 2017 року за вих. № 177-Д ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» повідомило [PERSON] про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки, запропоновано підписати додаткову угоду до договору оренди або договір в новій редакції на приведених умовах (а.с.20-39). 12 липня 2017 року [PERSON] повідомив ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» про відмову від поновлення договору оренди землі на новий строк. Зазначена заява отримана позивачем 21 липня 2017 року за вх. № 14-Д (а.с.40, 41). 31 липня 2017 року ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» направило [PERSON] лист, в якому запропонувало нові умови договору оренди, зокрема, в частині підвищеної орендної плати та інших умов, перерахованих в попередньому листі, який він отримав 12 серпня 2017 року (а.с.42-46). 9 жовтня 2017 року та 15 травня 2018 року [PERSON] звертався до ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» про повернення йому земельної ділянки і повідомив, що 1 грудня 2017 року уклав новий договір оренди землі з фізичною особою-підприємцем [PERSON] При обробці земельної ділянки було виявлено, що вона засіяна зерновими культурами, що підтверджено юристом товариства, і сих пір використовується товариством (а.с.117, 121, 122, 123). Листом за вих. № 278-Д від 25.05.2018р. ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» повідомило [PERSON] про неможливість повернення земельної ділянки у зв'язку з відсутністю повного розуміння щодо точного місця розташування ділянки в єдиному масиві-полі, наявність спору про відмову в поновленні з товариством договору оренди землі, укладенні нового договору оренди землі з [PERSON], а також про можливість притягнення винних у знищенні або пошкодженні їх власності (посіві озимої пшениці) до збирання врожаю (а.с.116). 1 грудня 2017 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,7597 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області, нормативної грошової оцінки 234 432,19 грн., на строк 15 років, із внесенням орендної плати в грошовій формі в розмірі 5% суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 11 721,61 грн. на рік, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 28.12.2017р. за номером 24289900 (а.с.53, 54, 118-120). Статтею 93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземними юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» містить в собі поняття договору оренди землі, яким є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачені випадки припинення договору оренди землі, серед яких, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Положеннями ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договори і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Згідно ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Аналізуючи зміст ст.33 Закону України «Про оренду землі», суд зазначає, що законом передбачено два способи поновлення договору оренди землі: 1)на підставі частин першої - п'ятої за наявності таких юридичних факторів: належне виконання орендарем своїх обов'язків за договором, повідомлення орендодавця в установлені строки до закінчення строку дії договору про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, додавання орендарем до листа-повідомлення проекту додаткової угоди, неповідомлення орендодавцям орендаря протягом місяця про наявність заперечень та своє рішення; 2)за наявності таких юридичних факторів: подовження користування земельною ділянкою орендарем після закінчення строку договору оренди; відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Судом встановлено, що ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» неналежним чином виконувало свої обов'язки за договором, що полягає у невиконанні Указу Президента України від 19.08.2008р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» в частині незабезпечення розміру плати за оренду земельної ділянки не менше 3 відсотків нормативної вартості землі, невиплаті в повному обсязі визначеної в договорі орендної плати, що підтверджується копією колективної претензії про сплату заборгованості по орендній платі за договорам оренди землі від 26.09.2017р. (а.с.124), у встановлений договором про оренду строк (не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору) повідомило про свій намір скористатись переважним правом укладення договору оренди землі на новий строк, направивши орендодавцю [PERSON] відповідний лист-повідомлення від 20.06.2017р. за вих. № 177-Д, додавши до нього проект додаткової угоди, а орендодавець протягом місяця повідомив орендаря про своє небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки, направивши ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» відповідну заяву від 12.07.2017р. Доказів надання позивачем [PERSON] зерна неналежної якості, ненаданні допомоги при культивуванні та оранці особистого городу відповідачами суду не надано. Отже, направленням орендодавцем листів-повідомлень про поновлення договору оренди землі в порядку ст.33 Закону України «Про оренду землі» у нього припинилось переважне право на поновлення строку дії договору оренди землі, а тому підстав для визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2007р. між [PERSON] та ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» немає. Стаття 203 ЦК України містить в собі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У зв'язку з тим, що факт порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк не знайшов свого підтвердження, - підстави для визнання договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], відсутні і в цій частині первісного позову необхідно також відмовити. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків. Своєю позицією по справі ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» не визнавало за фізичною особою-підприємцем [PERSON] права користування спірною земельною ділянкою, вважаючи, що укладений 20 серпня 20007 року між ним та [PERSON] договір оренди землі має бути визнаний укладений на запропонованим ним умовах, що підтверджується також його листами про відмову повернути земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди, засіянні земельної ділянки сільськогосподарською культурою після закінчення строку дії договору без наявності законних підстав для поновлення його дії, що містяться в матеріалах справи, чим порушило права фізичної особи-підприємця на користування орендованою ним земельною ділянкою, витягання з неї корисних властивостей. Отже, порушене право законного користувача земельної ділянки [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування спірною земельною ділянкою шляхом заборони ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» проводити будь-які господарські роботи на зазначеній земельній ділянці у період дії договору оренди землі від 1 грудня 2017 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.в ч.1 ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок. Як передбачено ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284 (далі - Порядок), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Згідно п.2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської та Севастопольської міських, районних державним адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових установ, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформлюються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані (п.3 Порядку). Із змісту п.5 Порядку вбачається, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно роз'яснень, що містяться в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7 із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 2 від 19.03.2010р. розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284). У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. У ст.76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бут підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст.78 ЦПК України вказує на те, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі змісту Порядку, суд приходить до висновку про те, що розмір відшкодування збитків землекористувачу [PERSON] повинен бути визначений комісією, створеною в даному випадку державною адміністрацією на підставі відповідного акту, що затверджений органом, який створив цю комісію. Такого доказу, який в розумінні Порядку є належним та допустимим доказом визначення збитків землекористувачу, суду наданий не був. Таким чином, [PERSON] не довів суду розмір збитків, завданих внаслідок незаконного користування земельною ділянкою ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» у вигляді упущеної вигоди, а тому зустрічний позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3524 грн. відшкодуванню не підлягають, а у зв'язку із частковим задоволенням зустрічного позову понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 1762 грн. - на ТОВ «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ», в розмірі 1081,56 грн. - на [PERSON] (а.с.1, 111, 112). Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.ст.93 152, 156, 157 ЗК України, ст.ст.203, 204, 215 ЦК України, ст.ст.1, 13, 31, 33, 34 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: partial