Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В суд звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - ПАТ КБ ПриватБанк) із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 15091,29 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до договору від 29.07.2014р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобовязаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 31.08.2017р. утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 15091,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом 299 грн., заборгованість по процентах 10397,47 грн., комісія та пеня 3200 грн., фіксована складова штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 694,82 грн. Тому заявлено ПАТ КБ ПриватБанк позов до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився. У справі є заява від представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника позивача та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON], який належно повідомлявся про час, місце та дату проведення розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із копії заяви відповідача від 29.07.2014р. встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Згідно з довідкою про умови кредитування, передбачена сплата відсотків за користування кредитом по базовій процентній ставці 2,5% на місяць («Універсальна, 55 днів пільгового періоду»). Погашення заборгованості за кредитним лімітом здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Відповідач ознайомився і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку і виразив свою згоду, що зазначена заява із вказаними актами і памяткою клієнта складає договір про надання банківських послуг. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний оплатити банку штраф, з урахуванням даних витягу із тарифів, - в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Пунктом 2.1.1.12.6.1 тих же Умов і правил надання банківських послуг встановлено стягнення пені за несвоєчасне погашення зобовязань. У поданому позивачем розрахунку вказано, що станом на 31.08.2017р. має місце заборгованість по кредитному договору [PERSON] в сумі 15091,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 299 грн., заборгованість по процентах 10397,47 грн., комісії 3200 грн., штраф 1194,82 грн. Суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості по тілу кредиту у розмірі, що зазначений у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту. Відповідно до норми ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як видно із наданого розрахунку заборгованості, станом на 26.11.2014р. мала місце заборгованість по сплаті кредиту в сумі 299 грн. за 4 дні (тобто із 22.11.2014р). Зазначена сума так і залишилася непогашеною до 31.08.2017р. Отже, період, за який слід нарахувати відсотки за користування коштами становить 33 місяці 9 днів (із 22.11.2014р. до 31.08.2017р.). Позовні вимоги (згідно із позовною заявою) ґрунтуються на тому, що плата за користування кредитом становить 30% на рік на суму залишку заборгованості (це відповідає зазначеним у витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» - 2, 5% на місяць). Суд, зясовуючи обставини справи двічі пропонував позивачу надати обґрунтування та докази, що підтверджували б заявлену до стягнення суму процентів 10397, 47 грн. Однак, у встановлений судом строк таких відомостей та фактичних даних суду не було надано. Тому, під час розгляду справи по суті не доведено доказами наявності підстав для застосування інших ставок за користування коштами ніж 30% річних (або 2,5% на місяць) на залишок заборгованості по тілу кредиту (299грн.), тим більше, що на інші обставини на цей предмет позивач і не посилався у позовній заяві. Розрахунок процентів: 1) 299 грн. х 2,5% /100% х 33місяці = 246,67 грн.; 2) 2,5% : 30 днів = 0,083%/день; 299 грн. х 0,083% /за день /100% х 9 днів = 2,23 грн.; 3) 246,67 грн. + 2, 23 грн. = 248, 90 грн. Тому, сума процентів за користування коштами, що підлягає до стягнення складає 248, 90 грн. \~ \~ \~ \~ Щодо вимог про стягнення штрафу, суд керується тим, що відповідно до норми ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, виходячи із зазначеного, враховуючи, що позивачем не подано доказів про наявність у нього збитків, завданих невиконанням відповідачем свого зобовязання, а також зважаючи на невелику суму неповернутого тіла кредиту, суд вбачає підстави для зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню із [PERSON] до розміру заборгованості по тілу кредиту 299 грн. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення пені за порушення строків платежів суд керується тим, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому, виходячи із наведеного, в задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити. Не доведено позивачем доказами також наявності підстав для стягнення комісії по розглядуваному договору надання банківських послуг. На пропозицію суду позивачу подати такі дані та обґрунтування, в тому числі щодо розмежування розрахунків пені та комісії окремо, у встановлений судом строк таких відомостей та даних надано не було. Отже, у задоволенні вимог про стягнення комісії суд теж відмовляє. Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача\~у справі у сумі 89,76 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 5,61%.

Outcome: partial