Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» надає послуги по теплопостачанню квартири № 100, по вул. Дубнівська, 12 в м. Луцьку Волинської області, в якій відповідач проживає та являється її власником. За період проживання у вищевказаній квартирі відповідач несвоєчасно вносить плату за надані послуги по теплопостачанню квартири, тому утворилась заборгованість в розмірі 56053,16 грн., в тому числі 28953,54 грн. (без нарахування за травень 2017 року) сума боргу, яка не охоплена рішенням суду. Крім того, за несвоєчасне внесення відповідачем плати за послуги на всю суму боргу нараховано за весь час прострочення інфляційні нарахування в розмірі 7297,36 грн., три проценти річних в розмірі 1310,11 грн. Позивач просить суд, стягнути з відповідачів в його користь суму боргу за надані послуги по теплопостачанню квартири в розмірі 28953,54 грн., інфляційні нарахування в розмірі 7297,36 грн., три проценти річних в розмірі 1310,11 грн. та понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві. Просила суд, позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Позивач в м. Луцьку надає послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ від 24.06.2004 року, «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року № 1497 та «Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачі є власником квартири № 100, по вул. Дубнівська, 12 в м. Луцьку Волинської області та зареєстрована за вказаною адресою. Дана обставина підтверджується копією довідки місцевого обчислювального центру. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Права і обов'язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року. Згідно п. п. 5, 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За приписами п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 плата за ці послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за рахунковим відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Згідно наданого позивачем розрахунку станом червень 2017 року за відповідачем існує заборгованість по оплаті отриманих послуг в сумі 28953,54 грн., з них 18534,79 грн. за опалення, 10418,75 грн. за гарячу воду, дана заборгованість виникла з січня 2013 року, відповідачем в цей період не сплачувались грошові кошти за надані послуги (а.с. 8, 9). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У силу статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Крім того, за несвоєчасне внесення відповідачем плати за послуги на всю суму боргу нараховано за час прострочення інфляційні нарахування в розмірі 7297,36 грн., три проценти річних в розмірі 1310,11 грн. (а.с. 8, 9). Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності і просив суд відмовити в позові з цієї підстави. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Перебіг позовної давності за ч. 1 ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Матеріали справи свідчать, що за оспорюваний період відповідач не сплачувала послуги з теплопостачання, за заявою державного комунального підприємства «Луцьктепло» Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано судовий наказ №161/2961/16-ц від 14 березня 2016 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. За заявою [PERSON] Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалою від 13 травня 2016 року скасував зазначений судовий наказ. Отже, що стосується пропуску строку позовної давності, то суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено. Таким чином, оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу за надані послуги по теплопостачанню в розмірі - 28953,54 грн., інфляційні нарахування в розмірі 7297,36 грн., три проценти річних в розмірі 1310,11 грн. Крім того, слід стягнути з відповідачів в користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved