Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

В травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначено, що 11.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, останньою, отримана грошова сума в розмірі 42290 доларів США, з терміном повернення коштів до 07.09.2014 року. Позивач зазначає, що відповідач в зазначений строк борг не повернула та свої зобов`язання за укладеним договором не виконала. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не бажає в добровільному порядку повернути суму отриманих коштів, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 1119598,65 грн., що за курсом НБУ станом на дату подачі позову становить еквівалент 42290 доларів США, а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року, у справі було відкрито провадження. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року, позов було задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2019 року, заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Хомича І.О. про перегляд заочного рішення у справі № 752/9969/17 було задоволено. Поновлено представнику відповідача [PERSON] - адвокату Хомичу І.О. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року у справі № 752/9969/17. Скасоано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року у справі № 752/9969/17 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року, клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Калайда О.І. про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи було задоволено. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2019 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року було залишено без змін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року, у справі було поновлено провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду надав письмове клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Про причини неявки суд не повідомила. Явку свого представника в судове засідання не забезпечила з невідомих суду причин. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, останньою, отримана грошова сума в розмірі 42290 доларів США, з терміном повернення коштів - до 07.09.2014 року, тат відповідно до письмової розписки від 11.08.2014 року, відповідачем [PERSON] була отримана готівка в позику в розмірі 42290 доларів США. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошей не виконала, та доказів зворотному суду не надала. Позивач вказує, що станом на дату подачі позову 15.05.2017 року, НБУ встановлено офіційний курс долара США до гривні в розмірі 26.474312 за один долар США, а тому ним пред`явлено вимогу про повернення коштів за договором позики в гривневому еквіваленті, що складає суму в розмірі 1119598,65 грн. (42290 доларів США х 26.474312 грн.). Зазначений розрахунок стороною відповідача в ході розгляду справи також не спростований. При вирішенні спору, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Заперечуючи проти позову сторона відповідача, зокрема, вказувала на те, що розписка відповідачем не підписувалась, однак, належних доказів наведеним твердженням зі сторони відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Окремо слід звернути увагу на те, що судом вживались заходи щодо забезпечення стороні відповідача можливості надати суду докази шляхом призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, однак, зокрема, і в зв`язку із ненаданням відповідачем вільних та експериментальних зразків почерку та підпису, провести судову експертизу не вбачалось можливим, а інших доказів на підтвердження своїх заперечень на позов в цій частині стороною відповідача впродовж перебування справи в провадженні суду надано не було. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та письмового договору позики, відповідачем не було повернуто борг в обумовлений в ньому строк, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, та те, що заперечення відповідача не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved