Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

В січні 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду м. Києва із заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила суд: збільшити мінімальний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до рівня не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 січня 2019 року та до досягнення повноліття старшою дитиною. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року по цивільній справі № 756/12161/16-ц стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з 26 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що до ст. 182 СК України були внесені зміни, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і ці зміни набрали чинності з 08 липня 2017 року, на думку позивачки, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до рівня не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. До судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч.4 ст.82 ЦПК України). Я вбачається із матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року по цивільній справі № 756/12161/16-ц стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з 26 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання синів, але до рівня, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України, лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки в даному випадку законодавець передбачив з 08 липня 2017 року встановлення мінімальної межі розміру аліментів на одну дитину який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів на кожну дитину який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved