Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила суд: розірвати шлюб; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.10.1991 сторони зареєстрували шлюб у Рубанській сільській раді народних депутатів Немирівського району Вінницької області, актовий запис №6. В період шлюбу, на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.02.2011 сторонами спільно було усиновлено [PERSON] , [INFO] , який на цей час проживає з позивачем. На підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.02.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 04.03.2011 видано свідоцтво про народження [PERSON] , де батьками відповідно зазначено: [PERSON] та [PERSON] . В квітні 2017 відповідач поїхав на роботу до Польщі, протягом 2017-2019 він приїздив додому на декілька місяців, але після квітня 2019 року відповідач [PERSON] не повертався. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. На даний час відповідач пов`язує своє життя з іншою жінкою, а тому подальше спільне життя є неможливим. Шлюбних стосунків сторони не підтримують, сім`я фактично припинила своє існування. В грудні 2019 відповідач [PERSON] через своїх друзів передав на утримання сина грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 600 євро. Однак тривалий час відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Утриманням та вихованням сина займається лише позивач. У зв`язку із збільшенням вартості комунальних послуг, здорожчанням продуктів харчування, позивачу не вистачає коштів на утримання неповнолітнього сина. Відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, тому зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.1991 сторони зареєстрували шлюб у Рубанській сільській раді народних депутатів Немирівського району Вінницької області, актовий запис №6 (а.с. 19). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.02.2011 оголошено громадян України [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою : [ADDRESS] усиновлювачами [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до свідоцтва про народження серїі [NUMBER] дитини [PERSON] , його батьками записано: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Дитина [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою [PERSON] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 05.08.2021 (а.с. 10-11). Позивач [PERSON] працює в ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», її дохід за період з січня 2021 по червень 2021 становить 107786,21 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи №213 від 29.07.2021 (а.с. 12). Суд встановив, що сімейне життя сторін не склалось, оскільки вквітні 2019 відповідач [PERSON] виїхав на роботу до Польщі і в сім`ю не повертався. Відповідач проживає з іншою жінкою. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. Шлюбних стосунків сторони не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу за клопотанням позивача залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 01 липня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2013 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 2510 грн. Відповідно до чинного законодавства, гарантований мінімальний розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму. Таким чином, для дітей віком від 6 до 18 років становить 1255 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При вирішенні спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме стан здоров`я і вік неповнолітнього сина сторін, на утримання якого до досягнення повноліття стягуються аліменти. Зокрема, судом встановлено, що станом на день розгляду справи дитині [PERSON] виповнилося 13 років, дитина самостійного заробітку чи доходу не має, стан здоров`я матері та батька дитини задовільний, оскільки доказів протилежного сторони суду не надали. Також суд враховує обов`язок та відповідальність обох батьків неповнолітнього [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а отже, й обов`язок батька дитини, який з ним не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут сина, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. За вказаних обставин, враховуючи, що неповнолітній син сторін проживає разом із матір`ю, яка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, визначивши спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до вимог ст. 181 СК України, враховуючи передусім інтереси дитини, його право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, суд, визначаючись щодо розміру аліментів, враховує те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, працює і отримує щомісячний дохід, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні неповнолітнього сина, взаємний обов`язок батьків по його утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін в розмірі 3000 грн. щомісячно від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 09.08.2021 відповідно до ст. 191 СК України, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. При цьому суд бере до уваги, що позивач не довела суду належними доказами фінансову можливість відповідача сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в сумі 5000 грн. до повноліття сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, а 908,00 грн. судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial