Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], Первомайської міської ради Миколаївської області, третя особа - відділ у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на 11/100 частини земельної ділянки, площею 0,0732 га, яка розташована на території Первомайської міської ради та надана для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.09.2014 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою, належить 11/100 частина житлового будинку [ADDRESS] Позивачем успадкована частина вказаного будинку після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказане майно належало померлій на підставі договору дарування, посвідченого 28.12.1998 року приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим номером 5169. Проте земельна ділянка, надана для обслуговування вищевказаного будинку, не була предметом договору дарування та не увійшла до складу спадщини, в зв'язку з чим залишилась зареєстрованою на підставі рішення Первомайської міської ради від 25.05.1995 року № 129 за попереднім власником 22/100 частини житлового будинку [PERSON]. Зважаючи на те, що до особи, яка набула у власність жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або яка необхідна для обслуговування цих об'єктів та яка належала спадкодавцю, позивач просив визнати його власником 11/100 частини земельної ділянки, площею 0,0732 га, що розташована по [ADDRESS] Від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.. Від відповідачки [PERSON] на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від представника Первомайської міської ради на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала і просила прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа - відділ у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Заперечень проти позову не надано. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], належав на праві спільної часткової власності 4 співвласникам, що підтверджується копією виписки КП «Первомайське МБТІ» від 06.04.2015 року № 146/03.9 (а.с. 14), а саме: [PERSON] - 37/100 частки на підставі договору дарування, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 29.03.1989 року за реєстровим № 966, [PERSON] - 22/100 частки на підставі договору дарування, посвідченого Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області, 28.12.1998 року за реєстровим № 5169; [PERSON] - 18/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 15.11.2011 року за реєстровим № 1-2119; [PERSON] - 23/100 частки на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.06.2012 року у справі № 1421/2009/12 провадження № 2/1421/815/12. [INFO] року померла одна з співвласниць вказаного будинку [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 22/100 частки житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами та будівлями. На підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями по 11/100 часток вищевказаного спадкового майна після смерті [PERSON] стали позивач та дочка померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 16.09.2014 року за реєстровим № 1-655 (а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2014 року № 1-655, зареєстровано право власності на 11/100 житлового будинку [ADDRESS] Зазначений жилий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0732 га , яка зареєстрована на праві власності за колишнім власником 22/100 частки будинку [PERSON], відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 27.05.1993 року виконкомом Первомайської міської ради Миколаївської області. Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації «Про перейменування об'єктів топоніміки та демонтаж пам'ятників та пам'ятних знаків» від 21.05.2016 року №197-р [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] Відповідно до ч. 1, 3 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо). У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором дарування право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. За правилами ст. 377 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування. Згідно роз'яснень, наданих п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Таким чином, ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved