Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 01.04.2021 р. надійшов зазначений позов Київського обласного центру зайнятості в особі: Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 29 144,15 грн., в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на користь Київського обласного центру зайнятості неправомірно отриману допомогу по безробіттю у названій сумі та судові витрати (а.с. 4). На обґрунтування заявленої позовної вимоги представник Позивача - директор Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості Яценко В.В. (довіреність від 31.12.2020 р. № 3740/09/01-36, а.с. 19-22) у позовній заяві зазначив, що Відповідач 28.05.2019 р. та 08.11.2019 р. звернулася з відповідними заявами до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості як особа, яка шукає роботу; на підставі цих заяв і наданих Відповідачем відомостей їй було надано статус безробітного і призначено виплату допомоги по безробіттю, яку Відповідач отримувала в періоди з 04.06.2019 р. до 02.09.2019 р., надалі - з 15.11.2019 р. до 16.07.2020 р. При цьому під час звернення до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості Відповідач була ознайомлена під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, відповідальністю за подання недостовірних даних і документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначається матеріальна допомога. У подальшому під час обміну інформацією з іншими державними органами Позивачем було виявлено, що Відповідач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації Київської області та отримує державну допомогу, що надалі було підтверджено на запит Позивача листом названого Управління, згідно з яким Відповідач є одержувачем державної соціальної допомоги на догляд за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, виплата цієї допомоги здійснюється Відповідачеві, починаючи з 01.06.2019 р. до тепер. За наведеним фактом Позивачем було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за наслідками якого складено відповідний акт, а також було встановлено суму неправомірно отриманої Відповідачем допомоги по безробіттю у загальному розмірі 29 144,15 грн., що включає суми виплат за період 04.06.2019 р. до 02.09.2019 р. у розмірі 8 681,39 грн. та за період з 15.11.2019 р. до 16.07.2020 р. у розмірі 20 462,76 грн., які, на думку Позивача, підлягають стягненню з Відповідача. Також у позовній заяві зазначено про направлення Відповідачеві 27.08.2020 р. вимоги про повернення зазначених коштів, що не була виконана (а.с. 1-5). До позовної заяви додано письмові докази (а.с. 6-29). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 11.05.2021 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 11.06.2021 р. (а.с. 40-42), відкладене за клопотанням представника Відповідача через його зайнятість в іншій справі (а.с. 44-46) на 09.08.2021 р. Ухвалою суду від 09.08.2021 р. призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 30.08.2021 р., за клопотанням представника Відповідача викликано свідка (а.с. 53а). У судовому засіданні 30.08.2021 р. представник Позивача підтримала позов, просила його задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснивши, що Відповідач отримувала допомогу по безробіттю у два періоди, виплата у перший раз була припинена через її працевлаштування, надалі - після звільнення знов призначено допомогу по безробіттю. При цьому перед призначенням допомоги по безробіттю не перевіряються надані особою відомості, призначення відбувається на підставі поданих документів, потім йде обмін даними між органами відповідними державними органами. Також представник Позивача зазначила, що для органів центру зайнятості має значення саме статус особи і віднесення її до статусу безробітного чи зайнятого населення, сплата єдиного соціального внеску з інших видів допомог на названий статус не впливає. Відповідач у судовому засіданні 30.08.2021 р. проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що вона, дійсно, підписувала заяві, копії яких додані до позовної заяви, але, підписуючи ці документи вона їх не читала, розраховуючи на те, що їх зміст буде роз`яснено їй працівником центру зайнятості, оскільки довіряла їм. На семінарах, що проводилися з ними (безробітними), відносно допомоги по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу також не роз`яснювалося, це питання не піднімалося. Порядок отримання допомоги по безробіттю був такий: спочатку вона прийшла, записалася на день і час до спеціаліста, взяла перелік документів, що повинна мати при собі, потім - прийом у спеціаліста, її приймала та оформлювала допомогу Повшедна (яку викликано як свідка). Повідомлення про повернення коштів від Позивача вона, дійсно, отримувала. Стосовно отримання допомоги по догляду за інвалідом Відповідач зазначила, що вона є невісткою душевнохворого, має ще дитину віком 5 років, у собезі їй сказали, що оскільки вона не є опікуном цієї людини, тому може працювати. Розмір виплати такої допомоги залежить від доходів, тож перші півроку вона отримувала допомогу 2 200 грн., потім 1 337 грн. За отриманням допомоги по догляду за інвалідом вона звернулася у травні 2019 року (до звернення до центру зайнятості), там питання вирішується близько місяця, з червня 2019 року вона почала отримувати таку допомогу. Тому Відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вона не мала наміру приховувати від центру зайнятості відомості щодо отримання нею допомоги по догляду за інвалідом, їй це не було роз`яснено. Тож свою вину Відповідач визнає лише в тому, що вона не прочитала надані їй під час оформлення допомоги по безробіттю документи, тому вона не повідомляла їх іншу допомогу, а в собез вона повідомляла про отримання нею допомоги по безробіттю. Представник Відповідача у судовому засіданні 30.08.2021 р. також заперечив проти позову, зазначивши, що Відповідачеві не було роз`яснено, що згадана допомога по догляду за інвалідом є перешкодою для отримання допомоги по безробіттю, також звернув увагу на те, що собез не сплачує єдиного соціального внеску з допомоги по догляду за інвалідом, а тому Відповідач не є зайнятою особою. Допитана у судовому засіданні 30.08.2021 р. як свідок [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , працює на посаді провідного фахівця Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості, надала суду пояснення про те, що Відповідач їй відома як особа, яка зверталася, щоб стати на облік у центрі зайнятості, була направлена адміністратором до неї для оформлення. Прийом (первинний і наступний) триває півгодини. Під час роботи з комп`ютером вона (свідок) заносить дані за наданими їй (в даному випадку Відповідачем) документами, поки вона вносить ці відомості особі (Відповідачу) надаються документи для ознайомлення з ними і підписання. Методика проведення прийому у них розроблена, в її обов`язки, дійсно, входить надання роз`яснень, але на запитання особи. Відповідач як й інші мала можливість ознайомитися з документами, поки вона вносила відомості до комп`ютера, потім вона у Відповідача запитала, чи все їй зрозуміло, у Відповідача питань не було, зокрема про соціальну допомогу вона не запитувала. При цьому в заяві, що підписана Відповідачем, чітко вказано на те, що нею не отримується допомога по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, під час Відповідач поставила підпис. Рішення про призначення допомоги по безробіттю приймалося мною, при цьому дані не перевіряються, оскільки згідно із встановленим Порядком (постанова Кабінету Міністрів № 792) подаються лише визначені переліком документи - паспорт, код тощо, потім проводиться перевірка техноконтролем, у даному випадку з Відповідачем нічого не було виявлено, можливо тому, що Управління праці невчасно внесло відомості щодо Відповідача чи неправильно було подано звітність, але вона це не може точно стверджувати. Коли ж було отримано дані щодо виплати Відповідачеві допомоги по догляду за інвалідом, то автоматично виплата допомоги по безробіттю не може бути припинена, за встановленим порядком спочатку проводиться службове розслідування, запитується на підтвердження інформація, лише потім припиняється виплата. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Відповідач 28.05.2019 р. особисто звернулася до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості (Позивача) із заявою про надання статусу безробітного, в якій, окрім іншого, Відповідачем за встановленою формою заяви було зазначено, що вона не отримує, зокрема, грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; заява підписана Відповідачем; копія заяви додана до позовної заяви (а.с. 8). Також названого дня Відповідачем було подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 10). Згідно з наданим суду витягом з наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] (Відповідачу) на підставі поданих Відповідачем 28.05.2019 р. згаданих вище заяв наказом від 28.05.2019 р. № НТ 190528 їй було надано статус безробітного, наказом від 04.06.2019 р. № НТ 190604 призначено допомогу по безробіттю на строк з 04.06.2019 р. до 28.05.2020 р., виплата допомоги розпочата з 04.06.2019 р. та наказом від 05.09.2019 р. № НТ 190905 припинено виплату допомоги з 03.09.2019 р. у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (а.с. 27-28). У період з вересня до листопада 2019року Відповідач працювала на Акціонерному товаристві «Городище-Пустоварівський цукровий завод» (код ЄДРПОУ 00372428), отримувала заробітну плату, що підтверджено довідкою за формою ОК-7 Пенсійного фонду України з відомостями про застраховану особу - [PERSON] (а.с. 15). Після припинення трудових відносин у листопаді 2019 року Відповідач 08.11.2019 р. знов звернулася до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості (Позивача) із заявою про надання статусу безробітного, в якій нею за встановленою формою так само, окрім інших відомостей, було зазначено, що вона не отримує, зокрема, грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; заява підписана Відповідачем; копія заяви додана до позовної заяви (а.с. 7). Також названого дня Відповідачем було подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 9). Згідно з наданим суду витягом з наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] (Відповідачу) на підставі поданих Відповідачем 08.11.2019 р. згаданих вище заяв наказом від 08.11.2019 р. № НТ 191108 їй було надано статус безробітного, наказом від 15.11.2019 р. № НТ 191115 призначено допомогу по безробіттю на строк з 15.11.2019 р. до 09.08.2020 р., виплата допомоги розпочата з 15.11.2019 р. та наказом від 31.07.2020 р. № НТ 200731 припинено виплату допомоги з 17.07.2020 р.; 13.08.2020 р. винесено наказ за № 200813 про повернення коштів (а.с. 29). Отже, судом встановлено що Відповідач [PERSON] двічі, а саме: у період з 04.06.2019 р. до 02.09.2019 р. та у період з 15.11.2019 р. до 16.07.2020 р. отримувала допомогу по безробіттю на підставі поданих нею особисто до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості документів, у тому числі заяв від 28.05.2019 р. і від 08.11.2019 р. про надання статусу безробітного, в яких, окрім іншого, зазначено про те, що Відповідач не отримує, зокрема, грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ці заяви підписані особисто Відповідачем. Крім того, як вбачається з доданих до позовної заяви документів, на запит Позивача від 05.08.2020 р. № 21 Управлінням соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації було надано відповідь листом від 06.08.2020 р. № 652 (а.с. 14) про те, що [PERSON] протягом зазначених вище періодів (з 04.06.2019 р. до 02.09.2019 р. та з 15.11.2019 р. до 16.07.2020 р.) перебувала на обліку та, починаючи з 01.06.2019 р. до тепер, є одержувачем державної соціальної допомоги «допомога на догляд за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду» (а.с. 14). Наступного дня після отримання згаданого вище листа Управління соціального захисту населення (07.08.2020 р). Позивачем проведено розслідування та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 12-13); 27.08.2020 р. було видано наказ № 16/6-20 про повернення незаконно отриманих коштів [PERSON] у заявленому в позові до стягнення розмірі 29 144,15 грн. (а.с. 11); у цей же день - 27.08.2020 р. Відповідачу направлено повідомлення про повернення коштів в сумі 29 144,15 грн., з яких 8 681,39 грн. за період з 04.06.2019 р. до 02.09.2019 р. та 20 462,76 грн. за період з 5.11.2019 р. до 16.07.2020 р., з роз`ясненням відповідних підстав для повернення цих коштів (а.с. 16), це повідомлення отримано Відповідачем 31.08.2020 р., що підтверджено копією поштового повідомлення про вручення (а.с. 17); кошти у зазначеному розмірі Відповідачем повернуті не були. Отже, судом встановлено, що Відповідач у період з 04.06.2019 р. до 02.09.2019 р. та у період з 15.11.2019 р. до 16.07.2020 р. одночасно отримувала два види допомоги, а саме: допомогу по безробіттю та допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу. Наведені вище і встановлені судом обставини визнані та не заперечувалися учасниками справи в судовому засіданні 30.08.2021 р. (частина перша статті 82 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними. За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з положеннями частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належить, зокрема, особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. Статус безробітного надається особам, зазначеним у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» за їх особистою заявою; порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга названої статті Закону). Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792. Згідно з пунктами 4, 17 зазначеного Порядку для взяття на облік у центрі зайнятості особи, які шукають роботу: 1) пред`являють: громадяни України - паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України); 2) інформують про освіту, досвід роботи, зайнятість або перебування у трудових відносинах. Також для надання статусу безробітного особа, яка шукає роботу, подає заяву про надання статусу безробітного, трудову книжку (цивільно-правовий договір чи документ, який підтверджує припинення останнього виду зайнятості), документ про освіту або його дублікат, військово-обліковий документ для осіб, які звільнилися із строкової військової служби. Крім того, форма заяви про надання статусу безробітного згідно з вимогами пункту 17 названого вище Порядку затверджена наказом Міністерства соціальної політики України 19.12.2018 р. № 1911 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 р. за № 1515/32967), та передбачає зазначення особою, яка подає цю заяву, про те, що вона не отримує відповідно до законодавства, зокрема, грошової допомоги по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Як встановлено судом, Відповідачем було подано 28.05.2019 р. та 08.11.2019 р. заяви за встановленою згаданим наказом формою із зазначеними відомостями (а.с. 7, 8). Водночас суд не бере до уваги доводи сторони Відповідача про те, що під час оформлення їй статусу безробітної їй не було роз`яснено провідним фахівцем Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості [PERSON] того, що вона не має право на отримання матеріального забезпечення по безробіттю у випадку отримання нею грошової допомоги по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, оскільки наведені обставини (обмеження) викладені в заяві про надання (поновлення) статусу безробітного, які Відповідач особисто подала до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості, при цьому в суді Відповідач не заперечувала, що такі відомості були зазначені в її заявах, вказавши, що вона їх не читала, коли підписувала. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Аналогічно частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з частиною третьою названої статті Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Спори, що виникають із правовідносин за Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», вирішуються в судовому порядку (стаття 39 цього Закону). Крім того, відповідно до приписів частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Наведені законодавчі положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. При цьому відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим, згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законом встановлено два виключення із наведеного вище загального правила: по-перше, якщо виплата перелічених платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 22.01.2014 р. у справі № 6-151цс13, від 02.07.2014 р. у справі № 6-91цс14, постановах Верховного Суду від 02.02.2018 р. у справі № 556/1231/17, від 20.02.2018 р. у справі № 174/406/16-ц, від 07.03.2018 р. у справі № 517/186/17, від 28.03.2018 р. у справі № 173/166/17, від 03.05.2018 р. у справі № 473/2859/17, від 20.06.2018 р. у справі № 501/2500/15, від 26.06.2018 р. у справі № 174/404/16-ц. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 753/15556/15-ц). Водночас добросовісність (як одна із засад цивільного законодавства згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (зокрема, постанова Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 449/1154/14). Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема Об`єднана палата Касаційного цивільного суду, доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини «venire contra factum proprium» знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (зокрема, постанови Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 390/34/17, від 07.08.2019 р. у справі № 496/1561/16-ц). Зважаючи на наведені законодавчі норми і правові висновки Верховного Суду, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що в даному випадку працівник Позивача (провідний фахівець Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості Повшедна Н.А.), надаючи Відповідачу [PERSON] певні документи для ознайомлення, заповнення та підписання, в тому числі згадану вище заяву про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій окремо викладено відомості про те, що особа (Відповідач) не отримує грошової допомоги по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, розраховувала на добросовісність Відповідача, розумно покладаючись на те, що особа (Відповідач) підписуючи ці документи, як і будь-які інші, ознайомиться зі змістом цих документів, зі змістом того, під чим вона ставить свої підписи. Відтак, на переконання суду, має місце недобросовісність з боку набувача - Відповідача під час подання нею документів до Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості для оформлення статусу безробітного й виплати грошової допомоги. Таким чином, з огляду на усе викладене та встановлені судом обставини стосовно одночасного отримання Відповідачем допомоги по безробіттю та допомоги по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, тому вважає вимоги Позивача обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Відповідно до статей 4, 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення», статей 36, 38, 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved