Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що з 2010 року його мати, [PERSON] фактично мешкала в [ADDRESS]. 16 лютого 2015 року мати заявника померла в м. Євпаторія, про що було видано довідку про причину смерті від 16 лютого 2015 року. 17 лютого 2015 року заявник поховав мати в м. Євпаторія. Також 17 лютого 2015 року Євпаторійським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть [PERSON] 1-АЯ № 519423. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до державного нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що свідоцтво про смерть, яке було видано на тимчасового окупованій території не визнається на території України. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського району також відмовили у видачі свідоцтва про смерть та рекомендували звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації смерті органами державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] просив суд встановити факт смерті [PERSON] 16 лютого 2015 року. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив суд задовольнити його вимоги, підтвердив обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи, Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 16 лютого 2015 року в м. Євпаторія померла [PERSON]. Смерть було зареєстровано Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та видано свідоцтво про смерть 1-АЯ № 519423 (а.с.9). Також факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про смерть № 228 від 17 лютого 2015 року та довідкою про причину смерті № 93 від 16 лютого 2015 року (а.с.10), свідоцтвом про поховання від 19 лютого 2015 року, згідно з яким [PERSON] похована 19 лютого 2015 року на ділянці № 25 в м. Євпаторія на Мирновському шосе, 11 (а.с.11). Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про смерть [PERSON], яке було видане Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом), є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON], який є громадянином України оформити спадкові права після смерті матері. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту\~смерті \~особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту\~смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставою для державної реєстрації\~смерті\~є: 1)\~лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); 2)\~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); 3)\~лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; 4) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстраціїсмерті\~осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; 5) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті або оголошення особи померлою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту смерті його матері, [PERSON], оскільки реєстрація смерті не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч. 7 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України необхідно віднести за рахунок заявника.

Outcome: approved