Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В січні 2020р. заявник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересовані особи: Київська міська рада (далі по тексту - заінтересована особа 1), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маляренко С.М. (далі по тексту - заінтересована особа 2), в якій просила суд: - встановити юридичний факт, постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із заявником. Після смерті якої відкрилася спадщина. На день смерті спадкодавця, заявник проживав разом із матір`ю в зазначеній квартирі без реєстрації, оскільки в силу віку та хронічних захворювань, мати заявника потребувала постійної допомоги та стороннього догляду. 17 січня 2020р. заявник звернувся до заінтересованої особи 2 з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, та видачі свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом була винесено роз`яснення про неможливість у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що заявником пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , тому потрібно звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2020р. відкрито провадження по справі. 10 червня 2020р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи 1, з клопотанням про розгляд справи у відсутність свого представника. 30 березня 2021р. до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи. В судовому засіданні заявник та його представник подану заяву підтримали в повному обсязі, з підстав наведених в ній і просили суд встановити факт, що має для заявника юридичне значення. Заінтересована особа 1 подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Заінтересована особа 2, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, поважності причин неявки в судові засідання не повідомила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник є її двоюрідним братом, а його померла мати [PERSON] є її тіткою. Свідку відомо, що заявник тривалий час проживав зі своєю матір`ю [PERSON] до самої смерті останньої, за адресою: [ADDRESS] , при цьому квартира заявника знаходиться в сусідньому будинку. Весь час спільного проживання заявник разом з дружиною, доглядав за своєю матір`ю, яка потребувала такого догляду, і не могла себе обслуговувати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою, і знайома з заявником та його померлою мамою, яка проживала в одному є будинку зі свідком. В силу свого віку та хронічних хвороб, мама заявника - [PERSON] потребувала стороннього догляду і заявник такий догляд здійснював, проживаючи в одній квартирі з матір`ю до самої її смерті. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6, 8). На день смерті спадкодавець, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9, 10). Судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, заявник постійно проживав разом із своєю матір`ю, яка хворіла і потребувала догляду та допомоги за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявник (син померлої) є спадкоємцем першої черги за законом, який подав в установленому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявник звернувся до заінтересованої особи 2 з заявою про прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право на спадщину. 17 січня 2020р. заінтересованою особою 2 було винесено роз`яснення про неможливість у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що заявником пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , та згідно ст. ст. 1221, 1268, 1269, 1270 ЦК України не встановлено факту прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення заяви, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved