Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

В червні 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить суд: 1) витребувати у [PERSON] автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер: [NUMBER] , вартістю 40 000 грн. шляхом його вилучення й повернення власнику - [PERSON] ; 2) стягнути з [PERSON] 1 530, 00 грн. матеріальних збитків, заподіяних в результаті виплати штрафів за порушення правил дорожнього руху, допущених [PERSON] по постановах: серія 1АВ № 00943349 від 28.09.2020, серія 1АВ № 01061549 від 27.10.2020, серія 1АВ № 01068877 від 29.10.2020 та 908, 00 грн. судових витрат (судовий збір). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу посвідчено довіреність, за умовами якої відповідач зобов`язався бути його представником при вирішенні питань, пов`язаних із зняттям з обліку та відчуженням (продажом, обміном, передачею в оренду), належного йому на праві власності транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер: [NUMBER] , вартістю 40 000 грн. У визначений у довіреності строк представник (відповідач) автомобіль, переданий йому у володіння не відчужив, що в свою чергу призвело до матеріальних збитків власника транспортного засобу. Зокрема, упродовж 2020 року позивача як власника транспортного засобу тричі притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00 грн., у тому числі, стягнення накладені постановами від 28.09, 27.10. та 29.10.20. на загальну суму 1 530,00 грн., хоча в дійсності транспортний засіб знаходився у володінні відповідача, тому порушення Правил дорожнього руху, які виразилися в перевищенні встановленої швидкості руху, допущені ним. Не дивлячись на зазначені обставини та письмові вимоги про повернення транспортного засобу, відповідач не реагує, що змушує позивача звертатися до суду з позовом про захист свого права шляхом витребування автомобіля та відшкодування всіх витрат. Той факт, що позивач є власником автомобіля підтверджується свідоцтвом про право реєстрації транспортного засобу. Відповідач володіє транспортним засобом незаконно, оскільки строк довіреності закінчився 31.01.2020, добровільно повертати автомобіль відповідач не бажає і не реагує на письмові вимоги позивача. За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. 01 червня 2021 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешку М.М. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків, позивач 16 червня 2021 року подав до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року прийнято справу до провадження, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 серпня 2021 року на 14.30 год. 17 серпня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог за наявними у справі доказами. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання відповідача, підготовче засідання, призначене на 20 серпня 2021 року відкладено на 21 вересня 2021 року. 21 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог за наявними у справі доказами. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року підготовче засідання у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 23 жовтня 2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, призначене на 23 жовтня 2021 року, судовий розгляд у справі відкладено на 30 листопада 2021 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений за місцем проживання, зазначеним у позовній заяві. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулося на адресу суду 09 серпня 2021 року у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулося не адресу суду 31 серпня 2021 року через те, що адресат не розшуканий. 20 серпня 2021 року відповідач повідомлявся про день, час та місце розгляду справи через сайт Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулося на адресу суду 27 вересня 2021 року у зв`язку з неправильно зазначеною адресою. 25 жовтня 2021 року відповідач повідомлявся про день, час та місце розгляду справи через сайт Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, [PERSON] за даною адресою зареєстрованим не значиться. Є декілька осіб з такими анкетними даними, для уточнення інформації необхідно повну дату народження. В матеріалах справи відсутні дані щодо повної дати народження відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Богатирчуком А.М. посвідчено довіреність, відповідно до якої, [PERSON] , уповноважує [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , самостійно бути його представником в державних та інших підприємствах, установах та організаціях, при вирішенні питань, пов`язаних із зняттям з обліку та відчуженням, продажем, обміном, передачею в оренду), за умови сплати передбачених законодавством податків з власників ТЗ, проходженням державного технічного огляду, заміною вузлів та агрегатів, кольору, переобладнання, утилізацією. Належного йому на праві власності, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого та зареєстрвоаного16.05.2019 ТСЦ 1842 транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO», 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] . Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам, тимчасових поїздок за кордон та дійсна до 31.01.2020. Постановою серія 1АВ № 00943349 інспектора Департаменту патрульної поліції Савченко В.І. від 08.09.2020 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за те, що 09.2020 о 12 год. 18 хв. на автодорозі М05 Київ-Одеса 35+352, транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер: [NUMBER] , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 29 км/год, чим порушив п.12.9(б) Правил дорожнього руху України. Постановою серія 1АВ № 01061549 інспектора Департаменту патрульної поліції Кравченко К.О. від 27.10.2020 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за те, що 27.10.2020 о 13 год. 30 хв. на автодорозі М05 Київ-Одеса 28+870, транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер: [NUMBER] , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 33 км/год, чим порушив п.12.9(б) Правил дорожнього руху України. Постановою серія 1АВ № 01068877 інспектора Департаменту патрульної поліції Романюк О.В. від 29.10.2020 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за те, що 29.10.2020 о 15 год. 21 хв. на автодорозі М05 Київ-Одеса 35+240, транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер: [NUMBER] , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушив п.12.9(б) Правил дорожнього руху України. Платіжним дорученням № 859 від 25 січня 2021 року Бердичівським МВДВСЦ-ЗМУМЮ перераховано на рахунок ГКУ у м. Києві 510, 00 грн. з призначенням платежу від 27.10.20 [PERSON] . Платіжним дорученням № 2393 від 16 лютого 2021 року Бердичівським МВДВСЦ-ЗМУМЮ перераховано на рахунок ГКУ у м. Києві 510, 00 грн. з призначенням платежу від 29.10.20 [PERSON] . Листом без дати [PERSON] звертався до [PERSON] з проханням прозвітувати про хід виконання доручення від 16 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу. У разі не відчуження автомобіля та відсутність реагування на пропозиції, [PERSON] попереджував [PERSON] про звернення до суду. Листом від 05.01.2021 [PERSON] повторно звертався до [PERSON] з проханням прозвітувати про хід виконання доручення від 16 серпня 2019 року та попереджував [PERSON] про звернення до суду. Лист [PERSON] , адресований [PERSON] 05.02.2021 року повернуто за закінченням терміну зберігання. Територіальним сервісним центром МВС № 1842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області 08 червня 29021 року видано довідку № 595 про те, що належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] від 16.05.2019, автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , станом на 08 червня 2021 року перебуває на обліку. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Представництвом, відповідно до статті 237 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник, згідно з вимогами статті 238 ЦК України, може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Правочин, вчинений представником, відповідно до статті 239 ЦК України, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (стаття 244 ЦК України). Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Строк довіреності, відповідно до статті 247 ЦК України, встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною. Представництво за довіреністю, згідно статті 248 ЦК України, припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність. Особа, яка видала довіреність, згідно з вимогами статті 249 ЦК України за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Законом може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час. Безвідклична довіреність з корпоративних прав видається відповідно до закону, що регулює діяльність відповідних господарських товариств. Згідно з вимогами частини першої статті 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших Відповідно до статті 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою-дргуою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна, згідно з вимогами статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] 16 серпня 2019 року уповноважив [PERSON] , довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської область Богатирчуком А.М., бути його представником з питань, пов`язаних із зняттям з обліку та відчуженням, продажем, обміном, передачею в оренду транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер: [NUMBER] , між вказаними особами складися відносини представництва, закріплені в Главі 17 ЦК України. Так як вказана довіреність видана на строк до 31.01.2020 і її строк закінчився 01.02.2020, власник транспортного засобу вправі витребувати його від колишнього представника за довіреністю, так як представництво за довіреністю, відповідно до пункту першого частини першої статті 248 ЦК України, припиняється у разі закінчення строку довіреності. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Подібні правовідносини викладені в Постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 573/476/19. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1530, 00 грн. матеріальних збитків, заподіяних в результаті виплати штрафів за порушення Правил дорожнього руху, допущених [PERSON] за постановами від 28.09.2020, 27.10.2020 та 29.10.2020 підлягають до часткового задоволення так як позивачем надано докази в частині сплати штрафів лише за двома постановами про накладення адміністративного стягнення - від 27.10.2020 щодо сплати штрафу в розмірі 510, 00 грн. та від 29.10.2020 щодо сплати штрафу в розмірі 510, 00 грн, а всього на суму 1 020, 00 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити через відсутність доказів сплати позивачем штрафу за постановою від 8.10.2020. Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 605, 36 грн.

Outcome: partial