Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 26.02.2014 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, проте вже з серпня 2014 року їхня сімя остаточно розпалась, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що причинами розпаду сімї стали постійні сварки, що виникали на побутовому ґрунті, різні погляди на життя та шлюб, несумісність характерів, відсутність спільних інтересів. Вказував на те, що на даний момент їх шлюб існує формально та суперечить його інтересам, а тому звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 26.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Справа слухалась у відсутності відповідачки, яка не зявилась в судове засідання незважаючи на те, що належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомила і не подала заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що 26.02.2014 року між позивачем та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №245 (а/с 2). Сторони не підтримують між собою подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При таких обставинах, суд вважає, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, проте поніс витрати за розміщення оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача в судове засідання, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягнення з відповідача на користь держави, а витрати за розміщення оголошення в газеті в сумі 100 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved