Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалась на те, що з 31 серпня 2003 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців 03 червня 2016 року. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач з ними не проживає, ним створено іншу сімю, він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в недостатній кількості, в звязку з чим в сімї склалось вкрай важке матеріальне становище, що і спонукало її до звернення з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Відповідач [PERSON] працює в органах поліції, отримує службове забезпечення, інших осіб, яких за законом він мав би утримувати, у нього немає, тому він не тільки зобовязаний, а й має можливість приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом виплати аліментів. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, оскільки має регулярний заробіток, пояснив, що дійсно з позивачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду. Згоден за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від заробітку, так як це його батьківський обовязок, він є здоровим і може сплачувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі, який просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 31 серпня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5), який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 червня 2016 року. Від даного шлюбу у позивачки і відповідача є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що визнали сторони в судовому засіданні. Після розірвання шлюбу відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, знаючи, що донька [PERSON] навчається, потребує постійної батьківської уваги і допомоги і всі витрати по утриманню дитини несе позивачка, однак ця матеріальна допомога не була достатньою для її утримання. Згідно ст.ст.180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працює начальником відділу управління оперативної служби ГУНП в Чернівецькій області, має регулярний щомісячний дохід, здоровий, непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, тому він має можливість і зобовязаний утримувати свою дитину, що підтвердив в судовому засіданні, в звязку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в частці від його заробітку в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, з чим погодився і відповідач, задовольнивши повністю позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., а позов задоволено повністю, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved