Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

В травні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №DN81AR03110072 від 01.11.2007 року [PERSON] 01.11.2007 року отримав кредит у розмірі 67461.11 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2014.., проте в порушення умов договору своїх зобов'язань належним чином не виконував, в наслідок чого, виникла значна сума заборгованості за договором, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON] що випливають з вищезазначеного кредитного договору були забезпечені шляхом укладення з відповідачем договору застави рухомого майна згідно умов якого [PERSON] надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль-DAEWOO, модель: LANOS TF69Y, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Крім того, вимоги до відповідача [PERSON] що випливають з кредитного договору були забезпечені і шляхом укладення договору поруки № DN81AR03110072-П від 01.08.2009 р. з [PERSON], в зв'язку з чим, останній є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом. З урахуванням викладеного позивач просив суд- В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором -звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: LANOS TF69Y, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]., що належить на праві власності [PERSON] (52041, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]), шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до заяви представник позивача просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив. Суд ознайомившись з матеріалами справи, надаючи належну оцінку письмовим доказам, вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов,язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання (неналежне виконання) Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №DN81AR03110072 від 01.11.2007 року [PERSON] 01.11.2007 року отримав кредит у розмірі 67461.11 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2014.., проте в порушення умов договору своїх зобов'язань належним чином не виконував, в наслідок чого, виникла значна сума заборгованості за договором, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON] що випливають з вищезазначеного кредитного договору були забезпечені шляхом укладення з відповідачем договору застави рухомого майна згідно умов якого [PERSON] надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль-DAEWOO, модель: LANOS TF69Y, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Крім того, вимоги до відповідача [PERSON] що випливають з кредитного договору були забезпечені і шляхом укладення договору поруки № DN81AR03110072-П від 01.08.2009 р. з [PERSON], в зв'язку з чим, останній є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором [PERSON]. належним чином не виконує та станом на 27.04.2012 року має заборгованість - 67040.58 грн., яка складається з наступного: - 39982.74 грн. - заборгованість за кредитом; - 12267.39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4507.38 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 10283.07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Умовами договору застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Так, в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, [PERSON] зобов'язання за Договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави . із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення знайшли своє підтвердження в судовому засідання та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів суми 200 грн., в рахунок погашення заборгованості суд виходив з наступного. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадку порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Договором поруки № DN81AR03110072-П від 01.08.2009 р. укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем [PERSON], передбачено розмір відповідальності поручителя перед кредитором в сумі 200,00 грн. Пунком 1 Договору передбачено, що [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання кредитного договору в розмірі передбаченому додатком № 1. Проте, з доданого до договору поруки додатку незрозуміло з якої суми слід відраховувати 200 грн. (з простроченої суми боргу, чи процентів, чи пені), оскільки, якщо стягувати 200 грн. окремо від основної суми боргу, то загальна сума боргу збільшиться на 200 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в цій частині неконкретними та суперечливими, тому в позові в цій частині слід відмовити. Обговорюючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON]., на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 670,41 грн., відмовивши у стягненні судових витрат з [PERSON], оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial