Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В січні 2014 року Позивач - [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (Відповідач-1), [PERSON] (Відповідач-2) про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2013р. о 04 год. 30 хв. по вул. О. Теліги в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фіат» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Део» д.н.з. [NUMBER] під керуванням Позивача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2013р. у справі № 761/12271/13-п винним у настанні ДТП визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» згідно із Полісом № АВ/2605643. Позивач 22.04.2013р. звернувся до Страховика із заявою на виплату страхового відшкодування. Страховик не залучаючи незалежно експерта направив на огляд транспортного засобу власного працівника, відповідно до звіту якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача перевищує його ринкову вартість, таким чином Відповідач-1 визначив, що автомобіль Позивача є тотально загиблим. Позивач згідний з тим, що його автомобіль фізично знищений, проте не згідний з визначеною працівником Відповідача-1 ринковою вартістю свого транспортного засобу до моменту ДТП та вартості залишків свого транспортного засобу після настання страхового випадку. Відповідно до проведеного огляду транспортного засобу Позивача працівником Відповідача-1 вартість транспортного засобу «Део» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП склала 57 600,00 грн., разом з тим вартість придатних залишків автомобіля у пошкодженому стані було оцінено в 19 880,00 грн., таким чином вартість матеріального збитку завданого Позивачу внаслідок ДТП було оцінено Страховиком у розмірі 37 720,00 грн. Оскільки полісом АВ/2605643 передбачено франшизу у розмірі 510,00 грн., то Страховиком було виплачено Позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 210,00 грн. Позивач не погоджуючись із сумою страхового відшкодування звернувся до ФОП [PERSON] для проведення незалежної оцінки завданих йому матеріальних збитків, зокрема, відповідно до звіту № 8828 про оцінку автомобіля «Део», д.н.з. [NUMBER] від 07.08.2013р. ринкова вартість автомобіля «Део» д.н.з. [NUMBER] в непошкодженому стані на момент ДТП 20.04.2013р. складає 70 211,02 грн., у т.ч. ПДВ - 11 701,84 гр., утилізаційна вартість автомобіля Позивача станом на 20.04.2013р. складає 19 996,67 грн., таким чином вартість матеріальних збитків завданих Позивачу внаслідок ДТП становить 50 214,35 грн., а тому з урахуванням ліміту відповідальності та франшизу, передбачених страховим полісом АВ/2605643, з боку Відповідач-1 повинен був сплатити Позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. Зважаючи на те, що страховиком було виплачено 37 210,00 грн. страхового відшкодування, то розмір невиплаченого страхового відшкодування становить 12 280,00 грн. З метою отримання належного страхового відшкодування Позивач надіслав Відповідачу-1 лист з проханням переглянути суму страхового відшкодування, проте страховик відповіді, що для визначення розміру страхового відшкодування ним було залучено власного працівника і він не бачить причин для перегляду розміру страхового відшкодування. Окрім того, позивач зазначив, що внаслідок ДТП в його житті відбулися вимушені зміни і з'явились незручності у життєвих та виробничих стосунках, він вимушений тривалий час витрачати на вирішення питань щодо відшкодування матеріальної шкоди, використовувати для пересування інші види транспорту тощо, окрім того він зазнав психічних страждань у зв'язку з чим винуватець ДТП - Відповідач-2 має відшкодувати йому моральну шкоду, а також сплатити франшизу в сумі 510,00 грн., яка передбачена страховим полісом. Окрім того, відповідно до ст. 22 ЦК України, відповідачі повинні відшкодувати завдані позивачу збитки, і в тому числі 800,00 грн., витрачені Позивачем на проведення експертного дослідження незалежним експертом. Враховуючи викладене, Позивач просив: - стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на свою користь 12 280,00 грн. недоплаченого страхового відшкодування та 229,40 грн. сплаченого судового збору; - стягнути зі [PERSON] на свою користь 22 000,00 грн., як відшкодування моральної шкоди, 510,00 грн. франшизи та 229,40 грн. сплаченого Позивачем судового збору; - стягнути солідарно з Відповідачів 800,00 грн. за проведене експертне дослідження. Відповідач-1 надав суду відзив на позовну заяву (а.с.76-78), в якому зазначив, що 22.04.2013р. Позивачем було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування. 07.05.2013р. на гарантійній станції технічного обслуговування було здійснено калькуляцію № К000000812 відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «Део», д/н [NUMBER] становить 76 199,00 грн., що перевищує його ринкову вартість, отже, автомобіль було визнано фізично знищеним, на що Відповідач погодився. 15.05.2013р. представником компанії за участю Відповідача було проведено огляд транспортного засобу, про що було складено акт огляду. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування було визначено вартість нанесеної матеріальної шкоди яка становить 34 777,35 грн., яка розрахована відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відтак розмір страхового відшкодування було погоджено з Позивачем і він не наполягав на проведенні експертизи. 06.08.2013р. Позивачем було подано заяву на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. 05.09.2013р. Позивачем було подано заяву про перегляд суми страхового відшкодування, тобто вже після виплати страхового відшкодування, яке було погоджено і виплачено. ПАТ «СК «Універсальна» було надано відповідь на дану заяву з обґрунтуванням безпідставності вимог Позивача, зокрема те, що у Звіті № 8288 від 07.08.2013р., на який посилається Позивач, всупереч вимогам та рекомендаціям застосовано не правильну формулу, що наведена у п.7.6. Методики для визначення ринкової вартості. У п.7.6. чітко передбачено, що формула яку було застосовано, використовується лише у разі неможливості визначення ринкової вартості КТЗ із застосуванням середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ, тобто п.7.4. Методики. Таким чином, страховик виконав свої зобов'язання у повному обсязі, та, окрім того, законом не передбачені жодні ніші виплати окрім страхового відшкодування. [PERSON] надала суду заперечення проти позову (а.с.65-68), в яких зазначила, що позивач жодним чином не навів і не посилається у позовній заяві на будь-які належні докази в розумінні ст.ст. 57 та 58 ЦПК України, які підтверджували б підстави для відшкодування моральної шкоди, фактично позивачем в позовній заяві не наведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між ДТП, що сталось 20.04.2013р. та розладами здоров'я, про які згадуються у позовній заяві. Крім того, позивач не наводить жодних доказів щодо факту бездіяльності відповідачів, адже по-перше відповідач-1 здійснив страхові виплати, по-друге, відповідач-2 здійснив оплату франшизи у значно більшій сумі ніж того вимагає Позивач, а саме у розмірі 725,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, що свідчить про безпідставність вимог до Відповідача-2, адже останній здійснив всі дії, як того від нього вимагав Позивач. Крім того, Відповідач-2 надіслала до суду пояснення по справі, в яких просила провести розгляд справи без її участі (а.с.124-125). Позивач в судове засідання 25.09.2014р. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.134). Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, які стосуються Відповідача-2 з підстав, зазначених у запереченнях, та слухати справу без участі відповідача або його представника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, наявність заяви лише одного Відповідача про слухання справи за його відсутності, та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2013 року у справі № 761/12271/13-ц, 20 квітня 2013 року о 04 год. 30 їв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Фіат» державний номер [NUMBER] по вул. О. Теліги в м. Києві, порушила п.10.9 Правил дорожнього руху, залежно від дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Део», державний номер [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425,00 грн. (а.с.8). Автомобіль «Део», державний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] (а.с.34). На момент скоєння ДТП відповідальність Відповідача-2, як особи, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем «Фіат», державний номер [NUMBER], була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2605643 ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» строком дії до 20.07.2013р. включно, що підтверджується копією поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.9). 22.04.2013р. Позивач звернувся до Відповідача-1 з заявою про відшкодування матеріального збитку, завданого його автомобілю внаслідок ДТП 20.04.2013р., в якій, зокрема, зазначив, відомості про поліс страхування - АВ/2605643 від 20.07.2012р., що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.10). Відповідно до Калькуляції УзАВТО-Київ № К000000812 від 07.05.2013р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Део» становить 76 199,00 грн. (а.с.88-89). 15.05.2013р. страховик направив свого працівника для огляду автомобіля Позивача, про що було в присутності Позивача було складено Акт огляду транспортного засобу від 15.05.2013р. (а.с.87). ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було здійснено розрахунок страхового відшкодування, за яким страхове відшкодування, яке підлягає виплаті Позивачу внаслідок ДТП, яке сталося 20.04.2013р. за участю забезпеченого транспортного засобу, складає 37 720,00 грн. (а.с.81) та складено страховий акт № 3836/1 (а.с.79). На підставі вказаного страхового акту, Наказом ПАТ «СК «Універсальна» № 3836/1 від н/в бухгалтерії Відповідача-1 повідомлено про необхідність здійснення виплати страхового відшкодування за наданими Позивачем реквізитами у сумі 37 720,00 грн. (а.с.80). Згідно звіту № 8288 про оцінку автомобіля Daewoo Nexia держномер [NUMBER] від 07.08.2013р., складеного фізичною особою-підприємець [PERSON] та оцінювачем [PERSON], які діяли на підставі свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів [NUMBER] від 07.05.2002р. та [NUMBER] від 03.11.2003р. відповідно, ринкова вартість автомобіля Daewoo Nexia держномер [NUMBER] в непошкодженому стані на момент ДТП 20.04.2013р. складає 70 211,02 грн., утилізаційна вартість автомобіля Daewoo Nexia держномер [NUMBER] станом на 20.04.2013р. складає 19 996,67 грн. (а.с.11-18). До Звіту № 8288 від 07.08.2013р. додано Ремонтну калькуляцію № 8288 від 07.08.2013р. (а.с.19-21), акт виконаних робіт № К000015026 від 25.06.2012р. УзАВТО-Київ (а.с.23), копії зворотних повідомлень про вручення телеграм про повідомлення власника транспортного засобу «Фіат» - [PERSON], винуватця ДТП - [PERSON] та ПАТ «СК «Універсальна» про дату та час проведення експертизи (а.с.24-26), протокол огляду колісного транспортного засобу від 07.08.2013р. (а.с.27-28), фото таблиця №№ 2-3 (а.с.29-30). Враховуючи висновки, встановлені Звітом № 8288, Позивач звернувся до Страховика з заявою про перегляд розміру страхового відшкодування з урахуванням проведеної експертизи, в якій просив виплатити йому 12 280,00 грн. несплаченого страхового відшкодування (а.с.82-83). У відповіді на заяву Позивача, СК «Універсальна» у своєму листі № 1616/09-203 від 13.09.2013р. зазначила, що вимоги Позивача щодо здійснення доплати з боку страховика є безпідставними та необґрунтованими, оскільки у Звіті № 8288 від 07.08.2013р. визначено ринкову вартість КТХ Daewoo Nexia [NUMBER] всупереч вимогам та рекомендаціям Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме: безпідставно застосовано формулу, що наведена у п.7.6. указаної Методики. Пунктом 7.6. чітко передбачено, що дана формула застосовується у разі неможливості визначення ринкової вартості КТЗ із застосуванням середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ, тобто п.7.4. Методики. Враховуючи інформацію, що наведена у довіднику «Бюлетені авто товарознавця» ДНДІСЕ ІОЦ СЕУ, випуск № 70, єдино вірним буде використання при визначенні ринкової вартості указаного КТЗ п.7.4. Методики, що і було застосовано при розрахунку страхового відшкодування (а.с.84). Листом ФОП [PERSON] Позивача повідомлено, що позиція ПАТ «СК «Універсальна» помилкова, т.я. формула, що наведена у п.7.6. Методики застосована у Звіті № 8288 методично вірно, оскільки КТЗ на момент оцінки мало строк експлуатації до року, точніше 10 місяців (0,83 року). Методика розрахунку у такому випадку викладена у розділі «Определение стоимости подержаных транспортных средств со сроком эксплуатации до одного года», Бюллетня авто товарознавця № 70, стор. 41, де саме присутнє посилання на використання формули п.7.6. Методики, а не формули з п.7.4. Методики (а.с.33). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 Постанови від 01.03.2013 року N4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до п.9.4 статті 9 Закону чітко визначено, що страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За ст. 6 даного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. (п.9.1 ст.9 Закону). Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки, та інші витрати, передбачені п. 32.4 ст. 32 Закону. Пунктами 34.2.-34.3 ст. 34 Закону визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п.36.2. Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» 22.04.2014р., тобто через 2 дні після настання ДТП. Проте, Відповідач-1 направив свого представника за місцем розташування пошкодженого автомобіля Позивача для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків тільки 15.05.2014р. Тобто представник страховика не з'явився у визначений законом строк, а тому Позивач мав право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Таке право Позивача не обмежене будь-якими строками, а тому заперечення Відповідача-1 проти позовних вимог з тих підстав, що Позивач звернувся до страховика із заявою про перегляд суми страхового відшкодування вже після виплати розрахованого страховою компанією страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази про досягнення між Позивачем та ПАТ «СК «Універсальна» згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування, що дозволяє страховику діяти у відповідності до п.36.2. Закону, разом з тим подання Позивачем до страховика заяви на безготівковий перерахунок страхового відшкодування від 06.08.2013р. (а.с. 86) без зазначення відповідної суми страхового відшкодування може свідчити лише про погодження способу здійснення страхового відшкодування, а не про досягнення згоди щодо розміру страхового відшкодування. Відповідно до ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначив, що він визнав свій автомобіль «Део» д/н [NUMBER] фізично знищеним у розумінні ст. 30 Закону на підставі калькуляції УзАВТО-Київ № К000000812 від 07.05.2013р., згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача становить 76 199,00 грн., що не заперечувалось Відповідачами. Як вбачається зі Звіту № 8828 від 07.08.2013р. ринкова вартість автомобіля Daewoo Nexia [NUMBER] в непошкодженому стані на момент ДТП 20.04.2013р. складає 70 211,02 грн., утилізаційна вартість - 19 996,67 грн. Таким чином, з урахуванням висновків Звіту № 8828 від 07.08.2013р. та ст. 30 Закону, власнику фізично знищеного автомобіля відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме сума у розмірі 70 211,02 - 19 996,67 = 50 214,35 грн. При цьому за п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно полісу страхування АВ/2605643 від 21.07.2012р., франшиза складає 510,00 грн. Частиною 18 ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Враховуючи ст. 6 Закону та страхову суму, зазначену в полісі № АВ/2605643 у розмірі 50 000,00 грн. з урахуванням положень п.12.1. ст. 12 Закону про зменшення страхового відшкодування на суму франшизи, яка встановлена в розмірі 510,00 грн. та ст. 30 Закону, страховик зобов'язаний відшкодувати Позивачу шкоду, заподіяну його майну, а саме автомобілю у розмірі 49 490,00 грн. Враховуючи викладене та з урахуванням часткової компенсації Страховиком завданої автомобілю Позивача шкоди внаслідок ДТП 20.04.2013р. в сумі 37 210,00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «СК «Універсальна» в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 280,00 грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, Відповідачка-2 27.09.2013р., тобто до звернення Позивача із вказаним позовом до суду, здійснила переказ коштів у сумі 725,00 грн. на рахунок Позивача, що підтверджується матеріалами справи (а.с.69). Номер рахунку інші реквізити, за якими Відповідачем-2 здійснено переказ коштів Позивачу, відповідає реквізитам, зазначеними самим Позивачем в заяві на безготівковий перерахунок страхового відшкодування до СК «Універсальна» (а.с.69,86). Отже, Відповідачем-2 на рахунок Позивача сплачено суму франшизи - 510,00грн., та частину коштів не покритих страховою сумою (різницю між розміром шкоди та страховою виплатою) - 215,00грн. В судовому засіданні 24.04.14р. Відповідачка пояснила, що за домовленістю з Позивачем оплатила йому суму франшизи, що вказана в полісі та додаткові витрати, про які просив Позивач. Представник Позивача та Позивач в судовому засіданні 18.07.2014р. пояснили, що Відповідачка-2 не повідомляла йому про сплату вказаних коштів, а тому він не міг і не зобов'язаний знати про наявність в себе на рахунку зазначених коштів. Окрім того, положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач обґрунтовує підстави відшкодування моральної шкоди фактично діями Відповідача-1 щодо невідшкодування в повному обсязі та в строки, встановлені законодавством збитків завданих внаслідок ДТП. Разом з тим, суд зауважує, що [PERSON] після ДТП відшкодувала суму франшизи Позивачу в добровільному порядку в розмірі навіть більшому, ніж того вимагає законодавство. Таким чином, обставини, на які посилається Позивач як на підставу для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди з боку Відповідача-2, зокрема щодо заподіяння [PERSON] Позивачу моральної шкоди, протиправності її дій та наявності причинного зв'язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправними діяннями відповідача-2, як і підстави для стягнення з Відповідачки-2 на користь Позивача суми франшизи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не підтверджені достатніми, належними та допустимими доказами. Щодо солідарного стягнення з Відповідачів 800,00грн. витрат Позивача за проведення експертизи, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено солідарне стягнення зазначених витрат зі страховика та особи, винної в ДТП, оскільки в силу п. 34.2 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Отже вказана сума підлягає включенню до суми страхового відшкодування та виплаті страховиком в межах визначеного ліміту відповідальності, а у випадку перевищення розміру шкоди над сумою страхової виплати різниця підлягає стягненню зі страхувальника. Однак Позивачем в позові не наведено відповідних розрахунків щодо включення вказаної суми до загального розміру страхового відшкодування та стягнення в силу положень ст.1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) з Відповідача-2. Отже, розглядаючи справу виключно в межах заявлених позовних вимог та підстав позову суд не вбачає правових підстав саме для солідарного стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 витрат Позивача, понесених на проведення експертного дослідження, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з ПАТ «СК «Універсальна» на користь Позивача недоплаченого страхового відшкодування у сумі 12 280,00 грн. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь Позивача підлягають стягненню з Відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з Відповідача-1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 6,9,12,22, 28, 29, 30, 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. N4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. 9 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: partial