Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок № 8 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Зоряній (колишня вул. Радгоспна) в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], 19 лютого 2013 року. Позовна заява позивачем обґрунтована тим, що спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на вищевказане майно, що позбавляє його можливості отримати спадщину у позасудовому порядку. Позивач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду листа про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.50). Представник третьої особи Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори надав суду лист про розгляд справи у її відсутність (а.с.51). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №508728 виданим Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 21 лютого 2013 року, актовий запис № 07 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по вул. Радгоспній, № 8 в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За часи життя, 15 жовтня 2012 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений Виконкомом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області і зареєстрований в реєстрі за № 24, та за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала своєму сину [PERSON] Позивач після смерті матері, як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк, звернувся до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 301/2013. 28 вересня 2013 року позивачу видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1383 га в межах згідно з планом, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Любимівка вул. Радгоспна, ділянка № 8 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 837395 виданого Любимівською сільською радою 18.10.2005 року, згідно рішення від 29.11.1995 року, та зареєстрованої в Книзі за реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010512002593 (а.с.10). Однак в видачі позивачу свідоцтва про право власності на жилий будинок державний нотаріус відмовив, оскільки не підтверджується факт належності [PERSON], померлої 19 лютого 2013 року спадкового майна, а саме: житлового будинку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2970/02-3 від 28.09.2013 року (а.с.12). Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 21 грудня 1990 року, укладеного між Совхозом «Україна» в особі директора совхозу [PERSON] та [PERSON], остання придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Зоряна (колишня вул. Радгоспна), буд. 8 в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, побудований в 1971 році (а.с.15-16). Відповідно відповіді Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 1449/13 від 20.09.2013 року, згідно з інвентаризаційною справою станом на 04.12.2004 року правова документація на будинок за адресою: с. Любимівка вул. Зоряна (колишня вул. Радгоспна), буд. 8 Дніпропетровського району Дніпропетровської області не виготовлялася, право власності на імя [PERSON] не зареєстровано (а.с.13). Згідно довідки виданої Любимівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 571 від 25.04.2016 року, в результаті упорядкування поштових адрес, змінено поштову адресу житлового будинку, що належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.12.1990 року з адреси «с. Любимівка вул. Совхозна, буд. 8» на поштову адресу «с. Любимівка вул. Радгоспна, буд 8» (а.с.23). Окрім цього, згідно з розпорядженням Любимівського сільського голови від 09.02.2016 року № 06 «Про перейменування вулиць в с. Любимівка», вулицю «Радгоспна» перейменовано на вулицю «Зоряна» (а.с.25). Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено п. 5 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб передбачений законом, у тому числі шляхом визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. За змістом вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Зібрані по справі докази вказують, що померлій 19 лютого 2013 року [PERSON], належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Радгоспній, буд. 8 в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким чином, незважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Радгоспній, буд. 8 в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області за заповітом після смерті матері, власника будинку, особи, які мали право на обовязкову долю в спадковому майні відсутні, він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння у позасудовому порядку з причини відсутності реєстрації права власності спадкодавцем. Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України, право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач прийняв спадщину і є спадкоємцем за заповітом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої 19 лютого 2013 року на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Радгоспній, буд. 8 в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved