Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсними договір дарування житлового будинку від 27.02.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 962, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно якого дарувальники подарували [PERSON] житловий будинок разом з господарськими спорудами, розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Шепетова, 102; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 17.03.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1356, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно якого дарувальники подарували [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Шепетова, 102, кадастровий номер: 4810136600:11:062:0001; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок разом з господарськими спорудами, розташованими за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Шепетова, 102 та земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Шепетова, 102, кадастровий номер: 4810136600:11:062:0001; визнати за позивачкою право власності на 16/40 частки житлового будинку разом з господарськими спорудами, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Шепетова, 102 в порядку виділення частки подружжя із спільної сумісної власності, у звязку з чим визнати за відповідачами право власності на будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова, 102 в м. Миколаєві в наступних частках: [PERSON] 22/40 частки, [PERSON] 2/40 частки. Крім того, просила поновити пропущений нею з поважних причин строк позовної давності. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві було набуто її чоловіком, її сином - [PERSON] та батьками чоловіка, а саме його матірю [PERSON] і батьком - [PERSON] (який помер у 2003 році) у рівних частках шляхом укладання 07.08.1997 року на Універсальній товарній біржі Віконт-Т біржової угоди - договору міни. В період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] внаслідок проведених за замовленням та рахунок позивача будівельних робіт у спірному будинку було добудовано другий поверх, значно розширено шляхом проведення будівельних робіт площу самого будинку та його площа, яка на момент придбання будинку становила лише 84,8 кв.м., після закінчення будівництва становила вже 415,4 кв.м. (тобто збільшилася у 5 разів), будинок за час шлюбу позивачки з відповідачем був обладнаний новим сучасним дахом, ньому був проведений капітальний євроремонт з влаштуванням в приміщенні будинку - басейну, спортзалу та інших сучасних кімнат. Однак, у 2013 році позивач випадково дізналася про те, що на підставі нотаріально посвідчених договорів, а саме договору дарування житлового будинку від 27.02.2006 року, посвідченого приватний нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 962 та договору дарування земельної ділянки від 17.03.2006 року, посвідченого приватний нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1356 відповідачі [PERSON], [PERSON] та померла [PERSON] без її згоди подарували будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві відповідачу [PERSON]. Вважає, що її права порушені. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, надав заяву, в якій позов не визнав. В судове засіданні третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.08.1975 року позивач уклала шлюб із відповідачем [PERSON], від якого мають двох дітей, які є відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] В період шлюбу подружжя разом із [PERSON] та батьками чоловіка, а саме його матірю [PERSON] та батьком - [PERSON] 07.08.1997 року на Універсальній товарній біржі Віконт-Т шляхом укладання біржової угоди та міни належних їм квартир № 12 в будинку № 29 по вул.. Чайковській в Миколаєві та квартири [ADDRESS] в Миколаєві набули у власність у рівних частках будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві. Внаслідок укладання біржової угоди чоловік позивача - [PERSON], син позивачки - [PERSON], мати чоловіка позивача - [PERSON] та батько чоловіка позивача [PERSON] стали власниками (по ? частці кожний) будинку, розташованого в м. Миколаєві по вул.. Генерала Шепетова, 102. 23.02.2003 року [PERSON] помер. Його спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова, 102 в м. Миколаєві у звязку з тим, що в порушення норм законодавства договір міни вказаного будинку, на підставі якого померлому належала частка зазначеного будинку, був укладений не в нотаріальній формі, а на товарній біржі, у звязку з чим вказані спадкоємці звернулися до суду. Згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.11.2004 року договір міни № 650 квартири [ADDRESS] в Миколаєві та квартири [ADDRESS] в Миколаєві на будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві, укладений 07.08.1997 року на Універсальній товарній біржі Віконт-Т між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнаний дійсним, та за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/4 частці за кожним - визнано право власності на домоволодіння № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві. На підставі вказаного судового рішення [PERSON] та [PERSON] були додатково видані 16.01.2006 року Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] по 3/8 частки домоволодіння № 102 по вул.. Генерала Шепетова, 102 в м. Миколаєві кожному. Станом на час набуття вищезазначеними особами у власність будинку № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві вказаний будинок був одноповерховим (його загальна площа складала - 84,80 кв.м., житлова площа 58,0 кв.м.). З метою розширення житлової площі позивач разом зі своїм чоловіком, який є відповідачем по справі, за спільні кошти здійснили реконструкцію та капітальний ремонт вказаного будинку. Дозвіл на реконструкцію будинку було отримано відповідно до розпорядження адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міської ради від 22.03.2005 року № 93р Про надання дозволу на реконструкцію житлового будинку та будівництво господарчих споруд по вул.. Шепетова, 102. Замовником ескізного проекту реконструкції будинку є відповідач [PERSON]. Договір генпідряду на проведення будівельних робіт з метою реконструкції житлового будинку № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві з ПП [PERSON]М. укладений 10.03.2005 року позивачкою. Будівельні роботи по реконструкції житлового будинку № 102 по вул.. Генерала Шепетова, 102 в м. Миколаєві підрядною організацією проводилися в період з березня по жовтень 2005 року. Будівельні матеріали, а також будівельні роботи оплачувалися особисто позивачем та за її рахунок, що підтверджується договором підряду, квитанціями про здійснені розрахунки, поясненнями сторін та показаннями свідків. У технічному паспорті за даними БТІ дата побудови житлового будинку літА зазначена 2005 рік. В порушення прав позивачів відповідачі без згоди останніх подарували належні їм частки, тобто весь будинок № 102 по вул.. Генерала Шепетова в м. Миколаєві, відповідачу [PERSON], що підтверджується копіями нотаріально посвідчених договорів, а саме договором дарування житлового будинку від 27.02.2006 року, посвідченого приватний нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 962 та договором дарування земельної ділянки від 17.03.2006 року, посвідченого приватний нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1356. Позивачу про порушення її прав шляхом укладання відповідачами оспорюваних договорів стало відомо у 2013 році, що знайшло своє місце у судовому засіданні та є підставою для поновлення судом позивачу строків позовної давності. Частиною 1 ст. 62 Сімейного кодексу України встановлено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така сама позиція висловлена у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21.11.2007р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. Статтею 71 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Частиною 3 ст. 357 ЦК України визначено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, оскільки за рахунок коштів позивача та її чоловіка було значно реконструйовано будинок - добудовано 4/5 частин будинку, то позивач має право на поділ спільно набутого майна подружжя (4/5 частин будинку). Відповідно частки співвласників мають бути зміненими наступним чином: 1/5 частка будинку має бути розподілена між власниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до належних їм раніше часток, а саме: [PERSON] 3/40 частки (3/8*1/5), [PERSON] 2/40 частки (2/8*1/5), [PERSON] 3/40 частки (3/8*1/5). При цьому 4/5 (32/40) частки будинку має бути порівну (по 16/40 частки) розподілені між позивачем та її чоловіком [PERSON], оскільки подружжя за рахунок спільних коштів фактично наново побудувало спірний будинок. У звязку з цим в порядку поділу майна подружжя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] частки співвласників будинку мають бути визначені наступним чином: [PERSON] 19/40 частки (3/8*1/5+16/40 частки), [PERSON] 2/40 частки (2/8*1/5), [PERSON] 3/40 частки (3/8*1/5), позивачці - 16/40 частки. При цьому суд враховує. що 23.12.2006 року [PERSON] (матір відповідача [PERSON]) померла, заяву про прийняття спадщини після її смерті не подав жодний спадкоємець, фактично згідно довідки про склад зареєстрованих осіб на час смерті спадкодавця, спадщину прийняв син [PERSON] [PERSON], оскільки він є її сином, у звязку з чим є спадкоємцем [PERSON] першої черги - за законом та був зареєстрований й проживав з померлою за однією адресою на час її смерті. Отже саме до нього має перейти в порядку спадкування за законом право власності на частку [PERSON] в спірному будинку, тобто частка [PERSON] з урахуванням частки його матері, має складати 22/40 частки (19/40+3/40). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, визнавши недійсними договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки й визнати в порядку поділу спільно набутого у шлюбі майна право власності позивача на частку у нерухомому майні, розташованого в м. Миколаєві по вул.. Генерала Шепетова, 102.

Outcome: approved