Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 16 грудня 2009 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2009 року до досягнення донькою [PERSON], [INFO] повноліття, тобто до [INFO] року. На підставі даного рішення суду був виданий виконавчий лист, який направлений на примусове виконання в відділ Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідач аліменти сплачував нерегулярно і не в повному обсязі. Так, за виконавчим листом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини утворилася заборгованість за період часу з 19 листопада 2009 року до 31 грудня 2016 року, тобто до досягнення дитиною повноліття в розмірі 38312 грн. 28 коп. У зв'язку з закінченням строку, передбаченого для даного виду стягнення державним виконавцем було закінчено виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого документа. Наряду з цим, їй було роз'яснено її право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача виниклої заборгованості в твердій грошовій сумі. На даний час заборгованість по аліментам в розмірі 38312 грн. 28 коп. на її користь на утримання доньки відповідачем до сих пір не виплачена в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явиллася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 6 і ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про виклик та опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України в разі виникнення спору, розмір заборгованості за аліментами обчислюється судом. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] знаходились у шлюбі. У шлюбі 31 грудня 1998 року у них народилась донька [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини є відповідач по справі (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13) шлюб між сторонами по справі був розірваний 21 грудня 2004. Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 16.12.2009 відповідач по справі повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19 листопада 2009 року до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року (а.с. 15-16). Однак, відповідач [PERSON] у період часу з 19.11.2009 по [INFO] аліменти на утримання доньки сплачував нерегулярно і не в повному обсязі, внаслідок чого у нього по сплаті аліментів виникла заборгованість, яка в грошовому вираженні складає 38312 грн. 28 коп. (а.с. 10-11). Виконавчий лист з примусового виконання зазначеного вище рішення суду разом з постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.08.2018 надіслано за адресою позивача, так як закінчився строк передбачений для даного виду стягнення (а.с. 14; 15-16). Позивачу роз'яснено право звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості в твердій грошовій сумі. Враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому відповідач, будучи завчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з'явився, заперечень проти позову не подав, суд вважає, що відповідач, як батько повинен у повному обсязі сплатити заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача на утримання доньки до досягнення нею повноліття у сумі 38312грн. 28коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved