Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, по якому просив визнати виконавчий напис від 04.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 25 370,39 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.10.2013 року між ТОВ «Платинум Банк» [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Ренесанс Життя» укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №745/6536CLBPS, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договорами розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Сума кредиту - 21 240 грн., строк кредитування - 36 місяців, фіксована процента ставка 12% ,комісія за обслуговування кредиту 510 грн., дата повернення кредиту 18.10.2016 року. У 2020 році позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, яка винесена приватним виконавцем Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною від 10.03.2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем від 04.12.2019 року, загальна сума складає 25 370,39 грн. Згідно з вищевказаним виконавчим написом нотаріуса вбачається, що право вимоги за вищевказаним договором кредиту перейшло від ПАТ «Платинум Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору про відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02.10.2019 року. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не перевірено у встановленому законом порядку безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Вказує, що право вимоги для відповідача за даними кредитними правовідносинами у відповідності до ст. 1050 ЦК України, виникло з моменту несплати позивачем першого щомісячного платежу для погашення заборгованості по кредиту, тобто 18.11.2013 року, проте виконавчий напис нотаріуса вчинено 24.12.2019 року, що перевищує, встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної у три роки з моменту виникнення права вимоги за зобов`язанням. Зазначає, що приватний нотаріус не мав підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили, що вказана заборгованість є безспірною та зі спливом строків позовної давності, тобто відсутні умови передбачені у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» необхідні для можливості вчиненні нотаріусом виконавчого напису. В ході розгляду справи представник позивача надав заяву, якою з урахуванням допущенної описки при складанні позовної заяви просив визнати виконавчий напис від 24.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 25 370,39 грн., таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2020 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 18-19/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2020 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено /а.с. 21-22/. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.07.2020 року ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2020 року скасовано, заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем від 24.12.2019 року , зареєстрованого в реєстрі за №4348, щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 25 370, 39 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни (ВП №61494317), до набрання законної сили судовим рішенням. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктора Станіславовича належним чином засвідчену копію виконавчого напису №4348 від 04.12.2019 року, вчиненого нотаріусом про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 25 370,39 грн. та документів, на підставі яких було здійснено вказаний виконавчий напис /а.с. 37-38/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті /а.с. 35-36/. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславовичв судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Судом встановлено, що 21.12.2019 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктора Станіславовича із заявою про вчинення виконавчого напису, якою просив стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», яке на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02.10.2019 року, є кредитором по кредитному договору №745/6536CLBPS від 09.10.2013 року, заборгованість з боржника- [PERSON] . Строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Останній платіж був вчинений Боржником 04.10.2017 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.10.2017 року по 29.11.2019 року. Сума заборгованості складає 25070,39 (двадцять п`ять тисяч сімдесят гривень 39 копійок) гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 25070,39 (двадцять п`ять тисяч сімдесят гривень 39 копійок) гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 0 (нуль гривень 00 копійок) гривень; прострочена заборгованість за процентами становить 0 (нуль гривень 00 копійок) гривень. Таким чином, станом на 21.12.2019 року (включно) заборгованість [PERSON] перед стягувачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»за Кредитним договором №745/6536CLBPS від 09.10.2013 року становить 25070,39 (двадцять п`ять тисяч сімдесят гривень 39 копійок) гривень та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Згідно до направленої боржнику письмової вимоги (повідомлення) останньому було надано строк для погашення заборгованості до 29 листопада 2019 року. До вказаної заяви додано: - оригінал Кредитного договору /а.с. 162-163/; - договори відступлення права вимоги /а.с. 80-81, 82-118, 119-120, 121-136, 137-138, 139-153, 154-156, 157-159/; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; - документи стягувача /а.с. 61-79/. 24.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4348 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 25 370,39 грн. /а.с. 60/. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Доказів надсилання [PERSON] повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень матеріали справи не містять. Крім того, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення також не містять. Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 10 квітня 2019 року. Крім того, Велика Палата Верховного Суду кваліфікує обставини щодо неповідомлення боржника про усунення порушень у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, як порушення прав позичальника, що має наслідком задоволення таких позовів (постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18). Окрім того, судом встановлено, що Договір №745/6536CLBPS від 09.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019 року, укладено строком -18.10.2016 року (дата повернення кредиту). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони визначили також строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно з частиною третьою статті 254 Цивільного кодексу України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільний кодекс України). Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладені норми та те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений 24 грудня 2019 року, суд приходить до висновку що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З наданих матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» чи приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктора Станіславовича не отримував. Позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розміру, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. За вказаного, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 24.12.2019 року крім того застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019 року. За вказаного, позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved