Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги позивачка аргументувала тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 27.07.2012 року був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні стосунки між сторонами припинені, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач допомоги не надає, матеріально не забезпечує. У зв'язку з тим, що діти перебувають на її утриманні, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2/6 частки від заробітку відповідача щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Відзначила, що з 12.03.2018 року переїхала проживати в с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області до своєї матері. З того часу відповідач надавав кошти за березень та квітень 2018 року в сумі 1000 грн., за травень 2018 року - 5000 грн., за червень 2018 року - 2000 грн. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив в частині розміру стягуваних аліментів, подав відзив на позовну заяву, в якому вказував на неврахування позивачкою тієї обставини, що батьки перебувають на його утриманні, а мати є інвалідом 3 групи та потребує його допомоги. Відзначив, що аліменти потрібно стягувати на дітей, а їх розмір має визначати суд з врахуванням положень ст. 182 СК України, відтак, позовні вимоги просив залишити без задоволення. Окрім того, надав суду письмові пояснення, в яких вказував, що попри те, що працює на підприємстві з ремонту спецтехніки, має мінливий дохід, тому вважає за доцільне стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме на утримання дітей, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення нею 6 років в сумі 1550 грн. на кожну з доньок, 1900 грн. - на дружину, та не більше 5 000 грн. загалом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та додані до них докази, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] 27.07.2012 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 64 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вказано в позовній заяві позивачем та не заперечувалось відповідачем, діти перебувають на утриманні позивачки, а сторони не можуть дійти згоди щодо розміру допомоги, яку має надавати відповідач. Як вбачається з довідки № ЮН-00000009 від 17.05.2018, виданої ТОВ «Юнгхайнріх Ліфт Трак» [PERSON] з 04.08.2008 року працює в ТОВ «Юнгхайнріх Ліфт Трак», та на даний момент займає посаду інженера-механіка, його сукупний дохід за період з 01.11.2017 року по 30.04.2018 року складає 207 356,04 грн., а за вирахуванням утримань - 151 811,62 грн., відтак, має постійне місце роботи, регулярний дохід та може надавати матеріальну допомогу (а.с.40). Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. У відповідності до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч. 2-3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік, повинні матеріально підтримувати один одного. За змістом ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням положень ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відтак, закон передбачає імперативний обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також окреме безумовне право дружини, з якою проживає дитина, на її матеріальне утримання батьком дитини, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, з урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, відповідачем не надано жодних доказів того, що [PERSON] перебуває на його утриманні. В той же час, суд не вбачає підстав для визначення аліментів до сплати у твердій грошовій сумі, на що відповідач вказує у своїх поясненнях, так як у відповідності до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України правом обирати форму стягуваних аліментів наділений той з батьків, з ким проживає дитина, в даному випадку - позивач по справі. Будь-яких інших доказів на спростування вимог позивача, а також на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було. При вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що малолітні діти проживають разом з матір'ю, відповідач є працездатним, фізично здоровим, утриманців та інших аліментних зобов'язань не має, має постійне місце роботи та регулярний дохід, що характеризує його майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх з відповідачем малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку) від доходу відповідача щомісячно, а також стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання аліментів в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача щомісячно. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial