Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про звільнення майна з-під арешту, зазначивши в якості третьої особи [PERSON] У позовних вимогах просив виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження № 12581047 від 05.06.2012 року, № 12833871 від 06.08.2012 року, № 10565977 від 02.12.2010 року, № 10565726 від 02.12.2010 року, № 10565884 від 02.12.2010 року № 9231841 від 10.11.2009 року, № 9927495 від 11.06.2010 року, № 4678090 від 14.02.2014 року, № 3822404 від 12.12.2013 року, № 889394 від 08.05.2013 року. В обґрунтування вимог позивач вказував, що між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] були укладені кредитні договори від 26 червня 2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] передав йому в заставу належну позичальнику квартиру [ADDRESS]. Постановою державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на відчуження будь-якого його майна, чим порушено права АТ «Дельта Банк», як заставодержателя. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - відділу ДВС в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заперечень не надав. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, слідує, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від 10.11.2009 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого його майна, в т.ч. і на квартиру [ADDRESS] (а.с.6-14). Однак, 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є позивач (далі - АТ «Дельта Банк»)(а. с. 16-25), та боржником були укладені кредитні договори № 11365005000 та № 11365016000 (а.с.29-25, 36-42). В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 26 червня 2008 року був укладений договір іпотеки квартири, за умовами якого позичальник (заставодавець) надав в заставу квартиру [ADDRESS] (а.с.26-28). Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченою заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). З врахуванням роз'яснень, що викладені у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», про те, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.24 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Отже, у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є не орган державної виконавчої служби, а боржник та особи, в інтересах якої накладено арешт. Згідно постанови про арешт майна боржника від 22.03.2012 року боржником є [PERSON] В судовому засіданні представник позивача відкликав заяву про уточнення вимог в частині пред'явлення вимог до [PERSON] як до відповідача. За таких обставин, позов заявлений не до належного відповідача, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed