Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач її син, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає вже тривалий час. Також вказувала на те, що відповідач не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. На теперішній час позивачка має намір розпорядитись належним їй майном, однак реєстрація відповідача у належній їй квартирі заважає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідно до заяви, позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, просила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1999 р. квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до Довідки ЖКП ММР «Південь» ЖЕК №17 від 14.01.2016 р. за №130 у вищевказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте згідно Довідки ЖКП ММР «Південь» ЖЕК № 17 від 14.01.2016 р. за № 37 в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] з грудня 2000 року не проживає. З позову вбачається, що відповідач вибув з зазначеної квартири зі своїми речами в інше постійне місце проживання, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація відповідача [PERSON] за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), яке набрало законної сили. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, зняття з обліку реєстрації обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. Вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку є зайвими, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: partial