Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] до Вінницької міської ради, [PERSON] з вимогами визнати за нею право приватної власності на [ADDRESS]. Позовні вимоги аргументовані тим, що на початку 1973 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON], стали членами житлово-будівельного кооперативу № 165 в м. Вінниці. Восени 1973 року, в складі сім'ї з трьох чоловік, на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 03.11.1973 року № 824, отримали ордер № 3449/35 серія «А» від 03.11.1973 року на право зайняття окремої, кооперативної, двокімнатної квартири [ADDRESS]. 1973 року, мати з батьком, в повному обсязі сплатили пайовий внесок за дану кооперативну квартиру [ADDRESS], в сумі 4484, 93 карб. 20 квітня 1989 року шлюб зареєстрований між батьками позивача [PERSON] та [PERSON], було розірвано. 07 липня 1989 року Ленінським районним народним судом м. Вінниці, по цивільній справі № 2-1371/89 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл паю і кооперативної кватири ухвалено рішення, яким позов задоволено, квартиру поділено наступним чином: виділивши в користування [PERSON] кімнату 15,58 кв. м, визнавши його власником паю в сумі 2100 руб. 21 коп. Виділивши в користування [PERSON] кімнату 17, 27 кв.м., визнавши її власником паю в сумі 2384 карб. 32 коп. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 141 руб. Підсобні приміщення залишено в спільному користуванні. Внаслідок розподілу паїв та встановлення порядку користування квартирою 07 вересня 1989 року на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 24.07.1989 р. затвердженого рішенням виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 282 від 07.09.1989 р. було видано, на кожного окремо ордери на житлові приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 165. Позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON]. 27.11.2012р. згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 212/9880/2012 за позивачем визнано право власності на паєнакопичення сплачені за кооперативну житлову квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за [PERSON]. Позивач повідомляє, що 22 лютого 2014 р. не встигши зареєструвати право власності на частку кооперативної квартири [ADDRESS] її мати - [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина належну їй частку двокімнатної квартири [ADDRESS]. Заповіту мати не залишила її спадкоємцями першої черги за законом є - [PERSON] і [PERSON]. У зв'язку із важкою хворобою матері та необхідністю проходження лікуваня у м. Києві, останні роки життя [PERSON], проживала із позивачем за адресою [ADDRESS] Позивач вказує, що після смерті матері вона утримує зазначену квартиру, сплачує кошти за житлово-комунальні послуги. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача ВМР в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без його участі позов визнає в повному обсязі. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що [ADDRESS] зареєстрована за житлово-будівельним кооперативом №35 на підставі рішення №594 від 14.11.198р. Реєстрація приватизації не проводилась, що підтверджується листом КП ВМР «ВМБТІ» від 27.09.2013р. №5838. ( а. с. 10) Рішенням Ленінського районного народного суду м. Вінниці від 07.07.1989р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ паю і кооперативної квартири, виділено в користування [PERSON] кімнату 15,58 кв. м, визнавши його власником паю в сумі 2100 руб. 21 коп.; в користування [PERSON] виділено кімнату 17, 27 кв.м., визнавши її власником паю в сумі 2384 карб. 32 коп. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 141 руб. Підсобні приміщення залишено в спільному користуванні. ( а. с. 13) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2012р. визнано за [PERSON], [INFO], право власності на паєнакопичення сплачені за кооперативну житлову квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за [PERSON]. Виділено [PERSON], [INFO], в користування кімнату площею 15,58 кв. м в квартирі [ADDRESS]. ( а.с.14-15) Витягом з рішення ВК ВМР від 21.02.2014р. №452 вирішено оформити право приватної власності на кооперативні квартири: [PERSON] на 13/25 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 24,7 кв. м. в тому числі житловою площею 17,3 кв.м.( а. с .11), і відповідно видано технічний паспорт на вказану частку. ( а. с. 18) Витягом з рішення ВК ВМР від 21.02.2014р. №452 вирішено оформити право приватної власності на кооперативні квартири: [PERSON] на 12/25 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 22,6 кв. м. в тому числі житловою площею 15,8 кв.м., що також підтверджується технічним паспортом на дану частку. ( а. с .12, 21) Згідно свідоцтва про смерть від [INFO]. серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві [PERSON] померла [INFO].( а. с. 24) Судом встановлено, що [PERSON] на день смерті проживала разом із своєю донькою - позивачем по справі у [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою КП «Куренівське подільського району м. Києва» від 30.04.2014р. №4464, актом від 17.11.2014р., та випискою з медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого. ( а. с. 25, 28-29) В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що нею здійснювались витрати на поховання матері, що підтверджується договором - замовлення на організацію та проведення поховання. ( а. с. 30-31) Листом 14-ї Київської державної нотаріальної контори від 27.11.2014р. №3559/01-16 позивача повідомлено про неможливість заведення спадкової справи після померлої [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме на [ADDRESS]. ( а.с.50) Згідно відповіді 14-ї Київської державної нотаріальної контори та 1-ї Вінницької державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались. ( а. с. 63,69) В судовому засіданні досліджувались матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що на квартиру [ADDRESS] відсутні заборони єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру іпотек єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ( а.с.65-67) Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. ч. 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з дня, коли йому стало відомо про відкриття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає, визнати за визнати за [PERSON] право приватної власності на [ADDRESS] загальною площею 47,3 кв. м., що складається: з двох житлових кімнат: 1-а кімната-17,3 кв. м., 2-а кімната -15,8 кв. м., кухні площею 5,2 кв. м., коридору пл..-5,9 кв. м., туалету пл..-1,1. кв. м., ванної пл.-2 кв. м. В судовому засіданні представник позивача просив суд судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved