Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що знаходиться під наглядом психіатра в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 2000 року з приводу параноїчної шизофренії. Неодноразово лікувалася в психіатричній клініці. Госпіталізувалась у примусовому порядку. Інвалід II групи. В клінічний картині домінує маячна симптоматика відношення і отруєння, які направлені на конкретні особи (матір). У звязку з відсутністю критики до хвороби амбулаторно лікування не приймає. Останнє лікування в примусовому порядку, виписана 19.05.2017 року. Із заяви матері: «Прошу госпіталізувати мою доньку у зв'язку з неадекватним станом: розмовляє сама із собою, не спить ночами, агресивна, дратівлива. Ліків не приймає. Дуже хвилююся за її стан». Мати викликала спеціалізовану психіатричну бригаду і хвора доставлена в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР 16.06.2017 року о 13.20 год.. У приймальному відділенні оглянута черговим лікарем, який кваліфікував стан, як загострення важкого психічного захворювання з високою вірогідністю скоєння суспільно-небезпечного діяння. Госпіталізована в примусовому порядку у зв'язку з тим, що не дала згоди на госпіталізацію. 16.06.2017 о 14.30 [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу з формуванням психопатоподібного, параноїдного дефекту. Маячні ідеї відношення на адресу матері з високою ймовірністю здійснення агресивних дій (по відношенню до матері). У зв'язку з тим, що являє потенційну небезпеку для оточуючих, та на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Прокурор, лікар-психіатр, заінтересована особазаяву підтримали і просили суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні не надала пояснення, оскільки перебуває в тяжкому психічному стані. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, заінтересованої особиперевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 16.06.2017 року [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу з формуванням психопатоподібного, параноїдного дефекту. Маячні ідеї відношення на адресу матері з високою ймовірністю здійснення агресивних дій (по відношенню до матері). У зв'язку з тим, що являє потенційну небезпеку для оточуючих, примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved