Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

В травні 2018 р. заявники [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 23.08.2003 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1104. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя. З 03 серпня 2017 р. припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON], про що свідчить договір про місце проживання дитини, умови її утримання та участі батьків в її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косарєвою Т.В., 03.05.2018 р. Відповідно до умов вказаного договору дитина залишається проживати з матір'ю. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила заяву задовольнити. Суд, заслухавши заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи‚ вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що 23.08.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №1104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER]. Від даного шлюбу заявники мають [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до договору про місце проживання дитини, умови її утримання та участі батьків в її вихованні, укладеного 03.05.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косарєвою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №780, заявники спільно визначили місце проживання дитини з матір'ю, при цьому батько має право спілкуватись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Між сторонами досягнуто згоди щодо порядку утримання та виховання [PERSON], [INFO]. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Враховуючи обставини, наведені вище, суд вважає встановленим, що спільна заява [PERSON], [PERSON] про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 109 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved