Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що шлюб між сторонами було розірвано відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2017 року в цивільній справі №127/2100/17. На момент укладення шлюбу з відповідачем, від першого чоловіка позивач має малолітню дитину [PERSON], [INFO], якого відповідач всиновив, про що видано повторне свідоцтво про народження [PERSON], де батьком зазначений [PERSON]. Позивач проживає близько року окремо від відповідача та з ним не спілкується. Відповідач під час спільного проживання вів антисоціальний спосіб життя, майже кожен день вживав алкоголь та ніколи не мав постійного місця роботи. Він не цікавився життям та розвитком [PERSON], матеріальної допомоги на його утримання не надавав. На думку позивача, своєю поведінкою відповідач порушив вимоги Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки з виховання та утримання дітей. Ці обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо задоволення позову не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 11.04.2017 року про визнання позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Шлюб між батьками дитини розірвано відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2017 року. Рішення суду набрало законної сили 18.03.2017 року. Згідно з висновком органу опіки і піклування № 01-00-011-23559 від 31.05.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Зокрема, у висновку зазначено, що з літа 2016 року по теперішній час [PERSON] проживав окремо від дитини, не підтримував з сином родинних відносин, не брав участі у його вихованні та розвитку, не цікавився життям та здоров'ям сина, не вітав його з днями народження та іншими святами, не надавав дитині матеріального утримання. Дитина [PERSON] негативно ставиться до свого батька [PERSON], боїться його, оскільки, за повідомленням дитини, батько під час спільного проживання часто приходив додому у п'яному вигляді, ображав його та бив маму. Про такі обставини хлопчик повідомив у співбесіді з працівником Служби у справах дітей міської ради та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. 16.05.2017 року та 30.05.2017 року питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради, де було заслухано пояснення дитини [PERSON], його матері [PERSON], розглянуто документи, які стосуються цієї справи. [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, хоча належним чином повідомлений про розгляд цього питання. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved