Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми товару. Позовну заяву мотивовано тим, що у лютому 2013 році за усним договором [PERSON] брат відповідача запропонував позивачу продати відповідачу соняшник, так як остання скуповує насіння соняшника у мешканців с. Потяшня, на що позивач дав згоду. Через деяких час приїхав автомобіль «Камаз» від відповідача який був завантажений зерном у селі Поташня за місцем проживання позивача, в кількості 10 500 кг. Оплату за товар за домовленістю відповідач зобов'язався заплатити через тиждень після відвантаження. Але на неодноразові вимоги та прохання позивача повернути грошові кошти за товар відповідач не реагує та уникає розмови. Старшим слідчим СВ Бершадського РВ УМВС [PERSON] 10 липня 2013 року за письмовою заявою [PERSON] щодо шахрайських дій збоку [PERSON] відкрито кримінальне провадження відомості, які внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013010090000742 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. За результатами проведення досудового слідства старший слідчий Мельник О.Д. виніс постанову від 27.09.2014 року та закрив кримінальне провадження № 12013010090000742 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях відповідача ознак кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 190, 192 КК України. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та послався на докази викладені в позові, просив суд позов задоволити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] у лютому 2013 році за усним договором продав [PERSON] насіння соняшника за ціною 4500 грн. в кількості 10\~500 кг. Оплату за товар за домовленістю між сторонами усного договору [PERSON] зобовязалась через тиждень після відвантаження насіння. Як зазначає позивач станом на 15.04.2015 року відповідач з позивачем не розрахувався. Вартість за одну тону соняшника на час укладення договору становила 4500 грн., але згідно наданої позивачу відповіді від Вінницької торгово-промислової палати від 08.04.2015 року станом на 01.04.2015 року ціна на соняшник за одну тону зафіксована - 9300 грн., а тому загальна сума заборгованості складає 97\~650,00 гривень. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 абз. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що поскільки між сторонами письмового договору про купівлю соняшника укладено не було, що являється необхідним, так як зазначає позивач вартість проданого [PERSON] соняшника становить 97\~650 гривень, що в двадцять і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а інших письмових доказів вчинення правочину позивач суду не надав підстав для задоволення позову не вбачається. Суд, також враховує те, що укладаючи «усний договір» сторони в порушення вимог ч. 1 ст. 638 УК України не обговорили і не зафіксували в належній формі всі істотні умови договору, зокрема про кількість товару дня купівлі продажу, його ціна, що вказує на відсутність ознак укладеного між сторонами договору. Так, в позовній заяві зазначено, що вартість 1ї тонни соняшника на час продажу становила 4500 гривень, але поскільки в подальшому її ціна зросла до 9300 гривень за одну тонну просить стягнути саме цю суму. Зазначене свідчить про те, що одна з найважливіших істотних умов договору між сторонами не обговорювалась і її ціна на час продажу належним чином не встановлена. При подібних обставинах підстав для задоволення позову не мається.

Outcome: dismissed