Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 2006 року вона підтримувала з відповідачем фактичні шлюбні відносини, деякий час проживала з ним однією сім'єю. [INFO] у неї народилась дитина - дочка [PERSON], батьком якої є [PERSON] 10.06.14 р. вона звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки, проте відповідач не визнав свого батьківства щодо дитини, що призвело до відмови у задоволенні позову. [PERSON] просила суд встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку, починаючи з 10.06.14 р. і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та стверджувала, що [PERSON] являється батьком її дочки [PERSON] Оскільки нею вживались заходи до стягнення з відповідача аліментів з 10.06.14 р., позивач вважає, що саме з цього часу на утримання дитини мають бути присуджені аліменти. В подальшому позивач до суду не з'явилась. Представник позивача Волощук П.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, встановлених у ст.128 СК України, просив суд встановити батьківство [PERSON] щодо дитини позивача, та з підстав, встановлених ст.ст.180, 191 СК України просив стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку починаючи з 10 червня 2014 року. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала та подала суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовуються тим, що вимога про встановлення батьківства відповідача задоволенню не підлягає, оскільки встановлення батьківства проводиться в порядку окремого провадження, вимога про визнання батьківства не доведена та не підтверджена жодними доказами щодо обставин ведення сторонами спільного господарства, проживання, відпочинку, заявлена через тривалий час після народження дитини, при цьому вимогу про виключення відомостей про іншу особу, записану батьком дитини у актовому записі про її народження, позивач не заявляє. Вимогу про стягнення аліментів вважає передчасною, оскільки доказів батьківства відповідача до позову не долучено. У спорі між тими самими сторонами про стягнення аліментів існує судове рішення про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили. З підстав, викладених у запереченнях, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 05.03.09 р. Дослідженням зазначеного свідоцтва встановлено, що батьком дитини записано [PERSON]. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ст.135 СК України №00014115673 від 03.07.14 р., запис про батька [PERSON], [INFO], - [PERSON] у актовому записі про народження дитини № 127 від 05.03.09 р. вчмнено на підставі ст.135 СК України. На момент народження дитини [PERSON], позивач [PERSON] у шлюбі не перебувала. Дана обставина учасниками процесу не оспорюється та підтверджується копією паспорта позивача серії [NUMBER], виданого Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 12.10.01 р. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ст.128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Стороною позивача під час розгляду справи заявлено клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] Ухвалою суду від 18.05.15 р. у справі призначено судово-медичну (імунологічну) експертизу з використанням аналізу ДНК, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлене питання, чи є відповідач батьком [PERSON], [INFO] 27.08.15 р. до суду надійшло повідомлення експертної установи, з якого вбачається неможливість проведення експертизи методом ДНК-аналізу у зв'язку з тим, що, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору зразків, [PERSON] на відбір зразків крові не з'явився. Ухвала суду повернута без виконання. Ухвалою суду від 13.11.15 р. у справі повторно призначено судово-медичну (імунологічну) експертизу з використанням аналізу ДНК, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлене питання, чи є відповідач батьком [PERSON], [INFO] 25.01.16 р. до суду надійшло повідомлення експертної установи, з якого вбачається, що 05.01.16 р. [PERSON] та [PERSON] з дитиною з'явились до експертної установи, проте [PERSON] від проведення експертизи відмовився. Ухвала суду повернута без виконання. Відмова [PERSON] від проведення призначеної судом експертизи підтверджується актом від 05.01.16 р. про відмову від відібрання зразків крові для експертного дослідження, з якого вбачається, що відповідач відмовився від здачі зразків крові за релігійними переконаннями. Будь-яких доказів існування у відповідача перешкод для відібрання зразків крові з метою проведення експертизи суду не подано, про обставини, які б обгрунтовано свідчили про неможливість прийняття відповідачем участі у проведенні судової експертизи шляхом надання зразків крові для дослідження, відповідач та його представник суду не повідомляли. З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку про ухилення відповідача [PERSON] від участі у призначеній судом експертизі з метою встановлення кровної спорідненості відповідача та дитини позивача. Відповідно до ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи положення ст.128 СК України, а також значення призначеної судом експертизи для сторін, з урахуванням встановлення судом ухилення від її проведення відповідача [PERSON], суд визнає відповідача [PERSON] батьком дитини позивача [PERSON] - дочки [PERSON], [INFO] При цьому суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо обрання позивачем невірного способу захисту свого порушеного права, оскільки у позовній заяві [PERSON] просить суд встановити батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON], проте як на підставу позову посилається саме на ст.128 СК України, якою передбачено визнання судом батьківства. Не спростовують висновків суду і доводи представника відповідача про відсутність підстав для визнання [PERSON] батьком [PERSON] у зв'язку з відсутністю доказів ведення сторонами спільного господарства, спільного проживання, спільного довготривалого відпочинку або відрядження, які наводили би на думку про можливі інтимні стосунки між сторонами. При цьому суд керується положеннями ст.128 СК України, згідно з якими підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Такими відомостями є встановлені судом обставини ухилення відповідача від призначеної судом експертизи, з урахуванням того, яке значення вона має для кожної з сторін. Не є підставою для відмови у визнанні батьківства відповідача щодо дитини позивача і положення п.6 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06. р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки вони стосуються випадків, коли батьком дитини записано конкретну особу, а відомості про батька [PERSON], як встановлено судом з актового запису про її народження, записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, допомогу на її утримання відповідач [PERSON] не надає. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], суд враховує відсутність у позивача інших утриманців, крім дитини сторін, її матеріальний стан, відсутність даних про незадовільний стан дитини, бере до уваги те, що [PERSON] працевлаштований та має стабільний заробіток, а також бере до уваги сімейний стан відповідача. Як вбачається з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 1993/14 від 23.05.14 р., [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді кухонного робітника, і її заробіток за 10 місяців за період з липня 2013 року по квітень 2014 року склав 23912,80 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.15 р. встановлено, що [PERSON] являється батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Цим судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частини щомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.15 р. і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.15 р. встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] та являється батьком її дитини [PERSON], [INFO], Цим судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.15 р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною сторін [PERSON] трирічного віку, у розмірі 1/20 частини щомісячного заробітку, починаючи з 04.03.15 р. до [INFO]. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.02.16 р. з [PERSON] на користь повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, починаючи з 13.01.16 р. до 30.06.19 р. З постанов державних виконавців відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області ВП № 47561978 від 15.05.15 р., ВП № 47562384 від 15.05.15 р., ВП №50281413 від 23.02.16 р. підтверджується, що всі вищезазначені судові рішення стягувачами звернуті до примусового виконання. Таким чином, судом встановлено, що на утриманні відповідача на момент розгляду справи перебувають діти: неповнолітній син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/10 частини щомісячного заробітку, неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, повнолітня дочка [PERSON], яка продовжує навчання, на утримання якої до 30.06.19 р. він сплачує аліменти у розмірі ? частини щомісячного заробітку, а також дружина [PERSON], яка доглядає за малолітньою дитиною, на утримання якої до [INFO]. він сплачує аліменти у розмірі 1/20 частини щомісячного заробітку. При цьому сукупний розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на момент розгляду даної цивільної справи, складає 65/100 частин його щомісячного заробітку. Як вбачається з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 5009 від 30.05.14 р., [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді провідного інструктора навчально-тренувального центру атомної електростанції, і його заробіток за 6 місяців за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року склав 107830,54 грн. Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частин його щомісячного заробітку. Вирішуючи позовні вимоги в частині часу, з якого слід стягнути аліменти, суд враховує наступне. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що [PERSON] 10.06.14 р. зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.12.14 р. у цивільній справі №565/825/14ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30.01.15 р., у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено через безпідставність. Як вбачається із змісту цих судових рішень, підставою для відмови у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стало те, що суду не було подано доказів батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON], а вимоги про визнання батьківства позивач не заявляла. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.15 р. рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.12.14 р. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30.01.15 р. скасовано в частині стягнення з [PERSON] судового збору, у решті судові рішення залишено без змін. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] до подання позову у даній цивільній справі вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Проте докази того, що вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням [PERSON] від їх сплати, суду не подані. Та обставина, що під час розгляду цивільної справи № 565/825/14-ц відповідач [PERSON] не визнавав позовні вимоги, не може вважатись ухиленням від сплати аліментів. З огляду на викладене, враховуючи положення ст.191 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], з дня подання даного позову - 19 лютого 2015 року. З огляду на положення ст.ст.79, 80, 85, 86, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн., а також транспортних витрат, пов'язаних з необхідністю відвідувати експертну установу в м.Києві (поїздки автобусом Кузнецовськ - Київ 16.07.15 р. - 270,00 грн., Київ - Кузнецовськ 17.07.15 р. - 270,00 грн., поїздки поїздом Львів-Київ зі ст.Рафалівка 14.08.15 р. - 314,61 грн., поїздом Київ - Львів до ст.Рафалівка 14.08.15 р. - 343,01грн., поїздки автобусом Кузнецовськ - Київ 05.01.16 р. - 270,00 грн., Київ - Кузнецовськ 05.01.16 р. - 270,00 грн.,), а всього 1981,22 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial