Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовну заяву мотивовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить ціла квартира, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Свердлова 6/4, згідно свідоцтва на право приватної власності на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 20.05.2006 року. Вказана квартира зареєстрована у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 2006 року за № 509 в книгу 156. Відповідач по справі [PERSON] знайомий позивача, який в свій час зареєструвався у вказаній квартирі, однак жодного дня там не проживав за період з 25.07.2007року, тобто протягом останнього року [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Стосунків з останнім позивач не підтримує, до моменту звернення до суду відповідач в спірному житловому приміщення не проживає, своїх речей в будинку не зберігає, участі в оплаті комунальних платежів не бере, приміщенням взагалі не цікавиться. Позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином оголошенням в газеті «Вінниччина». За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, [PERSON] на праві приватної власності належить ціла квартира, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Свердлова 6/4, згідно свідоцтва на право приватної власності на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 20.05.2006 року. Вказана квартира зареєстрована у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 2006 року за № 509 в книгу 156 (а.с.9-12). Відповідно до довідки №789 від 09.09.2015 року за адресою: м. Вінниця. [ADDRESS], зареєстровано три особи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно акту від 18.01.2016 року мешканців будинку №6 по вул. Свердлова, відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований в [INFO], з 2011 року не проживає за даною адресою (а.с.23) Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача з 2011 року, тоді як останній залишається бути зареєстрованим за адресою:м. Вінниця, [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідача порушує права позивача як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved