Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 вересня 2013 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі РАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 2499. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Протягом останього часу сімейне життя між сторонами почало поступово погіршуватися, що призвело до призвело до фактичного припинення шлюбних відносин внаслідок відсутності між ними почуттів взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають суперечки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що впливає на її психологічний стан та щоразу спричиняє їй душевні страждання. На даний час сторони припинили вести спільне господарство та сумісне проживання. На думку позивача, подальше підтримання сімейних відносин немає потреби так, як шлюб фактично розпався. На примирення [PERSON] не згодна. Шлюб сторони розривають вперше. Враховуючи вищевказане, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем, залишити їй шлюбне прізвище, неповнолітнього сина залишити проживати з нею та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити та залишити за нею судові витрати. Також зазначила, що нею помилково вказана вимога про залишення проживання з нею неповнолітнього сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та додав, що вони не проживають разом з березня 2016 року. Просив позов задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 138129, виданого 21.09.2013 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 21 вересня 2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 2499 (а.с. 4). З свідоцтва про народження серії І-АМ № 270120, виданого 29.01.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з березня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved