Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

в травні 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кулік С.В. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вказаним позовом з позовними вимогами відповідача Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування усиновлення. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2019 позивачу було надано строк для усунення недоліків позову, які позивач вподальшому усунув, зазначивши, серед іншого, відповідачами своїх усиновлювачів - [PERSON] та [PERSON] та відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, однак 24.06.2019, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва справу з матеріалами вказаної позовної заяви передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 16.09.2019 вказану справу передано для розгляду в провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., а відповідною ухвалою від 30.09.2019 прийнято позовну заяву для розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] поштою направили до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проханням проводити судовий розгляд без їх участі (а.с.63). Ухвалою суду від 16.12.2019 закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні 02.03.2020 залучено як третю особу без самостійних вимог Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив скасувати усиновлення [PERSON] громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] . Крім того, просив скасувати зміни в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, внесені до відомостей актового запису №243 від 11.02.1989 у Солом`янському районному в м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві - запис №2 від 29.11.2002 в графі «відомості про батька» - [PERSON] , в графі «відомості про матір» - [PERSON] , в графі «відомості щодо усиновлення» - Дійсне, усиновитель (він): [PERSON] , усиновитель (вона): [PERSON] . Також, позовна заява містить вимогу про поновлення актового запису №243 від 11.02.1989 в Державному реєстрі актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши у графі «відомості про матір» - [PERSON] ; у графі «відомості про батька» - [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.02.1989 до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено актовий запис №243 в якому вказані відомості по народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якої є - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2002 та додатковим рішенням цього ж суду від 21.06.2002 було задоволено заяву [PERSON] та [PERSON] про усиновлення та встановлено усиновлення вказаними громадянами позивача, також внесені відповідні зміни до актового запису №243 від 11.02.1989. Рішенням внесені зміни до відомостей в актовому записі відповідно до якого прізвище дитини змінено з [PERSON] на [PERSON] , а по-батькові з [PERSON] на [PERSON] . Після укладення шлюбу, позивач змінила прізвище на [PERSON] . Позивач вказує, що її усиновлювачі - відповідачі у січні 2007 року виїхали до Канади на постійне проживання і на сьогодняшній день вона з ними контакту не має, не підтримує з ними жодних стосунків і не спілкується, так як сімейні відносини між ними не склалися, тому, у зв`язку із вказаними обставинами, посилаючись на положення ч.3 ст. 238, ч.ч. 2, 5 ст.239 СК України, сторона позивача звернулась до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених підстав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, і, як вже зазначалось, направили до суду поштою письмову заяву про визнання вказаного позову та прохання розглянути справу у їх відсутність. Відповідач Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника та вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 68). Третя особа своєчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, однак свого представника до суду не направила, причину неявки не повідомила. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2002 задоволено в порядку окремого провадження заяву [PERSON] та [PERSON] та встановлено усиновлення вказаними громадянами позивача (а.с.32). Також додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2002 зазначено про усиновлення громадянами [PERSON] та [PERSON] дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Усиновителями вказані [PERSON] та [PERSON] . Крім того, вирішено внести відповідні зміни, зокрема, до актового запису №243 від 11.02.1989 про народження [PERSON] , а саме: в графі батько вказати [PERSON] , а в графі мати вказати [PERSON] . Прізвище [PERSON] змінити на [PERSON] . Ім`я по-батькові дітей, народження та місце народження залишити без змін (а.с.33). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № [NUMBER] до актового запису про народження позивача №243 від 11.02.1989 внесені відповідні зміни на підставі вищевказаного рішення суду про усиновлення (а.с.26-31). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище після одруження на прізвище [PERSON] (а.с.3). Вказаний шлюб було розірвано, про що свідчить відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Вподальшому, після укладення шлюбу [INFO] , позивач змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.5). Вихідячи зі ззмісту вищевказаного рішення суду про усиновлення та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, судом встановлено, що усиновлення позивача [PERSON] відбулось в 2002 році до досягнення останньою повноліття. Тобто відбулось усиновлення неповнолітньої дитини Натомість, вказану позовну заяву про скасування усиновлення представником позивача в інтересах [PERSON] було подано до суду в травні 2019 року, тобто позовні вимоги стосуються скасування усиновлення особи, яка на час подання позову вже досягла повноліття. В свою чергу, вимоги ч.2 ст. 238 СК України, передбачають, що скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї. При цьому, положеннями ч. 3 вказаної норми визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. В даному випадку, слід зазначити, що скасування усиновлення щодо повнолітньої особи визначається у залежності від моменту здійснення усиновлення (до чи після досягнення повноліття). Якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї. У разі здійснення усиновлення вже повнолітньої особи, то воно може бути скасоване відповідно до ч.3 ст.238 СК України у двох випадках: 1) за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або 2) на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Так, згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що усиновлення позивача відбувалося до її повноліття, тобто мало місце усиновлення неповнолітньої дитини, то скасування такого усиновлення можливе лише у випадку встановлення фактів, передбачених ч.1 ст.238 СК України. Однак, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, а посилання на ч. 3 ст. 238 СК України суд вважає безпідставним, оскільки зазначені в ній обставини стосуються скасування усиновлення повнолітньої особи, тобто коли рішенням суду усиновлена вже повнолітня особа. Отже, суд прийшов до висновку, що сторона позивача помилково посилається на вимоги ч. 3 ст. 238 СК України, як на підставу для задоволення позовних вимог, оскільки вказані положення законодавства не регулюють встановлені судом правовідносини під час розгляду вказаної справи по суті заявлених вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що вказані позовні вимоги про скасування усиновлення не ґрунтуються на вимогах закону і правові підстави для прийняття визнання позову відповідачами у відповідності із положеннями ст.206 ЦПК України в даному випадку відсутні, оскільки таке визнання суперечить вищенаведеним вимогам закону, тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо скасування усиновлення та похідних від них вимог про скасування змін в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження позивача та поновлення актового запису про народження, - слід відмовити повністю. Судові витрати у відповідності до положень ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed