Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

В травні 2021 року позивач ОСББ «Гоголя, 3» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що [PERSON] , з 15 травня 2019 року є власником квартир [NUMBER] загальною площею 115,4 м2; [NUMBER] загальною площею 144,4 м2; [NUMBER] загальною площею 72,7 м2; [NUMBER] загальною площею 88,4 м2 в будинку по [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою за № 230084186 від 28.10.2020 року та є співвласником багатоквартирного будинку в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Гоголя, 3». ОСББ «Гоголя, 3 » здійснює утримання та обслуговування будинку і прибудинкової території. Щомісяця ОСББ «Гоголя, 3» нараховує відповідачу розмір внесків по утриманню будинку та прибудинкової території, однак [PERSON] внески не сплачує взагалі, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті внесків, яка станом на 31 березня 2021 року становить 42305 грн. 74 коп., а саме: квартира [NUMBER] - 11598 грн. 90 коп.; квартира [NUMBER] - 14513 грн. 69 коп.; квартира [NUMBER] - 7308 грн. 02 коп.; квартира [NUMBER] - 8885 грн. 13 коп. Водночас, відповідач ухиляється від обов`язків співвласника будинку оплачувати внески по утримання вказаного будинку та прибудинкової території в повному обсязі. Жодних претензій щодо якості утримання будинку та прибудинкової території відповідач не заявляв. Відповідно до ч. 13, 15 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», на загальних зборах ОСББ «Гоголя, 3» прийнято рішення: - 04.04.2018 року, яким встановлено внесок на утримання будинку в розмірі 4,37 грн. за 1 кв.м. відповідної площі, яке оформлене протоколом № 13. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому залежить. Проте, відповідач [PERSON] , починаючи з моменту придбання квартир №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , тобто протягом тривалого часу не виконував належним чином та в повному обсязі своїх обов`язків, і не сплачував внесків на утримання будинку та прибудинкової території. У зв`язку з цим за ним утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2021 року складає суму у розмірі 42305 грн. 74 коп., що підтверджується довідками по особовим рахункам [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], розрахунки заборгованості. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання багатоквартирного будинку «Гоголя, 3» заборгованість по внескам на утриманню будинку та прибудинкової території, яка станом 31.03.2021 року складає у розмірі 42305 грн. 74 коп., а саме: по квартирі [NUMBER] - 11598 грн. 90 коп.; по квартирі [NUMBER] - 14513 грн. 69 коп.; по квартирі [NUMBER] - 7308 грн. 02 коп.; по квартирі [NUMBER] - 8885 грн. 13 коп., стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання багатоквартирного будинку «Гоголя, 3» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. та стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання багатоквартирного будинку «Гоголя, 3» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. (а. с. 1-6). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2021 року головуючим суддею по справі визначено Орєхова О.І. (а.с. 45). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 18 травня 2021 року судом було зроблено запит стосовно місця проживання та реєстрації [PERSON] (а.с. 49). 09 червня 2021 року за вх. № 26885 судом отримано з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області стосовно [PERSON] (а.с. 50). В зазначеній відповіді було вказано, що [PERSON] зареєстрованим не значиться. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 10 ст. 187 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 11 червня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 51-52). Розгляд справи було призначено в судове засідання на 05 липня 2021 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. 05 липня 2021 року судове засідання було відкладено на 26 липня 2021 року (а.с. 59). В судове засідання представник позивача ОСББ «Гоголя, 3» не з`явився, 05.07.2021 року за вх. № 30924 судом отримано заяву, в якій представник позивача [PERSON] просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи (а.с. 58). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення про виклик останнього до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в судове засідання на 10 годину 00 хвилин 26.07.2021 року, яке здійснено 05.07.2021 року (а.с. 61). Зазначене оголошення було зроблено у зв`язку з тим, що отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) [PERSON] , а тому, суд вирішуючи питання про відкриття провадження у справі зробив подальший виклик такої особи як відповідача у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 10 ст. 187 ЦПК України). Окрім цього, судом було направлено судову повістку і за адресою нерухомого майна, яке належить останньому на праві власності. На адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому зазначено, що [PERSON] 08.07.2021 року особисто отримав судову повістку про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 16.07.2021 року о 10 годині 00 хвилин. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду у відповідності до вимог чинного законодавства, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 26.07.2021 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСББ «Гоголя, 3» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належать квартири [NUMBER] , загальною площею 115,4 м2; [NUMBER], загальною площею 144,4 м2; [NUMBER], загальною площею 72,7 м2; [NUMBER], загальною площею 88,4 м2 в будинку по [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою за № 230084186 від 28.10.2020 року (а.с. 20-21). З матеріалів справи вбачається, що скориставшись своїм правом, рішенням установчих зборів, власники/співвласники житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя, 3», затверджено Статут ОСББ «Гоголя, 3» (а.с. 10-15). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя, 3» проведено 13.05.2011 року за № 1 353 102 0000 004187 (а.с. 7). Отже, відповідач [PERSON] , який є власником квартир [NUMBER], загальною площею 115,4 м2; [NUMBER], загальною площею 144,4 м2; [NUMBER], загальною площею 72,7 м2; [NUMBER], загальною площею 88,4 м2 в будинку по [ADDRESS] , є співвласником багатоквартирного будинку в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Гоголя, 3 », яке здійснює утримання та обслуговування будинку і прибудинкової території. Згідно розміру внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Гоголя, 3», затверджено на зборах ОСББ протоколом № 13 від 04 квітня 2018 року, діє з 01 квітня 2018 року, розмір внесок на утримання будинку складає в розмірі 4,37 грн. за 1 кв.м. відповідної площі (а.с. 19). Щомісяця ОСББ «Гоголя, 3» нараховує відповідачу [PERSON] розмір внесків по утриманню будинку та прибудинкової території, однак останній внески не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті внесків, яка станом на 31 березня 2021 року становить 42305 грн. 74 коп., а саме: квартира [NUMBER] - 11598 грн. 90 коп.; квартира [NUMBER] - 14513 грн. 69 коп.; квартира [NUMBER] - 7308 грн. 02 коп.; квартира [NUMBER] - 8885 грн. 13 коп., що підтверджується Актами звіряння (а.с. 24-27) та розрахунком заборгованості по квартирах (а.с. 32-35). Згідно претензії про сплату заборгованості у розмірі 42305,74 гривень від 09 квітня 2021 року за вих. № 381, яка була спрямована [PERSON] , остання залишилася поза увагою (а.с. 29). Направлення відповідачу вказаної претензії підтверджується матеріалами справи (а.с. 31). Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач ухиляється від погашення заборгованості за отримані послуг, які надаються ОСББ «Гоголя, 3», позивач вимушений звернутися до суду про стягнення такої заборгованості з останнього в судовому порядку. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частина 5 статті 81 ЦПК України зазначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 1 Закону про ОСББ, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Діяльність об`єднань регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об`єднання, асоціації (ст. 3 Закону про ОСББ). Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього Закону основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. За змістом ст. 10 Закону про ОСББ вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Пунктом 1 Розділу І вказаного Статуту визначено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя, 3» створено власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно п. 1 Розділу II Статуту, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків що належного утримання та використання спільного майна будинку та забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Пунктом 3 Розділу II Статуту визначено, що завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території: сприяння співвласників в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно пункту 2 Розділу IV Статуту встановлено, сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх співвласників. На підставі пункту 4 Розділу V Статуту, співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені цим статутом; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Пунктом 14 Розділу III Статуту передбачено право Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя, 3» здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Частино 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» становлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на правління багатоквартирним будинком. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно законодавства та Статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Згідно ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників: своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Статтею 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Такі ж вимоги передбачені в п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Така правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 № 712/8916/17 (14-448цс19 ). Де, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги. Отже, суд приходить до висновку, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Як встановлено судом відповідач [PERSON] є власником квартир, яким позивач ОСББ «Гоголя, 3» надав послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. З огляду на це, відповідач [PERSON] як власник квартир, в яких були отримані послуги, мав обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість, однак, як встановлено судом, останній не оплачував за поставлені позивачем послуги, чим порушили його право, за захистом якого він звернувся до суду. В свою чергу, відповідач не надав до суду доказів сплати ним вказаних коштів чи доказів того, що житло вибуло з його власності або не є такими, які отримують надані ОСББ «Гоголя, 3» послуги. Крім того, не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, які були надані ОСББ. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц. Отже, з наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за отримані житлово-комунальні послуги становить 42305,74 гривень. Розрахунок боргу, обґрунтований належним чином, відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved