Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

В червні 2015 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що з вересня 2003 року по серпень 2014 року вона проживала однією сімєю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] з моменту подання позову до досягнення ним повноліття. Позивач позов підтримала повністю і просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не зявився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з вересня 2003 року по серпень 2014 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, тобто перебували у фактично шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження за актовим записом № 68 від 17.07.2006 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області. В даний час дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою про склад сімї за № 2236 від 12.06.2015 року виданої виконкомом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 05.05.2015 року. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обовязок участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує наступне. Відповідач не працює, отримує пенсію станом на 01.05.2015 року в розмірі 2620 гривень 2 копійки. Проте є тяжко хворим, має ІІ групу інвалідності, знаходиться на обліку в онкологічному диспансері, має онкологічне захворювання сечового міхура, у звязку з чим йому проводилося оперативне втручання, на даний час проходить хіміотерапію, що свідчить про значні матеріальні затрати відповідача на своє лікування. Крім того, суд враховує відсутність стягнень з відповідача аліментів на інших дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 15 червня 2015 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня предявлення позову, а саме з 15 червня 2015 року. Відповідно до ст.5 п.3 та п.9 ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ч.2 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial