Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

В травні 2019 р. позивач звернувся до суду із позовною завою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] в відношенні [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, протягом 7 років з родиною не мешкає, ніякої участі в житті дитини, вихованні та утриманні не приймає. Мати дитини, [PERSON] не виконує батьківські обов`язки в повному обсязі, не контролює навчання та виховання дитини, не приділяє увагу розвитку дитини. [PERSON] не створила належних умов для проживання дитини, який мешкає окремо від матері. [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Відповідачка виявляє байдужість до вирішення власних проблем, соціальний супровід [PERSON] завершено з негативним результатом. Просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] в відношенні [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача, Балюра Р.С. , підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити із зазначених в ньому підстав, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, заяв на адресу суду не надав, хоча судом були повідомлені про час та місце слухання справи належним чином. Вважаючи їх неявку неповажною, суд розглянув справу на підставі наявних в ній матеріалів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку: [PERSON] народився [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7) Відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, спілкування з сином не підтримує, матеріально не забезпечує, [PERSON] мешкає разом з [PERSON] в квартирі, яка є орендованим житлом (а. с. 14) Власне житло [PERSON] після пожежі знаходиться в незадовільному стані, відповідачем не вжито заходів для приведення житлового приміщення до придатного для проживання стану (а. с. 13) Відповідачка [PERSON] під час надання соціального супроводу на вжиті заходи не реагувала, супровід завершено з негативним результатом (а. с. 9) [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, схильна до зловживання спиртними напоями, притягалась до адміністративної відповідальності (а. с. 10, 11) Відповідача не приділяє уваги навчанню та розвитку дитини (а. с. 12) Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги на утримання свого сина, [PERSON] , добровільно не надають. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи майновий стан відповідачів та необхідність стягнення аліментів на утримання [PERSON] , суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідачів на користь [PERSON] обґрунтованими. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , на думку суду не можуть позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкуються з дитиною, зв`язків не підтримують, не цікавляться її вихованням та навчанням, не надають матеріальної допомоги на утримання. Суд вважає, що зазначені дії відповідачів свідчать про їх байдуже ставлення як до судового розгляду, так і до долі дитини, про що також свідчить неприбуття відповідачів в судове засідання, відсутність даних про їх місце роботи, це є додатковою обставиною, що враховується судом при ухваленні рішення про позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved