Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 318 724, 82 гривні. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що наказом ДПП Національної поліції України від 13.07.2018 № 680 о/с лейтенант поліції [PERSON] був призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП де проходить службу по теперішній час. В період з 20 години 00 хвилин 14.03.2019 до 08 години 00 хвилин 15.03.2019 згідно дислокації сил та засобів роти №1 батальйону №1 [PERSON] ніс службу разом із інспектором [PERSON] 15.03.2019 о 04 годині 35 хвилин в м. Харкові на перехресті вул. Клочківська та вул. Лялі Убийвовк сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] , який керуючи службовим автомобілем Тоуоtа Prius, реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на стовп з секціями забору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою суду від 20.05.2019 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 31.05.2019. В результаті ДТП автомобілю було завдано механічні пошкодження. Згідно висновку Харківського НДЕКЦ МВС України від 03.10.2019 №6-1/14ЕД-19 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Тоуоtа Prius, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 318 724, 82 гривні. Вказаний автомобіль належить Департаменту патрульної поліції. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції. Посадовою інструкцією інспектора [PERSON], яка затверджена наказом ДПП від 22.11.2018 № 5217, передбачено: пп. 12 п. 3.1 р. 3 інструкції - під час керування патрульним автомобілем бути прикладом для інших учасників дорожнього руху в частині дотримання ПДР; п.5.4 інструкції - у випадку завдання інспектором матеріальної шкоди транспортним засобам, технічним засобам вимірювання та іншому майну він несе матеріальну відповідальність відповідно до законодавства України. [PERSON] всупереч покладених на нього посадових обов`язків не зберіг ввірений йому службовий автомобіль, внаслідок чого Департаменту патрульної поліції завдано шкоду у розмірі 318 724, 82 гривні, яка повинна бути відшкодована ним в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі 318 724, 82 гривні та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав частково, а саме в частині свого середнього місячного заробітку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Департамент патрульної поліції є власником автомобіля Тоуоtа Prius, реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 19) Судом встановлено, що наказом ДПП Національної поліції України від 13.07.2018 № 680 о/с лейтенант поліції [PERSON] був призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП, де проходить службу по теперішній час. (а.с. 7) 15.03.2019 о 04 годині 35 хвилин в м. Харков на перехресті вул. Клочківська та вул. Лялі Убийвовк [PERSON] керуючи автомобілем Тоуоtа Prius, реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на стовп з секціями забору. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Постанова набрала законної сили 31.05.2019. (а.с. 21) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Згідно висновку Харківським НДЕКЦ МВС України від 03.10.2019 №6-1/14ЕД-19 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Тоyоtа Prius, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження, станом на 15.03.2019 становить - 318 724, 82 гривні. (а.с. 10-17) Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Основними нормативними актами, які на момент виникнення спірних правовідносин регулювали діяльність працівників поліції, є Закон України «Про Національну поліцію». Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» (на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Згідно п. 5.4 посадової інструкції інспектора [PERSON] , яка затверджена наказом ДПП від 22.11.2018 № 5217, у випадку завдання інспектором матеріальної шкоди транспортним засобам, технічним засобам вимірювання та іншому майну він несе матеріальну відповідальність відповідно до законодавства України. (а.с. 9) За загальним правилом під час вирішення справ такої категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. В Законі України «Про Національну поліцію» та Положенні про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, відсутні норми щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським, а тому суд приходить до висновку, що в даному випадку до відповідальності відповідача мають застосовуватися норми КЗпП України. У п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що за правилами ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. В даному випадку законодавство не передбачає відповідальність у більшому розмірі ніж середньо місячний заробіток. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності врельовані ст. 134 КЗпП України і застосовуватися за обставин завдання шкоди з вини відповідача не можуть. З довідки, наданої до суду представником позивача, вбачається, що середній місячний заробіток [PERSON] становив 12 284, 26 гривні. (а.с. 71) З урахуванням цього суд приходить висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 12 284, 26 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial