Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

В червні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «АКПІБ», в якому просила суд, з послідуючими уточненнями: стягнути з відповідача на свою користь проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2489,13 грн.; пеню - 9085, 36 грн., шляхом перерахування грошових коштів на її ([PERSON]) поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк», а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 28 травня 2015р., 26 січня 2016р. між сторонами було укладено договори - анкети про отримання банківського продукту «Депозиту» за якими, позивачка внесла на вкладний (депозитний) рахунок 115000,0 грн., за другим договором сума депозиту складала 200000,0 грн., процентна ставка по кожному внеску складала 25,50% річних. Після закінчення терміну дії договорів позивачка звернулась до відповідача 25 травня 2016р. та 06 червня 2016р. із заявами про перерахування внесених нею грошових коштів із поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк». Депозити перераховані не були, було надано інформацію про доступну суму на поточному рахунку у розмірі 360348,41 грн. 06 червня 2016р. було подано платіжне доручення про переказ грошових коштів у розмірі 360348,41 грн. із поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк». Станом на 14 червня 2016р. вищезазначене платіжне доручення виконано не було. В подальшому, 06 липня 2016р. на її ([PERSON]) поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк» відповідачем, у добровільному порядку було проведено перерахування грошових коштів в розмірі 336 493,91 грн. Однак, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2489,13 грн., а також нарахована пеня у розмірі 9085,36 грн. відповідачем виплачена не була. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились; представником позивачки подано заяву про розгляд справи за відсутності; заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, представника у судове засідання направлено не було, про поважність причин неявки суд не повідомлено, при цьому, не було і клопотань про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 28 травня 2015р. між сторонами було укладено договір - анкета про отримання банківського продукту «Депозит», відповідно до п. б Блоку 3, банк (відповідач) відкрив на ім'я клієнта ([PERSON]) вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], а клієнт внесла на рахунок грошові кошти, на депозит «Традиційний 12 міс.» відсотки в кінці, у розмірі 115000,0 грн., з процентною ставкою 25,50% (річних), дата повернення депозиту 29 травня 2016р. (а.с.3). В підтвердження внесення грошових коштів, відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON], суду, надано копію платіжного доручення № 022DEBK151480007 від 28 травня 2015р., по якому, останньою було внесено грошові кошти в сумі 115000,0 грн. (а.с.4). 26 січня 2016р. між сторонами було укладено договір - анкета про отримання банківського продукту «Депозит», відповідно до п. б Блоку 3, банк (відповідач) відкрив на ім'я клієнта ([PERSON]) вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], а клієнт внесла на рахунок грошові кошти, на депозит «Стабільний 4 міс.» відсотки в кінці, у розмірі 200000,0 грн., з процентною ставкою 25,5% (річних), дата повернення депозиту 25 травня 2016р. (а.с.5). В підтвердження внесення грошових коштів, відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON], суду, надано копію платіжного доручення № 022DEBK16026000L від 26 січня 2016р., по якому, останньою було внесено грошові кошти в сумі 200000,0 грн. (а.с.6). Крім того, у вищезазначених договорах зазначено, що виплата процентів та повернення депозиту здійснюється шляхом перерахування кошті на поточний рахунок [NUMBER]. Повернення суми депозиту та нарахованих процентів здійснюється із спливом строку депозиту в дату повернення депозиту на умовах визначених законодавством України. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 ЦК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що представник позивачки 25 травня 2016р. звернувся до відповідача із заявою про перерахування грошових коштів в сумі 221493,91 грн. із поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк». Однак, вказану заяву не було розглянуто, грошові кошти не були перераховані. 06 червня 2016р. представником позивача було подано платіжне доручення про переказ грошових коштів у розмірі 336493,91 грн. із поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк». 14 липня 2016р. відповідачем проведено перерахунок грошових коштів з поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], відкритий в ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк», про що свідчить виписка з рахунків від 03 жовтня 2016р. (а.с.23). Вказані обставини свідчать про несвоєчасність перерахування грошових коштів з боку відповідача, передбачених відповідно до умов вищезазначених договорів, так і у відповідності до встановлених законодавством України строків, а тому вимоги позивачки про стягнення процентів за користування грошовими коштами та пені підлягають задоволенню з наступних підстав. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення (пп.1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відповідно до п.8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Згідно ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 ЦК України). За умовами пакетного плану «Активний», відповідач сплачує своїм клієнтам 10% за вкладом на вимогу, а тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами в період часу з 09 червня по 06 липня 2016р., що становить 2489,13 грн. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом (п. 8.3. ст .8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними ( п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Оскільки, платіжне доручення, яке було подано представником позивачки 06 червня 2016р. та отримано останнім в цей же день не було виконано у встановлено законодавством України строк, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за період часу з 09 червня по 06 липня 2016р., що становить 9085,36 грн. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачем під час проведення перерахування грошових коштів позивачки були порушені строки виконання операції в частині своєчасного перерахування грошових коштів по платіжному дорученню (також щодо дати повернення депозиту), а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2489,13 грн. та пені у розмірі 9085,36 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved