Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить суд поновити її на посаді доцента кафедри менеджменту Рівненського державного гуманітарного університету та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88 925,06 грн. представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволені позову. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] згідно витягу із наказу №193-к від 01 вересня 2011 року була прийнята на посаду доцента кафедри менеджменту згідно конкурсного обрання на засіданні Вченої Ради факультету ДКМ з 01 вересня 2011 року за трудовим договором на п»ять років (по 31.08.2016 року). Згідно копію наказу №125-04-01 від 30 червня 2016 року про продовження трудових відносин з найманими працівниками за займаними посадами, [PERSON], доценту кафедри менеджменту, кандидату наук, продовжено трудові відносини за займаною посадою доцента кафедри, як раніше обраній на цю посаду за конкурсом згідно рішення Вченої ради РДГУ з 01 вересня 2016 року за строковим трудовим договором терміном на п»ять років (по 31 серпня 2021 року). Навчальне навантаження на 2016/2017 навчальний рік, згідно попереднього розподілу, встановлено в розмірі 0,75 ставки доцента. Наказом Рівненського державного гуманітарного університету №90-01-01 від 26.05.2017 року «Про попередній розподіл ставок навчального навантаження науково-педагогічним та педагогічним працівникам РДГУ на 2017-2018 н.р.» затверджено для кафедри менеджменту 12,5 ставок. Наказом Рівненського державного гуманітарного університету №103-01-01 від 16.06.2017 року «Про скорочення чисельності та штату науково-педагогічних працівників РДГУ (в т.ч. концертмейстерів)» скорочено чисельність та штат науково-педагогічних працівників (у т.ч. концертмейстерів) Рівненського державного гуманітарного університету на 181,65 ставок, в тому числі по кафедрі менеджменту - 5,0 ставок та зобов'язано відділ кадрів видати на руки працівникам з якими припиняються трудові відносини повідомлення про наступне звільнення з роботи 31.08.2017 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників. Науково-педагогічним працівникам , які відмовилися працювати у 2017/2018 н.р. на попередньо розподілені години та розміри ставок, запропоновано роботу на наявних посадах на умовах неповного навчального навантаження. Наказом Рівненського державного гуманітарного університету №180-04-01 від 22.09.2017 року «Про розподіл ставок навчального навантаження науково-педагогічним та педагогічним працівникам РДГУ на 2017-2018 н.р.» затверджено для кафедри менеджменту 12,5 ставок, зокрема позивачу [PERSON] розподілено 0,7 ставки доцента. Відповідно до протоколу розподілу навантаження на кафедрі менеджменту на 2017-2018 навчальний рік, позивачу [PERSON] запропоновано 0,7 ставки, що становить 420 годин. Із вказаним розподілом позивач не погодилася, що підтверджується її підписом в даному протоколі. 27.09.2017 року позивача попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно з попередженням [PERSON] запропоновано 0,7 ставки доцента кафедри менеджменту у зв»язку зі зміною істотних умов праці, з попередженням про звільнення за скороченням штату позивач [PERSON] ознайомилася 27.09.2017 року. 27.11.2017 року Рівненським державним гуманітарним університетом видано наказ №246-04-01 від 27.09.2017 року про звільнення [PERSON] з посади доцента кафедри менеджменту Рівненського державного гуманітарного університету у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства , установи , організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з послідуючими змінами, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Частинами 1-3 ст. 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації. Частиною 3 ст. 32 КЗпП України встановлено, що про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Як вбачається із матеріалів справи про наступне звільнення позивач персонально попереджена за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення позивачу [PERSON] було запропоновано роботу доцента на умовах неповного робочого часу, однак не було надано переліку вакантних посад, які були в університеті для працевлаштування позивача. Даний факт свідчить про невжиття відповідачем заходів для працевлаштування працівника при скороченні штатів. Відомостей про вручення позивачу повідомлення про зміну істотних умов праці в частині зменшення навчального навантаження з 0,75 ставки на 0,7 ставки матеріали справи не містять. Невручення працівнику такого повідомлення призвели до порушення ч.3 ст. 32 КЗпП України. Частиною 1 ст. 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці . Кваліфікація працівників - це рівень професійної придатності, що забезпечується сукупною наявністю у працівників загальноосвітніх і спеціальних знань, умінь, здібностей, досвіду і трудових навичок, необхідних для виконання робіт певної складності за відповідною професією чи спеціальністю. Продуктивність праці є показником того, наскільки ефективний трудовий процес. Поняття «кваліфікація» як таке, що включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а й здатність виконувати особливі доручення, є оціночним та визначається у кожній конкретній справі залежно від встановлених судом обставин ( рішення Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року). Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про врахування при звільненні позивача переважного права залишення на роботі. Разом з тим, в матеріалах справи містяться відомості, які свідчать про те, що позивач [PERSON] єдина із всіх працівників кафедри менеджменту має базову відповідну освіту за спеціальністю «Менеджмент на ринку товарів і послуг», є кандидатом наук, захистила дисертацію зі спеціальності «Економіка торгівлі та послуг». Крім того, [PERSON] постійно підвищує свій кваліфікаційний рівень, в тому числі за кордоном, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями сертифікатів та свідоцтв про підвищення кваліфікації. Наказами Міністерства освіти України [PERSON] була включена до складу експертних комісій для проведення акредитаційної експертизи вищих навчальних закладів з підготовки спеціалістів зі спеціальності «Менеджмент соціокультурної діяльності». Також позивачу [PERSON] на день звільнення залишалося менше трьох років до настання пенсійного віку. Враховуючи, що наказ Рівненського державного гуманітарного університету №246--04-01 від 27.11.2017 року про звільнення [PERSON] виданий з порушенням порядку звільнення встановленого законодавством, без дослідження належних документів про переважне право особи залишення на роботі при такому звільненні суд вважає, що звільнення [PERSON] проведено без законної підстави, а тому позовна вимога в частині поновлення позивача на посаді доцента кафедри менеджменту Рівненського державного гуманітарного університету підлягає задоволенню. Як наслідок підлягає скасуванню наказ Рівненського державного гуманітарного університету №246-04-01 від 27 листопада 2017 року про звільнення [PERSON] з роботи у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У відповідності до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше, як на один рік. Таким чином, задоволенню також підлягає позовна вимога про стягнення з Рівненського державного гуманітарного університету на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017 року по 10.10.2018 року. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Відповідно до пункту 5 розділу ІV зазначеного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Враховуючи, що позивач [PERSON] звільнена 30 листопада 2017 року періодом для проведення розрахунків обрано два повні робочі місяці, що передували звільненню а саме: вересень і жовтень 2017 року. Як вбачається із довідки про доходи [PERSON] виданої Рівненським державним гуманітарним університетом 05.10.2018 року за №211-06-56 та поданої до суду представаником відповідача разом із розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітна плата позивача за вересень-жовтень 2017 року становить 17510 грн.407коп. Відпрацьовано 51 робочий день, а отже середньоденна заробітна плата становить 343 грн. 34 коп. Період з моменту звільнення позивача з роботи по день постановлення судового рішення, тобто з 01.12.2017 року по 10.10.2018 року становить 259 робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] становить 343,34 грн. х 259 днів = 88925,06 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні погодилася із розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який був поданий до суду представником відповідача [PERSON] Тому на користь позивача підлягає стягнення з Рівненського державного гуманітарного університету середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88925,06 грн. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: approved