Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

В серпні 2018р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 21 - 24) до відповідача ДП «Мультимедійна платформа іномовлення України», в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь відраховані з її заробітної плати кошти за травень-липень 2018р. у розмірі 9618,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що вона працює у відповідача на посаді редактора 1 категорії відділу новин редакції інформаційного мовлення та в травні, червні 2018р. відповідач без ознайомлення її з будь-якими наказами, без її попередньої згоди безпідставно відрахував з її заробітної плати по 2000,0 грн., а саме з щомісячної премії за результатами основної діяльності, а в липні 2018р. з її заробітної плати відповідачем відраховано 5618,0 грн. з щомісячної премії за результатами основної діяльності та з надбавки до посадового окладу за високі досягнення в праці. Оскільки в досудовому порядку спір вирішити не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав та просила суд стягнути зазначені вище суми примусово. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018р. вказаний позов залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків. Після усунення позивачкою недоліків, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. 17 січня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 36-74), в якому відповідач проти позову заперечив, з тих підстав, що будь-яких відрахувань із заробітної плати позивачки у травні - липні 2018р. відповідачем не проводилися, однак, враховуючи погіршення якості роботи позивачки та допущення нею неодноразових виробничих недоліків, які полягали в невиконанні або неналежному виконанні нею своїх посадових обов`язків, розмір додаткових нарахувань до заробітної плати був зменшений, виходячи з положень чинного положення про оплату праці працівників відповідача та чинного законодавства України, про що було відомо позивачці. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. В судові засідання 29 січня, 21 травня 2019р. позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 24 січня 2019р. позивачкою було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 78). Представники відповідача в судовому засіданні 29 січня 2019р. проти позову заперечили, з підстав наведених у відзиві на позов, просили суд залишити позов без задоволення. В судове засідання 21 травня 2019р. представник відповідача не з`явився, стороною відповідача було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони, а також на виконання протокольної ухвали суду надано додаткові докази та письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення представників відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка, відповідно до наказу відповідача від 06 березня 2017р. № 140-к/тр, працює на посаді редактора 1 категорії відділу новин редакції інформаційного мовлення ДП «Мультимедійна платформа іномовлення України» з 07 березня 2017р. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що 15 травня 2018р. вона отримала від редактора тижня [PERSON] завдання змонтувати сюжет, що входить, на її думку, до обов`язків режисера монтажу, а не в обов`язки редактора 1 категорії відділу новин. Оскільки, ст. 31 КЗпП України заборонено вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором, позивачка прийняла рішення не виконувати отримане завдання, після чого, на її думку, з її заробітної плати відповідач почав безпідставно відраховувати грошові кошти. На підтвердження факту недоотримання грошових коштів, у період з травня по липень 2018р., позивачкою було додано до позовної заяви копії розрахункових листків за травень, червень 2018р., довідку про доходи за період з 01 по 31 липня 2018р. від 03 серпня 2018р. № Д/Д-48 та довідку про доходи за період 01 січня по 31 липня 2018р. від 03 серпня 2018р. № Д/Д-47. Таким чином, позивачка вважає, що оскільки відповідач не ознайомив її з будь-якими наказами про стягнення відповідних сум, то у відповідача відсутні законні підстави для відрахування грошових коштів з її заробітної плати. Судом критично оцінюються твердження позивачки, щодо виконання обов`язків режисера монтажу, які позивачка вважала, що вони необумовлені її трудовим договором, відповідач зазначив, що на виконання вимог закону, зокрема ст. 29 КЗпП України, позивачку, під час прийому на роботу, а саме 06 березня 2017р. було ознайомлено з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією та умовами праці, що підтверджується її особистим підписом у заяві про прийом на роботу. Копія заяви про прийом на роботу позивача додано до відзиву на позовну заяву. Відповідно до затвердженої 30 грудня 2016р. посадової інструкції редактора 1 категорії, серед основних завдань та обов`язків редактора 1 категорії зокрема є: відбір та монтування відео для супроводу інформаційних повідомлень; опрацювання та монтування сюжетів, які передають журналісти з відряджень, місць події в м. Києві чи Україні, кореспондентських пунктів, а також участь у переглядах і відбиранні матеріалів для монтажу, монтування матеріалів для ефірів, отримання і оформлення коментарів, начитування аудіовізуальних матеріалів. Як зазначає відповідач, з чим погоджується суд, з наведених вище основних завдань та обов`язків, вбачається, що редактор 1 категорії, враховуючи специфіку даної посади, здійснює відбір та монтування відео для супроводу інформаційних повідомлень, опрацьовує та монтує сюжети, які передають журналісти з відряджень, місць події в м. Києві чи Україні, кореспондентських пунктів, приймає участь у переглядах і відбиранні матеріалів для монтажу, монтує матеріали для ефірів, інакше кажучи виконує свої безпосередні посадові обов`язки, які частково характерні й обов`язкам режисера монтажу. За змістом ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. В судовому засіданні представник відповідача пояснював, що відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників відповідача проводиться на підставі Закону України «Про оплату праці», а також прийнятого 22 серпня 2016р. на Загальних зборах трудового колективу Колективного договору відповідача на 2016-2019рр., зареєстрованого в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за № 286 від 12 вересня 2016р. Відповідно до Положення про оплату праці працівників відповідача, що є додатком № 2 до вищезазначеного Колективного договору, структура заробітної плати працівників відповідача складається з основної та додаткової заробітної плати, а також заохочувальних і компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода працівникам у вигляді посадових окладів за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, трудові успіхи, а також за особливі умови праці. Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Зазначені визначення повністю кореспондуються з визначеннями, наведеними у ст. 2 Закону України «Про оплату праці» де також зазначено, зокрема, що додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Разом з цим, відповідач зазначив, що відповідно до Порядку преміювання працівників за результатами основної діяльності премія нараховується за підсумками роботи за місяць, враховуючи особистий вклад кожного працівника та у разі, якщо вони не мали виробничих недоліків та дисциплінарних стягнень. Вищевказане положення повністю відповідає приписам ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», де зазначено, що розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Відповідач повідомив, що оскільки у травні, червні та липні 2018р. якість роботи позивачки погіршилася та нею допускалися неодноразові факти невиконання та неналежного виконання своїх посадових обов`язків, що підтверджується доданими до відзиву на позовну заяву копіями доповідних записок, останній в травні, червні та липні 2018р. було зменшено розмір премії за результатами основної діяльності, а з 01 липня 2018р. надбавку за високі досягнення в праці взагалі не встановлено, оскільки відповідно до Порядку встановлення надбавок, надбавка за високі досягнення в праці встановлюється на квартал і працівник втрачає право на отримання надбавка при погіршенні якості роботи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що твердження позивачки про те, що з неї безпідставно відраховувалися кошти з заробітної плати є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях та не відповідає дійсності оскільки будь-яких відрахувань з її заробітної плати, в розумінні ст. 127 КЗпП України, відповідачем не проводилися. Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. У відповідності до приписів ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні і компенсаційні виплати. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 26 цього Закону України та ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Як встановлено судом з досліджених матеріалів справи, зокрема копій розрахункових листків за травень, червень 2018р., довідки про доходи за період з 01 по 31 липня 2018р. від 03 серпня 2018р. № Д/Д-48, що також підтверджується витягами з наказів відповідача від 30 травня 2018р. № 13-оп, від 26 червня 2018р. № 16-оп та від 30 липня 2018р. № 19-оп, позивачці у травні, червні та липні 2018р. нараховувалася та виплачувалася премія за результатами основної діяльності у таких розмірах: у травні 2018р. - 1422,0 грн., що складає 12% від посадового окладу та надбавки за високі досягнення у праці; у червні 2018р. - 1422,0 грн., що складає 12 % від посадового окладу та надбавки; у липні 2018р. - 869,0 грн., що складає 11 % від посадового окладу (у липні 2018р. надбавка за високі досягнення у праці позивачці не встановлювалася). Разом з цим, у травні та червні 2018р. позивачці нараховано та виплачено надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 3950,0 грн. кожен місяць. У липні 2018р. надбавку за високі досягнення у праці позивачці не встановлено, оскільки, відповідно до абзацу 3 розділу 2 Порядку встановлення надбавок (Додаток 4 до Положення про оплату праці працівників відповідача) надбавка встановлюється на квартал і працівник втрачає право на її отримання при погіршенні якості роботи (п.4.2. Порядку). Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, зокрема розміри і підстави відрахувань із заробітної плати. З досліджених матеріалів справи судом не вбачається, що відповідачем проводилися будь-які відрахування із заробітної плати позивачки. Разом з цим та з наявних у справі копій доповідних записок старшого випускового редактора тижня [PERSON] від 16, 31 травня 2018р., та від 13 червня 2018р., а також трьох доповідних записок завідувача редакції інформаційного мовлення [PERSON] від 25 липня 2018р. вбачається, що позивачкою допускалися факти неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків. За приписами Порядку преміювання працівників за результатами основної діяльності (Додаток № 9 до Положення про оплату праці працівників відповідача), зокрема пунктів 1.2. та 1.3, премія за результатами основної діяльності нараховується працівникам за фактично відпрацьований час, за підсумками роботи за місяць, враховуючи особистий вклад кожного працівника та у разі якщо вони не мали виробничих недоліків та дисциплінарних стягнень. Згідно з Порядком встановлення надбавок (Додаток 4 до Положення про оплату праці працівників відповідача), пункт 4.2., працівник втрачає право на отримання надбавки при погіршенні якості роботи або при переведенні на іншу посаду. Вищевказані положення локальних актів відповідача повністю відповідають приписам ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оплату праці». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач мав право при наявності фактів не належного, неякісного виконання працівниками посадових обов`язків, погіршенні якості їх роботи, а також при допущенні ними виробничих упущень та накладення на них дисциплінарних стягнень, зменшувати розмір премії та надбавок до посадового окладу або не встановлювати їх взагалі. Тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази того, що позивачкою у травні - липні 2018р. допускалися факти неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків, які нею не спростовані, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed