Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна психіатрична лікарня» Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], мешкає за адресою [ADDRESS], є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2008 року визнаний недієздатним, опікуном призначена тітка [PERSON]. З анамнезу відомо, що спостерігається у лікаря-психіатра з 1988 року. У клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна симптоматика, агресивна поведінка. Сформований емоційно-вольовий дефект у вигляді аутичності, емоційною вихолощеності, апатії. Госпіталізації часті, ремісії медикаментозні, короткочасні, внутрішньо лікарняні. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Остання виписка зі стаціонару 13.06.2016 року. Зі слів тітки-опікуна, психічний стан змінився протягом 2-х тижнів: став злобним, агресивним, розмовляє сам з собою, відчуває слухові, зорові обмани сприйняття, проявляє агресію до тітки, неспокійний, погано спить. 02.08.2016 р. доставлений бригадою спеціалізованої медичної допомоги в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з погіршенням психічного стану. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. 02.08.2016 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: контакт формальний, не на всі питання відповідає по суті, щось бурмотить, озирається по сторонах. При згадці про тітку афектується. Мислення розірване, непослідовне. Не заперечує обмани сприйняття - «голоси... і чую, і бачу... бабусю Соню, яка повісилася, і мама висіла... вони постійно, щодня... удома було страшно, я йшов з будинку... тітка не пускала і я її бив». Уникає візуального контакту. Емоційно напружений. Інструкції виконує після повторень. Критика до хвороби відсутня. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, відсутність критики до хвороби, а також високу вірогідність здійснення суспільно-небезпечного діяння по відношенню до тітки-опікуна (агресивні дії в її адресу) лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хвора потребує обов'язкової госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Законний представник хворої не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворої, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 02.08.2016 р. вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.08.2016 р., встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з високою вірогідністю здійснення суспільно-небезпечного діяння по відношенню до тітки-опікуна.

Outcome: approved