Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» про призначення [PERSON] амбулаторної примусової психіатричної допомоги без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], перебуває на обліку у Комунальному закладі «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» з 2002 року, коли виявляла параноїдну симптоматику. Вперше лікувалася в 8 відділенні ВОПНЛ з 15.04.2003 року по 06.06.2003 року з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії» В процесі лікування стала спокійніша, але була виписана матірю всупереч порадам лікарів продовжити лікування. Невдовзі її стан знову погіршився, повторно була госпіталізована в 10 відділення, де перебувала з 17.06.2003 року по 09.07.2003 року, встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма». В подальшому [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди: з 30.09.2004 року по 04.10.2004 року, з 14.09.2005 року по 07.10.2005 року, з 04.03.2010 року по 11.03.2010 року, з 30.03.2010 року по 22.04.2010 року. Виписувалась всупереч порадам продовжити лікування в умовах психіатричного відділення. Повторні госпіталізації в ВОПНЛ відбувалися в періоди: з 03.01.2012 року по 16.02.2012 року, з 18.06.2012 року по 11.09.2012 року, визнана інвалідом 2 групи, з 15.05.2013 року по 13.06.2013 року, з 18.06.2012 року по 19.09.2013 року, з 02.01.2014 року по 03.03.2014 року, з 06.01.2015 року по 02.02.2015 року. Вдома підтримуюче лікування не отримувала, нічим не займалася, не доглядала дітей, відчувала слухові галюцинації імперативного змісту, стала агресивною, побила матір. Під час знаходження в стаціонарі 19.01.2015 року представлена на ЛКК з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу». Рекомендовано амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра. 02.02.2015 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення, згідно висновку якої (протокол №15) встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2015 року (справа №127/2326/15-ц) [PERSON] призначено амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Стан [PERSON] не покращився і її було госпіталізовано в 2-ге відділення ВОПНЛ, де вона знаходилася з 19.02.2015 року по 24.03.2015 року. Під час знаходження в стаціонарі 20.03.2015 року представлена на ЛКК з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», рекомендовано продовжити амбулаторну психіатричну допомогу. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 25.03.2015 року (протокол №34) [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну психіатричну допомогу, рекомендовано прийом клопіксол-депо 1,0 в/м 1 раз на місяць, азалептол 25 мг на ніч. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2015 року (справа №127/6944/15-ц) [PERSON] продовжено амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 29.07.2015 року (протокол №82) [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну психіатричну допомогу, рекомендовано прийом клопіксол-депо 200 мг в/м 1 раз на місяць. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2015 року (справа №127/18049/15-ц) [PERSON] продовжено амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Протягом 6-ти місяців [PERSON] перебувала під наглядом дільничного лікаря-психіатра, лікаря відвідувала несвоєчасно, відмовлялася від прийому медикаментів, втікала з дому, не дивилася за дітьми, заводила сумнівні знайомства, в результаті чого опинилася в м. Одесі, де була доставлена в лікарню швидкої допомоги з підозрою на ЧМТ. В подальшому повернулася додому та була госпіталізована в відділення, з якого втекла. Після виписки її стан значно не покращився: конфліктна, злобна, агресивна, йде з дому, повертається вранці брудна, не доглядає за дітьми, не критична до свого стану, не усвідомлює необхідність прийому підтримуючого лікування. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 27.01.2016 року (протокол №11) [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну психіатричну допомогу, рекомендовано прийом клопіксол-депо 200 мг в/м 1 раз на місяць, азалептол 25 мг на ніч. З 05.02.2016 року по 09.03.2016 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у звязку з погіршенням психічного стану: стала тривожною, метушливою, відчувала страх, чула «голоси» погрожуючого характеру, встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», у звязку з госпіталізацією АППД було припинено. 16.03.2016 року оглянута комісією лікарів-психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 16.03.2016 року (протокол №34) [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу, рекомендовано прийом клопіксол-депо 200 мг в/м 1 раз на місяць, азалептол 25 мг на ніч. В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка [PERSON] [PERSON] пояснила, що пацієнтка не завжди критична до свого психічного стану, її стан нестабільний, чує «голоси», відчуває слухові галюцинації імперативного характеру, сексуально розгальмована, заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити. Прокурор Слободян Б.К. проти задоволення заяви не заперечив. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти призначення їй амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. З 05.02.2016 року по 09.03.2016 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у звязку з погіршенням психічного стану: стала тривожною, метушливою, відчувала страх, чула «голоси» погрожуючого характеру, встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», у звязку з госпіталізацією АППД було припинено. 16.03.2016 року оглянута комісією лікарів-психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 16.03.2016 року (протокол №34) [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу, рекомендовано прийом клопіксол-депо 200 мг в/м 1 раз на місяць, азалептол 25 мг на ніч (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У звязку з викладеним, враховуючи анамнез хвороби, суд вважає, що заяву слід задовольнити, призначити [PERSON] амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди. Враховуючи наведене та

Outcome: approved