Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 27.04.2021 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості (разом з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2021 р. про передачу цивільної справи за підсудністю, а.с. 92, 94-95), в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 13.09.2011 р. № б/н у загальному розмірі 25 890,91 грн. (а.с. 3). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Ляр Д.Ю. (довіреність від 28.08.2020 р. № 3915-К-Н-О, а.с. 48) у позовній заяві зазначив, що за укладеним договором від 13.09.2011 р. № б/н [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який надалі був збільшений до 23 000,00 грн. (а.с. 2), підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, що відображено в доданих до позовної заяви Розрахунках заборгованості за договором. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 30.11.2020 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 25 890,91 грн., що складається з такого: - 19 731,14 грн. - заборгованості за «тілом» (простроченим «тілом») кредита; - 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; - 6 159,77 грн. - заборгованості за простроченими відсоткам; - 0,00 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); - 0,00 грн. - нарахованої пені; - 0,00 грн. - нарахованої комісії. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 01.06.2021 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (з метою забезпечення виклику Відповідача із застосуванням правил, передбачених статтею 128 ЦПК України), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 18.06.2021 р. (а.с. 102-104), відкладене на 28.07.2021 р. через відсутність підтвердження належного повідомлення Відповідача про розгляд справи та на 16.08.2021 р. через неявку Відповідача. У судові засідання, зокрема 18.08.2021 р., представник Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями та відомостями офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження за трек-номерами вручення рекомендованого судового відправлення (а.с. 106, 107, 125-127, 135, 136). До позовної заяви додане клопотання представника Позивача про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду не заперечують (а.с. 80), аналогічне клопотання викладено в позовній заяві (а.с. 3) та надіслано до суду засобами електронної пошти 16.08.2021 р. від представника Позивача Прилипка Є.М. (довіреність від 03.08.2021 р. № 6304-К-О, а.с. 137, 138). Відповідач у всі зазначені вище судові засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на дві останні відомі зареєстровані адреси місця проживання (а.с. 101), що поверталися без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «не проживає» (а.с. 121-122, 123-124, 139-140, 141-143), а також шляхом розміщення оголошень про її виклик у судові засідання на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 119-120, 133-134). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якої невідоме, вважається належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). За чинним законодавством України саме за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207, з подальшими змінами). З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу її зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві та в двох згаданих вище письмових клопотаннях (а.с. 3, 80, 137), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 13.09.2011 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, банк) та, підписавши відповідну анкету-заяву, копія якої додана до позовної заяви (а.с. 19), отримала, як зазначено в позовній заяві, кредитну карту із встановленим кредитним, розмір якого, тип карти та умови кредитування у зазначеній анкеті-заяві не зазначені (а.с. 19). Разом з тим на підтвердження особи Відповідача (клієнта Банку) до позовної заяви додано фотокопію паспорта громадянина України Відповідача - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 16.09.2008 р. Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві (а.с. 46-47). Згідно з доданою до позову довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Відповідача, розмір встановленого їй кредитного ліміту неодноразово змінювався, максимальний розмір 23 000,00 грн. встановлено 01.06.2018 р. (а.с. 17), що також відповідає максимальному розміру кредитного ліміта, зазначеному представником Позивача безпосередньо в позовній заяві (а.с. 2). Також представником Позивача до позовної заяв додано довідку з інформацією про номери видних Відповідачеві карток, дату їх відкриття та термін дії, остання - 26.12.2016 р. зі строком дії до травня 2020 року (а.с. 18). Як вбачається з долучених до позовної заяви Розрахунків заборгованості (а.с. 4-9, 10-15, 16) та виписки по рахунку Відповідача (а.с. 55-77), Відповідач користувалась кредитними коштами Позивача з відповідного рахунку, зокрема, шляхом зняття готівкових коштів, придбання товарів, оплати послуг тощо, періодично поповнюючи рахунок, в останнє на суму 1000,00 грн. 26.09.2019 р. (а.с. 55). При цьому суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах від 16.09.2020 р. у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 р. у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 р. у справі№ 278/2177/15-ц). Отже, судом встановлено, що Позивач на виконання умов укладеного з Відповідачем договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві можливість користуватися коштами на картковому рахунку, проте останньою не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів і сплати складових кредитного договору. Тому за станом на 30.11.2020 р. Відповідач має перед Позивачем заборгованість за «тілом» кредиту в розмірі 19 731,14 грн., що відповідає встановленому їй максимальному розміру кредитного ліміту (23 000,00 грн.), а загальна заборгованість за кредитом становить 25 890,91 грн., що складається з наведеної суми заборгованості за простроченим «тілом» кредиту, а також з прострочених відсотків у заявленому до стягнення розмірі 6 159,77 грн., правильність нарахування якого не викликає у суду сумніву та не заперечується Відповідачем, якою відзиву із запереченнями проти позову (зокрема, й розміру заборгованості) до суду не подавалось. Відповідно до приписів частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В ухвалі суду від 01.06.2021 р. про відкриття провадження у справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с. 104). Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови кредитного договору від 13.09.2011 р. № б/н, укладеного нею з Позивачем, не виконала взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає встановленому Відповідачеві максимальному розміру кредитного ліміту, що підтверджено належними і допустимими доказами, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний (неробочий) день. Відповідно до статей 15, 16, 509, 525-527, 530, 534, 615, 626, 629, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved