Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Державний навчальний заклад «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник» (далі ДНЗ «ЗВПУ «Моторобудівник») звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], вказавши, що відповідачі мешкають у кімнатах [ADDRESS], який знаходиться на балансі позивача. Оскільки відповідачі не перебувають у трудових відносинах з позивачем та не навчаються у навчальному закладі, а також і не мають ордеру на проживання у кімнатах, просить виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнат [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, вказавши, що відповідачі без належних правових підстав мешкають у гуртожитку, вартість комунальних послуг сплачують не в повному обсягу, договір найму житлового приміщення закінчив свою дію у 2010 році, інших договорів відповідачем не надано. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала повністю, вказавши, що з березня 2000 року, працюючи медсестрою школи № 77 на підставі клопотання адміністрації школи вселилась до гуртожитку разом із сином [PERSON] На цей час фактично в кімнатах [ADDRESS] гуртожитку мешкає вона, її син [PERSON], його цивільна дружина [PERSON], а також троє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вона та [PERSON] зареєстровані проживаючими за адресою: [ADDRESS], права користування будинком не втратили, однак, змоги там мешкати не мають. В трудових відносинах з позивачем не перебувають, раніше були укладені договори найму кімнат, комунальні послуги сплачують за наявності такої можливості. В судове засідання після оголошеної судом перерви не з'явилась без поважних причин, передбачених законом підстав для відкладення розгляду справи не зазначила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] та наданих нею документів [PERSON] є інвалідом 1 групи, тому з'явитись в судове засідання можливості не має. При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне. Гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі ДНЗ «ЗВПУ «Моторобудівник», що підтверджено копією акту приймання-передачі основних фондів (а.с. 79). В кімнатах [ADDRESS] гуртожитку фактично проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем [PERSON] та підтверджено довідкою позивача від 24.02.2014 року (а.с. 6). Як вбачається з довідок Сектора адресно-довідкової роботи УДЖМС України в Запорізькій області [PERSON] та [PERSON] зареєстровані проживаючими у [ADDRESS]. Посилання відповідача [PERSON] на відсутність у неї та [PERSON] фактичної можливості мешкати за зареєстрованим місцем проживання та відсутність іншого житлового помешкання для проживання відповідач будь-яким чином не підтвердила. Також, як вказала [PERSON], в кімнатах мешкають вона, її син [PERSON], а також цивільна дружина [PERSON] [PERSON] та троє неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Твердження відповідача про порушення прав неповнолітніх дітей у разі виселення з гуртожитку [PERSON] судом не береться до уваги, оскільки жодних документів щодо наявності у неповнолітніх [PERSON], [PERSON], та [PERSON] права мешкати у гуртожитку суду не надано. Крім того, суд враховує, що відповідно до наданих відповідачем копій свідоцтв про народження, батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року народження, є [PERSON]., а батьком [PERSON], 09.04.2014 року, зазначений [PERSON] тобто відповідач [PERSON] за документами не являється батьком жодного з дітей. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідачем суду надано копію договору найму житлового приміщення від 15.02.2007 року (а.с. 35-36), в якому терміну дії цього договору не встановлено, а також оригінал договору найму житлового приміщення № 14 від 29.09.2009 року (а.с. 37-38), укладений між ВПУ № 27 та [PERSON], за яким [PERSON] надається в строкове користування кімнати [ADDRESS]. Строк дії договору найму від 29.09.2009 року закінчився 29.09.2010 року. Як вказала відповідач [PERSON] після цього часу договорів найму не укладалось. Таким чином, оскільки термін дії останнього договору сплив, суд не враховує надані відповідачем договори як правову підставу для проживання у гуртожитку на час звернення з позовом та розгляду справи. Відповідно до статей 127-129 ЖК України, пунктів 1, 2, 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року (далі Положення), чинного на цей час, гуртожитки призначаються та можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Приміщення гуртожитків є тимчасовим житлом. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету, на підставі якого адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як вказує п. 44 Примірного положення про гуртожитки громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Тривалість користування зайнятим приміщенням не створює правових наслідків у вигляді визнання за особою права користування цим жилим приміщенням, оскільки право користування останнім виникає у зв'язку з виділенням його за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації і видачею на нього ордеру у встановленому законом порядку. Гуртожиток належить позивачеві, відповідачі не працюють і не навчаються у навчальному закладі. Ордер на вселення у встановленому порядку не надавався, наявність копії клопотання директора СШ № 77 та голови профспілкового комітету про надання житла [PERSON] не є правовою підставою для вселення та подальшого проживання відповідачів у гуртожитку, а термін дії договору найму кімнат закінчився у 2010 році, що свідчить про відсутність у відповідачів правових підстав для проживання у гуртожитку. Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінюючи в сукупності пояснення сторін та надані докази, суд дійшов висновку, що відповідачами не надано доказів, що спростовують висновок про самоправне зайняття кімнат у гуртожитку та проживання у ньому без належних підстав, а також неможливість користуватися житлом та мешкати у будинку, в якому вони зареєстровані проживаючими тривалий час ([ADDRESS]), тож позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу, а відповідачі виселенню без надання іншого житлового приміщення. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню частина суми судового збору, сплаченого позивачем. [PERSON], являючись інвалідом 1 групи, відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved