Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначивши в позовній заяві про те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 15.05.1993 року у Широківському відділі РАЦС Дніпропетровської області, актовий заис №50. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому змушена звернутися до суду.Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до повноліття дитини. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності та підтримує позовні вимоги, та просить задовольнити в судовому порядку (а.с.49). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, а також врахувати при постановленні рішення письмові заперечення, надавши письмове заперечення в якому вважає безпідставним подання позову про стягнення аліментів, оскільки він сумлінно виконує свої батьківські обовязки та з лютого 2015 року, незважаючи на те, що був призваний на службу до збройних сил України, постійно перераховував кошти на особистий рахунок позивача на утримання неповнолітнього сина. Вважав, що розбіжностей щодо розміру аліментів та строків сплати між ними не має. Просить витребувати від відділення ощадного банку в смт Високопілля інформацію про власника особового рахунку для підтвердження перерахунку коштів.(а.с.53). Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено: - Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.05.1993 року у районному відділі ЗАГС смт Широке Дніпропетровської області про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №50, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Іванчук». - Із копії свідоцтва про народження (а.с.4) вбачається, що від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON]. - Із довідок Заградівської сільської ради Високопільського району Херсонської області від 13.08.2015 року (а.с.5-6) зясовано, що [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] та до складу її сімї входить: син [PERSON] [INFO]. - Із копії паспорту (а.с.7-8) вбачається, що [PERSON] [INFO], народилася в с.Заградівка Високопільського району Херсонської області, зареєстрована та проживає [INFO]. Має ідентифікаційний код [NUMBER] (а.с.9). - Із копії паспорту (а.с.10) вбачається, що [PERSON] [INFO], народився в с.Шестірня Широківського району Дніпропетровської області. Має ідентифікаційний код [NUMBER] (а.с.11). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги. Як вважає суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, не працює, але фізично здоровий, тому має можливість сплачувати на утримання неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу. За таких обставин, як вважає суд, позовна заява підлягає задоволенню. Суд вважає встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, на користь позивача, у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Твердження відповідача у письмовому запереченні про сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини є безпідставним, оскільки рішення суду, чи нотаріально посвідченого договору між сторонами про сплату аліментів, їх розміру та строків сплати, відповідачем не надано, а тому суд вважає такі твердження припущенням, а перерахування коштів позивачу на утримання неповнолітньої дитини є обовязком відповідача. За таких обставин, звернення до суду позивача про стягнення з відповідача аліментів є право позивача, у разі недосягнення згоди про розмір, строки надання аліментів на утримання, а такої домовленості у передбачений законом спосіб між сторонами не було, та відповідачем таких доказів не надано. А факт перерахування коштів відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами про домовленість з позивачем щодо розміру та строків сплати саме аліментів на утриманні неповнолітньої дитини, а тому суд такі заперечення відповідача до уваги не приймає та така матеріальна допомога не впливає на постановлення рішення по справі. Таку правову позицію висловив і Верховний Суд України у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року із змінами та доповненнями «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п.16. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. п.17. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька(ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з матірю, [PERSON], позивачем по справі, яка наполягає на стягненні аліментів в судовому порядку, а тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина за рішенням суду. Відповідно до вимог ст.191 СК України, ч.1. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дана цивільна справа була зупинена у звязку з призовом відповідача на військову службу до збройних сил України. А тому, враховуючи, що позов подано до суду позивачем 17 серпня 2015 року, то стягнення аліментів присуджується з 17.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved