Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Державна екологічна інспекція в Чернігівській області звернулась з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача шкоду заподіяної державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок засмічення земельних ресурсів в розмірі 83721,56 грн. та 2102,00 грн. сплаченого судового збору. Позов мотивований тим, що 01.11.2019 року під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням природоохоронного законодавства на території Чернігівської області, було виявлено порушення природоохоронного законодавства, а саме по [ADDRESS] , при здійсненні ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] , здійснено засмічення земельної ділянки будівельними відходами площею 15 кв.м., об`ємом 4 куб.м. на озелененій території вздовж дороги по [ADDRESS] (зелена зона на землях загального користування Чернігівської міської ради). 08.11.2019 року на відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 128/12. Штраф в сумі 340 грн. відповідачем сплачено 08.11.2019. Вказує, що відповідач допустив засмічення земельної ділянки, чим порушив вимоги ст. 46 Закону України «Про охорону земель», ст.ст. 15, 33 Закону України «Про відходи», ст. 51 Земельного кодексу України. Зазначає, що відповідно до ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідач має відшкодувати шкоду заподіяну ним внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Розмір шкоди заподіяної державі засміченням земельної ділянки позивачем розраховано на підставі методики визначення розмірів шкоди, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 171 від 27.10.1997 року. Позовна заява надійшла до суду 29.10.2020 року. Ухвалою від 10.11.2020, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовну заяву, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за загальними правилами позовного провадження, визначено строк для подання сторонами заяв по суті справи. Відповідач 26.11.2020 року подав відзив на позовну заяву який згодом уточнив, в якому просить відмовити в позові повністю. Посилається на те, що позивач не довів, що засмічення земельної ділянки відповідачем призвело або могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища, що є необхідною умовою для настання відповідальності та відшкодування шкоди. 01.12.2020 позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує на законність та обґрунтованість позовних вимог, а також зазначає, що застосування методики при розрахунку розміру шкоди, завданої в результаті засмічення земельних ресурсів будівельними відходами через порушення природоохоронного законодавства в даному випадку є правомірним. Ухвалою від 12.01.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.01.2021 року. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача проти позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу Державної екологічної інспекції в Чернігівській області № 854 від 28.10.2019 року здійснювався державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Чернігівської області в період з 28.10.2019 по 04.11.2019 (а.с. 7). В результаті здійснення заходів державного нагляду (контролю) державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренком А.П. було виявлено порушення природоохоронного законодавства, а саме по [ADDRESS] при здійсненні ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , що належить відповідачу, здійснено засмічення будівельними відходами земельної ділянки площею 15 кв.м. об`ємом 4 куб.м. на узбіччі дороги на землях загального користування Чернігівської міської ради, про що складено акт про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 84/12 від 01 листопада 2019 року (а.с. 9). На підставі акта, 08.11.2019 року на відповідача був складений протокол № 001779 від 08.11.2019 за ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 11 - 12). Штраф відповідачем сплачений 08.11.2019 року. (а.с. 13) З урахуванням даних, зазначених в акті перевірки, Державною екологічною інспекцією в Чернігівській здійснений розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі в результаті засмічення земельних ресурсів будівельними відходами через порушення [PERSON] природоохоронного законодавства. Згідно розрахунку розмір шкоди складає 83 721,56 грн. (а.с. 18) У розрахунку розміру шкоди зазначено складові частини її нарахування та наведено відповідну формулу, яка передбачена Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 № 149. При розрахунку шкоди позивач використав значення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок на території Чернігівської міської ради для забудованих земель, що наведені в листі відділу у м. Чернігові Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.02.2019 №8-25-0.36-142/109-19 (а.с. 15). Вимога про відшкодування шкоди з розрахунком направлена відповідачу 16.01.2020 року (а.с. 19), проте відповідачем була не виконана, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Після проведеної перевірки, відповідач вжив заходів щодо усунення виявлених порушень та провів очистку земельної ділянки від будівельних матеріалів (а.с. 80) Вказаний факт позивачем не заперечується. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про відходи», Законом України «Про охорону земель», Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством. Згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Приписами статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною першою статті 69 вказаного Закону визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 № 171 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика). Абзацами 2 та 11 ст. 1 Закону України «Про відходи» визначено, що відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів. Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища; факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель. Відповідно до приписів природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини. В акті про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 84/12 від 01.11.2019 року на який посилається позивач як на доказ заподіяння шкоди відповідачем навколишньому природному середовищу, відсутні відомості, які б підтверджували висновок про розміщення будівельних відходів саме на відкритому ґрунті, зокрема матеріали ґрунтових досліджень, акти відбору проб та протоколи вимірювань, а також, що таке розміщення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факт наявності будівельних відходів не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і як наслідок виникнення обов`язку відшкодувати шкоду. Обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земель, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Відтак позивачу необхідно було встановити факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, чого останнім зроблено не було. Факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 52 КУпАП не є достатнім доказом заподіяння відповідачем шкоди. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed