Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, посилаючись на те, що в липні 2019 року він звернувся до Ізюмського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком. Під час перевірки документів виявилось, що в деяких із них маються помилки в його прізвищі по батькові, а саме: в трудовій книжці, [NUMBER] , замість ім`я по батькові [PERSON] , зазначено - [PERSON] , та в атестаті № 7433 про закінчення професіонально-технічного училища від 18.07.1977 року значиться прізвище, по-батькові як - [PERSON] . Просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки [NUMBER] та атестату № 7433 від 18.07.1977 р. про закінчення професіонально-технічного училища, які потрібні для нарахування пенсії. В судове засідання заявник не з`явився, однак його представник надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, заяву підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розглядати справу провести без представника управління, при прийнятті рішення покладались на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно паспорту [NUMBER] , виданого Ізюмським МРВ УМВС України Харківській області 13 серпня 1998 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявника вказане як [PERSON] . В атестаті № 93/32 про закінчення морехідної школи від 08.08.1981 року, також вірно зазначено прізвище, ім`я та по-батькові заявника, а саме [PERSON] . В довідці № 01-17-210 від 31.05.2019 року та в архівній довідці № М-608 від 17.05.2019 року про заробітну плату, які були видані для обчислення пенсії, також вірно зазначені дані відповідно до паспорту [PERSON] В трудовій книжці [NUMBER] та в атестаті № 7433 про закінчення професійно-технічного училища від 29.06.1977 року невірно зазначено по-батькові заявника, а саме російською мовою: « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно замість правильного « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах є розбіжності у по-батькові заявника, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаних документів заявнику має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості оформити документи для отримання пенсії, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved