Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду із позовом до Хмельницької міської ради про визнання права власності на гараж, в обгрунтування якого вказали, що 24.11.2015 року помер [PERSON], якому на праві власності належав гараж по вул. Раскової в гаражному масиві № 17, блок № 4, бокс № 61 в м. Хмельницькому. За життя спадкодавець не зареєстрував право власності на спадкове майно в установленому законом порядку, що перешкоджає позивачам оформити свої спадкові права, у звязку з чим позивачі звернулись до суду та просять визнати за ними право власності на гараж в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтирмали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про слухання справи за відсутносіт представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 24.11.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-БВ № 269811. [PERSON] на праві власності належав гараж по вул. Раскової в гаражному масиві № 17, блок № 4, бокс № 61 в м. Хмельницькому, що підтверджується договором міни від 04.11.1992 року, право власності на який не зареєстровано в установленому законом порядку. За заявами [PERSON] та [PERSON], Першою Хмельницько. державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 274-2016, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам відмовлено у звязку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документу у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищезазначене, оскільки за життя [PERSON] набув право власності на гараж по вул. Раскової в гаражному масиві № 17, блок № 4, бокс № 61 в м. Хмельницькому, що підтверджується нотаріально посвідченим договором міни, то відсутність реєстрації права власності на гараж спадкодавцем у встановленому законом, не є підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності в рівних частках на гараж по вул. Раскової в гаражному масиві № 17, блок № 4, бокс № 61 в м. Хмельницькому в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 24 листопада 2015 року.

Outcome: approved