Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила встановити факт набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24, згідно до договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4202 (бланк ВСМ № 523865), та визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, після смерті [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що її чоловікові [PERSON] на праві приватної власності належало 52/100 частини домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24, на підставі договору дарування від 22.12.2004 року, яку (частину домоволодіння) йому подарувала його родичка [PERSON]. Дані 52/100 частини домоволодіння розташовані на земельній ділянці площею 0,0509 га. 30 вересня 2005 року між [PERSON] та чоловіком позивачки було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24. 03 квітня 2006 року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з зазначеної вище частини домоволодіння та земельної ділянки. Спадкоємцями за законом після смерті чоловіка являлися: позивачка - дружина спадкодавця, син спадкодавця - малолітній [PERSON], батьки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON]. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину батьки її чоловіка не встигли, бо [PERSON] помер 27.05.2007 року. Тому, 52/100 частини домоволодіння, що належали [PERSON], успадкували позивачка з сином. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку вони не змогли по причині того, що її чоловік, уклавши договір купівлі-продажу земельної ділянки, повинен був у відповідності до даного договору зареєструвати його у відділі земельних ресурсів, що не було зроблено. Тому, нотаріус 28.10.2014 року прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де зазначив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] він не може з огляду на те, що дана земельна ділянка не зареєстрована, як того вимагало чинне на той час законодавство, тому рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду з кола третіх осіб по даній справі була виключена та залучена до участі в дану справу в якості співвідповідача - [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги позивачки та не заперечувала проти їх задоволення. Справу просила розглянути без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Представник [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Представник [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду клопотання, в якому просив розглянути дану справу без його участі. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ № 076361, виданим 06.04.2006 року відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 2841 від 06.04.2006 року (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивачки, серед іншого, складається з земельної ділянки площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-КИ № 035098, виданим 14.03.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 913 від 20.10.2001 року (а.с.7), а малолітній [PERSON], [INFO], є рідним сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ № 057406, виданим 13.03.2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 954 від 23.12.2003 року (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка у встановлений законом строк, а саме 23 травня 2006 року, звернулася до [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], з заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього чоловіка та батька - [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року. На підставі її заяви, після смерті [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року, була заведена спадкова справа за № 410/2006, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.68-81). Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року, були ще двоє спадкоємців, його батьки - [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, [PERSON] 28 травня 2007 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ № 157784, виданим 08.06.2007 року відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 4679 від 08.06.2007 року (а.с.83). Після його смерті [PERSON] дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 672/2007, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи. З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли: його дружина [PERSON] та онук - [PERSON], [INFO], від імені якого діяла позивачка, як законний представник (мати). [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що не претендує на спадщину після смерті свого сина [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року, на користь позивачки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що єдиними належними спадкоємцями після смерті [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року, є його дружина - [PERSON] та малолітній син - [PERSON], [INFO]. Проте, державним нотаріусом [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці та її малолітньому сину свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року, оскільки ними не надані правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24 (а.с.81). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що 30 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24, який (договір) посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4202 (бланк ВСМ № 523865) (а.с.19), що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 30.09.2005 року за № 1545190 (а.с.20). Проте, [PERSON] за життя не зареєстрував вищевказаний договір у відповідних органах з оформленням права власності, що зокрема підтверджується листами [PERSON] міського управління [PERSON] регіональної філії центр державного земельного кадастру від 19.12.2006 року за вих. № 14238-10 та [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 30.10.2012 року за вих. № 9812-5, згідно яких станом на 12.12.2006 року та на 25.05.2012 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: вул. Чухновського, 24 зареєстрована [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю № 002728 від 21.05.1997 року, але зазначено, що в Державному земельному кадастрі міститься інформація про відчуження частки вказаної земельної ділянки громадянину [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 4202 від 30.09.2005 року, але правовстановлюючі документи на цей час не зареєстровані. З урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що фактично спірна земельна ділянка дійсно належала [PERSON] на момент його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24, згідно до договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4202 (бланк ВСМ № 523865). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як судом встановлено вище, [PERSON], померлому 03 квітня 2006 року, належала земельна ділянка площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24, згідно до договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4202 (бланк ВСМ № 523865). Позивачка та її малолітній син, які є спадкоємцями за законом першої черги, від спадщини не відмовлялися та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого чоловіка та батька відповідно - [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0509 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чухновського, 24 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, після смерті [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved