Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 18.04 2017 р. відповідач визнаний винним в вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, а саме : у заподіянні йому ( [PERSON]С.) легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. Злочинними діями відповідача йому спричинена моральна шкода, оскільки через звернення до правоохоронних органів змінився звичайний спосіб життя, що для нього, як колишнього працівника органів прокуратури, було незручним. У відшкодування моральної шкоди просив стягнути 10000 гривень, що на його думку є найменшим грошовим еквівалентом компенсації моральних страждань. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06 вересня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Із вказаним рішенням не погодився відповідач [PERSON] та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в судовому засіданні він погоджувався виплатити [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 300 грн., оскільки заявлену ним суму моральної шкоди 10000 грн. вважав надмірною та необґрунтованою. Зазначає, що твердження [PERSON] про зміну звичайного способу життя через необхідність перебувати в правоохоронних органах, прокуратурі та суді не можна оцінювати в 5000грн. Судом не враховане те, що він ( позивач) визнав провину у скоєному правопорушенні, сприяв проведенню досудового розслідування та судовому розгляду справи. Зазначає, що [PERSON] за весь період проведення кримінального провадження по справі відвідував органи слідства та суду лише 4 рази, розгляд справи закінчився винесенням обвинувального вироку. Він визнавав, що своїми діями спричинив фізичний біль потерпілому та наніс йому образу, однак сума морального відшкодування 5000 грн. є надмірною та такою, що не відповідає характеру та глибині моральних страждань. Зазначає, що при визначенні розміру морального відшкодування суд першої інстанції не встановлював тривалість моральних страждань, можливість відновлення стосунків, стан здоровя потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, матеріальний стан відповідача, як на це вказує Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. Суд не врахував, що ініціатором конфлікту був саме [PERSON], що встановлено вироком суду. В засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Позивач [PERSON] просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що заявлена ним сума морального відшкодування враховує також і матеріальні втрати, які він поніс у зв»язку з відновленням здоров»я. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З матеріалів справи вбачається, що вироком Дзержинського міського суду від 18 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України умисне спричинення потерпілому [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я Відповідно до ст.1177 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї, чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру морального відшкодування суд першої інстанції врахував ступінь моральних страждань потерпілого [PERSON]СМ. та конкретні обставини справи, наслідки, які настали для потерпілого у зв»язку із ушкодженням здоровя. Проте, при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції не врахував матеріальний стан відповідача та не дав відповідної оцінки наданим відповідачем документів щодо його матеріального забезпечення. Відповідач [PERSON] на підставі трудового договору №2/2608 2016 від 26.07.2016 року , укладеному між ним та ТОВ «ТПК Укрсплав» працює на даному підприємстві водієм до 31.12.2017 року з оплатою праці 2000 грн. на місяць. ( а.с. 22). Відповідач перебуває у шлюбі, має зобов»язання щодо утримання сім»ї, дружини, яка за віком є непрацездатною. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що заявляючи позов про відшкодування моральної шкоди та при визначенні її розміру, він врахував також розмір понесених ним матеріальних витрат, які мали місце в період відновлення здоров»я. Проте, відшкодування майнової шкоди є самостійною позовною вимогою, яка вирішується відповідно до ст.1166 ЦК України, та не може охоплюватись сумою морального відшкодування. Вказані обставини та матеріальний стан відповідача не були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру морального відшкодування, що є правовою підставою для визначення розміру моральної шкоди у меншому розмірі, ніж стягнута судом першої інстанції. Враховуючи характер моральних страждань, якими є зміни у повсякденному житті позивача у звязку з необхідністю зявлятися до правоохоронних органів, обсяг та період цих страждань ( час від вчинення злочину грудень 2016 року до винесення вироку квітень 2018 року); обставини вчинення злочину; визнання відповідачем своєї вини та каяття; відновлення стану здоров»я потерпілого після короткочасного розладу. Враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає обєктивним визначити моральне відшкодування у розмірі 2000 гривень, що відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення за вказаних вище підстав. Згідно ст.ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що в даному випадку складає 640 грн.

Outcome: partial