Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В червні 2015 року позивачі звернулися до суду із даним позовом у якому просили - визнати незаконним та скасувати рішення Вишгородської міської ради Київської області «Про затвердження документації із землеустрою» № 28/52 від року в частині п. 38 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва гр. [PERSON], яка розташована у м. Вишгороді, та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0, 1200 га у м. Вишгороді (кадастровий номер - 3221810100:01:071:0151), прийняте на Двадцять восьмій сесії VI скликання, як таке, що не відповідає вимогам закону та порушує права територіальної громади м. Вишгорода; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САК № 893155 від 24.01.2014 року, індексний номер 16710321 на земельну ділянку площею 0,1200 га кадастровий номер 221810100:01:071:0151, розташовану м. Вишгород, Київської області, Вишгородському району, яка належить на праві приватної власності [PERSON], - судові витрати покласти на відповідачів. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] рішенням Вишгородської міської ради було виділено у власність земельну ділянку у мікрорайоні «Дідовиця». Позивачі також проживають у мікрорайоні «Дідовиця» м. Вишгород, на земельних ділянках, які розташовані неподалік від земельної ділянки виділеної [PERSON], і в розумінні ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є членами територіальної громади м. Вишгород. Поряд з мікрорайоном розташовано міське діюче кладовище. Житлові будинки, в яких проживають позивачі, знаходяться поза санітарно-захисною зоною кладовища, а відповідача [PERSON] неподалік санітарно захисної зони. Перед кладовищем, тобто в санітарно-захисній зоні, було насаджено зелені кущі, дерева, які закривали мешканцям мікрорайону вид на кладовище. На земельній ділянці, яка належить гр-ці [PERSON], знищено кущи та дерева, які росли як на самій земельній ділянці, та к і поряд з нею. Зелені насадження відокремлювали кладовище від зони житлової забудови, де мешкають позивачі. Зараз вони та їхні діти вимушені кожен день бачити кладовище. Вид на нього відкривається практично з будь-якого місця. Виникає душевний дискомфорт, що суттєво впливає на здоровя та настрій. Знищення зелених насаджень продовжується.Крім того, на ділянці ведуться будівельні роботи. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Представник Вишгородської міської ради Київської області при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Представники [PERSON] та третіх осіб проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 26.07.2013 року рішенням Вишгородської міської ради Київської області № 24/16 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення садівництва у м. Вишгороді (а.с. 9). 27.12.2013 року рішенням Вишгородської міської ради Київської області було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва гр. [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У статті 11 ЦПК України йдеться про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, законодавець визначив, що право на звернення до суду за захистом своїх прав має та особа, права якої було порушено і яка є учасником спірних матеріальних правовідносин або кому Законом надане право на звернення до суду в інтересах інших осіб. Однак, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України позивачами не надано належних доказів про порушення їх прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] не було доведено в судовому засіданні , що оспорюваним рішенням Вишгородської міської Ради та отриманням Державного акту на землю [PERSON] порушені їхні права. Отже, із врахуванням фактичних обставин справи, предмету та підстав позову, визначених норм матеріального та процесуального права, що врегульовують правовідносини між сторонами по справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed