Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі по тексту - відповідачі) про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, а також інвалідом 2 групи. Відповідачі, будучи синами позивача, не приймають участі у матеріальному утриманні непрацездатного батька. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 00 коп. з кожного щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. Ухвалою суду від 21.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 30.03.2020 року. 30.03.2020 року розглдя справи було відкладено на 12.06.2020 року у зв`язку із неявкою сторін. В судовому засіданні 12.06.2020 року представник позивача та позивач позов підтримали та просили суд про його задоволення. В судовому засіданні 12.06.2020 року відповідачі позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши те, що позивач ніколи не виконував своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання та протягом тридцяти років не спілкувався з ними. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач відповідно до Довідки № 087010 є інвалідом другої групи. Також позивач є пенсіонером та відповідно до Довідки Головного УПФУ в м. Києві від 09.12.2019 року отримує пенсію щомісячно у розмірі від 1497,00 грн. до 2000,00 грн.. Як вбачається зі Свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Проте, в ході судового розгляду, відповідачами не надано доказів того. що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків або був позбавлений батьківських прав чи ухилявся від сввого обов`язку по сплаті аліментів. Навпаки, в ході судового розгляду сторонами визнано той факт, що позивач сплачував аліменти на утримання відповідачів до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. В ході розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонером та має другу групу інвалідності, а також отримує пенсію, яка є єдиним його доходом, і яка не забезпечує в повному обсязі його потреб на харчування та лікування. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує у відповідності до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на лікування, розмір його пенсії, а також ту обставину, що відповідачі не працюють, у зв`язку з чим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 800,00 грн. з кожного. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів у дохід держави підлягають стягненню сума судового збору.

Outcome: partial