Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку, в якій зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі по справі зареєстровані в його будинку, але фактично не проживають в ньому. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, яким зобов`язати [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття їх з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем реєстрації, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, зазначив, що повністю визнають позовні вимоги. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно дублікату Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок за №5 від 04.03.1986 року виданого виконавчим комітетом Комінтернівської селищної ради, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної сільської ради народних депутатів №15/2 від 20.01.1986 року. Відповідно до витягу з рішення №91 засідання виконкому від 29.10.2010 року Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про присвоєння уточненої юридичної адреси житловому будинку та земельній присадибної ділянці гр. [PERSON] , присвоєна юридична адреса житловому будинку, господарським будівлям та спорудам, земельній присадибній ділянці, що належить гр. [PERSON] : [ADDRESS] Згідно витягу про державну реєстрацію прав №33132612 від 09.02.2012 року виданого Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] » належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 25.06.2018 року №315 виданої виконавчим комітетом Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] » , який належить [PERSON] , зареєстровано 5 чоловік: [PERSON] , власник, [PERSON] - син, [PERSON] - онука, [PERSON] - племінниця, [PERSON] . Згідно ч.2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки позовна заява позивачів про усунення перешкод в користуванні власністю не пов`язана із позбавленням права власності на житлове приміщення; позбавленням права користування житловим приміщенням; визнанням особи безвісно відсутньою; оголошенням фізичної особи померлою, передбаченими ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: partial