Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернувся з позовною заявою позивач [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області. Позовні вимоги позивача обґрунтовуються тим, що мати позивача [PERSON] , померла [INFO] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді земельної ділянки площею 3,44 га, котра розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №055453, виданим 04.03.2002 року Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області та житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . В позовній заяві зазначено, що за заявою позивача від 27.02.2018 року в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №46/2018, та 18.04.2018 року ним отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яке зареєстроване в реєстрі за №435. Позивачеві відомо, що будинок та частина будівель побудовано його батьками в період часу з 1971 року по 1975 рік, більшу частку будівель та споруд побудовано саме матір`ю в 1990 році самостійно. Позивачем зазначено, що його мати заповітом від 16 листопада 2005 року заповіла йому земельну ділянку, та заповітом від 17 вересня 2014 року заповіла йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Окрім позивача інші особи про себе, як спадкоємців не заявляли. Брати позивача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини не відносились до числа осіб, які у відповідності до ст. 1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку, спадщину не приймали. Крім того, позивачем вказано, що його батька на час відкриття спадщини не було в живих, так як - [PERSON] , [INFO] помер. Позивачем вказано, що 30 січня 2019 року внаслідок його звернення до нотаріальної контори з приводу спадкування житлового будинку з`ясувалось, що оскільки на нього немає правовстановлюючого документа спадкування можливо лише в судовому порядку, про що йому було повідомлено у відповідному листі. Крім того, позивач вказує, що його спроба зареєструвати на житловий будинок право власності не призвела до позитивного результату, листом від 03.04.2019 року державний реєстратор ЦНАП Ананьївської районної державної адміністрації Чернієнко О.В. з урахуванням відсутності правовстановлюючого документа рекомендувала звернутись до суду. Позивач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] , повноваження якої підтверджуються ордером серії ОД №312055 від 14 березня 2019 року (а.с.61), в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, про дату час та місце проведення якого була повідомлена належним чином, про що свідчить в матеріалах справи розписка про отримання нею судової повістки про виклик до суду (а.с.147). При цьому, 10 грудня 2019 року представником позивача було надано через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити (а.с.153). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. При цьому, в матеріалах справи міститься письмове клопотання відповідача, яке надійшло до суду 05 вересня 2019 року, в якому він просить розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує (а.с.121). Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явився. Однак, від відповідача 05 вересня 2019 року до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує (а.с.125). Відповідач Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.150). Однак, на електронну адресу суду 09 грудня 2019 року від сільського голови надійшла заява про розгляд справи без участі представника Долинської сільської ради, проти задоволення позову не заперечують (а.с.152). Представник третьої особи Ананьївської РДА Одеської області Рачкова І.В., повноваження якої підтверджуються копією довіреністю від 02 січня 2019 року (а.с.88), в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце якого була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.151). Однак, в матеріалах справи міститься клопотання котре було подане представником третьої особи [PERSON] 24 вересня 2019 року(а.с.129), в якому вона просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи з урахуванням клопотання від 09 липня 2019 року щодо залишення на розсуд суду прийняття рішення по справі (а.с.87). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення позивача, представника позивача, відповідачів та третьої особи, враховуючи клопотання представника позивача, відповідача та третьої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача, відповідачів та третьої особи. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Крім того, встановлено, що відповідно до вимог ст.191 ЦПК України відповідачем у встановлений йому строк не було подано відзив на позовну заяву. Згідно ст.192 ЦПК України до суду не було надано пояснення третьої особи щодо позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 1971 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, в відомостях про батьків, батьком вказаний - [PERSON] , а матір`ю вказана - [PERSON] (а.с.21). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2017 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10). Відповідно до копії довідки №75, виданою 08.02.2018 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, [PERSON] була зареєстрована та фактично мешкала по день смерті - [INFO] за адресою: с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область (а.с.11). Згідно копії довідки №76, виданої 08.02.2018 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, [PERSON] була фактично зареєстрована та фактично мешкала по день смерті - [INFO] за адресою: с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область разом з [PERSON] (а.с.12). Встановлено, що 27 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини на майно, яке йому заповіла мати [PERSON] , 1942 року народження, а саме земельну ділянку, площею 3,44 га, відповідно до чого була заведена спадкова справі за №46/2018 (а.с.6-43). Державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області 18 квітня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого секретарем Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області Синікою Н.В. 17 вересня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №41 на майно, а саме на земельну ділянку площею 3,4442 гектара, котре заповіла [PERSON] своєму синові [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.35). Встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , склала за життя заповіт, який зареєстрований у спадковому реєстрі 16.11.2005 року за №41018077, та заповіт, який також зареєстрований у спадковому реєстрі 06.11.2006 року за №57548524, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) (а.с.14). В спадковому реєстрі 27 лютого 2018 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було зареєстровано спадкову справу, якій присвоєно номер 46 /2018 на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15). Встановлено, що [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 17 вересня 2014 року секретарем Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №41 (а.с.24). Судом встановлено, що в архіві Ананьївського районного управління юстиції Одеської області містяться актові записи про народження: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в відомостях яких матір`ю зазначена - [PERSON] . Також в архіві відділу Ананьївського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області міститься актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується листом вказаного відділу №481/65-16 від 28.03.2019 року (а.с.44). Відповідно до довідки №346, виданої 20 червня 2018 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно погосподарської книги Долинської сільської ради №06, особовий рахунок № [NUMBER] дійсно належить [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.45). Згідно копії рішення №169-VI від 22 червня 2011 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області [PERSON] було надано у користування земельну ділянку (а.с.46). Встановлено, що на підставі рішення №18-VII від 19 листопада 2015 року Долинської сільської ради Ананьївського району вулицю Маркса Карла було перейменовано на вулицю Свято-Успенську (а.с.47-48). З рішення №28 від 31 травня 2018 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається, що присвоєно житловому будинку адресу: [ADDRESS] , власником якого була [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.49). Державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. листом від 30 січня 2019 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, належного [PERSON] , померлої [INFO] в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ та було рекомендовано звернутися до суду (а.с.50). Листом Центра надання адміністративних послуг за №37 від 03.04.2019 року позивачеві було повідомлено, що зареєструвати право власності на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] на підставі технічного паспорту не є можливим (а.с.51). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Відповідно до п.3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно технічному паспорту на спірний будинок з господарськими спорудами станом на 13.02.2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] має наступні технічні характеристики та складається в цілому житловий будинок літ. «А», веранду літ. «а», прибудову літ. «а1», літню кухню літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «г», навіс літ «Д», убиральню літ. «Е», літній душ літ. «Ж», сарай літ. «З», навіс літ. «з», сарай літ. «И», сарай літ. «К», сарай літ. «Л», сарай літ. «л», навіс літ «М», погріб літ. «Н», ворота №1, огорожу №2, ворота №3, вимощення І. Крім того зазначено, що даний об`єкт нерухомого майна не підлягає введенню в експлуатацію, тому що відповідно до законодавства України не передбачається процедура введення в експлуатацію при набутті права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарчі будівлі та споруди, прибудови до них, які побудовані до 05.08.1992 р. (а.с. 53-60) Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved