Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

До Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 13.03.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 06.08.2017 року має заборгованість у розмірі - 25095,83 грн., з яких: 1015,16 грн. - заборгованість за кредитом; 18709,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1171,23 грн. - штраф (процентна складова). Тому, просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі - 325095,83 грн. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п.9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Також зазначив, що у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про дату розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією за місцем фактичного проживання. Оскільки місце реєстрації відповідача, згідно відповіді Великомихайлівського РС ГУДМС України в Одеській області, Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області не відомо, так як вона знята з обліку з 28.04.2015року, вона також викликалась в судове засідання шляхом оголошення в ЗМІ. Причин неявки суду не повідомляла; про розгляд справи у її відсутність суд не просила. Оскільки, відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 березня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у сумі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як встановив суд, в порушення взятих на себе договірних кредитних зобов'язань, відповідач [PERSON] належним чином свої кредитні зобов'язання не виконувала, внаслідок чого, станом на 06.08.2017 року, заборгованість по кредиту складає - 25095,83 грн., з яких: 1015,16 грн. - заборгованість за кредитом; 18709,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1171,23 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.03.2014 року. На підставі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на день розгляду справи судом, [PERSON] не погасила наявну станом на 06.08.2017 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.03.2014 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору № б/н від 13.03.2014 року. Як з`ясував суд, вказаний вище кредитний договір, не був визнаний судом незаконним чи таким, що порушує будь-чиї інтереси та є дійсним на сьогодні і ніким не був оскаржений. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеним між сторонами договором та нормами чинного законодавства України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі, в сумі 25095,83 грн., з яких: 1015,16 грн. - заборгованість за кредитом; 18709,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1171,23 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесений позивачем судовий збір в сумі 1600,00 грн. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України (в редакції від 2005 року), до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження витрати позивача у розмірі 200,00 грн. для публікації оголошення в газеті «Одеські вісті». Тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на корить позивача витрати у розмірі 200,00 грн. за публікацію оголошень про виклик відповідача до суду в засобах масової інформації. Всього з відповідача в рахунок компенсації понесених судових витрат у справі підлягає стягненню сума в розмірі 1800,00 грн., із розрахунку 1600,00 грн. (сплачений судовий збір); 200,00 грн (витрати на виклик відповідача до суду).

Outcome: approved