Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовується тим, що позивач є власником цієї квартири на підставі договору купівлі продажу від 28.05.2008 року. З 06.09.2008 року позивач знаходився у шлюбі з відповідачкою, та вони проживали в зазначеній квартирі, відповідач була зареєстрована в цій квартирі. В подальшому спільне шлюбне життя позивача та відповідача не склалось, шлюб розпався, та відповідач в лютому 2016 р. зібрала свої речі і уїхала. 11.09.2017 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, крім іншого в рішенні суду встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] не проживають з лютого 2016 р. Тобто відповідач з лютого 2016 року за місцем реєстрації не проживає. Крім іншого позивач посилається на те, що 29.12.2017 року він одружився з [PERSON] , та вони проживають у квартирі позивача. Реєстрація в квартирі колишньої дружини негативно впливає на стосунки з його новою дружиною. Тому позивач вимушений звернутися з відповідною заявою до суду. За вказаною позовною заявою провадження у справі відкрито ухвалою судді від 10.06.2019 року. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи з встановленням строку вчинення процесуальних дій. У встановлений судом строк з боку відповідача не було вчинено будь-яких процесуальних дій. З урахуванням положень статей\~ 280,\~281\~ЦПК\~України суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку за наявними у ній матеріалами. В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору купівлі продажу квартири від 28.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під номером [NUMBER] в книзі 685пр-60, - квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] . 06.09.2008 року, тобто після набуття права власності на вищевказану квартиру, [PERSON] уклав шлюбу з відповідачем [PERSON] . Цей шлюб було розірвано 11.09.2017 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від (головуючий - Васильків О.В., справа № 520/5890/17). В рішенні суду встановлено, що сторони з лютого 2016 року спільного господарства не ведуть. 29 грудня 2017 року позивач [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Довідкою ОСББ «АЛМАЗ-52» підтверджено, що станом на 25 квітня 2019 року минула дружина позивача [PERSON] залишається зареєстрованої в квартирі чоловіка, з яким шлюб було розірвано ще 11.09.2017 року. Позивач стверджує, що сама [PERSON] в квартирі де зареєстрована не проживає з 2016 року. Подальше перебування цієї особи на реєстраційному обліку є безпідставним та порушує інтереси позивача. За положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи не можуть бути підставою для обмеження прав і свобод передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. З наведених підстав позивач просить захистити його право вільно володіти своїм майном та визнати [PERSON] таким, що втратила право користування. У статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~статтею 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до абзацу 6\~статті 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи в житлі за певною адресою. Згідно зі\~статтею 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Закон України\~від\~11.12.2003\~р.\~«Про\~свободу\~пересування та\~вільний\~вибір\~місця проживання\~в\~Україні» передбачає, що положення статті 7\~цього\~Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.). Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При викладених обставинах суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованим та підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved