Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Зазначила, що 11 жовтня 2016 року помер її дядько [PERSON]. Після його смерті відкралась спадщина на: земельну ділянку площею 4,9196 га, кадастровий номер 6322883500:01:000:0223 розташовану на території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2012 року виданого Ізюмською Державною нотаріальною конторою та державного акту на право про власність на землю серія II - ХР №108892 виданого на підставі рішення Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 10 липня 2001 року ; житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: провулок Шкільний буд.7 в с . Іванчуківка Ізюмського району Харківської області. Згідно заповіту від 28 жовтня 2014 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області зареєстровано в реєстрі за №21: житловий будинок і все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось [PERSON] заповідав мені [PERSON]. Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу, [PERSON], видано свідоцтво про на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, що знаходиться в с. Іванчуківка Ізюмського району Харківської області пров. Шкільний,7, але видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Іванчуківської сільської ради Харківської області не має можливості, так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, належну померлому. Позивач та її представник , [PERSON], надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача, Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа міськрайонне управління в Ізюмському районі та м. Ізюмі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, просять здійснювати розгляд справи без їхньої участі на основі наявних доказів. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що 11 жовтня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.13). Померлому, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить земельна ділянка, розташована на території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району харківської області, пл. 4.9196 га, кадастровий номер кадастровий номер 6322883500:01:000:0223, наданної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2012 року виданого Ізюмською Державною нотаріальною конторою та державного акту на право про власність на землю серія II - ХР №108892 Харківської області від 10 липня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 130 ( а.с.14) та житловий будинок № 7 по провул. Шкільному в с. Іванчуківка, Ізюмського району Харківської області. Згідно копії заповіту від 28 жовтня 2014 року [PERSON] хату і все майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті, та на що він за законом матиме право, заповідав племінниці [PERSON] ( позивачці по справі). Останніх спадкоємців спадщини лишив ( а.с.15). [PERSON] був зареєстрований та проживав, згідно запису домової книги з 19.06.1977 року по день смерті 11.10.2016 року в с. Іванчуківка, Ізюмського району Харківської області, пров. Шкільний,7 на момент смерті був зареєстрований та проживав один, що підтверджується довідкою Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 29.05.2017 року № 479 ( а.с.17). Із ксерокопії спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулась позивачка [PERSON] та [PERSON] Згідно заповіту від 26 січня 2015 року [PERSON] заповідав [PERSON] земельну ділянку пл. 6,76 га, розташовану та території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області та належний йому автомобіль марки і моделі Луаз -969 М, 1984 року випуску. У відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цього факту спадкоємці повинні надати відповідні документи. Згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавці та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Під час звернення позивачки нотаріусом було з'ясовано, що будь-які правовстановлюючі документи, щодо належності майна спадкодавцеві відсутні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved