Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], із позовом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі»про зняття арешту з майна, який було уточнено. У позові позивач, в особі представника, зазначає, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 травня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №327 та 1/3 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпрорудне, провулок Тополиний №5, що належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. В червні 2011 року КП «Дніпрорудненські теплові мережі» Запорізької області звернулося до Василівського районного суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у квартирі [ADDRESS], в якій позивач на той час мешкав та був зареєстрований. На підставі даної заяви, 25 червня 2011 року був винесений судовий наказ № 2н-663/2011, 10 жовтня 2011 року ВДВС [PERSON] РУЮ відкрите виконавче провадження №29110676 та 16 лютого 2012 року накладений арешт на належне [PERSON] нерухоме майно. Власницею вищевказаної квартири №3 по вул. Молодіжній в буд. 59 в м. Дніпрорудному була мати позивача - [PERSON], яка в 2016 році дану квартиру продала. На момент продажу квартири всі борги КП «Дніпрорудненські теплові мережі» було сплачено, згідно довідки № 05/2402 від 14 грудня 2016 року. На теперішній час [PERSON] зіткнувся з неможливістю відчужувати належне йому нерухоме майно, в зв'язку з накладенням арешту та забороні відчуження на усе майно, чим порушуються його майнові права, щодо розпорядження власністю. Враховуючи вищевикладене, позивач, в особі представника, просить суд зняти арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, належного [PERSON], а саме - квартири [ADDRESS]; виключити квартиру [ADDRESS], належну [PERSON], з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна; зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного [PERSON], а саме 1/3 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: провулок Тополиний №5 в м. Дніпрорудному Василівського району Запорізької області; виключити 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: провулок Тополиний №5 в м. Дніпрорудному Василівського району Запорізької області з Єдиного реєстру заборон та відчужень об'єктів нерухомого майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, з позовом не згоден, вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №29110676 про стягнення з [PERSON] на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі» заборгованості в розмірі 2697,45 грн. В забезпечення виконання вимог стягувача, 10 жовтня 2011 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, запис про обтяження внесено до відповідних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна. 31 травня 2012 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на той час). Сума боргу, сума виконавчого збору та сума витрат на проведення виконавчих дій стягнуті/погашені не були. Станом на 10 травня 2017 pоку, згідно даних Спецрозділу АСВП (Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень), Автоматизованої системи виконавчих проваджень та журналів обліку виконавчих проваджень за період з 31 травня 2012 року - теперішній час, вищезазначений виконавчий документ до Відділу повторно не надходив. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] нотаріального округу Запорізької області [PERSON]в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти зняття арешту з майна боржника не заперечує. Вивчивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 травня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №327 та 1/3 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпрорудне, провулок Тополиний N9 5, що належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер ЗП-002-Д-1100, виданого 25.09.2002 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області. В червні 2011 року комунальне підприємство «Дніпрорудненські теплові мережі» Запорізької області звернулося до Василівського районного суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у квартирі [ADDRESS], в якій на той час мешкав та був зареєстрований позивач. 25 червня 2011 року був винесений судовий наказ № 2н-663/2011, 10 жовтня 2011 року ВДВС [PERSON] РУЮ відкрите виконавче провадження №29110676 та 16 лютого 2012 року накладений арешт на належне позивачеві нерухоме майно. Власницею вищевказаної квартири №3 по вул. Молодіжній в буд.59 в м. Дніпрорудному Василівського району Запорізької області була мати позивача [PERSON], яка в 2016 році дану квартиру продала. На момент продажу квартири всі борги КП «Дніпрорудненські теплові мережі» було сплачено, згідно довідки № 05/2402 від 14 грудня 2016 року. На теперішній час відсутні будь-які підстави для подальшого арешту нерухомого майна, яке належить позивачеві на праві приватної власності. Згідно ст.ст.319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення арешту на рухоме майно на даний час немає, таким чином вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved