Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Вказувала на те, що 20.12.2014 р. у лікарні помер її батько [PERSON], якому за життя належала [ADDRESS]. Звернувшись, після його смерті до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, їй стало відомо про реєстрацію шлюбу між батьком та відповідачкою та укладення ним в день смерті договору дарування, відповідно до якого він подарував квартиру відповідачці. Посилаючись на те, що за життя її батько не мав довіри до відповідачки та приймаючи до уваги, що на час укладання договору він був дуже хворий та знаходився у тяжких життєвих обставинах, позивач просила суд визнати недійсним договір дарування від 20.12.2014 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар [ADDRESS] з підстав, передбачених ст.233 ЦК України, оскільки, на думку позивача, договір було вчинено особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, чим відповідачка скористалась. Під час розгляду справи позивачка дізналась, що відчуження спірної квартири відбувалось на підставі довіреності, яка не була особисто підписана її померлим батьком. Позивачка вважає, що дана обставина підтверджує той факт, що її батько на час укладання договору не висловлював відповідного волевиявлення на відчуження квартири на користь відповідачки. Через що, змінивши підстави позову, посилаючись на ч.3 ст.203 ЦК України, остаточно [PERSON] просила суд: визнати недійсною довіреність від 20.12.2014 р., посвідчену ПН ММНО [PERSON] за реєстр. номером 2805, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] подарувати від його імені [PERSON] квартиру № 22, розташовану у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 108; визнати недійсним договір дарування, посвідчений ПН ММНО [PERSON] за реєстр. Номером 2816 від 20.12.2014 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар квартиру № 22, розташовану в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 108. В судовому засіданні позивачка та її представник остаточні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просила відмовити в його задоволенні. Третя особа ПН ММНО [PERSON] в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]), [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1996 р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. 31 травня 1999 р. [PERSON] померла. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2000 р., виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, спадкоємцем після смерті [PERSON] є її чоловік - [PERSON] Спадкове майно складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. За таких обставин квартира [ADDRESS] належала [PERSON] в цілому - 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло, та 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до Довідки ЖКП ММР Південь від 19.12.2014 р. за вих. № 1983 в [ADDRESS] з 11.12.1984 р. був зареєстрований [PERSON] З матеріалів справи, пояснень сторін та свідків вбачається, що близько десяти років [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали однією сімєю, без реєстрації шлюбу. [PERSON] протягом тривалого часу хворів. Відповідно до Повідомлення Міської лікарні № 1 за вих. № 236 [PERSON], [INFO], перебував на стаціонарному лікуванні в судинному неврологічному відділенні Першої Міської лікарні з 02.09.2014 р. по 15.09.2014 р. з діагнозом ішемічний інсульт. На час виписки у [PERSON] мали місце мовні розлади, часткова моторна афазія, міг прочитати окремі слова. Догляд за [PERSON] здійснювала відповідачка [PERSON], яка проживала разом з ним. Відповідно до Свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31.10.2014 р. Згідно Довідки Міської лікарні № 3 від 22.12.2014 р. за вих. № 1823 [PERSON] перебував на лікуванні з 14.12.2014 р. з діагнозом кардіосклероз апіросклеротич. і постінфарктний. 20.12.2014 р. ПН ММНО [PERSON] було посвідчено Довіреність, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] (племінницю відповідачки) підготувати необхідні документи та подарувати належну йому [ADDRESS] [PERSON] В звязку з хворобою [PERSON] довіреність була підписана [PERSON] (сусідка відповідачки). Також 20.12.2014 р. між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі Довіреності, та [PERSON] було укладено Договір дарування, посвідчений ПН ММНО [PERSON], відповідно до якого [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність як дарунок [ADDRESS]. 20.12.2014 р. о 18.00 год. [PERSON] помер в лікарні. Згідно Довідки Міської лікарні № 3 від 19.03.2015 р. вих. № ,382/01-06 [PERSON] знаходився на стацлікуванні в терапевтичному відділенні з 14.12.2014 р. по 20.12.2014 р., діагноз: ІХС, кардіосклероз, фібриляція предсердь (постінфарктний 2001, 2007рр.); гіпертонічна хвороба ІІІ ст., серцева недостатність ІІІ ст., дістальний тромбоз артерій обох н/кінцівок, гостра ішемія ІІІ АБ, церебральний атеросклероз, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу. На момент госпіталізації стан хворого оцінено як важкий, свідомість ясна. Причина смерті хворого - тяжка серцева недостатність, декомпенсація. Згідно запису лікаря-реаніматолога в історії хвороби 20.12.2014 р. стан [PERSON] оцінювався як середньої важкості, що є наслідком важкої серцевої патології. Свідомість 13-14 балів за шкалою Глазго. В свідомості висказував скарги по основному захворюванню. У відповідності до Довідки Міської лікарні № 3 від 22.12.2014 р. за час знаходження на стаціонарному лікуванні наркотичних та психотропних препаратів [PERSON] не отримував. Відповідно до ст.ст. 202-204, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими для виконання. У відповідності до ст. 628, 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 720 ЦК України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, [PERSON] Крим, територіальна громада. Договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.ст.10,11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів того, що посвідчення довіреності та договору дарування не відповідало внутрішній волі [PERSON] та не було вільним, тобто були укладені поза волею померлого . Жоден свідок не підтвердив цього факту, а надані суду медичні довідки навпаки свідчать про те, що померлий протягом хвороби не втрачав свідомості, був лише слабкий фізично. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через недоведеність. Ухвалою суду 19.01.2015р. позов забезпечено шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Оскільки, відповідно до частини шостої статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють, у даному випадку, до набрання рішенням суду законної сили, відповідно накладений ухвалою суду арешт на нерухоме майно підлягає скасуванню після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з позивача на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 959 грн. за вимогу майнового характеру.(вартість квартири 120261 грн. 243 грн.60 коп.)

Outcome: approved