Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - ГУ ДСНС України у Луганській області) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведення ревізії Управлінням північно-східного офісу держаудитслужби в Луганській області окремих питань використання бюджетних коштів на діяльність, пов`язану з контролем за виконанням вимог законодавства у сфері техногенної і екологічної безпеки на об`єктах паливно-енергетичного комплексу, залізничного і трубопровідного транспорту за період з 01.01.2014 року по 29.02.2020 року встановлено порушення фінансової дисципліни (операції проведені з порушенням чинного законодавства), що призвели до втрат на загальну суму 86589,75 грн., відображені в акті ревізії від 24.04.2020 року №04-21/02. Ревізією правильності встановлення посадових окладів працівників ГУ ДСНС України в Луганській області встановлено порушення законодавства, що призвели до зайвого нарахування та виплати заробітної плати сторожам спортивного комплексу та диспетчерам чергової зміни в лютому-грудні 2017 року у загальній сумі 71694,64 грн., на яку нарахований єдиний соціальний внесок у сумі 14895,11 грн. Один із працівників надав заяву на утримання із заробітної плати зайво нарахованих грошових коштів в сумі 6451,17 грн. та суми загальнообов`язкового державного соціального страхування в розмірі 1419,26 грн. Решта зайво нарахованих грошових коштів залишилась невідшкодованою. Відповідальність за складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи, тобто головний бухгалтер, що передбачено п.8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88. Вказані порушення виникли через недостатній контроль з боку начальника управління економіки і фінансів (головного бухгалтера) [PERSON] та неналежне виконання обов`язків, покладених на неї посадовою інструкцією. Розрахунково-платіжні відомості по видам оплат за грудень-лютий 2017 року було підписано начальником ГУ ДСНС України у Луганській області Савельєвим І.В., т.в.о. начальника - першим заступником начальника ГУ ДСНС України у Луганській області Гороховим М.Ю. та начальником управління економіки і фінансів (головним бухгалтером) [PERSON] . Стягнення шкоди шляхом відрахувань із заробітної плати відповідачів є неможливим, оскільки вони звільнені з роботи. Матеріальна шкода, спричинена [PERSON] становить 19060,73 грн., [PERSON] - 20298,95 грн., [PERSON] - 39359,68 грн., солідарно, відповідно до періодів виконання обов`язків. Просив суд стягнути суму понесених збитків з [PERSON] в розмірі 19060,73 грн., з [PERSON] в розмірі 20298,95 грн., з [PERSON] в розмірі 39359,68 грн. з подальшим перерахуванням на користь державного бюджету та вирішити питання про судові витрати. 17.07.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 07.10.2020 року представник відповідачів адвокат Дробчак Л.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] . Свою позицію обґрунтувала тим, що акт ревізії є лише підставою для проведення службового розслідування, а не документом, що встановлює наявність або відсутність вини тієї чи іншої особи. Відповідальність за недостовірність даних, відображених у первинних бухгалтерських документах несуть особи, які склали та підписали ці документи. [PERSON] та [PERSON] не є тими особами, які безпосередньо здійснювали нарахування заробітної плати працівникам ГУ ДСНС України у Луганській області, а отже повинні були здійснювати перевірку нарахування заробітної плати. Проте зазначений відзив не приймається судом, оскільки він поданий з порушенням строку, встановленого в ухвалі про відкриття провадження у справі від 17.07.2020 року, а з клопотанням про продовження пропущеного процесуального строку представник відповідачів до суду не зверталась. 07.10.2020 року представник відповідачів адвокат Дробчак Л.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог до [PERSON] . Свою позицію обґрунтувала тим, що відповідальність за недостовірність даних, відображених у первинних бухгалтерських документах несуть особи, які склали та підписали ці документи. [PERSON] не є тією посадовою особою, до компетенції якої не входить ведення бухгалтерського обліку, нарахування заробітної плати працівникам та здійснення перевірки проведеного нарахування підлеглими їй працівниками. Позивач не надав доказів того, що саме [PERSON] є працівником, який допустив арифметичну помилку в первинних бухгалтерських документах, що мало наслідком спричинення матеріальної шкоди, а також доказів того, що вона повинна була здійснювати перевірку нарахувань заробітної плати іншими особами, що свідчить про відсутність в її діях порушень покладених на неї трудових обов`язків. Посилання позивача на приписи ст.1166 ЦК України є безпідставним, оскільки ця норма регулює деліктні правовідносини, а наявний спір виник з трудових правовідносин. Проте зазначений відзив не приймається судом, оскільки він поданий з порушенням строку, встановленого в ухвалі про відкриття провадження у справі від 17.07.2020 року, а з клопотанням про продовження пропущеного процесуального строку представник відповідачів до суду не зверталась. 16.12.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми понесених збитків з [PERSON] в розмірі 19060,73 грн., з [PERSON] в розмірі 20298,95 грн. з подальшим перерахуванням на користь державного бюджету. В судовому засіданні представник позивача Кім В.В. підтримала заявлені вимоги та підтвердила доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Дробчак Л.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що на відповідача [PERSON] не покладено обов`язок ведення фінансово-господарських операцій, вона не є тією посадовою особою, яка здійснює нарахування заробітної плати. Посилання представника позивача на норми ЦК України, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, є помилковим, оскільки ці правовідносини врегульовані нормами КЗпП України. Шкода відшкодовується винною особою, яка її спричинила, оскільки нарахування заробітної плати здійснювала бухгалтер [PERSON] , то саме вона повинна відповідати за допущену арифметичну помилку. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Пунктом 14 Положення про ГУ ДСНС України у Луганській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 року №3 (у редакції наказу ДСНС України від 20.03.2017 року №155) визначено, що Головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в установах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. 15.04.2015 року [PERSON] ознайомилась з посадовою інструкцією начальника управління економіки і фінансів (головного бухгалтера) ГУ ДСНС України у Луганській області. Зазначеною посадовою інструкцією встановлено, що начальник управління економіки і фінансів (головного бухгалтера) ГУ ДСНС України у Луганській області здійснює контроль за дотриманням підпорядкованими та структурними підрозділами Головного управління фінансово-бюджетної дисципліни, вимог законодавства щодо ведення і достовірності бухгалтерського обліку і фінансової звітності; здійснює контроль за цільовим витрачанням коштів загального та спеціального фондів державного бюджету, вживає заходів щодо запобігання негативним явищам у фінансовій та господарській діяльності Головного управління та його структурних і підпорядкованих підрозділах; проводить розрахунки із заробітної плати та грошового забезпечення, нарахування і перерахування платежів до бюджету, внесків на соціальне страхування, інших видів платежів; вживає заходів щодо недопущення випадків нестач, незаконного витрачання коштів і товарно-матеріальних цінностей, порушень фінансово-бюджетної дисципліни (п.п. 2.12, 2.13, 2.15, 2.17). Пунктом 4 посадової інструкції встановлено, що начальник управління економіки і фінансів (головного бухгалтера) ГУ ДСНС України у Луганській області несе відповідальність за вчинення матеріальних збитків з власної провини у межах, встановлених законодавством України. 16.12.2014 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прийнято на роботу на посаду сторожа групи обслуговування центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Луганській області та встановлено 1-й тарифний розряд, про що позивачем 15.12.2014 року видано наказ №75св. 31.12.2014 року [PERSON] переведено на посаду диспетчера чергової зміни Оперативно - координаційного центру ГУ ДСНС України у Луганській області та встановлено 5-й тарифний розряд, про що позивачем 30.12.2014 року видано наказ №90св. 03.01.2015 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду сторожа групи обслуговування центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Луганській області та встановлено 1-й тарифний розряд, про що позивачем 30.12.2014 року видано наказ №90 св. 18.11.2015 року начальнику управління економіки і фінансів (головному бухгалтеру) ГУ ДСНС України у Луганській області [PERSON] надано право другого підпису фінансових та господарських документів. 02.12.2015 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду сторожа спортивного комплексу центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Луганській області та встановлено 1-й тарифний розряд, про що позивачем 01.12.2015 року видано наказ №357 св. 06.05.2015 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду сторожа групи обслуговування центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Луганській області та встановлено 1-й тарифний розряд, про що позивачем 06.05.2015 року видано наказ №121 св. 01.12.2016 року [PERSON] переведено на посаду диспетчера чергової зміни оперативно - координаційного центру Головного управління ДСНС України у Луганській області та встановлено 5-й тарифний розряд, про що позивачем 30.11.2015 року видано наказ №383 св. 05.05.2017 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду сторожа спортивного комплексу центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Луганській області та встановлено 1-й тарифний розряд, про що позивачем 04.05.2017 року видано наказ №140. 24.04.2020 року Управлінням північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області за результатами проведення ревізії окремих питань використання бюджетних коштів на діяльність, пов`язану з контролем за виконанням вимог законодавства у сфері техногенної і екологічної безпеки на об`єктах паливно-енергетичного комплексу, залізничного і трубопровідного транспорту за період з 01.01.2014 року по 29.02.2020 року було складено акт ревізії №04-21/02 (далі - акт ревізії). Згідно з п.2.5.1. акту ревізії під час перевірки правильності визначення посадових окладів окремих категорій працівників ГУ ДСНС України у Луганській області за період з 01.01.2015 року по 29.02.2020 року встановлено завищення посадових окладів сторожам спортивного комплексу та диспетчерам чергової зміни в лютому -грудні 2017 року, чим порушено вимоги абз. 1 п.2 постанови КМУ «Про оплату праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 28.12.2016 року №1037 та додатку 4 до п.3.3. розділу 3 «Оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат» Колективного договору на 2017-2019 роки, в яких зазначено, що розмір посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), визначених виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Зазначене порушення призвело до зайвого нарахування та виплати десяти працівникам ГУ ДСНС України у Луганській області в період з 01.02.2017 року по 31.12.2017 року заробітної плати у загальній сумі 71694,64 грн., на яку нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 14895,11 грн., всього на суму 86589,75 грн. Згідно з додатком 6 до акту ревізії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за період з лютого 2017 року по грудень 2017 року було зайво нараховано та виплачено заробітної плати на загальну суму 55824,69 грн., єдиного соціального внеску 22% 10860,56 грн. та єдиного соціального внеску 8,41% 543,16 грн. 13.05.2020 року та 15.05.2020 року працівники ГУ ДСНС України у Луганській області [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились добровільно повернути зайво виплачену їм заробітну плату за лютий-грудень 2017 року, про що склали відповідні заяви. 18.05.2020 року [PERSON] звернулась до ГУ ДСНС України у Луганській області з заявою про стягнення з неї зайво виплаченої заробітної плати за лютий-грудень 2017 року у сумі 6451,17 грн. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ч. 1-4 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пунктом 2 ч.1 ст. 133 КЗпП України встановлено, що у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. (ч.1, 5 ст. 135 -3 КЗпП України). Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. Частинами 1-3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером (абз.1 ч.4 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством (ч. 2 ст. 130 КЗпП України). Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Суд відзначає, що в судовому засіданні сторонами не заперечувалась та обставина, що в період з лютого по грудень 2017 року відповідач [PERSON] обіймала посаду начальника управління економіки і фінансів (головного бухгалтера) ГУ ДСНС України у Луганській області. Посадовою інструкцією на начальника управління економіки і фінансів (головного бухгалтера) ГУ ДСНС України у Луганській області, з якою відповідач [PERSON] була ознайомлена, на останню покладено безпосередній обов`язок здійснювати контроль за дотриманням підпорядкованими та структурними підрозділами Головного управління фінансово-бюджетної дисципліни, вимог законодавства щодо ведення і достовірності бухгалтерського обліку і фінансової звітності; здійснює контроль за цільовим витрачанням коштів загального та спеціального фондів державного бюджету, вживати заходів щодо запобігання негативним явищам у фінансовій та господарській діяльності Головного управління та його структурних і підпорядкованих підрозділах; проводити розрахунки із заробітної плати та грошового забезпечення, нарахування і перерахування платежів до бюджету, внесків на соціальне страхування, інших видів платежів; вживати заходів щодо недопущення випадків нестач, незаконного витрачання коштів і товарно-матеріальних цінностей, порушень фінансово-бюджетної дисципліни. Зазначені положення посадової інструкції відповідача кореспондуються з приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині забезпечення ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як головний бухгалтер, наділений правом другого підпису фінансових та господарських документів, повинна була зі свого боку здійснити усі дії, необхідні для перевірки правильності нарахування та виплати заробітної плати працівникам ГУ ДСНС України у Луганській області та єдиного соціального внеску, та лише після цього здійснювати зазначені виплати. Зазначені висновки суду та аналіз нормативних актів і посадової інструкції відповідача свідчать про не змістовність доводів представника відповідача адвоката Дробчак Л.В., яка заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не є тією посадовою особою, до компетенції якої входить ведення бухгалтерського обліку, нарахування заробітної плати працівникам та здійснення перевірки проведеного нарахування підлеглими їй працівниками. На думку суду, відповідач не в повній мірі виконала покладені на неї, як на головного бухгалтера ГУ ДСНС України у Луганській області, посадові обов`язки, що призвело до неправильного нарахування та виплати заробітної плати окремим працівникам позивача. Таким чином, відповідач повинна відшкодувати спричинену внаслідок неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків матеріальну шкоду. Позивачем заявлено до стягнення з [PERSON] грошові кошти в сумі 39359,68 грн. з подальшим перерахуванням на користь державного бюджету. При цьому суд відзначає, що обов`язок доказування розміру прямої дійсної шкоди, наявності винних протиправних дій (бездіяльності) позивача та причинного зв`язку між спричиненою шкоду та діями позивача, що призвели до спричинення шкоди відповідно ст. 138 КЗпП України є обов`язком позивача. Щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд відзначає, що у позовній заяві зазначений лише її розмір в сумі 39359,68 грн. Проте позивачем не було надано належного розрахунку прямої дійсної шкоди (перевитрати коштів на оплату праці працівникам ГУ ДСНС України у Луганській області за період з лютого по грудень 2017 року), зробленого на підставі даних первинного бухгалтерського обліку з наданням копій підтверджуючих документів, при тому, що доведення розміру спричиненої шкоди покладається на позивача. Також суду не було надано відомостей про розмір середнього заробітку відповідача, в межах якого на неї покладається обов`язок нести обмежену матеріальну відповідальність. За таких обставин суд вважає, що позивач не виконав свого обов`язку та не надав суду належних доказів на підтвердження спричинення відповідачем ГУ ДСНС України у Луганській області матеріальної шкоди в розмірі 39359,68 грн. За таких обставин, у задоволенні позову ГУ ДСНС України у Луганській області про стягнення матеріальної шкоди (збитків) з [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, у зв`язку із чим судові витрати, позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed