Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки - [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 08.06.2020 року між сторонами було укладено шлюб зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї. Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння з відповідачкою, розходження погляді на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та через різні погляди на життя. Ухвалою від 28.01.2020 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 07.05.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В судове засідання відповідачка не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином повідомлена судом про розгляд справи. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, позивачем подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, суд вважав за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Судом встановлено, що між сторонами 08.06.1989 року було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї(а/з № 1730), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб Сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення позивача, викладені в позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, намірів зберігати шлюб він не має та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved