Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Позов мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2015 року скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, суми втрат від інфляції та 3 % річних від суми основного боргу. Відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та регулярно отримують послуги з централізованого теплопостачання, вироблені КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідачі регулярно порушують умови та правила споживання послуг з централізованого теплопостачання та станом на 23.01.2015 року заборгували за надані послуги 29 586, 11 гривень, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку. До стягнення підлягає сума заборгованості за спожиті послуги відповідно за період з 01 місяця 2012 року по 01 місяць 2015 року (включно) в розмірі 14 469, 80 гривень з врахуванням щомісячних нарахувань та поточної оплати. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідачів належить стягнути 3% річних в сумі 2 371, 93 гривень та інфляційні нарахування в сумі 6 755, 88 гривень. В добровільному порядку відповідачі відмовляються сплатити заборгованість за надані послуги з центрального теплопостачання. КП ВМР «ВМТЕ» терпить матеріальні збитки у зв'язку з відмовою відповідачів розрахуватись за спожиту теплову енергію, що й стало підставою для звернення до суду. Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві, та просили вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Зазначив, що між позивачем та відповідачами договір про надання послуг не укладався, підтвердження надання відповідачам позивачем якісних послуг не надано. Також, надав суду письмові заперечення. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Від відповідачів не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність, не повідомлено причини неявки. Враховуючи думку представників позивача, думку відповідача [PERSON], а також відсутність поважних причин неявки в судове засідання співвідповідачів, суд ухвалив провести розгляд справи у їх відсутність. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2015 року скасовано судовий наказ від 29.10.2014 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. (а.с. 8) Згідно витягу з реєстру особових рахунків ЖФ: квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що в м. Вінниці є [PERSON]; копія особового рахунку № [NUMBER]; в квартирі проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] За особовим рахунком закріплена пільга на оплату комунальних послуг в розмірі 50, 00 % як для багатодітної сім'ї. (а.с. 4) Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 28.02.2015 року [PERSON] з 25.10.1993 року, [PERSON] з 08.09.2009 року, [PERSON] з 30.04.1996 року, [PERSON] з 30.05.1996 року, [PERSON] з 24.10.2008 року та [PERSON] з 13.06.2008 року зареєстровані в [ADDRESS]. (а.с. 16-21) Судом встановлено, що [PERSON] включена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, в Департаменті соціальної політики, як багатодітна сім'я, за адресою проживання: [ADDRESS], що підтверджується довідками Департаменту соціальної політики ВМР. (а.с. 67) Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії, зокрема, є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем тепло споживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (із змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45) власник та наймач (орендар) квартири, зокрема, зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил Суд критично оцінює договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 50092707 від 15.10.2007 року, наданий представником позивача, оскільки: по-перше, вказаний договір укладений із [PERSON], яка за час виникнення спірних правовідносин не проживала і не була зареєстрована в квартирі по якій було надано послуги; по-друге, [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] в м. Вінниці, згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.03.2008 року, яке набрало законної сили 04.04.2008 року. (а.с. 55, 112) Даним судовим рішення встановлено, що [PERSON] на час ухвалення рішення по справі більше шести останніх місяців відсутня в квартирі без поважних причин. Отже, дана обставина ставить під сумнім підписання вище вказаного договору про надання послуг [PERSON] Окрім того, представник позивача в судовому засіданні зазначила про можливість підписання цього договору будь-якою повнолітньою особою з ленів сім'ї. Чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну), а споживач зобов'язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Тому, твердження відповідача про відсутність підстав для оплати за надані позивачем послуги, зокрема, в зв'язку з відсутністю укладеного договору про надання послуг, є безпідставними. Факт надання послуг позивачем відповідачам, в тому числі, підтверджується тим, що квартира [ADDRESS] належить до централізованої системи опалення, що підтверджується переліком житлових будинків, теплопостачання яких здійснюється від мереж ТЕЦ КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (реєстр теплових навантажень об'єктів). (а.с. 66-69) Окрім того, факт надання послуг позивачем відповідачам підтверджується також актами про відпуск теплової енергії, підписаними представником КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та представником споживача, в даному випадку мешканцями квартири [ADDRESS]. (а.с. 69-73, 76-81, 83-85, 87-93) Також, судом прийнято до уваги, що користування квартирою у багатоповерховому житловому будинку без отримання послуг з централізованого теплопостачання, в даному випадку, є неможливим. Суду не надано доказів того, що квартира [ADDRESS] від'єднана від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання. Факт надання послуг позивачем відповідачам підтверджується частковою оплатою в сумі 4 272,14 гривень, яка була здійснена відповідачами за період з 01.10.2007 року по 01.01.2015 року, що підтверджується оборотною відомістю. (а.с. 5) Відповідно до підпункту 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно п. 18 вище зазначених Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 10 та п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить здійснення контролю за дотримання законодавства у сфері захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг та вирішення інших питань у цій сфері відповідно до законів. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування відноситься затвердження місцевих програм розвитку у сфері теплопостачання, затвердження проектів містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, схем теплопостачання та іншої містобудівної документації; здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог; встановлення тарифів на теплову енергію, що надається підприємствами та організаціями комунальної власності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, тобто нарахування здійснюється відповідно до тарифів, які затверджені рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 274 від 07.02.2013 року «Про затвердження двоставкових тарифів на теплову енергію, опалення та одноставкових тарифів на підігрів води та гаряче водопостачання для населення, що виробляється КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради № 3006 від 28.12.2010 року «Про коригування двоставкових тарифів на надання послуг з централізованого опалення та одноставкових тарифів на надання послуг з централізованого постачання гарячої води для населення, що виробляється КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», № 364 від 10.02.2011 року та № 441 від 10.02.2011 року «Про коригування тарифів на надання послуг з централізованого постачання гарячої води для населення, що виробляється КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та № 274 від 07.02.2013 року «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому міської ради від 28.12.2010 р. № 3006». Вказане нарахування застосовується відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 146, якою передбачено введення двоставкових тарифів на теплову енергію та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 664 від 13.06.20124 року «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 06.06.2014 року № 650». (а.с. 61-66) Введення у дію двоставкового тарифу на тепло встановлено Кабінетом Міністрів України та Міністерством житлово-комунального господарства. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.05.2012 року, яке набрало законної сили 25.07.2012 року згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області, було встановлено, що відповідачі отримують послуги з централізованого теплопостачання від КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», тому дана обставина у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказуванню. (а.с. 37-43) Так, вище зазначеним рішенням суду з відповідачів було стягнуто заборгованість за надані КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.05.2010 року по грудень місяць 2011 року (включно). Також, з вказаного рішення вбачається, що з відповідачів вже неодноразово стягувалась заборгованість за надані КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» послуги з централізованого теплопостачання. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.10.2008 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 16.01.2008 року по цивільній справі № 2-5286/08 за позовом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відповідачів стягнуто на користь позивача 4 842, 74 гривень заборгованості за спожиту теплову енергію, а також судові витрати. Також, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.06.2010 року по цивільній справі № 2-3951/10 за позовом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відповідачів стягнуто на користь позивача 6 212, 90 гривень заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 3 % річних в сумі 442, 64 гривень, втрати від інфляції за весь час прострочення оплати в сумі 1 653, 56 гривень та судові витрати. (а.с. 37-43) Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі систематично порушують вимоги чинного законодавства України щодо оплати наданих послуг за теплопостачання. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості відповідачів перед позивачем, здійсненого останнім, станом на 23.01.2015 року за період з січня місяця 2012 року по грудень місяць 2014 року (включно) борг становить: 14 469, 80 гривень - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 2 371, 93 гривень - 3 % річних; 6 755, 88 гривень - інфляційні. (а.с. 6-7) Заборгованість відповідачів перед позивачем за наданіпослуги з централізованого теплопостачання підтверджується оборотними відомостями, які були оглянуті і досліджені в судовому засіданні. (а.с. 5, 96-97) Також, судом встановлено, що при здійсненні нарахувань за надані послуги відповідачам позивачем, останнім застосовано пільги «багатодітна сім'я». (а.с. 6, 95-98) З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем проведено нарахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, не лише на заборгованість, що виникла за період з січня 2012 року по грудень 2014 року (включно), але й на суму заборгованості, що мала місце станом на січень місяць 2012 року, тобто на суму в розмірі 19 296, 45 гривень. Судом враховано, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, суд вважає правомірним застосування до даних правовідносин, враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вище зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13. В зв'язку з вище викладеним, суд не погоджується із розрахунками, наданими відповідачем [PERSON] в спростування розрахунків заборгованості, здійснених позивачем. (а.с. 99-100) Судом перевірено розрахунок заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснений позивачем за період з січня місяця 2012 року по січень місяць 2015 року (включно) і встановлено, що нарахування позивачем встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є правомірним, правильним і таким, що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що позивачем надаються неякісні послуги, оскільки таким твердженням відповідач підтверджує сам факт надання послуг, а доказів, в розумінні ст.ст. 57-58 ЦПК України, щодо неякісності послуг суду не надано. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги також те, що відповідачі систематично не оплачують надані послуги з централізованого теплопостачання, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Суду не надано доказів того, що відповідачі відмовились від таких послуг і не споживають їх. Також, не надано доказів звернень відповідачів до позивача із претензіями щодо якості наданих послуг чи будь-якими вимогами. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та доведеним належними та допустимими доказами. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача загальної суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.01.2012 року по грудень місяць 2014 року (включно) у розмірі 23 597, 61 гривень, з яких: 14 469, 80 гривень - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 2 371, 93 гривень - 3 % річних; 6 755, 88 гривень - інфляційні втрати. Судом прийнято до уваги, що невідшкодована відповідачами на користь позивача сума витрат, пов'язаних з наданням їм послуг з централізованого теплопостачання - це не отримані державою кошти, що у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам держави. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем, згідно платіжного доручення № ПП-9443591 від 20.08.2014 року було сплачено судовий збір в сумі 243, 60 гривень. (а.с. 1) Відповідно, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved