Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Голова правління кредитної спілки «Інтеграл» [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, на тих підставах, що відповідно до укладеного договору № 583/1/С від 25.092.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 21125,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 95,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У порушення зазначених положень договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим станом на 31.08.2016 року має заборгованість у розмірі 96152,16 гривень, яка складається з наступного: -1753,06 грн. заборгованість за кредитом; -92702,66 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -1696,44 грн. 3 % річних. Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином шляхолм публікації оголошення про виклик у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядови курєр» /а.с.___/, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 25 вересня 2012 року юридична особа кредитна спілка «Інтеграл» і [PERSON], [INFO], уклали договір б/н, відповідно до умов якої кредитор зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 21125,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 95 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 вересня 2014 року, а позичальник зі своєї сторони зобовязався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитодавцю основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором. Судом встановлено, що кредитний договір укладений в письмовій формі, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковим для виконання. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні ресурси. Відповідач же не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором /а.с.3/. Розмір заборгованості за станом на 31 серпня 2016 року за кредитом (тілом кредиту) складає 1753,06 грн. Крім того, позивачем нараховані відсотки у сумі 92702,66 грн. за користування кредитом в розмірі, встановленому п.3.1 кредитного договору № 583/1/С від 25.09.2012 року. Відповідно до п.8.2 кредитного договору у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, або із запізненням більш ніж на 7 банківських днів, за рішенням кредитного комітету кредитодавця цей кредит визнається кредитом з підвищеним рівнем ризику /а.с.4/. Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету кредитної спілки «Інтеграл» від 30.05.2014 р., кредит за кредитним договором № 583/1/С від 25.09.2012 р. члена кредитної спілки [PERSON] визнаний кредитом з підвищеним рівнем ризику, внаслідок чого з 30.05.2014 року процентну ставку за цим кредитом встановлено у подвійному розмірі, тобто 190 % річних /а.с.9/. Щодо позовних вимог про стягнення 3 відсотків річних суд виходить з наступного. Відповідно до положення ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, аналізуючи вищенаведену норму права у сукупності з положеннями кредитного договору, суд приходить до переконання, що цивільно-правова відповідальність боржника [PERSON] настає за прострочення виконання зобовязання у порядку, передбаченому договором, а саме п.п.8.2, 8.3 кредитного договору. Отже, нарахування 3 % річних за прострочення зобовязання боржнику [PERSON] буде фактично подвійною мірою відповідальності, адже відповідно до умов договору йому вже встановлено подвійну процентну ставку за прострочення сплати кредиту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних безпідставними. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором. Суд визнає правильним представлений кредитною спілкою «Інтеграл» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] за кредитним договором № 583/1/С від 25.09.2012 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобовязання по даному правочину, у звязку з чим порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги кредитної спілки «Інтеграл» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом. На час звернення з позовною заявою до суду позивачем було заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке судом було задоволено. Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі положень ст.88 ЦПК України сума судового збору 1416,84 грн. (94455,72 х 1,5 % : 100 % = 1416,84 грн.) підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial