Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким скасувати зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно його право власності за №19819620 та відкриття розділу №1216510512101 на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказав, що 03 червня 1999 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким придбав у [PERSON] квартиру №66 в будинку №8/4 на проспекті імені Газети «Правда» у м. Дніпропетровську, загальною площею 33,4 кв.м. 05 квітня 2017 року приватний нотаріус [PERSON] зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, його право власності на квартиру [ADDRESS] за №19819620 з відкриттям розділу №1216510512101. Після реєстрації права власності з'ясувалося, що продавець квартири [PERSON] не мав права на її продаж, оскільки не був зареєстрований її власником у встановленому законом порядку. Продавець квартири повернув отримані від нього грошові кошти, він більше не заявляє права на квартиру, стосунки між ним та продавцем квартири урегульовані, претензій один до одного не мають. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про скасування реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності його права власності за №19819620 та відкриття розділу №1216510512101 на квартиру [ADDRESS], отримав усне роз'яснення щодо скасування права власності здійснюється за рішенням суду, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти їх розгляду справи. Відповідач [PERSON] нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її присутності. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Встановлено, що 30 березня 2017 року на підставі Договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 03 червня 1999 року Державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №2-370 (а.с.7), приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності (з відкриттям розділу №1216510512101) № 19819620, щодо права власності [PERSON], на квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1216510512101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84299039 від 05 квітня 2017 року (а.с.8). Після реєстрації права власності позивач з'ясував, що продавець квартири [PERSON] не мав права на її продаж, оскільки не був зареєстрований її власником у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, встановлено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. [PERSON] повернув отримані від [PERSON] грошові кошти за продаж квартири, внаслідок чого позивач не заявляє право на квартиру та претензій до [PERSON] не має. Враховуючи встановлені обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] був власником квартири, яка є предметом спору, але його право власності не було зареєстроване у встановленому законом порядку.\~ Згідно ч. 3 ст. 347 ЦК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про скасування реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності мого права власності за № 19819620 та відкриття розділу № 1216510512101 на квартиру [ADDRESS], позивачу було рекомендовано звернутися до суду, оскільки скасування права власності здійснюється за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved