Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначив про те, що 07.08.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, часто стали виникати скандали в сім'ї, зникло взаєморозуміння та повага. Вже біля року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві. Зазначила, що примирення між позивачем та відповідачем не можливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказав, що згодний на розлучення, примирення не можливе. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 07.08.2004 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 07.08.2004 року, актовий запис № 1338. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 3) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно квитанції від 28.04.2015 року позивачем було сплачено судовий збір в сумі 244, 00 гривень, тобто в більшому розмірі ніж це встановлено Законом України «Про судовий збір» - 243, 60 гривень. (а.с. 1) Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Судовий збір в сумі 0, 40 гривень підлягає поверненню позивачу, в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки був сплачений в більшому розмірі на момент її звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved