Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася [PERSON] та її представник, адвокат Богуненко Сергій Георгійович, який діє на підставі ордеру серії ХС №000236 від 17.09.2019 року, із позовною заявою до [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, зазначивши у позовній заяві про те, що позивач з 09.09.1989 року по 04.11.2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано заочним рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 04.11.2011 року та після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Заочне рішення набрало законної сили 22.11.2011 року. За час перебування у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже є повнолітніми, зареєстровані та проживають разом з позивачем. У період спільного життя, ними, за спільні кошти, 17.08.1991 року був придбаний за договором купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 203 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок за їхньою спільною згодою був зареєстрований на колишнього чоловіка [PERSON] . Після розлучення вона з чоловіком не можуть дійти згоди щодо оформлення житлового будинку за колишнім подружжям та визнання його їх спільною сумісною власністю. Відповідач відмовляється у добровільному порядку вчиняти будь-які дії, що стосуються визнання майна спільною сумісною власністю. Таким чином, позивач вважає, що оскільки майно було придбане в період шлюбу з відповідачем, тому воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Просить суд, визнати, що житловий будинок, з господарськими допоміжними будівлями та спорудами, розташованих за адресою [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , [INFO] та відповідача [PERSON] , [INFO] . Судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Богуненко Сергій Георгійович, який діє на підставі ордеру серії ХС №000236 від 17.09.2019 року (а.с.26) надали до суду заяву в якій просять суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у відсутності позивача та представника. Не заперечують проти постановлення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с.76, 77) Відповідач [PERSON] в\~ судове засідання не з`явився, двічі, 31.03.2020 року та 30.04.2020 року, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить публікація на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме Високопільського районного суду Херсонської області, та яке розміщене за десять днів до відповідного судового засідання (а.с.81 на звороті, 84 на звороті), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надано, як не надано і відзиву на позовні вимоги, а тому суд вважає причину неявки в судове засідання відповідача не поважною та за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, а позивач та її представник, не заперечують проти такого вирішення справи. \~Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, ч.2… У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом з`ясовано наступне: - Із копії паспорту громадянина України (а.с.5-6) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Талова Балка Світловодського району Кіровоградської області, зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Має ідентифікаційний код [NUMBER] (а.с.6). - Із копії паспорту громадянина України (а.с.7) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народився в с.Червоноармійське Високопільського району Херсонської області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Високопільської селищної ради ОТГ Херсонської області (а.с.37). Має ідентифікаційний код [NUMBER] (а.с.7 на звороті). - Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 09.09.1989 року в Новомиколаївській сільській раді Високопільського району Херсонської області, про що зроблено відповідний актовий запис №04. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». - Із копії Заочного рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04.11.2011 року (а.с.9) вбачається, що даним рішенням у справі №2-193/2011, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 09.09.1989 року, актовий запис №04, розірвано. Після розірвання шлюбу змінено прізвище дружини на « [PERSON] ». Заочне Рішення набрало законної сили 22.11.2011 року. - Із копії свідоцтва про народження (а.с.10), вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] в місті Харків, та його батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . - Із копії свідоцтва про народження (а.с.11), вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] в смт.Високопілля Херсонської області, та її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . - Із копії договору купівлі-продажу (а.с.12) вбачається, що 17.08.1991 року [PERSON] придбав у [PERSON] , житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Власність житлового будинку зареєстровано за [PERSON] (а.с.13). - Із копій розписок від 17.01.2012 та 17.01.2012 року (а.с.14, 15) вбачається, що [PERSON] даними розписками підтвердив, що все майно яке він хотів, він забрав, ніяких майнових претензій до своєї колишньої дружини [PERSON] і його дітей не має. - Із копії технічного паспорту (а.с.16-21) вбачається, що 17.11.2019 року [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , згідно якого за вказаною адресою розташований житловий будинок загальною площею 55,3 кв.м, з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами в задовільному стані. - Із копії звіту про оцінку житлового будинку (а.с.54-58) вбачається, що станом на 17.02.2020 року ринкова вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 55,3 кв.м., в тому числі житлова 26,0 кв.м. з відповідними господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, становить 102600,00 грн. - Із копії довідки Високопільської селищної ради ОТГ Херсонської області (а.с.67) вбачається, що на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від18.05.2016 року №337 «Про перейменування об`єктів топоніміки населених пунктів області, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму» (а.с.68), змінено назви деяких вулиць в [ADDRESS] [ADDRESS] . Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст.60 СК України, \~майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу). Тому кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, з винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1\~ст.61 СК України). Здійснення права спільної сумісної власності регламентовано\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 09.09.1989 року по 04.11.2011 року (а.с.8), який було розірвано заочним рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 04.11.2011 року у справі №2-193/2011, яке набрало законної сили 22.11.2011 року (а.с.9). У період шлюбу сторонами за спільні кошти 17.08.1991 року був придбаний, за договором купівлі-продажу, житловий будинок загальною площею 55,3 кв.м з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Даний будинок за їх спільною згодою був зареєстрований на колишнього чоловіка [PERSON] (а.с.13). Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо оформлення житлового будинку за колишнім подружжям та визнання його спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач відмовляється у добровільному порядку вчиняти будь-які дії, що стосуються визнання майна спільною сумісною власністю. В зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова ВСУ від 25.11.2015 року № 6-2333цс15). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами у справі (подружжям) житловий будинок за адресою [ADDRESS] , є об`єктом їх спільної сумісної власності, оскільки таке майно придбане сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, виходячи з рівності часток кожного з них на вказане майно. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визнанням, що житловий будинок,\~з господарськими,\~допоміжними будівлями\~та спорудами,\~розташований за\~адресою [ADDRESS] \~є спільною\~сумісною власністю\~подружжя \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та відповідача\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 1026,00 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується квитанціями №11 від 22.11.2019 року та №58 від 17.03.2020 року (а.с.78). На підставі викладеного, ст.ст.60, 63, 68 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved