Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В травні 2016 року ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовна заява обґрунтована наступним. ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.09.2008 року уклали кредитний договір № DNR0AR100030537. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 13146,64 доларів США на термін до 11.09.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.04.2016 року має заборгованість - 56128,65 [Долар США], яка складається з наступного: - 10248,99 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 3504,56 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 36747,92 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 9,81 [Долар США] штраф (фіксована частина), - 2672,33 [Долар США] штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за договором позивачем також було укладено договір поруки з поручителем [PERSON], яка несе відповідальність як солідарний боржник. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.09.2008 року уклали кредитно-заставний договір № DNR0AR100030537. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 13146,64 доларів США на термін до 11.09.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до договору поруки № DNR0AR100030537 від 12.09.2008 року відповідач [PERSON] надала поруку позивачу за виконання позичальником своїх обовязків за кредитним договором № DNR0AR100030537 від 12.09.2008 року. Згідно п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитною угодою в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з п. 4 договору поруки у випадку невиконання боржником обовязків за кредитною угодою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Позивач зобовязання за кредитним договором № DNR0AR100030537 від 12.09.2008 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.04.2016 року має заборгованість - 56128,65 [Долар США], яка складається з наступного: - 10248,99 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 3504,56 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 36747,92 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 9,81 [Долар США] штраф (фіксована частина), - 2672,33 [Долар США] штраф (процентна складова). Розмір боргу [PERSON] перед позивачем підверджується Розрахунком заборгованості за договором. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Згідно ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до вимог чинного законодавства позивачем розраховано заборгованість відповідача у національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим на 19.04.2016 року 2548,4764 грн. за 100 доларів США, за цим розрахунком заборгованість складає 1430157,93 грн. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved