Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої також відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Спадщину по заповіту після смерті спадкодавців він прийняв своєчасно. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явилися, направивши до суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Рокитненської сільської ради Новоселицького району № 1048 від 17 липня 2018 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок літера «А» вказаного домоволодіння побудований в 1978 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок літера «А» вказаного домоволодіння побудований відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, належним чином був зареєстрований органом місцевого самоврядування і належав зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1991 рік особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. При житті 22 лютого 2005 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Рокитненської сільської ради Новоселицького району, відповідно до якого все своє майно він заповів позивачу . Спадщину після смерті [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом прийняв своєчасно, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Дружина спадкодавця [PERSON], яка мала обов'язкову долю у спадщині, від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилась. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої також відкрилась спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. При житті 22 лютого 2005 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Рокитненської сільської ради Новоселицького району, відповідно до якого все своє майно вона заповіла позивачу . Спадщину після смерті [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом прийняв своєчасно, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців на спадкове домоволодіння не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов слід задовольнити. У зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути представнику позивача, який сплатив судовий збір, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 1072 гривень. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved