Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

В червні 2018 р. заявник [PERSON] звернувся до суду та просить визнати недієздатним його дочку [PERSON] , [INFO] , недієздатною, з якою разом проживає та яка страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, має інвалідність 1-А групи за психічним захворюванням з дитинства довічно. Одночасно просить встановити над нею опіку та призначити його опікуном. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 30.07.2018 р. матеріали вищевказаної заяви передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. Провадження у справі відкрито ухвалою від 06.08.2018 р. з призначенням судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою від 11.12.2018 р. у справі призначена судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричних експертиз, із зупиненням провадження у справі. 30.07.2019 р. матеріали вищевказаної цивільної справи повернуті експертною установою з клопотанням експерта. Ухвалою від 05.06.2019 р. провадження у справі поновлено. Ухвалою від 13.09.2019 р. клопотання експерта визнано виконаним та справа повернута до експертної установи для проведення призначеної ухвалою від 11.12.2018 р. судово-психіатричної експертизи. Ухвалою від 17.07.2020 р. провадження у справі поновлено. В судовому засіданні заявник підтримав заяву з підстав, викладених у неї, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, додавши, що інших осіб, які можуть бути опікуном над його донькою, немає, наслідки визнання особи недієздатною та призначення його опікуном йому відомі та зрозумілі. Представник органу опіки та піклування в судового засідання не заперечував проти задоволення заяви, просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, додавши, що органом опіки та піклування при підготуванні подання були перевірено відповідність заявника вимогам до опікуна, інші особи із заяви про призначення їх опікуном до органу опіки та піклування не звертались. Особа, стосовно якої вирішується питання, при розгляді справи участь не брала, оскільки за станом здоров`я не може бути присутнім при розгляді справи, що підтверджується висновком СПЕ. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. В судовому засіданні встановлено та підтверджено свідоцтвами про народження і паспортами, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого також зареєстровано за даною адресою. Мати [PERSON] - [PERSON] , проживає окремо, шлюб між останньою та [PERSON] розірвано рішенням Подільського районного суду м.Києва від 17.07.2013 р. у цивільній справі № 758/6951/13-ц. Як вбачається з наданих медичних документів, [PERSON] з дитинства має інвалідність, з 14.02.2018 р. має 1 групу («А») інвалідності довічно, перебуває на «Д» обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 3. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 21.05.2020 р. № 282, проведеної Київським міським центром СПЕ стосовно [PERSON] , остання виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу (вказано діагноз) та за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом не здатна надавати показання у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованими та заснованими на законі, повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання вирішуються в одному провадженні. Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до органу опіки та піклування із заявою про можливість призначення його опікуном над дочькою [PERSON] в разі визнання останньої недієздатною. Згідно подання Подільської районної у місті Києві державної адміністрації (як органу опіки та піклуванню) від 07.10.2020 р. № 106-7698 орган опіки та піклування, виходячи з інтересів [PERSON] , вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над дочкою [PERSON] , [INFO] . Всі обставини щодо можливості заявника у справі бути опікуном відповідно до норм чинного законодавства перевірені органом опіки та піклування при підготовці подання до суду. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність встановлення опіки над останньою та призначення їй опікуна - заявника у справі [PERSON] . Правилами ст.41 ЦК України визначені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до вимог ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч.6 ст.300 ЦПК України, встановлених при розгляді справи обставин, суд визначає строк дії данного рішення у 2 (два) роки. Відповідно до ст.300 ч.7 ЦПК України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням На підставі викладеного, ст.ст.39, 40, 41, 58, 60, 62 ЦК України,

Outcome: approved