Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги, посилаючись на те, що [PERSON] з 18.07.2016 перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, як внутрішньо переміщена особа відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». На підставі заяви відповідача та відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, їй була призначена та виплачувалась щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до заяви від 19.07.2016 відповідачу рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 05.08.2016 була призначена та виплачувалась адресна грошова допомога з дати звернення. Згідно з інформацією отриманою департаментом від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, встановлено, що відповідач виїжджала 16.07.2016 через пункт пропуску «Гоптівка» та повернулася 23.09.2016 через пункт пропуску «Зайцево». Рішенням про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи від 29.03.2017, довідку від 18.07.2016 № 7102002587, що видана [PERSON] було скасовано. Відділом нарахування соціальної допомоги та компенсаційних виплат повідомленням про переплату від 13.04.2017 Відповідачу, було виставлено переплату за період з 01.10.2016 по 18.01.2017 у сумі 3165 грн. 29 коп. Безпідставно виплачена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг підлягає примусовому стягненню із набувача за умови недобросовісності останнього, зокрема не повідомлення уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь департаменту нарахованої та виплаченої грошової допомоги, як набутої без достатніх правових підстав. Щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, Відповідач неодноразово листами від 24.04.2017 № 2742/28-5/10, від 22.09.2017 № 11465/28-5/10, від 22.01.2018 № 493/28-5/01-10, від 06.04.2018 № 2853/28- 5/01-10, від 26.10.2018 № 7418/28-5/01-10, від 23.01.2019 № 528/28-5/01-10, від 25.09.2019 № 7513/28-5/01-10 повідомлена про переплату, яка виникла з одночасним проханням повернути заборгованість. Станом на дату звернення департаменту до суду відповідачем було сплачено 400 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості. Залишок суми надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги, що підлягає стягненню складає 2765 грн. 29 коп. Просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] , і. н. [NUMBER] ) на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надміру виплачені кошти грошової допомоги у сумі 2 765 грн. 29 коп. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , і. н. [NUMBER] ) на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась. Суд, на підставі ст. ст. 280 - 283 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 18.07.2016 перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, як внутрішньо переміщена особа відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». На підставі заяви відповідача та відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, їй була призначена та виплачувалась щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до заяви від 19.07.2016 відповідачу рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 05.08.2016 була призначена та виплачувалась адресна грошова допомога з дати звернення. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону, внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду. Пунктом 10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Згідно з інформацією отриманою департаментом від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, встановлено, що Відповідач виїжджала 16.07.2016 через пункт пропуску «Готівка» та повернулася 23.09.2016 через пункт пропуску «Зайцево». Статтею 12 Закону передбачено, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Відповідно до пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги, вони стягуються у судовому порядку. Згідно пункту 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Рішенням про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи від 29.03.2017, довідку від 18.07.2016 № 7102002587, що видана [PERSON] було скасовано. Відділом нарахування соціальної допомоги та компенсаційних виплат повідомленням про переплату від 13.04.2017 відповідачу, було виставлено переплату за період з 01.10.2016 по 18.01.2017 у сумі 3165 грн. 29 коп. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, безпідставно виплачена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг підлягає примусовому стягненню із набувача за умови недобросовісності останнього, зокрема не повідомлення уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Відповідач неодноразово листами від 24.04.2017 № 2742/28-5/10, від 22.09.2017 № 11465/28-5/10, від 22.01.2018 № 493/28-5/01-10, від 06.04.2018 № 2853/28- 5/01-10, від 26.10.2018 № 7418/28-5/01-10, від 23.01.2019 № 528/28-5/01-10, від 25.09.2019 № 7513/28-5/01-10 повідомлена про переплату, яка виникла з одночасним проханням повернути заборгованість. Станом на дату звернення департаменту до суду Відповідачем було сплачено 400 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості. Залишок суми надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги, що підлягає стягненню складає 2 765 грн. 29 коп. Згідно з ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77, ст.\~79 ЦПК України\~\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч.1\~ст. 80 ЦПК України\~\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у спростування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved