Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В травні 2015 року до суду через представника за довіреністю [PERSON] звернувся [PERSON] з позовом до ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району про визнання недійсним договору оренди від 18 квітня 2006 року та змін до цього договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки. Вказав, що він є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. В січні 2015 року йому стало відомо, що існує договір оренди та додаткова угода до договору оренди землі, укладені нібито між ним та ПП «ЗІС», відповідно якої відповідач має право користування земельною ділянкою строком на 15 років. Враховуючи, що ні договір оренди, ні зміни до нього він не підписував, нікого не уповноважував це зробити, просить визнати договір оренди та зміни до договору оренди недійсними та зобовязати відповідача повернути йому земельну ділянку. В червні 2015 року позивач подав письмову заяву про уточнення позовних вимог та внесення змін до предмету позову, в якій просить визнати недійсним договір оренди землі від 18 квітня 2006 року між [PERSON] та ПП «ЗІС», зміни до договору оренди землі від 07 травня 2010 року, оскільки договір оренди та зміни до нього він не підписував і нікого не уповноважував на це. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, пояснив, що він ні сам договір оренди, ні зміни до договору не підписував і нікого не уповноважував це зробити. Він до 2008 року працював в м.Києві, тому договір не міг підписати. На загальних зборах в селі він не був присутнім, орендної плати за землю він не отримував. Свій паспорт та ідентифікаційний код він нікому не передавав, тому не може пояснити чому їх копії знаходяться біля договору в реєстраційній справі. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 05 травня 2015 року, позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення проти позову. Вказав, що позивачеві [PERSON] було достовірно відомо про договір оренди та про внесені до нього зміни з часу їх підписання, з 2006 року [PERSON] щороку отримує оренду плату, тому йому про існування договору було відомо не з січня 2015 року, як зазначає позивач, а значно раніше. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові, оскільки термін позовної давності сплив, так як з моменту підписання договору оренди та змін до нього пройшло більше трьох років. Від відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу. Допитаний як свідок позивач [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що в 2008 році йому стало відомо, що його земельну ділянку обробляє приватне підприємство «ЗІС». Про існування договору оренди з ПП «ЗІС» йому стало відомо коли він уклав договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Теплик-Агро». Він не підписував договору оренди з ПП «ЗІС» в 2006 році і не підписував змін до цього договору в 2010 році. Особисто орендну плату від ПП «ЗІС» він отримував тільки в 2013 та 2014 роках. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що працює в ПП «ЗІС» бухгалтером. В 2006 році підприємство укладало договори оренди землі з жителями с.Петрашівка, люди приходили з документами. Все це відбувалось в приміщенні сільського будинку культури. Були випадки, що договір підписувала дружина замість чоловіка, або хтось з батьків за сина, але такого не було, щоб хтось з людей погоджувався на використання його земельної ділянки без укладення договору оренди. Якщо не позивач підписав договір оренди, то це зробив його батько. Кожного року на сході села жителям села Петрашівка директор ПП «ЗІС» [PERSON] розповідав про орендну плату. В 2010 році, коли укладались зміни до договорів оренди, угоду підписав батько позивача, але відповідної довіреності у нього не було. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що з 2006 року працює в ПП «ЗІС» бухгалтером. Вона була присутня як член ініціативної групи під час укладення договорів оренди, люди приходили з своїми документами. Було таке, що батько за сина міг підписати договір. Договір оренди за [PERSON] підписав його батько. Останніми роками(в 2012, 2013 та 2014) позивач [PERSON] особисто отримував орендну плату, а раніше отримував його батько. Також, вона була присутня під час укладення додаткових угод, оскільки збільшувався розмір орендної плати і збільшувався строк договору оренди. Додаткову угоду підписав батько позивача [PERSON], він же і отримав цукор, який при цьому видавався. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що з 2007 року працює в ПП «ЗІС» завскладом. [PERSON] разом з батьком приходили отриувати орендну плату. В 2010 році збільшувався розмір орендної плати і збільшувався строк дії договору, приходив батько [PERSON]. Людям видавали цукор і одночасно підписували угоди про зміни. В 2010 році орендну плату отримував батько позивача, а з 2011 по 2014 рік орендну плату отримував особисто [PERSON]. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що позивач [PERSON] його син, вони довіряють один одному. Він особисто не підписував за сина договір оренди з ПП «ЗІС». В селі брали землю в оренду, сказали, що потрібні - 2 - документи, тому він їх приніс, але нічого не підписував. Потім про це розповів своєму сину. Щодо власної земельної ділянки, то він укладав договір оренди, особисто підписав його. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення,\~ обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯА №104295 ( а.с. 7). Між позивачем та ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району 18 квітня 2006 року підписано договір оренди щодо цієї земельної ділянки строком на 10 років (а.с.8-9). Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 040685000381. 07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 04100590077 (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами(ч.2 ст.207 ЦК України). Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №12204/12205/15-32 від 20 серпня 2015 року підпис від імені [PERSON], що міститься нижче графи: «Ідентиф.Код.», нижче реквізитів орендодавця у Договорі оренди землі №348 між [PERSON] та ПП «ЗІС» від 18 квітня 2006 року, зареєстрованому 09 серпня 2006 року за №040685000381, та підпис від імені [PERSON], що міститься нижче графи «Ідентиф. Номер» у примірнику документа під назвою «Зміни(доповнення) до договору оренди землі зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за №040685000381 від 09 серпня 2006 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON]. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON] на встановлення його цивільних прав та обовязків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди та змінах до договору оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував договір оренди від 18 квітня 2006 року та зміни до договору оренди землі від 07 травня 2010 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на їх підписання. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що при зверненні до суду позивачем [PERSON] не було пропущено строку позовної давності. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, ні договір оренди землі між сторонами, ні зміни до договору позивачем не підписувались, а початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, позивач [PERSON] дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди та внесених змін до нього, лише у січні2015 року коли ПП «ЗІС» звернулось до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро», серед яких був і договір [PERSON], що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-48цс15 від 22 квітня 2015 року. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору та з моменту укладення змін до договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, так як це суперечить нормам статті 261 ЦК України, оскільки строк позовної давності необхідно обчислювати з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, тобто укладення договору від його імені. Також, позивач [PERSON], укладаючи в січні 2014 року договір оренди з ТОВ «Теплик-Агро», звернувся до відділу Держземагентства у Теплицькому районі та отримав відповідь за №1287 від 21 березня 2014 року про те, що інформація про договори оренди щодо його земельної ділянки відсутня, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22 березня 2014 року, які містяться в реєстраційній справі з індексним номером 5372255 про реєстрацію речового права Реєстраційною службою Теплицького - 3 - районного управління юстиції Вінницької області 16 квітня 2014 року. І, хоча в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування земельною ділянкою по Петрашівській сільській раді було насправді вчинено записи про реєстрацію договору оренди з [PERSON] та змін до цього договору, однак, наявність проведеної реєстрації не підтверджує того, що позивачеві [PERSON] було відомо про таку реєстрацію та про існування договору оренди з ПП «ЗІС» та внесених змін до нього. Позивач звернувся до суду в травні 2015 року в межах строку позовної давності. Посилання відповідача на те, що спірні зміни(доповнення) до договору оренди землі від 07 травня 2010 року підписані батьком позивача [PERSON], що підтверджується висновком експерта №440-П від 12 січня 2016 року, не заслуговують уваги, оскільки відповідачем не доведено, що [PERSON] мав повноваження на вчинення такої дії. Щодо пояснень відповідача в тій частині, що 18 березня 2011 року на загальних зборах громадян села Петрашівка директор ПП «ЗІС» [PERSON] повідомив орендодавцям та жителям села про роботу підприємства та розяснив причини необхідності заключення додаткових угод до договорів оренди землі, тому жителям села було добре відомо про укладення додаткових угод, відповідно яких збільшувався строк дії договорів та орендна плата, то ці пояснення не підтверджені в тій частині, що позивач [PERSON] був присутній на цих зборах і йому особисто були повідомлені такі обставини вже після укладення додаткових угод. А посилання відповідача на те, що батько позивача [PERSON], підписавши зміни(доповнення) до договору оренди в травні 2010 року, повідомив про це свого сина, оскільки вони проживають однією сімєю і мають добрі відносини, є тільки припущенням відповідача, яке не підтверджується жодними фактичними даними. Витрати, понесені позивачем на оплату за проведення експертизи в сумі 2 402 грн. 40 коп. та сплату судового збору в сумі 730 грн. 80 коп., які документально підтверджені, а всього 3 133 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved