Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що в період часу з 01 грудня 1995 року по 18 травня 2020 року він працював у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ», на посаді провідного інженера з радіонавігації та радіолокації Украероруху. На підставі наказу Украерорух №110-о від 13 травня 2020 року він був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі\~ст.38 КЗпП України. Згідно вимог\~КЗпП України\~відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час з [PERSON] , а саме: не виплатив матеріальну допомогу на підставі п.6.25.2 колективного договору у розмірі 20 посадових окладів. Тому, [PERSON] , з урахуванням уточнень, остаточно просив суд стягнути з відповідача матеріальну допомогу у розмірі 518900 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку з 19 травня 2020 року по день ухвалення рішення суду в даній цивільній справі в сумі 268641,23 грн., та моральну шкоду в сумі 20\~000 грн. Ухвалою суду від 19 червня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд цивільної справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Надав до суду відповідь на відзив представника відповідача,в якому зазначив, що відповідачем у відзиві на позов не надано жодних передбачених чинних законодавством документів, що засвідчують факт виникнення на його боці форс-мажорних обставин, тому вважав, позов законним та обґрунтованим. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що згідно з п.14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Украероруху (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком до цього договору. Відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»\~на території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин. У зв`язку з цим, з 17 березня 2020 року були закриті пункти пропуску через державний корон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення, що спричинило зниження інтенсивності авіа перельотів над територією України та попит на отримання аеронавігаційних послуг. Вказана ситуація викликала значне погіршення фінансової ситуації та економічну кризу на підприємстві. Тому, у Украероруху відсутні кошти для фінансування виплати позивачу матеріальної допомоги. Крім цього, запровадження на території України карантину визнано форс-мажорною обставиною. Також, зазначив, що одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена колективним договором, не відноситься до структури заробітної плати, а є додатковим видом допомоги понад обов`язкові норми, які передбачені чинним законодавством України. Тому, підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати матеріальної допомоги при звільненні - відсутні. За таких обставин, представник відповідача просила відмовити повністю у задоволенні пред`явленого позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, приходить до наступного. Відповідно до ч.1-5\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ» на посаді провідного інженера з радіонавігації та радіолокації Украероруху. 18 травня 2020 року [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням - у зв`язку з виходом на пенсію на підставі\~ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу Украероруху №110/о від 13 травня 2020 року та копією трудової книжки, виданої на ім`я позивача. Розмір посадового окладу позивача становив 25945 гривень на місяць, згідно з копією довідки про заробітну плату та інші доходи від 18.05.2020 року. У відповідності до ч.1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно з ч.1 та ч.6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що [PERSON] працював у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ» з 01 грудня 1995 року по 18 травня 2020 року. Тобто, його безперервний стаж роботи в Украерорусі становить 25 років. У зв`язку з цим, у Украерорух виникло зобов`язання з виплати на користь позивача матеріальної допомоги в день звільнення, згідно з п.6.25.2 колективного договору. Розмір матеріальної допомоги, що підлягає стягненню з Украероруху на користь позивача становить 518900 гривень. Згідно з п.14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Украероруху (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком 26 до цього договору. Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно додатку 26 до колективного договору «Черговість фінансування заходів на соціальне та матеріальне забезпечення працівників підприємства згідно з договором» не передбачено послідовність та пріоритет з виплати матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Крім цього, зі звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2020 року вбачається, що сукупний дохід Украероруху склав 299444 гривень. В той же, час за аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив - 365401 гривень. З огляду на вказані показники прибутку підприємства, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо відсутності у підприємства прибутків та відсутність грошових коштів для виплати позивачу матеріальної допомоги. На підставі протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру №2 від 18 березня 2020 року Украерорухом було прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата для працівників та обов`язкові податки та збори) до 31 травня 2020 року включно з можливістю продовження вказаних заходів з метою досягнення стабілізації фінансового стану підприємства. 20 травня 2020 року у дію вступила нова редакції п.6.25.2 колективного договору, за змістом якої у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію при стажі безперервної роботи на підприємстві, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: 1) до досягнення працівником віку 60 років і 3 місяці: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 15 років - 10 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 15 років - по 1 посадовому окладу з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 15 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад. 2) інший вік до досягнення працівником 65 років при стажі роботи на підприємстві повних 15 років - 5 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад. При цьому, виплата матеріальної допомоги буде здійснюватися на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Відповідно до договору виплата матеріальної допомоги буде надаватися за схемою: 1 посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, залишок суми матеріальної допомоги по узгодженому графіку (орієнтовно 1 оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, раз на 2 місяці, починаючи з 12 місяця з дати підписання договору). Договір на виплату матеріальної допомоги може бути підписаний до 01 липня 2020 року за умови відсутності судового спору між працівником та підприємством з цього питання. Для працівників, які досягли пенсійного віку і звільняються з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році до 15 червня 2020 року, та таких, хто вже звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році, та при звільненні не отримали матеріальну допомогу, адміністрація підприємства гарантує надання матеріальної допомоги за умови виплати на основі договору між працівником та адміністрацією. Разом з цим, всупереч вимогам\~ст.14 Закону України «Про колективні договори і угоди», робоча група з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру не наділена повноваженнями приймати рішення щодо внесення змін до колективного договору. До того ж зміни до колективного договору вступили в дію з 20 травня 2020 року. В той час як [PERSON] був звільнений з роботи з 18 травня 2020 року. Тому, зміни до колективного договору на спірні правовідносини не поширюються. За змістом ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права В розумінні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції «власністю» є також право на своєчасну сплату сум заробітної плати та надбавок до неї, зокрема, такі висновки зробив Європейський Суд при тлумаченні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції у рішеннях, прийнятих проти України у справах «Воскобойник проти України» (заява №39874/05), «Лопатюк та інші проти України» (заява №903/05), «Дідух проти України» (заява №14394/04), «Воротнікова проти України» (заява №1225/02). За змістом листа адміністративного директора [PERSON] від 18 травня 2020 року позивачу повідомлено, що у зв`язку зі складним фінансовим станом та відсутністю наявних коштів, у підприємства немає можливості надати матеріальну допомогу при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Вказані обставини свідчать про порушення прав позивача, гарантованих ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Тому, суд приходить до висновку, що з Украроруху на користь позивача слід стягнути матеріальну допомогу у розмірі 518 900 гривень. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З доводів представника відповідача одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена колективним договором, не відноситься до структури заробітної плати, а є додатковим видом допомоги понад обов`язкові норми, які передбачені чинним законодавством України. Тому, підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати матеріальної допомоги при звільненні, відсутні. Судом критично сприймається посилання представника відповідача на відсутність підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати матеріальної допомоги при звільненні, оскільки, одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію сплачується протягом 4 місяців. На відміну від спірних правовідносин, які склались між позивачем та Украерорухом, згідно умов колективного договору Украерорух гарантує виплату працівнику матеріальної допомоги у випадку звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Крім цього, за змістом п.14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком 26 до цього договору. Таким чином, здійснення виплат, які передбачені колективним договором, в тому числі матеріальної допомоги при звільненні, не залежить від прибутку підприємства. Згідно з вимогами\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, провадиться в день звільнення. Тому ні нормами\~КЗпП України, а ні нормами колективного договору не визначено строк виплати матеріальної допомоги, відмінного від дня звільнення працівника з роботи. Відповідно до корегуючого розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 09.12.2020 рокустановить 268 641 гривень 23 копійок. Тому, з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 268 641 гривень 23 копійок. Щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів\~\~міститься і в\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення\~\~для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази\~\~подаються сторонами та іншими особами,\~\~які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому,сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду. Разом з тим, позивачем в обґрунтування свого позову про відшкодування моральної шкоди не були доведені підстави того, що останньому була завдана моральна шкода, які саме обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Таким чином, задоволення позову в цій частині необхідно відмовити. Стосовно посилань представника відповідача на рішення робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру від 18.03.2020р., то суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного. За змістом п.6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією Украероруху та профспілками (в редакції від 01 лютого 2020 року, тобто чинній на час звільнення позивача з роботи) у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 5 років - по 2 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані главою\~ІІ\~«Колективний договір», главою\~VII «Оплата праці» КЗпП України, а також\~Законом України «Про колективні договори і угоди». У відповідності до ст.10, а також ч.1 та ч.3\~ст.13 КЗпП України\~колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Відповідно до положення ч.1\~ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди»\~умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Положеннями\~ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди»\~встановлено, що зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Ні чинним законодавством України, ні положеннями самого колективного договору, укладеного на підприємстві відповідача, не передбачено можливості припинення чи зміни порядку його дії за рішенням робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру або іншого аналогічного органу. За таких умов, незважаючи на рішення зазначеної групи від 18.03.2020 р., на яке посилався відповідач, обов`язок виконання ним умов колективного договору не припинявся, відтак доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними. Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що підприємство на даний час не має прибутку та несе збитки, відтак не має джерел для виплати матеріальної допомоги і не повинно її виплачувати, виходячи з наступного. Зазначену позицію відповідач ґрунтував на положеннях п.14.1 колективного договору, відповідно до якого усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Украероруху (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком 26 до цього договору. Зазначаючи про те, що з початку введення в дію в Україні карантинних заходів у 2020 році підприємство несе збитки, відтак не має сплачувати передбачені колективним договором виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, до яких відноситься і передбачена п.6.25.2 колективного договору матеріальна допомога, відповідач фактично здійснює підміну понять «прибуток підприємства» та «майно підприємства» (до якого входять і кошти підприємства), і які не є тотожними. Зважаючи на наведене, той факт що підприємство у 2020 році має від`ємні показники діяльності жодним чином не може свідчити про відсутність у нього власних коштів, за рахунок яких мають здійснюватися передбачені п.6.25.2 колективного договору матеріальні виплати. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів\~\~міститься і в\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення\~\~для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази\~\~подаються сторонами та іншими особами,\~\~які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на наведені норми, для доведення своїх тверджень про відсутність у відповідача коштів, за рахунок яких мають виконуватися передбачені колективним договором зобов`язання, він повинен був надати до суду відповідні докази з цього приводу (зокрема передбачений\~ст. 66 Господарського кодексу України\~баланс підприємства), чого в даному випадку зроблено не було. Представлені ж відповідачем документи щодо показників діяльності у 2020 році не містять інформації про майно підприємства, відтак не можуть слугувати належним доказом з цього приводу. Крім того, в судовому засіданні представники відповідача зазначали про наявність у відповідача коштів в кількості, що значно перевищує обсяг зобов`язань перед позивачем, однак безпідставно з точки зору суду наполягали на використанні в даному випадку саме поняття чистого прибутку підприємства. За змістом ч.1 та п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial