Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яким є квартира [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказана квартира належить на праві господарського відання КП «Деражнянська житлово-експлуатаційна контора №1». На підставі ордеру №865 від 15.11.1983 року у квартиру заселилася та стала там проживати [PERSON] , проте вона померла. Разом із цим, у квартирі значиться зареєстрованим син наймача - [PERSON] , хоча він фактично за місцем реєстрації не проживає та участі в утриманні квартири не приймає. Крім того, протягом двох років відповідачем не сплачувалась плата за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 694,08 грн. та через бездіяльність відповідача квартира була доведена до незадовільного стану. З огляду на наведене, посилаючись на норми ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Ухвалою судді від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві господарського відання комунальному підприємству Деражнянської міської ради «Деражнянська житлово-експлуатаційна контора №1» згідно з рішенням тридцять четвертої сесії Деражнянської міської ради №14від 18.12.2009 року. На підставі ордеру №865, виданого на підставі рішення виконавчого комітету селищної ради депутатів трудящих смт. Деражня від 15.11.1983 року, у квартиру заселилася та стала там проживати [PERSON] , [INFO] , разом із сім`єю. До складу сім`ї наймача, зокрема, входив відповідач, який наразі є зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Деражнянської міської ради №55 від 23.01.2019 року. Разом із цим, як вбачається із відомостей поквартирної картки форми Б, [PERSON] померла. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач за місцем його реєстрації фактично не проживає та участі в утриманні квартири не приймає, що позбавляє його можливості у повній мірі реалізувати права щодо розпорядження квартирою та у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Суд вважає обґрунтованими такі доводи позивача, оскільки вони підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. Так, судом встановлено, що протягом 2017-2018 року представниками комунального підприємства «Деражнянська житлово-експлуатаційна контора №1» та Деражнянської міської ради неодноразово проводилися обстеження фактичного проживання в квартирі [ADDRESS] , під час яких було встановлено, що відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі фактично не проживає, особистих речей не зберігає та участі в утриманні квартири не приймає. Ці обставини, зокрема, підтверджуються актами обстеження фактичного проживання, складеними 14.02.2017 року, 26.01.2018 року та 23.10.2018 року комісією в складі працівників КП «Деражнянська житлово-експлуатаційна контора №1» та заступника Деражнянського міського голови. З огляду на наведене, суд вважає доведеними твердження позивача про те, що внаслідок не проживання відповідача без поважних причин понад встановлені законодавством строки у квартирі [ADDRESS] обмежуються права КП «Деражнянська житлово-експлуатаційна контора №1» щодо розпорядження такою квартирою, яка є комунальною власністю. В силу абзацу 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.08.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець вправі, зокрема, пред`являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт непроживання відповідача [PERSON] за місцем його реєстрації, тобто у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з`ясувавши причини відсутності відповідача у квартирі, що належить позивачу на праві господарського відання, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України як на підставу його позовних вимог та приходить до висновку, що відповідач не проживає у такій квартирі без поважних причин понад встановлені законодавством строки, у зв`язку з чим втратив право користування житлом. При цьому, посилання позивача на норми ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України є безпідставними і такі норми не підлягають застосуванню при вирішенні даної справи судом, оскільки вони регулюють питання втрати права на користування житлом членів сім`ї власника житла, тоді як в даному випадку відносини, що склалися між сторонами, стосуються прав користування житлом членів сім`ї наймача. З огляду на наведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] обмежує права позивача та позбавляє його можливості у повній мірі реалізувати права щодо розпорядження квартирою, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування таким житловим приміщенням. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved