Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В січні 2016 року ФОП [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення штрафу за порушення умов договору. В обґрунтування позову зазначив, що 02 липня 2015 року між сторонами по справі був укладений договір про надання послуг №КВЕ-0207/1, згідно п.1.1 якого позивач, за дорученням відповідача, здійснював інформаційно-консультаційні та посередницькі послуги, метою яких є пошук покупця на обєкт нерухомості, який належить відповідачу на праві приватної власності. Згідно договору позивач отримав виключне право пошуку покупця нерухомості [ADDRESS]. Відповідно вищезазначеного договору відповідач взяла на себе зобовязання не відчужувати нерухомість протягом строку дії договору з 02 липня 2015 року по 02 жовтня 2015 року. 16 грудня 2015 року позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізнався, що з 24 липня 2015 року вищезазначений обєкт нерухомості належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Посилаючись на п. 6.3 договору, в якому зазначено, що в разі порушення позивачем умов договору або відмови позивача від послуг відповідача, відповідач протягом трьох банківських днів з дати такого порушення (відмови) зобовязаний перерахувати на поточний рахунок позивача штраф у розмірі 5% від узгодженої сторонами суми (495000 грн.). Таким чином відповідач повинна сплатити на користь позивача штраф у розмірі 24750 грн. Враховуючи те, що сума штрафу [PERSON] не сплачена, вважає за необхідне стягнути цю суму в судовому порядку. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн. та оплати на правову допомогу в сумі 700 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до\~ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 липня 2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг №КВЕ-0207/1, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] доручила ФОП [PERSON] здійснювати інформаційно-консультаційні та посередницькі послуги, метою яких є пошук позивачем покупця на обєкт нерухомості, який належить відповідачу на праві приватної власності і який [PERSON] бажає продати за допомогою послуг позивача та його продаж. Згідно п.1.2. відповідач доручила та надала виключне право позивачу пошуку покупця нерухомості. Відповідно до п.1.3. опис нерухомості складає однокімнатна житлова квартира [ADDRESS]. Вищезазначена квартира, на момент укладання договору, належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 червня 2008 року. Узгоджена сторонами ціна нерухомості становить 495000 грн. (п.1.4. договору). Згідно п.3.3 договору [PERSON] зобовязалась не відчужувати вищезазначену нерухомість протягом строку дії договору третім особам без участі позивача. Строк дії договору (п.4.1. договору) складає з 02.07.2015 по 02.10.2015. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 16 грудня 2015 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу квартири від 24 липня 2015 року. Згідно п.6.3. договору у разі порушення позивачем п.3.3 договору або відмови позивача від послуг відповідача, відповідач протягом трьох банківських днів з дати такого порушення (відмови) зобовязаний перерахувати на поточний рахунок позивача штраф у розмірі 5% від узгодженої сторонами в 4.1. договору вартості нерухомості. Таким чином, [PERSON] без участі позивача продала квартиру в період дії договору, чим порушила п.3.3 договору. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 4.\~ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Таким чином, оскільки відповідач свої зобовязання не виконує, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 24750 грн., що дорівнює 5% від 495000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подані позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., який також підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. До витрат,\~\~пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу (п.2 ч.2 ст.79ЦПК України), граничний розмір компенсації яких встановлюється законом (ч.2ст. 84\~ЦПК України). Відповідно до ч.1,2\~ст.56 ЦПК України\~правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги; така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні; така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до п. 11 роз'яснень\~\~\~постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009,\~\~№ 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій\~статті 56 ЦПК. При розгляді справи в суді позивач не заявляв клопотання про допуск [PERSON] та [PERSON] до участі у справі у якості осіб, які надають йому правову допомогу. [PERSON] фактично приймала участь при розгляді цієї справи в якості представника, вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не можуть\~\~бути стягнені з другої сторони у справі. Крім того, доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є фахівцями у галузі права, в судовому засіданні, надано не було. З огляду на вищевикладене суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial