Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] предявила позов до Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,13 га, що розташована за межами Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 360110, який наразі втрачений. За таких обставин вона обмежена у володінні та користуванні даною земельною ділянкою. Отримати новий правовстановлюючий документ чи його дублікат у звязку із відповідними змінами у земельному законодавстві можливості немає, що підтверджується інформаційною довідкою Старокостянтинівського відділення Головного управління Держгеокадастру від 26 червня 2017 року. В звязку з чим вона змушена в судовому порядку відновити своє право власності, тому просить задовольнити позов. Позивачка подала заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування. Просила справу розглянути без їх участі. Представник відповідача подав до суду заяву, якою визнав позов та просив справу розглянути у відсутності представника сільської ради. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 26 січня 2018 року відкрито провадження по справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно даних інформаційної довідки від 26.06.2017 за № 381/113-17 відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за [PERSON] зареєстровано Державний акт ЯБ № 360110 на 5,13 га, який отримано 09.10.2006. Дублікат вищевказаного Державного акта в відділі відсутній, тому немає можливості надати його копію. У відповідності до змісту розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 31.08.2006 за № 272/2006-р та списку членів селянського (фермерського) господарства «Вікторія», яким передаються у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) на території Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району позивачці надана у власність земельна ділянка № 2 площею 5,127 га, в тому числі ріллі 5,127 га. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,13 га, що розташована за межами Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 360110, виданого 09 жовтня 2006 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 31 серпня 2006 року за № 272/2006-р. Про втрату вищевказаного правовстановлюючого документу здійснено оголошення в місцеву газету «Життя Старокостянтинівщини» від 02 лютого 2018 року № № 9-10, № № 12098-12099. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 78 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ст. 125 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки позивачка через втрату правовстановлюючого документа та неможливістю його відновлення позбавлена належного їй права власності на заявлену земельну ділянку, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved