Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі від якого мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останнього року стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Фактично сімя припинила своє існування. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 31.07.2018 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позивач зазначив, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Відповідач у підготовчому засіданні позов визнала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 063482, виданим 14.12.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.12.2008 року, актовий запис № 3237. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. (а.с. 6) Судом встановлено,\~що позивач\~з відповідачем\~від шлюбу\~мають двох\~малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 19-20) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved