Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заява мотивована тим, що в грудні 2016 року він звернувся до УПФУ у м. Білій Церкві за отриманням консультації по оформленні пенсії. Після вивчення його документів виявилося, що у трудовій книжці, яка заведена 17 квітня 1974 року та у дипломі [NUMBER] про навчання з 1976 року по 1980 рік у Бендерському технікумі легкої промисловості невірно записано ім'я заявника як «[PERSON]», замість «[PERSON]», як вказано у свідоцтві про народження та паспорті. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з данною заявою та просить суд встановити факт, що трудова книжка з датою заповнення 17 квітня 1974 року із вкладишем [NUMBER] та Диплом [NUMBER] від 28 лютого 1980 року, реєстраційний № 1530 про навчання в Бендерському технікумі легкої промисловості належать [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON], не з'явився, про місце час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, про місце час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1ст.257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що у трудовій книжці, яка заведена 17 квітня 1974 року та у дипломі, серії [NUMBER], реєстраційний № 1530 про навчання з 1976 року по 1980 рік у Бендерському технікумі легкої промисловості, який видано 28 лютого 1980 року, ім'я заявника вказано як «[PERSON]». Дані документи були видані на особу «[PERSON]». Окремо слід зазначити, що у вкладиші, серії [NUMBER] до трудової книжки заявника, його ім'я зазначено як - «[PERSON]». Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому даних документів, мотивуючи це тим, що в даних документах його ім»я невірно зазначено як «[PERSON]», замість правильного імені як «[PERSON]». З інших матеріалів справи вбачається, що правильним ім'ям заявника є саме «[PERSON]», що слідує зокрема з свідоцтва про народження останнього. Аналогічно правильно ім'я заявника вказано і у військовому квитку заявника, серії [NUMBER] та паспорті заявника, серії [NUMBER]. Варто зазначити, що прізвище та по-батькові заявника у всіх випадках вказувалось вірно, а саме як: «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Так само у всіх досліджуваних документах збігається дата народження заявника, яка вказується як [INFO]. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Пунктом 6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що надані заявником докази належним чином доводять заявлені вимоги. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що у трудовій книжці, яка заведена 17 квітня 1974 року та у дипломі, серії [NUMBER] від 28.02.1980 року, реєстраційний № 1530 про навчання заявника з 1976 року по 1980 рік у Бендерському технікумі легкої промисловості невірно записано ім'я заявника як «[PERSON]», замість правильного ім»я як «[PERSON]», і тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника, оскільки від нього залежить можливість заявника [PERSON] оформити пенсію. Таким чином, заявником [PERSON], доведено викладені в заяві обставини, та доведено, що встановлення вказаного факту має для нього юридичне значення, а тому заяву слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved