overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, постійні сварки та недовіру, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим, спільне господарство не ведеться з січня 2016 року, в подальше судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні діючи в інтересах позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний, за час примирення сторони сімейних відносин не відновили. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.06.2014 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис № 816. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з січня 2016 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач проти розірвання шлюбу не запереує, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їх дитини, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Неповнолітня дитина залишається проживати разом з матір'ю. Позивач вказала, що спору щодо спільного майна не має. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В січні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачі вказали, що є співвласниками житлового будинку по вул. Середня, 37 в м. Чорткові Тернопільської області. Крім них, у будинку також зареєстрована [PERSON], однак з 2002 року відповідачка в будинку не проживає, виїхала на постійне місце проживання до Обєднаних Арабських Еміратів. Тому позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, свідка, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 3/5 частин житлового будинку № 37 з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Середня в м. Чорткові Тернопільської області, що підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 01.07.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19492968 від 13.07.2008 року. [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частин житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд по вул. Середня, 37 в м. Чорткові Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 11.12.2012 року та 09.10.2013 року та відповідними витягами про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 32744554 від 11.12.2012 року, № 35322785 від 09.10.2013 року. З копії будинкової книги вбачається, що в м. Чорткові по вул. Середня, 37 зареєстрована [PERSON] Актом про встановлення факту непроживання від 13 січня 2016 року встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі (будинку) не утримує. Факт її непроживання в будинку позивачів понад один рік підтверджується і показами свідка [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачка без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В січні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04 липня 2013 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 967, шлюб у неї другий, у відповідача - перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з квітня 2015 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сім'ї стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань, вони втратили повагу та любов один до одного. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, з квітня 2015 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони з квітня 2015 року остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду сім'ї сторін стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань, вони перестали розуміти один одного, втратили почуття поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В січні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 червня 2013 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 728. Від шлюбу дітей немає. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що відповідач покинув сім'ю, виїхав в Румунію, з нею не спілкується, через що вони стали чужими людьми, втратили сімейний зв'язок, вона втратила до нього почуття любові та поваги, їх сім'я існує лише формально. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» № 23 (5643) від 05 лютого 2016 року та «Буковина» № 6 (2463) від 05 лютого 2016 року, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в 2014 році остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що відповідач покинув позивачку, виїхав в Румунію, вони не спілкуються між собою, через що стали чужими людьми, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, їх сім'я існує лише формально, на примирення позивачка не згодна, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В січні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що 3 квітня 2012 року зареєстрували з відповідачем шлюб в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. В жовтні 2015 року [PERSON] залишив їх з дитиною, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що змусило її звернутись до суду. Так як він працює постійно в Польщі, позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, а також стягнути на її користь 200 гривень витрат за надання їй юридичної допомоги адвокатом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 3 квітня 2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки відповідач коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 551 гривню 20 копійок судового збору та в користь позивачки [PERSON] 200 гривень витрат на правову допомогу адвоката.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В січні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Тарнавської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого і рухомого майна, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Згідно заповіту від 8 лютого 2006 року спадкоємцем всього майна [PERSON] є його донька [PERSON] Позивачка звернулася в Чортківську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак батько не оформив в свій час належні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Тому нотаріальною конторою їй було рекомендовано вирішувати питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Колиндянської сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла заява про слухання справи без участі представника, сільська рада позов визнає. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 вищезазначеного Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В січні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 13 жовтня 1990 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 20. Від шлюбу у них є повнолітній син. Сторони розійшлися ще в травні 2014 року, їх сім'я існує формально. Відповідач має нову сім'ю. Позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 13 жовтня 1990 року сторони зареєстрували шлюб в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 20. Сімейні відносини вони припинили ще в травні 2014 року, їх сім'я існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В січні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є спадкоємицею за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року. Покійному [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0567 га, розташована в [ADDRESS] Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не надано витяг з Державного земельного кадастру. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку. Позивачка - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Качалівська сільська рада та третя особа - десята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, про одруження, про право на спадщину за законом (а.с.7, 11, 12), витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с.13), листом нотаріуса (а.с.17). На підставі рішення І сесії ХХІІІ скликання Качалівської сільської ради від 22 квітня 1998 року на ім'я [PERSON] виданий державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку (а.с.16), площею 0,0567 га, що розташована на території [ADDRESS] що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №267. Листом від 10 жовтня 2012 року (а.с.17) заступник завідувача 10-ої Київської державної нотаріальної контори повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за життя [PERSON] мав у власності спірну земельну ділянку, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В січні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 28 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області , актовий запис №316, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем більше восьми місяців не підтримує шлюбно-сімейні відносини. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] з позовом погодився. Сторони на примирення не погодились. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved