Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся [PERSON] до [PERSON] , Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яка складається із 44/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт відсутній. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. У визначений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як в Україні були запровадженні карантинні заходи, а оскільки позивач працює на ВП «Рівненська АЕС», персоналу станції було проведено інструктаж з приводу дотримання карантинних обмежень та протиепідемічних заходів та рекомендовано не брати участі у заходах, які передбачають присутність значної кількості людей, для непоширенян інфекції. Тому він практично був самоізольований. У зв`язку з наведеним, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, [INFO] його матері - [PERSON] . Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 1 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Відзив не подано. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач в підготовче засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надіслав заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Від селищного голови Рафалівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] . Згідно свідцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2012 р. серії ВТО№000820; Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі № 32912962 від 23.12.2012 року; Витягу про державну реєстрацію прав №37025267 від 27.12.2012 року, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.09.2012 року, на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] належить: 44/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між [PERSON] та спадкодавицею підтверджується свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] , де матір`ю записана - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі Рівненської області, згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. (довідка №850/01-16 від 21.08.2020 року, видана завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори) Відповідач [PERSON] є рідним братом позивача - [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідач позов визнав. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №136 від 02.12.2011 року та довідкою про причини смерті [PERSON] від 02.12.2011 року. Причиною пропуску прийняття спадщини позивач зазначає: запровадження по всій Україні карантинних заходів щодо запобігання хвороби COVID, спричиненою коронавірусом та проведеними рекомандаціями за місцем роботи про необхідність дотримання карантинних обмежень. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] працює ВП «Рівненська атомна електрична станція». А як зазначено в Протоколах засідання штабу з проведення карантинних заходів щодо запобігання хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 №082-21-ПТ-СОП від 16.04.2020 року, №082-17-ПТ-СОП від 10.04.2020 року, рекомендовано проводити роз`яснювальну роботу з персоналом щодо дотримання обмежувальних заходів, встановлених в державі та у ВП РАЕС зокрема, не брати участі в заходах, які передбачають присутність значної кількості людей. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, запровадження в Україні карантинних заходів та рекомендації за місцем роботи - ВП «Рівненська АЕС» про дотримання карантинних заходів, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved