Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

В січні 2016 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому зазначає,що 04.10.2003 р.вона зареєструвала шлюб з відповідачем,про що був зроблений актовий запис № 515,сторони мають спільну дитину [PERSON],[INFO] В період зареєстрованого шлюбу 05.08.2010 р. позивачем за власні кошти,отримані від продажу спадщини,була придбана квартира [ADDRESS],право власності на ? частину цієї квартир було оформлено за позивачем [PERSON],на іншу ? частину цієї квартир було оформлено за дитиною сторін [PERSON] Посилаючись на те, що на купівлю спірної квартири нею були витрачені особисті кошти, отримані від продажу спадщини, вказана квартира не є спільною сумісною власністю з відповідачем, проте була придбана в період зареєстрованого шлюбу і вважається спільним майном подружжя, на підставі ст.57 ч.1 п.3 СК України просить визнати за нею право особистої приватної власності на ? частину квартира [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON]подала письмову заяву про розгляд справи без її участі,наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з*явився,подав письмову нотаріально посвідчену заяву про визнання позову [PERSON]щодо придбання нею спірної квартири в період зареєстрованого шлюбу за особисті кошти. Відповідно до ст.169 ЦПК України,суд розглянув справу без участі сторін. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем,що закону не суперечить,прав та інтересів інших осіб не порушує,суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що з 04.10.2003 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що надано копія свідоцтва та паспортів сторін,шлюб між ними розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2016 р.,що підтверджено копією рішення,яке набрало чинності 23.02.2016 р. 09.08.2010 р.за [PERSON]та [PERSON] в ОП ЗМБТІ було зареєстровано право власності по ? частині за кожним на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2010 р.,нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запоізького міського нотаріального округу [PERSON],про що надана копія договору та свідоцтв про право власності на нерухоме майно,виданих 11.06.2015 р.Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області. Свої вимоги про визнання ? частини спірної квартири особистою власністю, позивач обґрунтувала нормами п.3 ч.1 ст.57 СК України, яка встановлює, що особистою власністю дружини(чоловіка)є майно, придбане нею(ним) в період шлюбу, але на кошти, що належать йому особисто. Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. З досліджених судом доказів встановлено, кошти на придбання ? частини спірної квартири належали позивачу особисто і були отримані від продажу належної їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2010 р. частини квартири [ADDRESS],про що надана копія свідоцтва. Ці обставини не оспорювались відповідачем,не були спростовані будь-якими доказами про те,що,з урахуванням доходів позивача та відповідача,їхня сім*я мала спільні сумісні заощадження для купівлі квартири на спільні сумісні кошти. Обізнаність відповідача про ці обставини підтверджується оформленням спірної частини квартири на позивача та відсутністю претензій з його боку щодо спірної квартири протягом з часу її придбання . З урахуванням цих доказів суд дійшов до висновку, що грошові кошти ,за які 05.08.2010 р. позивач придбала спірну квартиру, були отримані нею не за рахунок спільного з відповідачем сімейного бюджету, спільної праці або спільних накопичень, а тому спірна квартира ,хоча і придбана в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, але на особисті кошти позивачки, є її особистою власністю і позов про це підлягає задоволенню. На підставі ст.57 ч.1 п.3 СК України, п.24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р.,ст.3,10,11,57,60,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved