Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по Договору № 003-26026-170911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 17.09.2011 року в сумі 10173,84 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Договору № 003-26026-170911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 17.09.2011 року відповідач 17.09.2011 року отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з тарифами на обслуговування платіжної картки, викладеними в Тарифному пакеті «Кредитна картка № 1 на все», що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором, станом на 12.11.2014 року, відповідач має заборгованість у розмірі 10173,84 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в позові вказав, що позовні вимоги підтримує та позов просив задовольнити в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому. При цьому, вказав, що ніяких договорів з позивачем він не укладав, а договір був укладений шахраями, які скористалися його паспортом, який був втрачений в листопаді 2008 року. З цього приводу відповідач також звертався в міліцію. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Договір № 003-26026-170911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.3-4). Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного Договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав йому платіжну картку на загальну суму 100000,00 грн. з встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 8000,00 грн., а також здійснює обслуговування відповідача на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Кредитна картка № 1 на все» (а.с.45 на обороті). Банк надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. з встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 8000,00 грн., який (ліміт) пізніше був збільшений, що передбачено п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до пункту 2.1., моментом надання Банком відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на Рахунку власних коштів Клієнта. У відповідності до Договору, відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 12.11.2014 року, відповідач має заборгованість перед Банком на загальну суму 10173,84 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 10173,84 грн. (а.с.9). Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що [PERSON] 18 листопада 2008 року загубив свої документи, серед яких зокрема й паспорт громадянина України, що підтверджується постановою Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.11.2008 року. Новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] був виданий [PERSON] 31 березня 2009 року Красногвардійським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією цього паспорта та пред'явленим оригіналом цього паспорта в судовому засіданні. При цьому, кредитний договір між позивачем та особою, яка скористалася втраченим паспортом відповідача (який на той час був недійсним), був укладений 17 вересня 2011 року. Проте, паспорт по якому був укладений договір з позивачем має серію [NUMBER] та з нього вбачається, що це інша особа, а не відповідач (вбачається із світлини в цьому паспорті). Таким чином, суд прийшов до висновку, що Договір № 003-26026-170911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 17.09.2011 року був укладений між позивачем та іншою особою, а не з відповідачем по даній справі. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON]. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, але оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позову, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed