Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до [PERSON], про повернення автомобільного транспорту. Позовні вимоги мотивував тим, що у березні 2006 року інвалід І групи з дитинства [PERSON] відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 08.09.1997 № 999, Закону України «Про гуманітарну допомогу» та на підставі протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 02.03.2006 № 26/ГД-10782 отримав автомобіль Volkswagen Passat темно-синього кольору, 1997 року випуску, кузов № [NUMBER] в якості гуманітарної допомоги. 10 січня 2010 року інвалід І групи з дитинства [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.01.2010 року серія 1-ФП № 115732, яке видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Відповідно до статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 № 1192-XIV та пункту 16, 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. 12.05.2010 року Головне управління повідомило [PERSON] про її право як члена сімї інваліда перереєструвати автомобіль за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля та про її обовязок у разі несплати податків і зборів (обов'язкових платежів) повернути головному управлінню праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації автомобіль у повному комплекті. На відповіді головного управління від 12.05.2010 вих. № 1300/05 є відмітка про ознайомлення [PERSON] з цим Листом. Проте до цього часу [PERSON] жодних дій щодо сплати вказаних коштів не вчинила, а також відмовляється добровільно передати автомобіль головному управлінню праці та соціального захисту Миколаївської обласної державної адміністрації. Тому позивач просить суд зобовязати [PERSON] повернути головному управлінню праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної держадміністрації автомобіль Volkswagen Passat темно-синього кольору, 1997 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] у повній комплектності, який був виданий інваліду І групи з дитинства [PERSON] як гуманітарна допомога. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Відповідачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнавала, заперечувала проти задоволення позову, суду пояснила що нормами чистини 2 пункту 16 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2010 року № 826, передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сімї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сімї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сімї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінпраці. Відповідно до довідки Управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 29.01.2016 року [PERSON] отримувала щомісячно пенсію з січня по вересень 2013 року у розмірі 1004,81 грн., що не перевищує прожитковий мінімум. На підставі вищевикладеного просить суд в задоволенні позову Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації до [PERSON] про повернення автомобільного транспорту відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у березні 2006 року інвалід І групи з дитинства [PERSON] відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 08.09.1997 № 999, Закону України «Про гуманітарну допомогу» та на підставі протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 02.03.2006 № 26/ГД-10782 отримав автомобіль Volkswagen Passat темно-синього кольору, 1997 року випуску, кузов № [NUMBER] в якості гуманітарної допомоги. 10 січня 2010 року інвалід І групи з дитинства [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.01.2010 року серія 1-ФП № 115732, яке видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. 30.04.2010 року [PERSON] звернулася до головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації з заявою про переоформлення на себе зазначеного автомобіля у зв'язку зі смертю сина. 12.05.2010 року головне управління повідомило [PERSON] про її право як члена сімї інваліда перереєструвати автомобіль за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля та про її обовязок у разі несплати податків і зборів (обов'язкових платежів) повернути головному управлінню праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації автомобіль у повному комплекті. Але, [PERSON] не сплатила вказані кошти та відмовилася добровільно передати автомобіль головному управлінню праці та соціального захисту Миколаївської обласної державної адміністрації. Дійсно, згідно ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. У справі, що розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда [PERSON]. Порядок забезпечення інвалідів автомобілями 1997 року був затверджений у звязку з прийняттям законів України від 22 грудня 1995 року № 488/95-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою впорядкування забезпечення автомобілями різних категорій інвалідів та спрямований на захист інтересів інвалідів. Згідно з пунктом 37 Порядку 1997 року в редакції, чинній на час надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сімї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Порядок забезпечення інвалідів автомобілями 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність, постановою кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року. Таким чином, згідно ст. 58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99, ст. 5 Цивільного кодексу України питання про вилучення після смерті інваліда у його сімї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, мало вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому автомобіль надавався як гуманітарна допомога. А саме, відповідно до пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] - 10.01.2010 року, згідно якого автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога, після його смерті повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Але, відповідно до пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» в редакції від 05.05.2016 року, тобто на момент розгляду справи у суді, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики. У разі відсутності членів сімї, спадкоємців або в разі небажання членів сімї, спадкоємців отримати автомобіль такий автомобіль повертається головному управлінню соціального захисту населення. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Таким чином, суд приходить до висновку, що при вирішенні вказаного спору потрібно застосовувати саме положення пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» в редакції від 05.05.2016 року, яке є чинним на теперішній час, оскільки цей нормативно-правовий акт пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, а тому має зворотню дію в часі. Отже, в задоволенні позовних вимог Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації до [PERSON] про повернення автомобільного транспорту слід відмовити.

Outcome: dismissed