Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

в січні2015р. [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної в наслідок ДТП та моральної шкоди, зазначивши наступне. 28.01.2014р. у м. Києві по вул. Ломоносова, 60/5,10 відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем ДЕУ, д.н.з. [NUMBER], під управлінням [PERSON], та належним позивачу автомобілем Мазда 3, д.н.з. [NUMBER], в наслідок чого вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. При цьому постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.02.2014р. по справі № 752/1835/14-п встановлено, що вищезазначене ДТП спричинено [PERSON], який не переконався в безпеці свого маневру, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мазда 3, д.н.з. [NUMBER]. В свою чергу, цивільну-правову відповідальність [PERSON] за шкоду завдану ним під час керування транспортним засобом ДЕУ, д.н.з. [NUMBER] було застраховано ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як страховиком за полісом серії АС/8309641. У зв'язку із наведеним позивач звернулася до відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за виплатою страхового відшкодування. Разом з цим ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» листом від 12.09.2014р. за № 8219 повідомило про рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 11092,04 грн. Проте, в наступному ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не виплатило позивачу страхове відшкодування у сумі 11092,04 грн. В свою чергу позивач зазначив, що у зв'язку із простроченням ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» грошового зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування, останнє повинно сплатити інфляційні нарахування у сумі 6755,68 грн., пеню у сумі 3705,05 грн. за 365 днів, три проценти річних у сумі 352,82 грн. Також позивач пояснив, що він не міг протягом тривалого часу користуватися автомобілем Мазда 3, д.н.з. [NUMBER] у зв'язку із його пошкодженням у ДТП з вини [PERSON], в наслідок чого було порушено звичний уклад життя позивача і завдано останньому моральну шкоду на суму 6090,0 грн., яка має бути відшкодована [PERSON]На підставі викладеного позивач, із урахуванняям збільшених позовних вимог, просив стягнути на його користь із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 11092,0 грн. на відшкодування майнової шкоди, сумі 6755,68 грн. втрат від інфляції, 3705,05 грн. пені за 365 днів прострочення, 352,82 грн. трьох процентів річних, а усього разом 21905,59 грн.; стягнути із [PERSON] 6090,0 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, а в наступному подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні. Відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повідомлене про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, не забезпечило явку свого представника у судове засідання, про поважність причин неявки не повідомило суд. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позов у частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 500,0 грн., а в іншій частині не визнав позовні вимоги до нього і просив відмовити у їх задоволені. В наступному [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні. Врахувавши пояснення сторін та з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 14.08.2007р. автомобіль Мазда 3, д.н.з. [NUMBER] належить позивачу [PERSON] Вбачається згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 17.02.2014р. по справі № 752/1835/14-п, що [PERSON] 28.01.2014р. в м. Києві по вул. Ломоносова, 60/5,10, керуючи автомобілем ДЕУ, д.н.з. [NUMBER], перед початком руху при об'їзді перешкоди не переконався в безпеці свого маневру, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мазда 3, д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому, згідно довідки ВДАЇ Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві виданої позивачу в наслідок ДТП, автомобіль Мазда 3, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень задньої і бокової частини кузову. Разом з цим, згідно полісу серії АС/8309641ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як страховиком було застраховано цивільно-правову відповідальність водія [PERSON]за шкоду завдану ним майну під час керування транспортним засобом ДЕУ, д.н.з. [NUMBER] на суму 50000,0 грн. із франшизою 1000,0 грн. Вбачається, щоПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» листом від 12.09.2014р. за № 8219 зазначило про рішення щодо виплати позивачу [PERSON]. страхового відшкодування в розмірі 11092,04 грн. Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо сплати відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як страховком на користь позивача як потерпілого коштів на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок ушкодженням автомобіля Мазда 3, д.н.з. [NUMBER]. В свою чергу суд зазначає, що згідно ч. 1 і 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана в наслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обов'язок заподіювача шкоди [PERSON] відшкодувати позивачу збитки, завдані ушкодженням автомобіля Мазда 3, д.н.з. [NUMBER]в наслідок ДТП від 28.01.2014р. Разом з цим, оскільки цивільну-правову відповідальність [PERSON] було застраховано ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як страховиком за полісом серії АС/8309641, то суд зазначає наступне. Положеннями ст. 1194 ЦК України унормовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. за № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV ), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону № 1961-IV, визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обов'язок відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як страховика виплатити за полісом серії АС/8309641 позивачу як потерпілому страхове відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля Мазда 3, д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП від 28.01.2014р. При цьому вбачається,що листомвід 12.09.2014р. за № 8219, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» підтвердило своє зобов'язання щодо виплати позивачу [PERSON] страхового відшкодування у сумі 11092,04 грн. Згідно вимог ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Разом з цим, Верховний Суд України у положеннях Листа «Висновки Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року» від 01.07.2013р. роз'яснив наступне: «Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі N 6-170цс12)». При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відсутності вини ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у прострочені виплати страхового відшкодування позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача на користь позивача кошти страхового відшкодування у сумі 11092,04 грн. Крім того, згідно ч. 36.5 ст. 35 Закону № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи наведене,із відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» має бути стягнуто на користь позивача пеню в сумі 3705,05 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування. Також суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому Верховним Судом України зазначено у постанові від 06.06.2012р. по справі № 6-49цс12 правову позицію, що зобов'язання страховика здійснити виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, так і нормами статей 549 - 550 ЦК. Аналогічне роз'яснено Верховним Судом України у листі від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», листі від 01.02.2013р. «Узагальнення судової практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України». У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача кошти у сумі 6755,68 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу, а також у сумі 352,82 грн. нарахувань 3% річних на суму боргу. Стосовно вимог позивача про стягнення із відповідача [PERSON] на відшкодування завданої моральної шкоди коштів у сумі 6090,0 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1. ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Повно та всебічно дослідивши причини виникнення і характер обставин, які спричинили завдання моральної шкоди позивачу, розміру і глибину душевних страждань позивача, пережитих останнім у зв'язку ізпошкодженням транспортного засобу, взявши до уваги необхідність додатково витрачати час на проведення відновлення автомобіля, відсутність добровільного відшкодування шкоди зі сторони її заподіювача шкоди [PERSON], а також необхідність позивачу докладати зусилля для захисту і поновлення своїх прав у судовому порядку, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача [PERSON] відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду в сумі 500,0 грн., що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України), сприятиме поновленню порушених прав позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вбачається згідно квитанцій від 06.01.2015р., що позивач оплатив судовий збір у сумі 304,50 грн., який має бути стягнуто на користь позивачаПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в сумі 243,60 грн. та із відповідача [PERSON] у сумі 20,0 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial