Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 28 вересня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18770, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 700 грн. та взяв на себе зобовязання повернути отримані кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 196 грн., що складає 896 грн. у строк до 11 жовтня 2012 року. Відповідач допустив порушення зобовязання у звязку з чим було нараховано пеню відповідно до умов договору в сумі 26\~826 грн. 24 коп. із розрахунку 2% за кожний день прострочення платежу. на підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 27722 грн. 24 коп.: 700 грн. основний борг; 196 грн. проценти за договором; 26\~826 грн. 24 коп. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 вересня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18770, згідно з умовами якого позичальник отримав позику в сумі 700 грн. на строк до 11 жовтня 2012 року, з умовами сплати процентів за користування кредитом в розмірі 196 грн. У день повернення кредиту Позичальник мав повернути 896 грн. разовим платежем. (а.с.4). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» договір позики та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 16 листопада 2016 року становить 896 грн.: 700 грн. 00 коп. основний борг; 196 грн. 00 коп. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так п. 6.2 встановлено, що у випадку порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 2 % від суми позики за кожен день прострочення платежів, що згідно з розрахунком позивача становить 26\~826 грн. 24 коп. (а.с.7-32). Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. 10 грудня 2015 року між первісним кредитором ТОВ «Служба швидкого кредитування» та новим кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким до нового кредитора перейшли права кредитора за кредитними договорами згідно з Додатком № 1 до договору, в тому числі за кредитним договором № 18770 (а.с.33). У звязку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором кредиту, процентів за користування грошовими коштами та пені законними та обґрунтованими. Разом з тим, судом встановлено, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Частиною\~третьою статті 551 Цивільного кодексу України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.\~ Верховний Суд України 3 вересня 2014 року за наслідками розгляду справи № 6-100 цс 14 зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду\~\~зменшити\~розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно з ч. 1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх судів України. У звязку з чим суд вважає за можливе зменшити суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача, навіть за відсутності заяви про це з боку відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] про стягнення суми боргу підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд приймає до уваги п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно з яким вимога\~пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). На підставі викладеного та

Outcome: partial