Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає на психічний розлад, багаторазово лікувалася у психіатричних стаціонарах, є інвалідом другої групи, рішенням Гагарінського районного суду м.Севастополя від 23.06.2005 року визнана недієздатною, з 19.05.2005 року є підопічною Веселівського психоневрологічного інтернату, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.01.2011 року її опікуном призначений директор Веселівського психоневрологічного інтернату - [PERSON] Психічний стан [PERSON] останнім часом погіршився: вона не спить, галюцинує, відмовляється від їжі, втратила вагу. У зв'язку із таким станом, [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Сафонова Д.Н. і заявою опікуна була доставлена до комунальної установи, де скаржилася на «голоси», відмовлялася від їжі, не могла самостійно пересуватися, заявляла, що «голоса путають ноги». 19.03.2018 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі психотичного, переважно галюцинаторного, розладу внаслідок алкогольної енцефалопатії (хронічний алкогольний галюциноз). Приймаючи до уваги, що [PERSON] становить небезпеку для себе, не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, є доцільним примусова госпіталізація хворої, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечувала. Законний представник у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.03.2018 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі психотичного, переважно галюцинаторного, розладу внаслідок алкогольної енцефалопатії (хронічний алкогольний галюциноз), становить небезпеку для себе, не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже неодноразово проходила курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved