Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Третьою особою в позові зазначено Центр надання адміністративних послуг. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності відповідно до Договору забудови та Акту приймання № 41 від 22.01.1981 року належить житловий будинок по вулиці [ADDRESS], який розташований на приватизованій земельній ділянці за вказаною адресою та виданий для обслуговування жилого будинку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. У вказаному будинку проживає вона, її внук [PERSON] та його син [PERSON]. Також у будинку з 28.04.2004 року зареєстрована відповідач [PERSON], колишня дружина внука, проте з 03.09.2016 року вона там не проживає, її особисті речі в будинку відсутні. В позові вказано, що на даний час відповідач проживає за іншою адресою, проте не знялася з реєстраційного в будинку та в добровільному порядку дане питання вирішити неможливо. Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку по вулиці [ADDRESS] підтверджується актом обстеження побутових умов будинку [ADDRESS]; актом встановлення місця проживання від 27.11.2017 року; довідкою квартального комітету №17 від 01.07.2018 року. Позивач в позові зазначає, що відповідач в будинку не проживає, не приймає участі в утриманні будинку, не здійснює платежів за комунальні послуги та не несе витрати по його утриманню. Оскільки відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, то на цих підставах позивач вимушена звернувся з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON], будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлена про місце, дату та час проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилася. Однак на адресу суду подала заяву, в якій розгляд справи просила проводити у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду письмове клопотання, в якому розгляд справи просила проводити у її відсутність. Також в клопотанні вказано, що вона не заперечує проти того, щоб її виписали з відповідного будинку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Також, в заяві вказано, що проти задоволення позову центр надання адміністративних послуг не заперечує. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності відповідно до Договору забудови та Акту приймання № 41 від 22.01.1981 року належить житловий будинок по вулиці [ADDRESS], який розташований на приватизованій земельній ділянці за вказаною адресою та виданий для обслуговування жилого будинку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.14). У вказаному будинку проживає позивач [PERSON], її внук [PERSON] та його син [PERSON] Також у будинку з 28.04.2004 року зареєстрована колишня дружина внука відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним записом в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] (а.с. 9-12). З 03.09.2016 року в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає, що підтверджується: актом обстеження побутових умов будинку [ADDRESS] від 06.07.2018 року (а.с.13); актом встановлення місця проживання від 27.11.2017 року (а.с.18); довідкою №329 від 01.07.2018 року квартального комітету №17 (а.с.20). Факт проживання відповідача [PERSON] за іншою, а саме [ADDRESS] підтверджується інформацією, викладеною нею особисто у поданій до суду позовній заяві про розірвання шлюбу від 16.05.2017 року (а.с.15); заяві від 29.05.2017 року (а.с.16); а також відомостями, що містяться у судовому наказі, виданому Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення аліментів (а.с. 19). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст.167 ЖК України) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] Черкаської області, є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню. Позовна вимога про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання не підлягає задоволенню з таких підстав. З норм статей 3, 7, 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється вповноваженим органом реєстрації - виконавчим органом міської ради - відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України правил на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення цієї особи права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 ЦПК України. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. У зв'язку з наведеним суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] не може бути задоволена. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial