Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду до [PERSON], ТзОВ «СІКАФ», [PERSON], [PERSON], реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ, державного реєстратора [PERSON] про визнання правочинів недійсними, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] має боргові зобовязання перед позивачем в розмірі 403954,70грн. на підставі рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2014 року. Відповідач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] успадкувала майно, а саме, частку статутного капіталу у ТзОВ «СІКАФ», 2/5 житлового будинку та квартиру. З метою уникнення виконання боргових зобов'язань за рішенням суду за рахунок успадкованого майна, [PERSON] в травні 2014 року укладає ряд правочинів, щодо передачі квартири та 2/5 частики житлового будинку до статутного фонду ТзОВ «СІКАФ», а саме товариство «СІКАФ» за договором купівлі-продажу відчужує [PERSON], який на час розгляду справи про стягнення боргу був її представником. В подальшому [PERSON] приступає до виконання обовязків директора товариства, і від імені товариства продає [PERSON] квартиру. Позивач вважає, що вказані правочини [PERSON] вчинила з метою ухилення від виконання зобовязань перед ним, а тому просить суд, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнати : - рішення директора ТзОВ «СІКАФ» від 16.05.2014 року [PERSON] про прийняття нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи, а саме, 2/5 успадкованого житлового будинку з надвірними будівлями під № 16 по пров. Курчатова в м. Хмельницькому недійсним; - акт прийманні передачу нерухомого майна від травня 2014 року про передачу від [PERSON] та прийняття ТзОВ «СІКАФ» нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи, 2/5 успадкованого житлового будинку з надвірними будівлями під № 16 по пров. Курчатова в м. Хмельницькому недійсним; - рішення директора ТзОВ «СІКАФ» від 16.05.2014 року [PERSON] про прийняття нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи, а саме квартири № 32 в будинку під № 66/2 по вул. Купріна в м. Хмельницькому недійсним; - акт приймання-передачі нерухомого майна від травня 2014 року про передачу від [PERSON] та прийняття ТзОВ «СІКАФ» нерухомого майна до статного капіталу юридичної особи, а саме квартири № 32 в будинку під № 66/2 по вул. Купріна в м. Хмельницькому; - рішення учасника ТзОВ «СІКАФ» [PERSON] оформлене розпорядженням учасника ТзОВ «СІКАФ» від 16.05.2014 року, яким постановили «по першому питанню порядку денного : збільшити статутний капітал ТзОВ «СІКАФ» на 40000грн. з 14000грн. до 54000грн.; по другому питанню порядку денного : внести зміни до статуту ТзОВ «СІКАФ» шляхом укладення нового статуту», недійсним; - статут ТзОВ «СІКАФ», зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 17.05.2014 року номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 16731050011000890, недійсним; - договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «СІКАФ», укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним; - рішення загальних зборів учасників ТзОВ «СІКАФ», оформлене протоколом загальних зборів ТзОВ «СІКАФ» від 17.05.2014 року, яким постановили «про першому питанню порядку денного : виключити [PERSON] з числа учасників ТзОВ «СІКАФ», звільнити [PERSON] з посади директора ТзОВ «СІКАФ», призначити [PERSON] на посаду директора ТзОВ «СІКАФ»; по другому питанню порядку денного : внести зміни до статуту Товариства шляхом викладення їх у новій редакції Статуту. Уповноважити нового власника [PERSON] підписати нову редакцію Статуту ТзОВ «СІКАФ», недійсним; - статут ТзОВ «СІКАФ», зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ 17.05.2014 року номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 16731050013000890, недійсним; - договір купівлі-продажу квартири № 32 в будинку під № 66/2 по вул. Купріна в м. Хмельницькому укладений 10 листопада 2014 року між ТзОВ «СІКАФ» в особі директора [PERSON] та [PERSON] недійсним; - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності № 13088109 від 10.05.2014 року на житловий будинок, що розташований Хмельницька області, м. Хмельницький, провулок Курчатова, 16 за ТзОВ «СІКАФ»; № 13090044 від 16.05.2014 на квартиру, що розташована Хмельницька області, м. Хмельницький, вул. Купріна, 66/2, № 32 за ТзОВ «СІКАФ»; № 17088269 від 10.11.2014 року на квартиру з реєстраційним номером 335378868101, що розташована Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Купріна, 66/2 № 32 за [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, при цьому вказав, що оспорювані правочини є фіктивними, оскільки були вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами, а з метою уникнення виконання зобовязань та приховування майна від кредитора. Представник відповідача [PERSON] діючи в інтересах ТзОВ «СІКАФ», [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що на момент вчинення оспорюваних правочинів, рішення про стягнення боргу з [PERSON] не набрало законної сили, майно під арештом не перебувало. Будь-яких обтяжень щодо майна також не було. Власник розпоряджається своїм майном на власний розсуд, позивачем не доведено фіктивність правочинів, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, в задоволенні позову відмовити, також в поясненнях вказав, що квартиру [ADDRESS], після укладення договору купівлі-продажу прийняв по акту приймання-передачі, зареєстрував місце свого проживання та місце проживання своє дружини, уклав договори із комунальним службами, проводив ремонт у квартирі, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника, при вирішенні спору покладається на думку суду. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, а також вказала, що на момент вчинення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] зареєстровані обтяження були відсутні. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2014 року частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь 403954,70грн. боргу та судові витрати в розмірі 3441грн. Вказаним рішенням встановлено, що 08.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі було укладеного договір позики грошей, за яким [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 120,0тис.Євро із зобовязанням повернути до 08 серпня 2013 року. 23 січня 2013 року [PERSON] помер. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], яка в установленому порядку прийняла спадщину. До складу спадкового майна входили квартира [ADDRESS], 2/5 житлового будинку з надвірними будівлями під № 16 по пров. Курчатова в м. Хмельницькому, частка у статутному капіталі ТзОВ «СІКАФ». 16 травня 2014 року [PERSON] прийняла рішення про внесення до статутного капіталу юридичної особи на підставі актів приймання-передачі квартири [ADDRESS] та 2/5 житлового будинку з надвірними будівлями під № 16 по пров. Курчатова в м. Хмельницькому. Рішенням учасника ТзОВ «СІКАФ» [PERSON] від 16 травня 2014 року збільшено статутний капітал ТзОВ «СІКАФ» до 54000грн. та внесено відповідні зміни до статуту, виклавши статут в новій редакції із проведенням його державної реєстрації 17.05.2014р. 17 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу частки в статному капіталі ТзОВ «СІКАФ», відповідно до якого товариство разом з належним йому майном було придбано [PERSON] за 54000грн. В подальшому рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «СІКАФ» від 17.05.2014 року [PERSON] було виключено з числа учасників товариства, звільнено з посади директора, призначено на посаду директора ТзОВ «СІКАФ» [PERSON], внесено зміни до статуту, статут товариства викладено в новій редакції та проведено його державну реєстрацію. 10 листопада 2014 року між ТзОВ «СІКАФ» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Вказані обставини підтверджуються рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 січня 2014 року, рішеннями учасника ТзОВ «СІКАФ» від 16 травня 2014 року, актами приймання передачі майна від 16 травня 2014 року, протоколами загальних зборів товариства від 16 травня 2014 року, 17 травня 2014 року, статутом ТзОВ «СІКАФ» в редакції від 16 травня 2014 року та від 17 травня 2014 року, договором купівлі-продажу частки у статному капіталі товариства від 17 травня 2014 року, рішеннями про державну реєстрацію від 16 травня 2014 року, 17 травня 2014 року, договором купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2014 року та визнаються сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Вказана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-197цс-14 і є обовязковою для судів. Таким чином, визнання договору недійсним у зв'язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] зазначав, що оспорювані правочини є фіктивним, оскільки дії сторін під час його укладання не були направлені на реальне настання правових наслідків, обумовлених договорами купівлі-продажу, а на небажання сплачувати заборгованість, відповідач навмисно вчинила дії, направлені на подальше відчуження майна. Під час укладення спірних договорів, відчужене майно під арештом чи заставою не знаходилось, а наявність боргових зобов'язань відповідача [PERSON] перед позивачем, які встановлені рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18 січня 2014 року, не є підставою для неможливості здійснення відповідачем [PERSON] свого права власності згідно з вимогами ст. 319 ЦК України. Крім того, після укладення договору купівлі продажу частки у статутному капіталі товариства від 17 травня 2014 року, [PERSON] фактично приступив до виконання обовязків директора товариства, видавши відповідний наказ № 2-к від 07 травня 2014 року, наказом від 02 червня 2014 року № 8 збільшено заробітну плату працівників товариства, укладено договори оренди майна товариства, зокрема від 15 жовтня 2014 року, від 05 січня 2015 року, укладено договір купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2015 року. Щодо визнання фіктивним договору купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2014 року укладеного між ТзОВ «СІКАФ» та [PERSON], то покупцем сплачено за купівлю вказаної квартири 100,0тис.грн., про свідчить квитанція від 19.11.2014р., [PERSON] зареєстрував своє місце проживання у вказаній квартирі, користується комунальними послугами, проводить їх оплату. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] щодо фактичного управління [PERSON] ТзОВ «СІКАФ», оскільки вони не узгоджуються з іншими письмовими доказами, зібраними по справі. Щодо тверджень позивача про те, що відчуження товариства [PERSON] проведено за заниженою вартістю, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною першою статті 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. З урахуванням вказаних приписів чинного законодавства України, заборони визначення у договорі його ціни як балансової вартості майна не містить. Крім вищезазначеного, щодо визнання недійними актів приймання-передачі майна від 16 травня 2014 року, укладених між [PERSON] та ТзОВ «СІКАФ», суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України. Акти приймання-передачі фіксують лише факт передачі майна, а права та обов'язки сторін виникають після видання наказу, укладення договору. Щодо посилання позивача на укладення спірного договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ТзОВ «СІКАФ» від 17 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], який був її представником за нотаріально посвідченою довіреністю, приймав участь у розгляді справи щодо стягнення боргу, то відповідно до ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, проте заборони укладати договори між довірителем та повіреним чинне законодавство не містить. Виходячи з чого, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами щодо фіктивності правочину, а тому вказані правочини визнанню недійсним не підлягають. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України вжиті судом заходи забезпечення у вигляді арешту на арешту 2/5 будинку з надвірними будівлями під № 16 по пров. Курчатова в м. Хмельницький, зареєстрований за ТзОВ «СІКАФ»; квартири [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON]; майна ТзОВ «СІКАФ» із забороною засновникам ТзОВ «СІКАФ» проводити відчуження чи іншим способом передачу частки статутного фонду товариства на користь інших осіб підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed