Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В січні 2014 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 2000 р. вона проживає спільно з відповідачем [PERSON].без реєстрації шлюбу,вони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO] На час звернення до суду сторони проживають разом,однак фактично припинили шлюбні відносини. Посилаючись на те, що дитина знаходяться на повному утриманні позивачки,відповідач має можливість приймати участь в утриманні доньки,однак від цього ухиляється,позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON],[INFO],у розмірі 1286 гривень щомісячно,з дати подачі позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю [PERSON]заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, посилалися на те, що з часу припинення шлюбних відносин з відповідачем спільна дитина сторін повністю перебуває на вихованні та утриманні позивачки,відповідач має неофіційні нерегулярні доходи,однак матеріально дитині не допомагає,що призводить позивачку до скрутного матеріального становища,так як на свої доходи вона самостійно забезпечує себе та доньку. На їхню думку,відповідач має можливість заробити кошти та зобов*язаний утримувати дитину,однак не бажає цього робити належним чином. З урахуванням віку та щомісячних витрат на утримання дитини , просять суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON],[INFO],у розмірі 1286 гривень щомісячно,з дати подачі позову до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив,що на теперішній час він не працевлаштований,доходів не має,підприємницької діяльності не здійснює,тому надати дитині матеріальну допомогу не має можливості. На його думку,матеріальне забезпечення дитини не має бути фінансовим тягарем для нього,тому просить суд визначити аліменти на утримання доньки в мінімальному розмірі . Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, позивачка та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебувають,з 2000 р.проживають у фактичних шлюбних відносинах,мають дитину [PERSON],[INFO],батьківство відносно якої відповідачем не оспорюється. В судовому засіданні позивачка пояснила,що в останні місяці спільне господарство та шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені,на теперішній час відповідач взагалі не приймає часті у матеріальному забезпеченні їх спільної доньки. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За поясненнями сторін,обов*язки по утриманню дітей на час розгляду справи виконує позивачка,при цьому відповідач не заперечував,що її доходів для самостійного забезпечення дитини недостатньо. Як пояснив відповідач,підприємницької діяльності він не веде,постійних доходів та роботи не має. Однак ці обставини не можуть бути підставою для погіршення матеріального становища неповнолітньої дитини сторін за рахунок відсутності аліментів від її батька, оскільки відповідач за віком та станом здоров*я є працездатним,не обмежений в можливості підшукати роботу,однак на обліку як безробітний не перебуває. Розмір аліментів відповідача на утримання дитини,з урахуванням її віку,навіть за участю матері в її утриманні,має бути достатнім для того,щоб забезпечити нормальний рівень харчування,лікування,розвитку дитини та її щоденні побутові потреби. Доказів обставин, які б вказували на погіршення стану здоров*я відповідача,неможливість працевлаштування, по справі не встановлено,при цьому відповідач жодним чином не підтвердив ,що приймає дієвих заходів для пошуку роботи,тому приймати до уваги його посилання лише на загальну кризу,через яку він не може належним чином забезпечувати дитину,суд підстав не вбачає. Інших утриманців відповідач не має,стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з 01.01.2014 р.прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років встановлено в сумі 1286 гр., батьки мають рівні обов*язки в утриманні дітей . Таким чином,вимоги позивачки забезпечити дитині належний,не менше мінімального,рівень матеріального забезпечення,узгоджуються з встановленим Державою прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дитини суд не встановив. Разом з тим,виходячи з рівності обов*язків обох батьків утримувати дитину,суд вважає,що розмір аліментів відповідача має становити половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання відповідача на наявність у нього можливості лише в мінімальному розмірі надавати кошти на утримання дитини,не можуть бути підставою для погіршення матеріального становища неповнолітньої дитини сторін та позивачки,яка буде змушена взяти на себе повне матеріальне забезпечення дитини при мінімальному рівні її особистих доходів ,при цьому відповідач не позбавлений права та можливості,за бажанням, утримувати самостійно свою дитину на власні доходи,як він це пропонує позивачці. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову частково та визначення розміру аліментів відповідача на утримання доньки в сумі 643 гр.щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору

Outcome: partial