Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. Позовна заява мотивована тим, що в період перебування в шлюбі у позивача з відповідачем народилась дочка [PERSON], [INFO] 28.03.2006 року шлюб між сторонами було розірвано. Питання про місце проживання дитини та аліментні зобов'язазання батьків судом не вирішувались і донька проживає разом із позивачем, батько участі у вихованні дитини фактично не бере. У зв'язку з тим, що [PERSON] вступила до вищого навчального закладу, а саме, вищої школи економіки права і наук у м. Кельце у Польщі, що підтверджується повідомленням від 07.07.2017року. Хоча [PERSON] виповнилось 16 років і згоди батьків вже не треба за національним законодавством, однак за законодавством Польщі виникла необхідність в отриманні дозволу батька на її виїзд за межі України на період навчання у з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року. Проте, батько [PERSON] дозволу на виїзд [PERSON] за межі України не надає, при цьому не обґрунтовує свою позицію належним чином, що не дає [PERSON] навчатись у навчальному закладі, в який вона вступила. [PERSON] [INFO] року виповнилось 16 років, тому у відповідності до вимог статті 313 Цивільного кодексу України вона має законні підстави для виїзду за кордон без супроводу батьків, однак за їх обов'язковою згодою. В підтвердження необхідності виїзду дитини за кордон є лист повідомлення вищої школи економіки права і наук від 07.07.2017 року. Приймаючи до уваги те, що неповнолітня [PERSON] має намір навчатись у вищому навчальному закладі Польщі, про що свідчать надані відповідні документи, в даному випадку вимога про надання згоди на виготовлення візи у цю країну та про виїзд її за кордон у названу країну є обґрунтованою. Причин, які б унеможливлювали тимчасовий виїзд дитини для навчання за кордон, відповідач не вказує. Тому, позивач вважає, що ненадання батьком - відповідачем нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дочки за кордон порушує права і законні інтереси дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6) 28.03.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с. 7) З довідки про прийняття іноземця на навчання від 070.07.2017 року вбачається, що [PERSON] [PERSON], [INFO], прийнята з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року на навчання першого рівня денного відділення у Вищу Школу Економії, Права та Медичних наук ім. проф. Едварда Ліпінського в Кельце (а.с. 9, 38). Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Як вказано у позовній заяві [PERSON], метою виїзду неповнолітньої [PERSON] за кордон, є виїзд для навчання останньої, але без нотаріально посвідченої згоди на те її батька, позивач це зробити не може. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд без згоди батька. На підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України,

Outcome: approved