Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В червні 2013 р. позивач Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, між ним та ТОВ «Техноінвест-МК», директором якого був [PERSON] 29.01.2003 р. було укладено договір купівлі продажу цінних паперів. Відповідно до умов договору ВАТ «Укрнафта» зобов'язувався передати у власність ТОВ «Техноінвест-МК» 4 простих векселі на суму 5400000 грн. В подальшому прості векселі за актом передачі було передано ТОВ «Техноінвест-МК», а кошти за них на рахунок ВАТ «Укрнафта» не були перечисленні. Органами досудового слідства дії директора ТОВ «Техноінвест-МК» [PERSON] було кваліфіковано як службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки у вигляді заподіяння шкоди ПАТ «Укрнафта» через неповернення коштів за договором. [PERSON] було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2011 року кримінальну справу відносно [PERSON] було закрито на підставі акту амністії. Посилаючись на те, що злочинними діями [PERSON] підприємству завдано шкоди, ПАТ «Укрнафта» просив стягнути з [PERSON] на його користь 5400000,00 грн. шкоди заподіяної злочином. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що вимоги є необґрунтовані, оскільки він лише як директор підприємства ТОВ «Техноінвест - МК» підписував договір купівлі-продажу цінних паперів від 29.01.2003 р. З жовтня 2003 року він на даному підприємстві не працює. Порушену щодо нього кримінальну справі за ст. 367 КК України було закрито та звільнено його від відповідальності на підставі акту амністії. Просив у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Перевіряючи обставини у справі, судом встановлено, що відповідач [PERSON], перебуваючи з 2001 по жовтень 2003 року на посаді директора ТОВ «Техноінвест-МК» 29.01.2003 року уклав з ВАТ «Укрнафта», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрнафта», договір купівлі-продажу цінних паперів № К-13/2003; 32/44-ЦП (а.с. 92-93). Відповідно до умов договору ВАТ «Укрнафта» зобов'язується передати у власність, а ТОВ «Техноінвест-МК» прийняти і оплатити 4 прості векселі, емітовані ТОВ «Монблан», загальною номінальною вартістю 5 400 000,00 гривень, шляхом перерахунку грошових коштів в національній валюті України на банківський рахунок ВАТ «Укрнафта» протягом 140 днів з дати підписання вказаного договору купівлі-продажу, тобто до 17.06.2003. Відповідно до акту прийому-передачі від 29.01.2003 року, зазначені прості векселі отримано ТОВ «Техноінвест-МК» від ВАТ «Укрнафта», та підтверджується актом прийому передачі від 29.01.2003 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу цінних паперів від 29.01.2003 року правовідносини між ВАТ «Укрнафта» та ТОВ «Техноінвест-МК» виникли в період дії норм Цивільного кодексу Української РСР (в ред. 1963р.) Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення. Таким чином, до даних правовідносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто до 01.01.2004 слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК УРСР шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача просила суд стягнути з відповідача заподіяну шкоду внаслідок скоєння останнім злочину за ч.2 ст. 367 КК України, оскільки саме під час виконання [PERSON] повноважень директора ТОВ «Техноінвест-МК» не було повернуто кошти в розмірі 5400000,00 грн. та заподіяно ПАТ «Укрнафта» шкоду. Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2011 року у справі № 1-1805/11 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2011 році», а провадження закрито (а.с.7-11). Як вбачається з даної постанови заявлений цивільним позивачем ПАТ «Укрнафта» цивільний позов залишено без розгляду. Крім цього в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду м. Києва від 20.12.2004 року по справі № 35/465 за позовом ВАТ «Укрнафта» до ТОВ «Техноінвест-МК» про стягнення 6 910 975,69 гривень, Даним рішенням встановлено, що ТОВ «Техноінвест-МК» не сплатив на користь позивача 5 400 000,00 гривень заборгованості по сплаті вартості отриманих простих векселів за договором № К-13/2003; 32/44-ЦП від 29.01.2003 року, яка стягнута з ТОВ «Техноінвест-МК» на користь ВАТ «Укрнафта». Рішення набуло законної сили, однак стягнення за ним не відбулось, оскільки за заявою ПАТ «Укрнафта» як кредитором Господарським судом м. Києва постановою від 13.10.2005 по справі № 43/670 ТОВ «Техноінвест-МК» визнано банкрутом, розпочато ліквідаційну процедуру. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.12.2007 по справі № 43/670 ТОВ «Техноінвест-МК» ліквідовано як юридичну особу. Відповідно до положень ст.441 ЦК УРСР організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівника під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] під час виконання трудових обов'язків на посаді директора ТОВ «Техноінвест-МК» своїми незаконними діями завдав шкоду позивачу, а отже відшкодування такої шкоди покладається на ТОВ «Техноінвест-МК» відповідно до положень ст. 441 ЦК УРСР. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що стягнення з відповідача шкоди в розмірі 5 400 000 грн. є необгрунтованим, оскільки на користь позивача дана шкода була стягнута до пред'явлення [PERSON] обвинувачення та притягнення його до кримінальної відповідальності, на підставі рішення господарського суду від 20.12.2004 року, яке є чинним, повторне стягнення цієї ж суми з відповідача-фізичної особи є безпідставним, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed