Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з вказаною вище позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Оскільки в документах батька позивача по різному записано його ім`я - в одних [PERSON] , в інших - [PERSON] , 22.01.1999 [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів сину - [PERSON] . Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька та прийняв спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживав разом із спадкодавцем. [PERSON] вказує, що в грудні 2018 року від відповідача по справі йому стало відомо, що за життя спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, який було втрачено. Для реалізації свого спадкового права у травні 2019 року позивач звернувся до Білокуракинської державної нотаріальної контори, проте 04.06.2019 року отримав інформацію, що йому необхідно звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Посилаючись на вказані обставини, позивач [PERSON] просив визнати за нимв порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області по колишньому КСП «Україна», розміром 10,29 умовних кадастрових гектарів, вартістю на момент смерті спадкодавця 28 385,16 грн., яке належало [PERSON] згідно сертифікату серії ЛГ №0061048 від 16.12.1996, без визначення цієї земельної ділянки в натурі. Ухвалою суду від 22.05.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 21.07.2020. Залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Луганській області. Ухвалою суду від 21.07.2020 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 19.08.2020 за клопотанням представника позивача про витребування доказів. 19.08.2020 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.09.2020 року. 08.09.2020 року представником Головного управління Держгеокадастру у Луганській області подано пояснення на позов, в якому зазначено, що на підставі розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації від 09.12.1996 №623 [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, про що свідчить запис від 03.01.1997 за реєстраційним № 63 та особистий підпис власника. Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі вищевказаного сертифікату [PERSON] не отримував. Представник третьої особи просив суд розглянути справу без його участі та ухвалити законне, обґрунтоване рішення за результатами оцінки доказів та наданих пояснень сторонами. 16.09.2020 судове засідання відкладено до 19.10.2020, у зв`язку з ненадходженням доказів, витребуваних ухвалою суду від 21.07.2020. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Представник відповідача Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду пояснення, в якому просив здійснювати розгляд справи без участі представника управління. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.01.2003 Нещеретівською сільською радою Білокуракинського району Луганської області. З довідки №307/169-19 від 08.04.2019, виданою Відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Новопсковської РДА від 09.12.1996 №623 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на території Танюшівської сільської ради за реєстраційним № [NUMBER] та особистий підпис власника. Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі вищевказаного сертифікату [PERSON] не отримував. Згідно з відомостями з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою №344/169-19 від 16.04.2019, [PERSON] є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, розмір сільськогосподарських угідь складає 10,29 умовних кадастрових гектари, їх вартість станом на 01.07.1995 становить 28 385,16 грн. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, виданий на ім`я [PERSON] був втрачений, про що у газеті «Перемога» від 13.04.2019 надано відповідне оголошення. 22.01.1999 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті він заповів [PERSON] . Позивач [PERSON] вважає, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , оскільки на момент його смерті був зареєстрований та проживав разом з ним. З довідки №219 від 02.04.2019, виданою Білокуракинською селищною радою Луганської області, вбачається, що [PERSON] проживав та вів спільне господарство з батьком - [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформаційним листом Білокуракинської державної нотаріальної контори №50/01-16 від 04.06.2019 - [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для оформлення спадкових прав, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно надати заповіт або документи, що підтверджують родинні відносини. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК України. Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Положеннями статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, отже, спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на території Танюшівської сільської ради, а спадкоємцем за заповітом цього майна є [PERSON] . Відомості щодо інших спадкоємців або виданих свідоцтв про право на спадщину відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61749103 від 21.09.2020. Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За приписами частини першої статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 133 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 18/5 від 14 червня 1994 року (яка діяла під час спірних правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанція про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Слід зазначити, що ЦК України не містить заборону прийняття спадкоємцем спадщини за заповітом шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач фактично прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в розумінні статті 549 ЦК УРСР, оскільки на момент смерті батька був зареєстрований, проживав та вів спільне господарство разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на земельну частку (пай) розміром 10,29 умовних кадастрових гектарів, вартістю станом на 01.07.1995 року 28 385,16 грн., на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області із земель КСП «Україна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061048, виданого Новопсковською районною державною адміністрацією Луганської області, відповідно до розпорядження №623 від 09.12.1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №63. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved