Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

В січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 134. В обґрунтування позову зазначено, що 13 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області. Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейні стосунки погіршилися, постійно виникали суперечки, що негативно відображається на моральному стані дітей. Щоб уникнути в подальшому можливих ускладнень, з серпня 2013 року він та відповідачка стали проживати окремо. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинені, перестали вести спільне господарство, проявляти турботу один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, інтересам відповідачки та їх дітей. Спору з приводу поділу спільного майна, а також з приводу порядку проживання та виховання спільних дітей - не має. Позивач в судове засідання не з'явився, підтримав позовні вимоги та наполягав на розлученні, надав заяву, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно (11.02.2014 року о 14-00 годині, 21.02.2014 року о 09-00 годині, 28.02.2014 року о 09-00 годині) не з'явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідачка не надала суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області, актовий запис № 134. Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально, спільно як сім'я не проживають з серпня 2013 року, перестали вести спільне господарство, проявляти турботу один до одного. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спору з приводу поділу спільного майна, а також з приводу порядку проживання та виховання спільних дітей - не має. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved