overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 квітня 2009 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 429, шлюб у обох перший. Від шлюбу дітей немає. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з січня 2016 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя між ними розвинулась неприязнь один до одного, через суперечки, постійні конфлікти та непорозуміння вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, з січня 2016 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в січні 2016 року остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду їх сім'ї були абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань з ведення спільного господарства, що приводило до конфліктів, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 квітня 2010 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 500, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, впродовж останніх років подружнього життя їхні погляди на спільне життя стали протилежними, з квітня 2014 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї стало те, що відповідач не бажав розуміти та прислуховуватися до її думки щодо виховання доньки, втратив інтерес до неї як до дружини, через відсутність взаєморозуміння та спільної думки виникали сварки, які негативно впливали на її психологічний стан та стан їхньої доньки, тому між ними втрачено почуття любові та поваги, на даний час їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що на примирення не згідна, так як сімя розпалась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, з квітня 2014 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в квітні 2014 року остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду їх сім'ї були абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань з ведення спільного господарства та виховання дитини, що приводило до конфліктів, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матірю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 07 квітня 2012р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 196. В шлюбі у сторін народилися дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя та несумісності характерів, в результаті чого між ними втрачені почуття любові. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, проживають окремо з кінця травня 2016р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від позивачки і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 2012р. В шлюбі у сторін народилися дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишаються незмінними - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] и Т.М. звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначала, що згідно рішення суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей . Один із синів досяг повноліття , тому аліменти на утримання неповнолітнього сина стягуються в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. Позивачка прохала суд збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] зь1/6 частини до 1/4 частини заробітку відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов не визнав і пояснив суду, що сплачує на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку про збільшення розміру аліментів заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка і відповідач є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Згідно довідки [PERSON] проживає з матір»ю і перебуває на її утриманні( а.с.8). Згідно рішення Кобеляцького районного суду від 04.11.2004 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) відповідача ( а.с.11). Згідно ч.2,3 ст.183 СК України »якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття». Оскільки старший син позивачки і відповідача досяг повноліття, розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина слід збільшити з 1/6 частини до 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 листопада 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дитини. Тривалий час проживають окремо, не підтримують сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Відповідач не надає коштів на утримання сина, який проживає разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 08 листопада 2013 року перебувають в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.25). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) та довідкою Бородянської селищної ради №1211 від 29 червня 2016 року (а.с.12). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та, оскільки відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 30 червня 2016 року, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 551,20 гривень та в дохід бюджету судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 29 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвського районного управління юстиції Хмельницької області , актовий запис №69, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є малолітня дочка, [PERSON], [INFO]. З відповідачем з травня 2016 року не підтримує шлюбно-сімейні відносини. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сімю, що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що вона має намір створити нову сім»ю, просить задовільнити позов. Відповідач [PERSON] з позовом погодився. Сторони на примирення не погодились. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з червня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем припинені у звязку з тим, що у сторін склалися неприязні стосунки один до одного. Спільне господарство не ведеться, оскільки відповідач фактично не мешкає з позивачкою. Подальше спільне життя, примирення та збереження сімї позивачка вважає не можливим. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, надав суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 червня 2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 120 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. ( а.с.8). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати ( п.6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України). Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею\~ і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи міститься квитанція про сплату позивачкою судового збору\~ в сумі 551 гривень 20 копійок ( а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно до повноліття дитини. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 22 січня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки має нерегулярний дохід, однак про сімю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 700 грн. на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 22 січня 2005 року позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON]. \~ Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. \~\~\~\~ Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. \~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідач не працює, постійного доходу не має. Відповідно до ч.1\~ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~\~ \~\~\~ \~Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в сумі 700 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 551 грн. 20 коп. \~\~\~\~ Згідно\~ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України\~зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~ На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що є спадкоємцем після смерті 25 жовтня 2010 року [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0894 га, що розташована на території СТ «Мрія» Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області. В зв'язку з відсутністю кадастрового номера на земельну ділянку нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказану земельну ділянку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, відповідно до заяв просили слухати справу у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач Пилиповицька сільська рада в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа дванадцята Київська державна нотаріальна контора м.Києва в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 жовтня 2010 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.9), про народження (а.с.13), про укладення шлюбу (а.с.12) та копією постанови нотаріуса (а.с.10). На підставі рішення виконкому Пилиповицької сільської ради ради №28-2 від 16 грудня 1997 року [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,0894 га, для ведення садівництва, на території Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області, С/Т «Мрія», що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.11), копією листа відділу Держземагентства у Бородянському районі (а.с.14). Постановою державного нотаріуса дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2013 року (а.с.10) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутній кадастровий номер на вказану земельну ділянку та спадкоємиці не виданий [PERSON] з поземельної книги. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved