Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частку домоволодіння в порядку спадкування, виділ в натурі ? часток земельних ділянок. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS], та дві земельні ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. [INFO] померла [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповіла в рівних частках позивачу, відповідачу [PERSON] та їх брату [PERSON]. [INFO] брат [PERSON] помер. Після його смерті сторони є спадкоємцями за законом в рівних частках. Спадкоємці своєчасно звернулися до державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, проте їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. За даними по господарської книги домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить померлій [PERSON]. Крім того, позивач вказує, що одержала свідоцтво про право власності на ? частку земельної ділянки, кадастровий номер 2320984400:08:005:0019, та ? частку земельної ділянки кадастровий номер 2320984400:08:005:0018, які не має змоги виділити в натурі у зв'язку з небажанням відповідача оформляти свою частку спадщини. Крім того, позивач понесла матеріальні витрати, пов'язані з оформленням прав власності на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер [INFO]; виділити [PERSON] ? частку вказаного домоволодіння в натурі; виділити [PERSON] ? частку земельної ділянки кадастровий номер 2320984400:08:005:0019, та ? частку земельної ділянки кадастровий номер 2320984400:08:005:0018 в натурі; стягнути з відповідача на користь позивача кошти за сплату юридичної допомоги в розмірі 6700 грн., кошти витрачені на переоформлення земельної ділянки і будинку в розмірі 4082 грн. 09 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на ? частку житлового будинку в порядку спадкування та виділ її в натурі, виділ в натурі ? часток земельних ділянок, який уточнила в ході судового розгляду. Зустрічний позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті мати позивача [PERSON] прийняла спадщину. [INFO] помер її брат [PERSON]. [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя мати [PERSON] зробила заповіт, за яким все належне їй майно заповіла дітям: [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Таким чином, після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями за заповітом є [PERSON] і [PERSON], які своєчасно прийняли спадщину. Спадкова маса складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], земельної ділянки для підсобного господарства загальною площею 0,60 га, що розташована на території Орлянської сільської ради, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,07 га, що розташована на території Орлянської сільської ради. При зверненні до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на ? частку житлового будинку, проте їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на померлу. 14 жовтня 2009 року нею було отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку земельної ділянки площею 4,0660 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Орлянської сільської ради. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться на території Орлянської сільської ради Василівського району за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки розміром 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Орлянської сільської ради Василівського району за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату юридичної допомоги в розмірі 3000 грн. Ухвалою Василівського районного суду від 07.11.2014 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частку домоволодіння в порядку спадкування, виділ в натурі ? часток земельних ділянок в частині позовних вимог про виділення в натурі ? частки житлового будинку та земельних ділянок - залишена без розгляду за заявою позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та стягнення з відповідача витрат на переоформлення земельної ділянки і будинку в розмірі 4082 грн., відмовилися від вимог в частині стягнення судових витрат на юридичну допомогу в сумі 6700 грн., зустрічний позов [PERSON] визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву, відмовилися від вимог в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., не заперечували проти визнання за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Одночасно з цим, не погодилися з вимогами про стягнення на користь [PERSON] витрат на переоформлення земельної ділянки і будинку в розмірі 4082 грн. з мотивів необґрунтованості цих вимог, оскільки ці витрати пов'язані з оформленням права власності на ? частку спадкового майна, що належить особисто [PERSON] Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності (а.с.92). Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, та представників, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. За заповітом від [INFO], посвідченим Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.103), [PERSON] заповідала все своє майно в рівних частках своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На день смерті [PERSON] заповіт змінений чи скасований не був. Спадщина складається з наступного майна: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]; земельна ділянка для підсобного господарства загальною площею 0,60 га, що розташована на території Орлянської сільської ради; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,07 га, що розташована на території Орлянської сільської ради. Після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися: 05 травня 2009 року [PERSON], 14 березня 2009 року [PERSON] Спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO]. Таким чином, спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є сторони по справі [PERSON] і [PERSON], які прийняли спадщину у встановленому законом порядку і отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, що складається з земельної ділянки площею 4,07 га, розташовану на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області від 17 жовтня 1990 року №196 (а.с.25) та архівного витягу Державного архіву Запорізької області №01-32/К-1755 від 14.09.2012 року (а.с.84) право власності на житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (голова колгоспного двору). Тобто, житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи - колгоспний двір. Головою цього двору був [PERSON], членом двору була його дружина [PERSON], яка була прописана і проживала в будинку з 1921 року (а.с.27). Як встановлено з матеріалів справи, голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). На час його смерті у господарстві була зареєстрована і проживала дружина [PERSON], тому на підставі положень ст.ст. 120,121,123 ЦК УРСР вона набула право власності на майно, яке належало колгоспному двору. Згідно довідки виконавчого комітету Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області №1946 від 18 серпня 2009 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], особовий рахунок [NUMBER] (а.с.27). При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець [PERSON] своє право власності на житловий будинок належним чином не зареєструвала. Василівська державна нотаріальна контора постановою від 15.11.2013 року за №708/02-31 відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на підставі п.4.15, п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний спадкоємцеві об'єкт нерухомості та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності померлій [PERSON], а позивач [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, належним чином прийняли спадщину після її смерті, інші спадкоємці відсутні, реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна за померлою [PERSON] не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок на ім'я спадкодавця відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання за кожним права власності на ? частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю виданого Орлянською сільською радою 25.12.1985 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №531, [PERSON] на підставі рішення Орлянської сільської ради №13 від 10.03.1994 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,60 гектарів для підсобного господарства. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2011 року (а.с.86-88) за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки для ведення підсобного господарства площею 0,60 га, яка розташована на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Рішенням Орлянської сільської ради №16 від 25 березня 2014 року (а.с.24) за заявою [PERSON] уточнена площа і цільове призначення земельної ділянки загальною площею 0,6000 га відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП №0531, виданого Орлянською сільською радою від 25.12.1995 року №531, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства 0,3500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Василівського району Запорізької області. На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 травня 2014 року (а.с.14), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15) за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Запорізька область, Василівський район, [ADDRESS], кадастровий номер 2320984400:08:005:0019. На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 травня 2014 року (а.с.16), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17) за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Запорізька область, Василівський район, [ADDRESS], кадастровий номер 2320984400:08:005:0018. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності зі ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, враховуючи, що померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого Орлянською сільською радою 25.12.1985 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0,60 гектарів для підсобного господарства, позивач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і належним чином прийняла спадщину, інший спадкоємець [PERSON] набула право власності на свою ? частку земельної ділянки на підставі рішення суду і отримала правовстановлюючі документи на земельні ділянки, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частку земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ? частку земельної ділянки розміром 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Орлянської сільської ради Василівського району за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON], обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] заявлені вимоги про стягнення витрат на переоформлення земельної ділянки і будинку в загальному розмірі 4082 грн., що складається з витрат на виготовлення обмінних файлів в сумі 1500 грн., реєстрація земельних ділянок в сумі 130 грн. і комісії банку в сумі 9 грн. (а.с.60), послуги державної нотаріальної контори в сумі 150 грн. і комісії банку в сумі 5 грн. (а.с.61) , державне мито в сумі 119 грн. і комісія банку в сумі 5 грн., плата за надання витягу реєстраційною службою в сумі 120 грн. і комісія банку в сумі 5 грн. (а.с.62), державне мито в сумі 119 грн. і комісія банку в сумі 5 грн., плата за надання витягу реєстраційною службою в сумі 120 грн. і комісія банку в сумі 5 грн. (а.с.63), за прийом документів і роботу з ними Запорізьким РФ Центру ТЗК в сумі 799,69 грн. і комісія банку в сумі 8 грн. (а.с.65), визначення кадастрового номеру в сумі 81 грн. (а.с.67), оплата послуг державного архіву Запорізької області в сумі 94,26 грн. і комісія банку в сумі 5 грн. (а.с.68), судовий збір в сумі 243 грн. і комісія банку в сумі 5 грн. (а.с.66), судовий збір в сумі 553,50 грн. і комісія банку в сумі 5,54 грн. (а.с.64). Як вбачається з наданих позивачем [PERSON] документів, зазначені витрати проведені нею у зв'язку з оформленням своєї частки спадкового майна, оплатою послуг банків і отриманням правовстановлюючих документів на земельні ділянки на її ім'я, а тому відсутні будь-які підстави для стягнення зазначених витрат з відповідача [PERSON] Суд не вирішує питання стягнення витрат на правову (юридичну) допомогу у зв'язку з тим, що обидві сторони [PERSON] і [PERSON] подали заяви про відсутність взаємних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial