Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 листопада 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві вказує, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Перебувати далі у шлюбі з відповідачем вона не бажає. Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] 05 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 66, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гризоглазова» та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В судовому засіданні позивач пояснила, що 05 листопада 2013 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2016 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, оскільки відповідач її зрадив з іншою жінкою. Зазначила, що у [PERSON] від цих стосунків народився син. Термін на примирення їм не потрібно надавати, оскільки разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гризоглазова» та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. Позивач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що майже три роки не проживає з позивачем, оскільки знаходиться на військовій службі в іншому населеному пункті. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Вказав, що зрадив позивачу з іншою жінкою, яка народила йому дитину. Просив не надавати їм термін на примирення та розірвати укладений між ними шлюб. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані докази та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як видно із свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 66 (а.с. 3). Згідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На переконання суду сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню. Прізвище позивача на її прохання належить залишити шлюбне - «Гризоглазова». Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved