Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

В травні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачів про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, відшкодування моральної шкоди, в якому позивач просила усунути перешкоди їй та членам її родини, як власникам квартири [ADDRESS] , у користуванні нежитловим приміщенням (колясочна) площею 6,8 в.м, що розташоване на 3-му поверсі в другому під`їзді цього ж будинку та зобов`язати відповідачів звільнити дане приміщення від речей, передати дублікати ключів від даного приміщення та дверей у коридор, які несуть перешкоду у користуванні даним приміщенням. Крім того, позивач просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказані вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . На третьому поверсі в другому під`їзді вказаного будинку розміщено побутове нежитлове приміщення (колясочна), площею 6,8 кв.м. Власниками квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , якими є відповідачі по справі, вказане нежитлове приміщення було самовільно розподілено та зайнято, що перешкоджає позивачу та членам її родини користуватися даним приміщенням як місцем загального користування. Крім того, описаний спір призвів до погіршення стану здоров`я позивача та членів її родини через постійне нервове навантаження. Спроби врегулювати спір у досудовому порядку, спричинили втрату нормального ритму життя позивача. Таким чином, як стверджує позивач, незаконні дії відповідачів завдали їй моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі, належним чином повідомлені про час і імсце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся судом належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представники позивача не заперечували проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає необхідним позов задовольнити частково, у зв`язку з наступним. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, власниками квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,77 кв.м., є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.03.1999 року (а.с.10). Як вбачається з технічного паспорту описаної квартири, вона розташована на 3 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 41,02 кв. м. Як вбачається з письмових звернень позивача до ЖЕД-204 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та отриманих відповідей, мешканці квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , а саме [PERSON] та [PERSON] відповідно, самовільно зайняли приміщення колясочної на 3 поверсі будинку [ADDRESS] , про що їм було вручено припис-попередження з вимогою звільнити приміщення загального користування (а.с.13-24). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як визначено ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. За приписами ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення , включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності. Стаття 5 цього ж Закону передбачає, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Таким чином, оскільки відповідачі самовільно, без належних на те правових підстав зайняли та користуються нежитловим приміщенням (колясочною) площею 6,8 кв.м, яке розташоване на 3-му поверсі будинку [ADDRESS] , та є місцем загального користування та спільним майном власників квартир даного багатоквартирного будинку, при цьому позбавили права користування вказаним приміщенням позивача, тому вимога [PERSON] про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди позивачу у користуванні описаним нежитловим приміщенням шляхом звільнення його від своїх речей, передачі дублікатів ключів від вхідних дверей, які розділяють коридор, є законними, вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо усунення перешкод [PERSON] та [PERSON] у користуванні вказаним нежитловим приміщенням, оскільки до суду за захистом своїх порушених прав звернулась саме [PERSON] . Суду позивачем не надано доказів, які б свідчили про право [PERSON] звертатись до суду в інтересах [PERSON] та [PERSON] в розумінні ст. 4 ЦПК України. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має були зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як зазначила позивач, внаслідок порушення її права користування нежитловим приміщенням, розташованим на 3-му поверсі в будинку [ADDRESS] , зі сторони відповідачів, вона зазнала погіршення стану здоров`я, що спричинили нервові стреси та переживання, вона втратила нормальний ритм життя, почались безсоння, сильні головні болі, неодноразово підвищувався тиск, що завдало позивачу моральні страждання, проте будь-яких належних доказів в підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди вона суду не надала, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а при зверненні до суду вона була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідачів на користь держави необхідно 908 грн. 40 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial