Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

В січні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач являється власником вищезазначеного житла. В даному будинку зареєстровані відповідачі, однак з 2018 за вказаною адресою не проживають без поважних причин. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу розпорядженню своєю власністю, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 31.01.2020 [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання її позовної заяви. Ухвалою суду від 31.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи неявку відповідачів, які були належно повідомлені про місце, дату та час судового засідання та не повідомили про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та не заперечував проти його задоволення. Допитаний в якості свідка повідомив, що проживає в будинку по [ADDRESS] . В ньому зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] , однак з 2018 там не проживають. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що являється дружиною [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] . Відповідачів у вказаному житлі не бачила, їхнє майно у будинку відсутнє. Коштів на утримання будинку від них також не надходило. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є сусідом позивача. Відповідачів у будинку [PERSON] не бачив з 2018. Перешкоди у користуванні будинком відповідачам не чинились. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] також повідомив, що з є сусідом позивача з 2018 за адресою [PERSON] відповідачі не проживають більше двох років. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину на 6 а.с.). В даному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (довідки на 25, 27 а.с.). На підставі пояснень свідків та акта від 05.12.2019 (на 14 а.с.). також встановлено, що відповідачі не проживають в будинку [ADDRESS] з 2018. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача як власника порушуються, та враховуючи, що відповідачі не проживають в будинку позивача більше року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави 840,80 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved