Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1974 року, є інвалідом II групи по психічному захворюванню. Згідно Рішення Ленінської районної Ради народних депутатів виконавчого комітету від 17.08.1995 року опікуном над недієздатною призначено сина [PERSON]. Усього 28 госпіталізацій. У клінічній картині афективно-маячна симптоматика. Хвороба протікає безперервно. Остання виписка 16.07.2013року. Згідно заяви сина-опікуна [PERSON]: «Почалися видіння, суїцидальні думки і агресивна поведінка, обзиває та принижує свою матір і мене, відмовляється пити пігулки, не спить, іноді несе маячню, намагається вдарити мене, а свою матір била неодноразово». 16.06.2017 року о 21.20 год. спеціалізованою бригадою швидкої медичної допомоги доставлена у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянута черговим лікарем приймального відділення, який підтвердив загострення важкого хронічного психічного розладу, а також високу імовірність скоєння суспільно-небезпечного діяння, у зв'язку з чим була госпіталізована у примусовому порядку. 17.06.2017 року о 09.00 год. оглянута комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: свідомість не змінена, контакт формальний, орієнтована в місці, даті, правильно називає свої прізвище, ім'я, по батькові, вік - «мені триста років, сто п'ятдесят у психіатрії і сто п'ятдесят зараз». Мова голосна, прискорена по темпу. Багатомовна, настрій нестійкий, дратівлива. Себе називає «Дівою Марією», «я бачила видіння і тепер стала [PERSON]», заявила: «Я стану президентом, зроблю все, як було при Брежнєві». Не заперечує свою агресивну поведінку вдома, без критики говорить: «Я мати душила і била, тому що говорить, що я вкрала гроші, робить мене злодійкою, а що мені залишалося робити? Із сином билася». Злісна, агресивна. Мислення прискорене по темпу. Обмани сприйняття заперечує. Критики до хвороби немає. Теперішній стан хворої можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, афективно-маячний синдром з агресивними тенденціями (агресія в адресу матері, сина). Таким чином, примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Прокурор, лікар-психіатр, заяву підтримали і просили суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні не надала пояснення, оскільки перебуває в тяжкому психічному стані.. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.06.2017 року [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі психічного розладу у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, афективно-маячний синдром з агресивними тенденціями. Представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved