Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що їй [PERSON], 24.01.1978 р. н. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2006 р. належить на пpaвi власності квартира за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована але не проживає з 2007 р. [PERSON], 06.05.1967 р. н., що підтверджується актами від 27.09.2014 р. та від 24.12.2014 р. складеними працівниками КП «ВЖРЕП № 6» Житомирської мicькoї ради. [PERSON] не була та не є членом сімї позивачки. Позивачці невідомо, з яких підстав вона, [PERSON], залишається зареестрованою у її квартирі. Вона ніколи не бачила віповідачку з моменту придбання квартири. Наявність реєстрації відповідачки у її квартирі створює позивачці перешкоди в реалізації свого права власності на житло та ускладнює користування ним через наявність серед зареєстрованих членів ciм'i cтopoнної особи. З урахуванням викладеного просить суд визнати [PERSON], 06.05.1967 р. н. втратившою право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог. Представники третьої особи до судового засідання не зявилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідачка по справі у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, посилалася на свої заперечення, які надала до суду 29.04.2015 р. (а. с. 24-26). [PERSON] пояснень відповідачки та зі змісту заперечень свідчить, що вона, [PERSON], та її дочка, [PERSON] не проживають з 2007 р., а лише зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] з наступних підстав. 09.02.1995 р. між Житомирським обласним управлінням «Державного спеціатзованого комерційного Ощадного банку України» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторни було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав останньому кредит в pозмipi 5 тис. доларів США під заставу квартири [ADDRESS] на строк 4 місяці за сплатою відсотків за користування кредитом. Питання згоди на видачу дозволу про право здачі та заставу квартири від iмeнi неповнолігньої дочки [PERSON] Житомирському обласному управлінню ощадного банку України на засіданні ради опіки i піклування не розглядалось i дозволу не надавалось. Чим були грубо порушені права неповнолітньої дитини. 10.02.1995 р. державним нотаріусом другої Житомирської нотаріальної контори був посвідчений договір застави. Згоди на укладення договору застави вона не давала, оскільки в цей час перебувала на лікуванні в Обласній лікарні та за станом здоров'я не могла б цього зробити. [PERSON] звертає увагу, що колишній її чоловік, [PERSON], знаючи про її тяжкий стан здоров'я мав змогу здійснити підпис від її iмeнi іншою людиною. Тому, розуміючи, що вона та її дитина залишається без житла, в серпні 2008 р. звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до Житомирського обласного управління «Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України» про визнання недійсним договору застави, заяви на передачу квартири під заставу, свідоцтва про право власності на майно, частково недійсним кредитного договору. 20.08.2008 р. Богунський районний суд м. Житомира розглянув також її заяву щодо забезпечення позовної заяви та дослідивши надані суду документи задовольнив її заяву, наклавши арешт та заборонив вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири [ADDRESS]. Також, в серпні 2008 р. вона звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з заявою про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.07.1996 р. за ново виявленими обставинами, за яким було звернуто стягнення на заставне майно [PERSON], а саме на будинок № 12-а по вул. 1 Травня, в с. Сінгури Житомирського району, який належав її батькові [PERSON]. Оскільки, вона з 02.07.2008 р. по 27.07.2008 р. перебувала на лікуванні у восьмому відділенні Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1, вона не змогла усунути недоліки своеї заяви у звзку з чим зазначена заява булла їй повернута. До цього часу їй не відома доля розгляду її позовної заяви щодо визнання недійсним договору застави, заяви на передачу квартири [PERSON] під заставу, свдоцтва про право власності, частково недійсним кредитного договору. Не маючи рішення суду, яким було б скасовано зазначені документи, вона, інвалід 2 групи позбавлена можливості реального проживания в придатному помешканні Вона вважає, ні її минулий чоловік [PERSON], нi BAT «Ощадбанк» не мали права передавати квартиру [ADDRESS] під заставу, просить відмовити у позові [PERSON] та поновити її право та право її доньки, [PERSON] на проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши позицію учасників процесу, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши матеріали цивільних справ № 2-з-75/08, № 295/3568/15-ц, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено. [PERSON] договору купівлі продажу від 20.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 5678, [PERSON] продала а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Житомирського міського нотаріального округу за реєстром № 5425 від 07.11.2006 р. та зареєстровано в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 13.11.2006 р. за реєстраційним № 6781989. (а. с. 4-5). [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 5678 від 20.11.2006 р. (а. с. 6). Зі змісту довідки Комунального підприємства Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 6 № 65 від 13.01.2015 р. свідчить, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], зареєстровано пять чоловік, а саме: [PERSON], 06.05.1967 р. н., дата реєстрації 25.02.1995 р., родинні стосунки не визначено; [PERSON], 24.01.1978 р. н., дата реєстрації 30.05.2007 р., власник; [PERSON], 15.03.1976 р. н., дата реєстрації 27.03.2009 р., чоловік; [PERSON], 24.11.1998 р. н., дата реєстрації 20.12.2014 р., донька; [PERSON], 08.09.2003 р. н., дата реєстрації 29.11.2008 р., донька. (а. с. 7). [PERSON] на предмет не проживання [PERSON], 06.05.1967 р. н. у квартирі за адресою: [ADDRESS] від 27.09.2014 р., 24.12.2014 р. свідчить, що у вказаній квартирі [PERSON] не проживає з 2007 р. по час складання відповідного акту. (а. с. 8-9). З аналізу цивільних позовів прокурора м. Житомира в інтересах державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та Житомирського обласного управління ощадбанку України до [PERSON], [PERSON] про виселення; [PERSON] до Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та Житомирського обласного управління ощадбанку України до [PERSON] про визнання недійсним договору застави, заяви про передачу квартири під заставу, свідоцтва про право власності ощадного банку на квартиру і частково недійсним кредитного договору встановлено. 09.02.1995 р. ВАТ «Ощадбанк» відповідно до укладеного договору було надано валютний кредит громадянину [PERSON] В забезпечення зобовязань по кредитному договору був укладений договір застави нерухомого майна, а саме квартири розташованої за адресою; [ADDRESS]. В порушення взятих на себе зобов'язань, позичальник не виконав умови договору, в результаті чого, прокурором м. Житомира в інтересах держави в oco6i Житомирського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», був заявлений позов до гр. [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. 05.03.1996 р. рішенням Богунського районного суду м. Житомира, позов було задоволено, на виконання рішення суду був направлений виконавчий лист. У зв'язку з тим, що прилюдні торги по продажу даної квартири (проводились двічі) не відбулись, з причини відсутності покупців, 23.08.1996 р. обласне управління Ощадбанку отримало свідоцтво про право власності на квартиру i зареєструвало його в Житомирському обласному державному комунальному господарстві по технічній інвентаризації. У зв'язку iз тим, що гр. [PERSON] добровольно звільнити квартиру відмовилась, банк звернувся до суду з позовом про примусове виселення, який ршенням Богунського районного суду від 21.05.1997 р. було задоволено. В цей час кредитоотримувач, тобто [PERSON] офіційно розлучився з дружиною, [PERSON] i виїхав i заставленої квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. 15.08.1997 р. у відповідності до рішення суду, відділом Державної виконавчої служби Богунського районного управління юстиції, було проведено виселення громадянки [PERSON] та її неповнолггньої дочки з квартири № 84, по вул.Косовського,10. Однак, [PERSON] в порушення чинного законодавства та рішення суду самовольно заселилась в квартиру. 23.11.1999 р. рішенням Богунського районного суду були задоволені позовні вимоги банку та вирішено виселити зазначених oci6 без надання іншого жилого приміщення. 02.02.2000 р. відділом Державної виконавчої служби Богунського районного управління юстиції була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виселення зазначених oci6. Протягом року виконавче провадження неодноразово зупинялось та відновлювалось у зв'язку iз зверненнями [PERSON] iз заявами про оскарження та про відстрочення виконання рішення. 07.02.2001 р. гр. [PERSON] звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» в oco6i Житомирського обласного управління про визнання недійсними договору застави, заяви про згоду на передачу квартири під заставу, свідоцтва про право власності Ощадного банку на квартиру i частково недійсним кредитного договору. Свої вимоги позивачка грунтувала на тому, що під час дачі згоди на передачу банку квартири у заставу, перебувала у стані, в якому не могла розуміти значения своїх дій i керувати ними в наслідок органічної поразки головного мозку i в той час знаходилась на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній лікарні. Але дані обставини не відповідають дійсності так як під час дослідження відповідних медичних документів [PERSON], до моменту підписання згоди на передачу квартири у заставу, дійсно проходила лікування, але гінекологічного, а не неврологічного характеру що вказує на неслушність доводів позивачки щодо її психічного стану здоровя, на яке вона посилається у позові. Для встановлення питания про дієздатність особи по відношенню підписання документів, Богунським районним судом м. Житомира 18.03.2003 р. було винесено ухвалу та призначена психіатрична експертиза. (Т. 1 а. с. 122). За висновками Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1, якою було проведено експертне дослідження [PERSON], 06.05.1967 р. н. ([PERSON] № 340-2003 від 12.08.2003 р.) встановлено (російською) «...расстройство личности по истеро-ипохондрическому типу в виде демонстративности, раздражительности, эгоцентричности, крайне ипохондрична, эмоционально неустойчива, ...однако отмеченные у неё расстройства психики не столь выражены, когда бы она не могла отдавать отчёт своим действиям и руководить ими...». З медичних документів, які були досліджені фахівцями під час медичного обстеження [PERSON] було встановлено, що до 2000 р., тобто то того часу, як виникла судова ситуація, [PERSON] за медичною допомогою до фахівців в області психіатрії не зверталася. В той же час, починаючи з 2000 р., [PERSON] пять раз, проходила стаціонарне лікування в психіатричній лікарні у відділені неврозів, на денному стаціонарі, куди зверталась самостійно. (Т. 1. а. с. 159-161). Диспозиція статті 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю на власний розсуд. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо особа не проживає в жилому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин, вона може бути визнана втратившою право користування житлом. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визначається ст.72 ЖК України. Судом, шляхом ретельного аналізу цивільних справ та відповідних судових рішень встановлено, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.11.1999 р. про задоволені позовних вимог державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та Житомирського обласного управління ощадбанку України до [PERSON], [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення є обєктивним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Непоодинокі заяви [PERSON] про відновлення терміну на оскарження відповідних судових рішень, заяви з посиланням на стан здоровя, відстрочка виконання судових рішень та інше є необґрунтованими, надуманими та ні що інше як затягування виконання судового рішення чим саме і порушуються законні права [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у звязку з чим,

Outcome: approved