Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 25.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 82. Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, почуття довіри, поваги та взаєморозуміння, що існували між ними раніше - зникли. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому позивачка просить розірвати шлюб, не надаючи терміну для примирення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за можливе постановити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ) 25 серпня 2012 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 82. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження, доданої до позовної заяви. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинилися. Спільного господарства сторони не ведуть, не живуть єдиною сім`єю з тих підстав, що подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалося, втрачено почуття довіри, поваги та взаєморозуміння, що існували між ними раніше. Примирення сторін є неможливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому сторони свідомо прийняли рішення про його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, абз. 1 ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1-2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановивши, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим і шлюб має бути розірваним За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці із державного бюджету 454,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 454,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved