Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області в серпні 2019 року надійшов позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення частки майна померлого у спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , [PERSON] -донькою, а [PERSON] - сином. [PERSON] помер [INFO] і [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] претендують на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1 гектарів, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, при зверненні до державної нотаріальної контори, 17.04.2019 року державний нотаріус Малая Н.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посилаючись на те, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку земельної ділянки, площею 0,1 гектарів, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , необхідно видавати свідоцтва про право на спадщину після померлого - [PERSON] . За життя померлого [PERSON] всі співвласники користувалися однаковими за розмірами частками зазначеної земельної ділянки, їх частки були рівними, однак така домовленість про користування земельною ділянкою не була закріплена документально. Рішенням Вінницької міської ради № 1387 від 23.08.2013 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): 1.23 [PERSON] , [PERSON] на [ADDRESS] . для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Вінницької міської ради № 1587 від 27.01.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку (кадастровий номер 0510100000:03:016:0202) площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, із них 105 кв.м., що знаходиться в межах санітарної захисної зони, використовувати із дотриманням обмежень відповідно до законодавства, згідно з технічною документацією. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2014 року, індексний номер 17509992, серія [NUMBER], зареєстрованого державним реєстратором Стаховою І .В. реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, власниками земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1 гектарів, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , розмір частки 1, спільна сумісна власність. 17.04.2019 державним нотаріусом Другої вінницької нотаріальної контори Малая Н.С. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: по 1/3 частці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 49/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , які належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори 01.11.1991 року за реєстром №2-4939 та рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 29.11.1996 року, справа №2-1678/1996 p., зареєстрованих Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 14.02.1997 року в реєстровій книзі за №12964. В зв`язку з чим, позивачі позбавлені можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки спадкодавця, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.08.2019 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення частки майна померлого у спільній сумісній власності прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 02.09.2019 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності та припинення права спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 17.09.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності та припинення права спільної сумісної власності, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення частки майна померлого у спільній сумісній власності. В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом/відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Не заперечувала щодо задоволення зустрічних позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом первісний позов визнала, а також просила задовольнити зустрічний позов. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.1996 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.09.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали спадкової справи № 261/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 19.09.2018 року звернулась його дружина - [PERSON] , [INFO] дочка - [PERSON] , та [INFO] син - [PERSON] . Судом не встановлено наявність спадкоємців після смерті [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Судом встановлено, що померлим [PERSON] заповіт не було складено. 17.04.2019 державним нотаріусом Другої вінницької нотаріальної контори Малая Н.С. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: по 1/3 частці [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 49/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , які належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори 01.11.1991 року за реєстром № 2-4939 та рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 29.11.1996 року, справа №2-1678/1996 p., зареєстрованих Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 14.02.1997 року в реєстровій книзі за №12964. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] являється власницею 51/100 частки будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 29.11.1996 року. Рішенням Вінницької міської ради № 1387 від 23.08.2013 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),згідно з додатками 1.2, 3, 4 [PERSON] , [PERSON] на [ADDRESS] . для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Вінницької міської ради № 1587 від 27.01.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] , безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку (кадастровий номер 0510100000:03:016:0202) площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, із них 105 кв.м., що знаходиться в межах санітарної захисної зони, використовувати із дотриманням обмежень відповідно до законодавства, згідно з технічною документацією. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2014 року, індексний номер 17509992, серії [NUMBER], зареєстрованого державним реєстратором Стаховою І .В. реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, власниками земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1 гектарів, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , розмір частки 1, спільна сумісна власність. Дана земельна ділянка також є спадковим майном, однак при зверненні до державної нотаріальної контори, 17.04.2019 року державний нотаріус Малая Н.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посилаючись на те, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку земельної ділянки, площею 0,1 гектарів, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , необхідно видавати свідоцтва про право на спадщину після померлого - [PERSON] . Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що згоди щодо поділу спірного нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, між співвласниками досягнуто не було. Доказів про те, що між співвласниками була домовленість про визначення розмірів часток квартири, матеріали справи не містять. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, враховуючи вищевикладене, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на 49/100 частку земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, за адресою [ADDRESS] . Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов`язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Статтею 81 ЗК України, передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі прийняття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином єдиним законним способом набути право власності на спадкове майно є визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такого права в судовому порядку. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі 490/6406/16-ц. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю між співвласниками - [PERSON] та [PERSON] досягнуто не було. Згідно із ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0202, за адресою [ADDRESS] становила 49/ 100 , а частка [PERSON] становить 51/100. Окрім того, суд вважає за необхідне припинити право спільної сумісної власності на 0,1 га земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:016:0202. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved