Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось з позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позовну заяву мотивовано тим, що 26 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 65 Філії «Ценральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] був укладений Договір-заява №300937/82410/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.0.199157.004 грошові кошти в іноземній валюті у сумі 3863,25 доларів США у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які згідно з п. 9 Договору-1 є його невід'ємними частинами. Договір був укладений на строк з 26 грудня 2014р. по 27 лютого 2015р. 27.02.2015 року Відповідач на вимогу Позивача зобов'язаний був повернути відповідну суму Вкладу-1 разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. А саме, Відповідач повинен видати готівкою 3915,82 доларів США. Вказані суми підтверджуються випискою банку по особовому рахунку Позивача. Однак працівники відділення № 65 Філії «Ценральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовилися повернути Позивачу суму вкладу та нарахованих за користування ним процентів, не повідомивши про причини невиконання умов Договору №300937/82410/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті. 12 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 65 Філії «Ценральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] був укладений Договір-заява №300937/3305/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору-2 Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.9.199157.005 грошові кошти в іноземній валюті у сумі 5029,79 доларів США у порядку та на умовах визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які згідно з п. 9 Договору-1 є його невід'ємними частинами. Договір був укладений на строк з 12 січня 2015р. по 12 лютого 2015р. 12.02.2015 року Відповідач на вимогу Позивача зобов'язаний був повернути відповідну суму Вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. А саме, Відповідач повинен був видати готівкою 5061,60 доларів США. Вказані суми підтверджуються випискою банку по особовому рахунку Позивача. Однак 12.02.2015 Відповідач видав Позивачеві лише 100 доларів США як повернення частини депозиту. Іншу частину строкового вкладу та проценти за ним, а саме 4961,60 доларів США Відповідач не видає Позивачеві. Працівники відділення № 65 Філії «Ценральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовилися повернути Позивачу суму вкладу та нарахованих за користування ним процентів, не повідомивши про причини невиконання умов Договору. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи - а.с. 25, 38, 39. Крім того, 01.04.2015 року до суду надійшли заперечення на позов в яких представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 26 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 65 Філії «Ценральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] був укладений Договір-заява №300937/82410/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.0.199157.004 грошові кошти в іноземній валюті у сумі 3863,25 доларів США у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які згідно з п. 9 Договору-1 є його невід'ємними частинами. Договір був укладений на строк з 26 грудня 2014р. по 27 лютого 2015р. Відповідно до п. 6 Договору після закінчення строку, визначеного п.1. цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. Пунктом 5.2. Основних умов обумовлено, що вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівки, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Як вбачається з матеріалів справи 27.02.2015 року Відповідач на вимогу Позивача не повернув йому відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів, а саме - 3915,82 доларів США. 12 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 65 Філії «Ценральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] був укладений Договір-заява №300937/3305/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору-2 Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.9.199157.005 грошові кошти в іноземній валюті у сумі 5029,79 доларів США у порядку та на умовах визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які згідно з п. 9 Договору-1 є його невід'ємними частинами. Договір був укладений на строк з 12 січня 2015р. по 12 лютого 2015р. Відповідно до п. 6 Договору-1 після закінчення строку, визначеного п.1. цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. Пунктом 5.2. Основних умов обумовлено, що вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівки, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. 12.02.2015 року Відповідач на вимогу Позивача не повернув йому відповідну суму Вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів, а саме 5061,60 доларів США, а видав Позивачеві лише 100 доларів США як повернення частини депозиту. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника; умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ст. 509 ЦПК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1060 ЦК України, яка вказує, що банк зобов'язаний видати вклад вкладнику. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідач не провів розрахунок за договором банківського рахунку в строки, визначені його умовами, тому грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку позивача підлягають примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення даного позову Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved