Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

В червні 2016 року представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого вказав, що між сторонами було укладено кредитний договір б/н від 24.11.2010 року на підставі якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 20000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30.00% відсотків на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання договору є прямою і безумною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит та сплатити відсотки за користування ним у порядку та строки, обумовлені договором. Відповідачем платежі в рахунок погашення боргу здійснюються з порушенням графіку та не повному обсягу. Станом на 31.05.2016 року сума заборгованості склала 70108,19 гривень, яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом - 20140,06 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 46053,45 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 100,00 гривень, штраф (фіксована) частина - 500,00 гривень, штраф (процента) складова - 3314,68 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 70108,19 грн. за кредитним договором б/н від 24.11.2010 року, а також судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 1378,00 грн. 15 грудня 2016 року судом ухвалено заочне рішення яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено. 10 квітня 2017 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, у зв'язку з чим та з врахуванням наданого позивачем заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суд скасував заочне рішення від 15 грудня 2016 року та призначив справу до розгляду в загальному порядку. В письмових поясненнях [PERSON] повідомив про те, що відповідно до анкети-заяви № б/н від 24.11.2010 Банк надав йому картку з лімітом 20000,00 грн., але в анкеті відсутні істотні умови надання кредитних коштів, а саме процентна ставка, комісія, пеня, штрафи, тощо. Зауважив, що йому невідомі «умови та правила», «тарифи», які не містять дати їх прийняття та його підпису про ознайомлення з ними всупереч вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що процентна ставка змінювалась незаконно з порушенням ст. 1056-1 ЦК України, з розрахунком заборгованості за кредитом не згоден, вважає що банк застосував до нього потрійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме правопорушення - пеню та два штрафи. В свою чергу відповідно до письмових пояснень Банк звернув увагу на те, що зміст договору зафіксовано в декількох документах, а саме в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та Тарифах, таким чином між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування під розпис, про що надана довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна GOLD» за особистим підписом відповідача. На підставі вказаної анкети-заяви [PERSON] було відкрито картковий рахунок та кредитну картку «Універсальна». Правовідносини на думку Банку тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. Банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Доказом виконання вимог Закону є фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Погашаючи заборгованість по кредиту [PERSON] прийняв умови договору та погодився з ними. Клієнту була видана кредитна карта, на підтвердження чого наявні виписки по картрахунку, його фото з картою. Щодо перевищення тіла кредиту, то із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку видно, що відповідач використав всю суму кредитного ліміту, а тому списання комісії за кредитне обслуговування здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту, оскільки власник зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Офердрафту. Щодо зміни відсоткової ставки, то підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитним договором по раніше встановленій процентній ставці, до того ж повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.03.2015 та 15.08.2014 та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача Банку не надходило. Висновок [PERSON] на спростування розрахунку заборгованості банку не є належним доказом. Стосовно зазначення пені та комісії в розрахунку заборгованості, то позов про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення неустойки у вигляді пені відповідачем не заявлявся, а тому договір у цій частині є дійсним. Щодо нарахування штрафів та пені, то штраф та пеня є окремими видами неустойки, штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В судове засідання Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свого представника не направили, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також участі не брав, але відповідно до наданої ним письмової заяви просив розглянути справу без його участі та позовні вимоги не визнав. Відкриття провадження по вказаній справі та початок розгляд відбувалися за правилами Цивільного процесуального кодексу України в попередній редакції. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 -VIII, викладено у новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Цей закон набирає чинності з 15.12.2017 року. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24.11.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, [PERSON] було надано кредит у розмір 20000,00 гривень (а с. 7-33). Згідно Умов кредитування відсоткова ставка в місяць становить 2,5 % та 30% на рік. Відповідно до п. 2.1.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками та його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. [PERSON] була видана кредитна карта, на підтвердження чого наявні виписки по картрахунку за період з 08.04.2000 по 08.05.2017 (а.с. 76-89), по випискам відображено рух кредитних коштів та факт їх витрачання. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 70108,19 гривень (а.с.5-6), а саме: - сума заборгованості за кредитом - 20140,06 гривень, - заборгованість по процентам за користування кредитом - 46053,45 гривень, - заборгованість за пенею та комісією - 100,00 гривень, - штраф (фіксована) частина - 500,00 гривень, - штраф (процента) складова - 3314,68 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд доходить висновку, що Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України (в ред. 2017 р.) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано ніяких доказів на обґрунтування своїх заперечень та повного невизнання позову. При цьому відповідач у своїх письмових запереченнях (а.с.124-126) фактично не заперечує наявності в нього заборгованості за тілом кредиту та за простроченими процентами, вказує, що позивач неправомірно змінював процентну ставку без його згоди, позивач невірно розрахував проценти, та неправомірно нарахував одночасно пеню та два штрафи. Але в цієї частині заперечень відповідач не наводить належних обґрунтувань та розрахунків, яка в нього заборгованість є на його думку. Доводи відповідача щодо неправомірності одночасного нарахування пені та штрафів не ґрунтуються на законі. ЦК України не містить заборони одночасного застосування різних видів неустойки - тобто й штрафу й пені, якщо це передбачено договором. Тому судом приймається розрахунок заборгованості відповідача, який зроблено позивачем. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судовий збір у розмірі 1378 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved