Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні\~2019\~року [PERSON] ,\~інтереси якого\~представляє [PERSON] ,\~звернувся до\~ суду\~з позовом\~ до\~Виспянської \~сільської ради,\~Рогатинської РДА\~ про встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] , яка померла [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай), яка розташована на території Виспянської сільської ради Рогатинського району, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку із смертю [PERSON] 27 серпня 1999 року відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну частку (пай), площею 61,59 ум.кад. га.,\~ яка\~знаходиться на\~території \~Виспянської сільської\~ради Рогатинського\~району Івано-Франківської\~області та\~яку вона\~ отримала\~при розпаюванні\~земель спілки\~власників селянських\~господарств «Любшанська».\~ Земельна\~частка (пай)\~належала [PERSON] \~на підставі\~сертифікату на\~право на\~земельну частку\~серії [NUMBER] .\~За життя\~ [PERSON] \~заповідального розпорядження\~не зробила.Позивач з 1993 року проживав разом із [PERSON] , з нею був пов`язаний спільним побутом, доглядав її, а тому він відповідно до ст.\~1264\~ЦК України має\~право на\~спадкування за\~законом у\~четверту чергу.\~ Однак через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та документів, що підтверджують факт проживання\~однією сім`єю\~з [PERSON] \~ не\~менш як\~п`ять років\~до часу\~відкриття спадщини,\~ не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушений звертатися із позовом до суду. У зв`язку із цим просив встановити, що проживав \~однією сім`єю\~із спадкодавцем\~ [PERSON] \~ з\~ 1993\~ року\~до \~часу відкриття\~спадщини та визнати за ним право власності на вказане спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Представник Виспянської сільської ради Рогатинського району сільський голова Гураль О. та представник Рогатинської районної державної адміністрації Челядин Т.Я. в судове засідання не з`явилися, подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їхній відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] надав суду покази про те, що [PERSON] , який є його сусідом з 1993 року по день смерті [PERSON] проживали разом однією сім`єю в с.Любша Рогатинського району Івано-Франківської області та вели спільне господарство. Аналогічні покази надав суду свідок [PERSON] , житель с.Любша Рогатинського району Івано-Франківської області. Судом встановлено\~та підтверджується\~довідкою відділу\~Держгеокадастру у\~Рогатинському районі\~№0-9-0.26-63/107-19\~від 19\~квітня 2019\~року,що\~ [PERSON] \~ \~набула право\~власності на\~ земельну\~частку (пай)\~у СВСГ\~«Любшанська» \~розміром 61,59 умовно кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2019 року становить 45988 грн. 73 коп. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00019206708 від 12 рудня 2017 року. Згідно довідки виконавчого комітету Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №20 від 04 лютого 2019 року постійним місцем проживання [PERSON] було с. Любша Рогатинського району Івано-Франківської області. Заповіт від її імені у виконавчому комітеті сільської ради не посвідчувався. З 1993 року до дня смерті [PERSON] разом із нею проживав [PERSON] . Між сторонами виникли правовідносини щодо спадкування права на земельну частку (пай), яка розташована на території Виспянської сільської ради Рогатинського району, та регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Цивільного кодексу України 2003 року та Земельного кодексу України 2001 року. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. \~ \~ \~ \~За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч.1 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини. Відповідно до\~роз`яснень\~Пленуму Верховного\~Суду України,\~які містяться\~в п.21\~Постанови №\~7\~від 30\~травня 2008\~року \~«Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Постановою приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу Данилюк Х.Я. від 12 грудня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту його проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на землю. В газеті «Голос [PERSON] » опубліковано оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] . Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved