Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В січні 2007 року позивач [PERSON] ([PERSON] ) звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0, 0968 га, що знаходиться по [ADDRESS], укладений 20 березня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М. в частині дарування земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] площею 476,6 кв.м. наступної конфігурації з геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: від т.1 по зовнішній огорожі земельної ділянки 25,34м; по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 11,54м.; 1,36 м.; 6,60 м., по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 25,01м., по лінії розподілу 18,75 м. /додаток № 1 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 10-14 від 21.05.2014р./; визнати частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 26.06.2014р. на ім'я [PERSON], в частині включення до даного Державного акту земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] площею 476,6 кв.м. наступної конфігурації з геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: від т.1 по зовнішній огорожі земельної ділянки 25,34м; по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 11,54м.; 1,36 м.; 6,60 м., по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 25,01м., по лінії розподілу 18,75 м. /додаток № 1 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 10-14 від 21.05.2014р./; визнати за нею право користування земельною ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS] площею 476,6 кв.м. наступної конфігурації з геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: від т.1 по зовнішній огорожі земельної ділянки 25,34м; по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 11,54м.; 1,36 м.; 6,60 м., по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 25,01м., по лінії розподілу 18,75 м. /додаток № 1 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 10-14 від 21.05.2014р. Мотивуючі позовні вимоги позивач зазначила, що 27.11.2001р. її дід, [PERSON], подарував їй житловий будинок [ADDRESS]. Даний будинок знаходиться поруч з житловим будинком № 18, який належить [PERSON] Обидва будинки розташовані на земельній ділянці площею 0,0968 га, наданій [PERSON] для обслуговування будинків ти господарських будівель на підставі рішень виконкому Брюховицької селищної ради № 271 від 14.06.1994р. і № 35 від 25.01.2001р. Також зазначила, що 20.03.2006р. між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір дарування вищевказаної земельної ділянки площею 0,0968 га. Даний договір є недійсним в частині відчуження земельної ділянки, яка необхідна для належної експлуатації та обслуговування належного їй на праві власності житлового будинку. Згідно з приписами ст. 30 ЗК України, в редакції чинній на момент набуття нею,позивачкою, права власності на будинок, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. За таких обставин зазначила, що при переході до неї права власності на житловий будинок [ADDRESS] до неї також перейшло право користування частиною земельної ділянки, необхідною для обслуговування належного їй житлового будинку. Розмір та конфігурація земельної ділянки, необхідної для належного обслуговування її будинку визначено Висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 10-14 від 21.05.2014р. За таких обставин вважає, що [PERSON] не вправі був відчужувати земельну ділянку, майнові права на яку перейшли до неї, у зв'язку з чим вважає, що договір дарування земельної ділянки від 20.03.2014р. в частині дарування земельної ділянки площею 476,6 кв.м. в конфігурації, визначеній в додатку № 1 згаданого висновку. У зв'язку з частковою недійсністю договору дарування земельної ділянки недійсним є також Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 26.06.2014р. на ім'я [PERSON] Крім того просить також визнати за нею право користування згаданою земельною ділянкою, оскільки таке право не визнається відповідачами. В судові засідання позивачка [PERSON] не з»явилась,надавши доручення на представлення своїх інтересів представникам [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені в позові та уточнених позовних вимогах. Додатково пояснив, що про Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.06.2014р. позивач дізналась в судовому засіданні 27.11.2014р. із заперечень на позовну заяву. Відповідач [PERSON] від свого імені, а також як представник [PERSON] на підставі довіреності, в запереченнях на позовну заяву і в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивач отримала будинок в подарунок без земельної ділянки. Власником земельної ділянки був її батько [PERSON], якому дана земельна ділянка надавалась для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Також зазначила, що оскільки з 1957 року цільове призначення земельної ділянки по [ADDRESS] не змінювалось, а господарська споруда перестала існувати з 1998 року, до позивача не могло перейти право користування на дану земельну ділянку, оскільки така їй не відводилась. Вважає, що [PERSON] на законних підставах подарував їй земельну ділянку, оскільки така земельна ділянка не була відчужена, він був її власником і на таке відчуження надавалась згода його дружини [PERSON] За таких обставин вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 30 ЗК України 1990р. і ст. 120 ЗК України 2002р. Відповідач [PERSON] також не погодилась з висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 10-14 від 21.05.2014р., оскільки такий суперечить законодавству. Також вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і підтримала заперечення, подані [PERSON] В судове засідання 30.01.2015р. відповідач [PERSON] не з'явився, про причини неявки не повідомив, однак був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою. Враховуючи дану обставину, а також беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] бере участь у справі також як представник [PERSON] на підставі довіреності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] В судове засідання не з»явився представник [PERSON]- [PERSON],від якої на адресу суду поступило клопотання про відкладення. Відповідно до вимог ст. 169 ч.2 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи. Оскільки представник відповідача [PERSON]-[PERSON] вдругу не з»явилась в судове засідання, а саме 29.12.14 р. та 30.01.15р., про які судом належним чином була повідомлена , суд вважає, за доцільне продовжувати розгляд справи з участю відповідача [PERSON] у відсутності її представника [PERSON] В судове засідання 30.01.2015р. не з'явилась третя особа приватний нотаріус Тимків І.М., однак був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою. Враховуючи дані обставини, а також процесуальний статус особи, яка бере участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи приватного нотаріуса Тимків І.М. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, вивчивши та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно з договором дарування будинку від 27.11.2001р., укладеного між [PERSON] і [PERSON]., посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є., [PERSON] подарував, [PERSON] прийняла у дар житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Також встановлено, що згідно рішеннями виконкому Брюховицької селищної ради від 28.08. 1957 року, № 271 від 14.06.1994р. і № 35 від 25.01.2001р. [PERSON] для обслуговування житлового будинку і господарських споруд надано земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0968 га. Враховуючи наведене, а також беручи до уваги ту обставину, що станом на день укладення договору дарування будинку від 27.11.2001р. право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] оформлено не було, на вказаний момент земельна ділянка перебувала в користуванні [PERSON] Судом встановлено, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 20.03.2006р., укладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Тимків І.М., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0968 га, яка розташована в [ADDRESS], та призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Даний договір укладено після набуття позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS]. Встановлено і це не оспорюється сторонами, що на вказаній земельній ділянці, відчуженій на підставі договору дарування земельної ділянки від 20.03.2006р., розташовані житловий будинок № 18, який належить [PERSON], і житловий будинок № 18а, право власності на який набула позивач [PERSON] на підставі договору дарування будинку від 27.11.2001р. Відповідно до висновку № 10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 21.05.2014р., складеного за заявою [PERSON] судовим експертом [PERSON], для належної експлуатації та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] необхідна земельна ділянка площею 600,0 кв.м., та виходячи з того, що будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0968 га і на даній земельній ділянці розташований також житловий будинок № 18, який належить іншому власнику, згідно з вимогами п. 3.28 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в умовах забудови, що склалась, пропонується закріпити за житловим будинком № 18а земельну ділянку площею 476,6 кв.м. наступної конфігурації з геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: від т.1 по зовнішній огорожі земельної ділянки 25,34м; по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 11,54м.; 1,36 м.; 6,60 м., по межі з суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] - 25,01м., по лінії розподілу 18,75 м. /табл. № 1 додатку до висновку/. Згідно з приписами ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції чинній на час укладення договору дарування будинку від 27.11.2001р., при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі і споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Враховуючи встановлені судом обставини і зазначені приписи земельного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що при переході права власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування будинку від 27.11.2001р. до [PERSON] одночасно перейшло право користування земельною ділянкою в розмірах, передбачених ст. 67 ЗК України в редакції 1992р. За наведених обставин суд погоджується з твердженнями позивача [PERSON] про те, що [PERSON] 20.03.2006р. не вправі був відчужувати всю земельну ділянку площею 0,0968 га, яка знаходиться по [ADDRESS], оскільки дана земельна ділянка також включала в себе земельну ділянку, майнові права на яку з 2001 року перейшли до позивача. У зв'язку з цим позовна вимога [PERSON] про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки від 20.03.2006р. підлягає до задоволення. При цьому, враховуючи ту обставину, що на земельній ділянці площею 0,0968 га, яка знаходиться по [ADDRESS] право власності на який належить відповідачу [PERSON], суд, з урахуванням приписів ст. 30 і ст. 67 ЗК України, приходить до висновку, що договір дарування земельної ділянки від 20.03.2006р. слід визнати недійсним в частині дарування земельної ділянки, визначеної у Висновку № 10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 21.05.2014р. Матеріалами справи підтверджується та обставина, що передбачена цим Висновком площа та конфігурація земельної ділянки є необхідною для належної експлуатації та обслуговування житлового будинку № 18а, і така площа та конфігурація земельної ділянки не буде суперечити державним будівельним нормам і правилам і порушуватиме права власника будинку [ADDRESS] - відповідача [PERSON] У зв'язку з частковою недійсністю договору дарування земельної ділянки від 20.03.2006р. також підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 26.06.2014р. на ім'я [PERSON], в частині включення до даного Державного акту земельної ділянки, площею та конфігурацією визначними Висновком № 10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 21.05.2014р. За наведених обставин суд вважає безпідставними покликання відповідача [PERSON] на те, що до спірних правовідносин не підлягають застосування приписи ст. 30 ЗК України в редакції 1992р., оскільки при укладенні договору дарування будинку від 27.11.2001р. не змінювалось цільове призначення земельної ділянки. Як встановлено судом, цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу [PERSON] житловий будинок - обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Таким чином, житловий будинок №18а розташований на земельній ділянці відповідного цільового призначення, а відтак - при переході права власності на нього були відсутні підстави для зміни цільового призначення даної земельної ділянки. Суд також не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що Висновок № 10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 21.05.2014р. суперечить приписам законодавства, оскільки відповідачами не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували такий висновок. Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що Висновок № 10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 21.05.2014р. складений особою, яка має відповідну освіту і кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічних досліджень, зокрема по спеціальності «Розподіл земель і визначення порядку користування земельними ділянками». За таких обставин і з урахуванням приписів п. 1.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.01.1998р. № 53/5, суд приймає даний висновок як письмовий доказ у справі. Суд також не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності. Як встановлено судом, оспорюваний договір дарування земельної ділянки укладено 20.03.2006р. З позовом про визнання даного договору недійсним позивач [PERSON] звернулась до суду 17.01.2007р., тобто в межах строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що про Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 26.06.2014р. позивач довідалась в судовому засіданні 27.11.2014р. з письмових заперечень [PERSON], у зв'язку з чим 22.12.2014р. подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати частково недійсним зазначений Державний акт. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем [PERSON] не було пропущено строку позовної давності. Крім того, суд вважає, що також підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права користування спірною земельною ділянкою. Як встановлено судом, відповідне право позивач [PERSON] набула на підставі ст. 30 ЗК України в редакції 1992р., у зв'язку з переходом до неї права власності на житловий будинок на підставі договору дарування будинку від 27.11.2001р. Оскільки право користування позивача [PERSON] згаданою земельною ділянкою не визнається відповідачами, суд вважає за необхідне захистити таке право позивача шляхом його визнання.

Outcome: approved