Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого головою колгоспу імені Шевченка Запорізького району Запорізької області, йому належить на праві приватної власності житловий будинок в смт. С. Придніпровське, вул. Набережна, 52 Запорізького району Запорізької області. Відповідно до вимог діючого законодавства, позивач бажає зареєструвати своє право власності на належний йому будинок в органах, що здійснюють реєстрацію, однак, відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року Державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. У звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок, а саме договір купівлі-продажу, підтверджуючий право власності не зберігся, позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані сторонами, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України\~ кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання\~ права власності. \~ \~ \~ \~Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. На час укладення договору купівлі-продажу діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що житловий будинок в с. Придніпровське по вул. Центральный 52 Запорізького району Запорізької області був отриманий позивачем у порядку, встановленому чинним на той час законодавством. Відповідно до звіту про оцінку вартості житлового будинку, вартість обєкту оцінки складає 59 839,00 грн. Відповідно до ст. 128 ЦК 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документу на речі. При цьому ч. 2 ст. 227 УРСР передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває право власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. Згідно з п. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 ст. 1 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу УССР» від 31.01.1966 року, ще діяла до 13.01.1995 року тільки в містах та селищах міського типу реєстрацію житлових будинків проводило бюро технічної інвентаризації. Судом встановлено, що 03.11.2016р. на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №52 в с. Придніпровське, по вул. Набережній. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Як вбачається із копії погосподарської книги, яка міститься в матеріалах справи, власником домогосподарства є [PERSON]. Відповідно до довідки Лукашівської сільської ради Запорізького району, Запорізької області №226 від 21.04.2017 року позивач зареєстрований та проживає у будинку розташованому за адресою: с. Придніпровське, вул. Набережна, 52 Запорізького району Запорізької області з 19.10.1987 року. Окрім того, в матеріалах справи міститься зобовязання індивідуального позичальника колгоспу від 07.04.1988 року, відповідно до якого, позивачу надано позику для купівлі будинку строком на 8 років. Як вбачається із довідки, наданої головою колгоспу, [PERSON] сплатив позику в розмірі 4600 руб., яку брав відповідно до вищевказаного договору індивідуального позичальника колгоспу від 07.04.1988 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 87565411 від 19.05.2017 року, відомості про реєстрацію зазначеного житлового будинку відсутні. У відповідності до п. 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.\~ Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved