Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , та складається із житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На день смерті спадкодавця залишилось майно, яке складається із вказаного житлового будинку. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . Інших спадкоємців немає. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфімовою Т.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність (а.с.67, 71). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, розгляд справи залишає на розсуд суду (а.с.32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25.09.2017 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Спадкоємцю [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] на підставі Договору забудови від 09.07.1966 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-3302 від 12.07.1966 року (а.с.24). Розпорядженням Ізмаїльської міської ради від 11.06.2008 року №362р на підставі заяви [PERSON] домоволодінню по [ADDRESS] (стара поштова адреса) присвоєно поштову адресу - [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №464 від 15.04.2019 року об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору забудови від 09.07.1966 року, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-23302 від 12.07.1966 року, право власності не зареєстроване. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-122409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію (а.с.18). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №4/2019, заведеної після смерті [PERSON] , на день смерті спадкодавця залишилося майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54750973 від 16.01.2019 року (а.с.47) [PERSON] заповіти / спадкові договори не залишила. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] стали її чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 25.12.1965 року (а.с.8), та син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.12.1968 року (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08.06.2018 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Згідно письмової відповіді Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 05.10.2019 року №1299/01-16 за інформацією зі Спадкового реєстру після померлого [INFO] [PERSON] будь-які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.80). На звернення позивача [PERSON] до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа №4-2019 рік, йому відмовлено на тій підставі, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 16.01.2019 року, спадкова справа №4/2019, та прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується відомостями паспорту громадянина України [PERSON] (а.с.4 зворот). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно Договору забудови від 09.07.1966 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-3302 від 12.07.1966 року [PERSON] є власницею житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.24) Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved