Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В серпня 2017р. позивач ТОВ «РЕНТА-КАПІТАЛ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва до відповідача Київської міської ради, в якому просив суд: визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер ~ [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ~ [INFO] р. помер спадкодавець [PERSON] , який за життя склав заповіт, відповідно до якого належну йому квартиру [ADDRESS] заповів позивачу. Оскільки про існування заповіту позивач дізнався лише в липні 2017р., то відразу звернувся з заявою про прийняття спадщини, при цьому про факт смерті спадкодавця, позивачу також відомо не було. Проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. На думку позивача, визначний законом строк пропущений з поважної причини, у зв`язку з необізнаністю позивача про існування заповіту. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2017р. відкрито провадження по справі. 23 травня 2018р. відповідачем було подано до суду відзив на позов (а.с. 101-104), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що стороною позивача не надано до суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження зазначених у позові обставин, а постійне перебування директора позивача у службових відрядженнях не є поважною причиною, яка позбавляла позивача звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини своєчасно. 05 червня 2018р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 111, 112), в якій сторона позивача зазначала, що відповідачем не враховані правові позиції, висловлені неодноразово касаційною інстанцією у справах, з приводу поважності причин пропуску строку для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, за умови, що спадкоємцю не було відомо про існування заповіту. 11 липня 2018р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 122-125), в яких відповідач заперечував проти позову, з підстав, зазначених у відзиві на позов. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018р. залучено до участі у справі, в якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрову А.М. В судовому засіданні 29 серпня 2018р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, і відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити; представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на позов та запереченнях, зазначивши, що стороною позивача не доведено поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Третя особа подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Допитана в судовому засіданні, свідок [PERSON] суду повідомила, що спадкодавець [PERSON] за життя телефонував та звертався до Центру «Пансіон», в якому працювала свідок, щодо отримання консультації з приводу укладення договору довічного утримання. Свідок особисто надала консультацію [PERSON] з вказаного питання. В подальшому при особистій зустрічі зі свідком спадкодавець передав їй на зберігання заповіт від 27 квітня 2016р. для зберігання. Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, свідок знайшла вказаний заповіт і передала його в липні 2017р., директору позивача, який є одним з співзасновників Центру «Пансіон». В судове засідання 29 листопада 2019р. представник відповідача не з`явився, подав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд визнає причини неявки не поважними. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ~ [INFO] . помер [PERSON] . Судом встановлено, що 27 квітня 2016р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений третьою особою, відповідно до якого спадкодавець заповів належну йому квартиру [ADDRESS] на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017р. № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що був необізнаний про наявність заповіту складеного спадкодавцем за життя на користь позивача, і про вказаний заповіт дізнався лише в липні 2017р. та відразу звернувся з заявою про прийняття спадщини (а.с. 6), що підтвердила в судовому засіданні допитана свідок. Постановою третьої особи від 02 серпня 2017р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском визначеного законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем, доведено в судовому засіданні поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме слід визначити позивачу додатковий строк - три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер ~ [INFO], при цьому судом враховано правові позиції Верховного Суду наведені в постанові по справі № 565/1145/17 від 26 червня 2019р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved