Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Внаслідок того, що відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, позивач була змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 21.03.2005 року по справі № 2-317-05, ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 28.02.2005 року і до досягнення повноліття дитиною. Позивач також зазначає, що, згідно з вищевказаним рішенням суду, мінімальний розмір аліментів передбачений у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що у перерахунку на кошти складає 17,00 гривень. Проте, на сьогоднішній день, відповідно до чинного законодавства, встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року складає 1860,00 гривень, тобто кожен з батьків мав би надати своїй дитині як мінімум 930,00 гривень що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільної додаткової допомоги як батько дітей не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини не бере, вихованням сина не цікавиться, коштів на всебічний розвиток також надавати не бажає. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про зміну розміру аліментів на утримання дитини, шляхом збільшення мінімального розміру аліментів та щомісячно стягуючи аліменти з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 06.03.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, враховуючи положення ст. 128 та ч. 3 ст. 130 ЦПК України, що відповідачем 10.03.2018 року було отримано копію ухвали суду від 06.03.2018 року, копію позовної заяви із додатками. (а.с. 25) У строк, визначений судом ухвалою суду від 06.03.018 року, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-АМ № 124507 виданим 01.02.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради Вінницької області батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 236. (а.с. 7) Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 089099 виданим 16.12.2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 1692. (а.с. 8) Згідно з рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 21.03.2005 року по справі № 2-317-05, яке набрало законної сили 22.04.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 28.02.2005 року і до досягнення повноліття дитиною.(а.с. 6) Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 306 від 12.02.2018 року, виданої КК «Зоряний», двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із матірю - [PERSON], [INFO], за адресою: м. Вінниця, вул. Ілика, буд. 58. (а.с. 9) Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи ненадання відповідачем по справі відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 16.12.2002 року, мають спільного сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю позивачем по справі. На підставі рішення Староміського райсуду м. Вінниці від 21.03.2005 року по справі № 2-317-05, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 28.02.2005 року і до досягнення повноліття дитиною. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; відсутності/наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Однак, судом прийнято до уваги, що позивач просить змінити розмір аліментів через зміни в законодавстві України, при цьому не змінюючи визначену 21.03.2005 року Староміським райсудом м. Вінниці частку від доходу платника аліментів на утримання дитини. 17.05.2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким встановлено новий мінімальний рівень аліментів. Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 192 ЦПК України, прийняття Верховною Радою України рішення щодо внесення змін до законодавства в частині встановлення нового мінімального рівня аліментів слід розглядати тим випадком, що дозволяє звернутися до суду щодо зміни їх розміру. Учасниками справи не повідомлено суд про неможливість самостійно надати докази. Кожна особа, у відповідності до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 13 та ч. 7 ст. 81 ЦПК України. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, врівноважуючи позиції сторін, законодавець обмежує максимально можливий розмір аліментів для дитини 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд не вправі визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в наявності підстав для збільшення розміру аліментів, встановленого рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 21.03.2005 року по справі № 2-317-05, оскільки відповідач зобовязаний та може надавати щомісячне утримання дитини в розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожитковогомінімуму для дитини відповідного віку і не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року. Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов'язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», повне задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правничу допомогу. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що у звязку із зверненням до суду з даним позовом, позивач сплатила адвокату [PERSON] «за складання позовної заяви» 200,00 гривень, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії АКАА № 405528 від 16.02.2018 року, наданою разом із позовом. (а.с. 11) Згідно з Єдиним реєстром адвокатів України, [PERSON] є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 630, виданим 26.01.2009 року. Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогув сумі 200, 00 гривень та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі та положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 200, 00 гривень. Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення,

Outcome: approved