overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 січня 1995 року в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 58 - розірвати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 1999 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що не проживає разом з чоловіком з лютого 2000 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 28 січня 1995 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] уклали шлюб в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 58. Від шлюбу у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2000 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 липня 2007 року в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 556 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з січня 2015 року та після надання судом строку на примирення, поліпшення у їхніх стосунках не відбулось. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з січня 2015 року та після надання судом строку на примирення, поліпшення у їхніх стосунках не відбулось. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 20 липня 2007 року [PERSON] (до шлюбу Сівакова) та [PERSON] уклали шлюб в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 556. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року. Після наданого судом строку на примирення, шлюбні відносини між подружжям не відновлені, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знаходиться в шлюбі з 13 липня 2012 року, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №413. До шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Згідно повідомлення Петрівського районного суду Кіровоградської області №1395/15 від 20.03.2015 відповідач на виклик до суду не з'являвся, що унеможливило виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про допит та вручення документів відповідачу, а тому повернуто позовну заяву без виконання. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі знаходиться в шлюбі з 13 липня 2012 року, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №413. До шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с. 3, 4). Діти проживають з матір'ю, яка не має можливості утримувати дітей самостійно, коштів на утримання не вистачає, діти потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 23 липня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 409. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим з січня 2012 року шлюбні стосунки між ними були фактично припинені. Примирення між ними та збереження шлюбу не можливе. Просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви від 24.03.2015 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 24.03.2015 року не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 23 липня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 409, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені з січня 2012 року, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання доньки та розділ майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 24 грудня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1067. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо та не ведуть спільне господарство з 2012 року. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. Позивачка в попередньому судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. В подальшому відповідно до заяви від 01.04.2015 року просила справу слухати у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. В попередньому судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні. В наступні судові засідання відповідач не з'явився. Про час і місце слухання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивачку та відповідача у попередньому судовому засіданні, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 24 грудня 2005 року був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1067. В шлюбі народилася донька: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони з 2012 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання доньки та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 30 вересня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 690. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим шлюбні стосунки між ними були фактично припинені. Примирення між ними та збереження шлюбу не можливе. Просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви її представника від 11.03.2015 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 11.03.2015 року не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 30 вересня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 690, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народився син: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання сина та розділ майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 11 лютого 2006 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Їх сім'я розпалася, з червня 2014 року відповідач проживає оремо від сім'ї. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні від 02 березня 2015 року щодо задоволення позову заперечував. В судове засідання 10 березня 2015 року, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, не з'явився. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.8), який проживає разом з позивачкою окремо від відповідача та знаходиться на її утриманні. З червня 2014 року відповідач проживає окремо від сім'ї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину до досягненнями дітьми повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7) ,які проживають разом з позивачкою (а.с.5) та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працевлаштувався не офіційно, його заробітна плата складає близько 2000 грн. в місяць, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вони з відповідачем з 09 листопада 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час сімейні стосунки між ними припинені та вони перебувають у стані розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина після припинення сімейних стосунків проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, а тому, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved