Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

До Гірницького районного суду м. Макіївки надійшла позовна заява [PERSON] до Макіївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка постійно мешкала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаного домоволодіння з надвірними будівлями. Вона як донька померлої є спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців не має. Спадщина нею була прийнята, оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном, так як вона постійно проживала в спадковому будинку разом з померлою, була зареєстрована та проживала постійно в будинку разом з мамою, у тому числі і на момент смерті матері, у даному будинку вона мешкає і на теперішній час, що згідно з законодавством, яке діяло на час смерті матері вважалось прийняттям спадщини. Проте вона на теперішній час не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки будинок не пройшов державну реєстрацію, тому позивач прохала визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадковий будинок з надвірним будівлями, які необхідні для його обслуговування та входять до складу вказаного домоволодіння. Представника відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав листа, згідно якого прохав справу розглянути за його відсутності, вважав, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON], не можна вважати відумерлою, оскільки позивач, як спадкоємець прийняв таку спадщину. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно рішення № 550 виконкому Макіївської міської ради депутатів трудящих від 15 червня 1955 року [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 600 м2 на право забудови індивідуального жилого будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Відповідно до акту від 5 липня 1955 року [PERSON] було виділено в натурі земельну ділянку для забудови. 1 жовтня 1955 року [PERSON] уклала з відділом комунального господарства виконкому ради трудящих договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку. Вказаний договір було посвідчено 22 листопада 1955 року Першою макіївською державною нотаріальною конторою. На виділеній земельній ділянці [PERSON] збудувала будинок, у зв'язку з чим, на вказаний будинок було заведено інвентаризаційну справу. З відомостей, наданих представником позивача до судового засідання, встановлено, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON]. 1 вересня 1981 року позивач змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON]. [INFO] [PERSON] - померла. З домової книги на будинок [ADDRESS], встановлено, що позивач зареєстрована у вказаному спадковому будинку з 24 січня 1978 року. Відповідно до технічної документації спадкового будинку [ADDRESS], судом встановлено, що стан будівельних конструкцій відповідає вимогам, які пред'являються до даних будівель. Приміщення жилого будинку можуть бути використані для подальшої нормальної експлуатації при дотриманні санітарних та протипожежних норм та правил, при цьому права інших осіб не порушені. З відомостей, наданих за підписом завідуючої П'ятої макіївської державної нотаріальної контори, встановлено судом, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину видано не було. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності до ст. 186 ЦК України надвірні будівлі належать до будинку, вони є належністю до будинку як головної речі. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином, аналізуючи пояснення позивача та всі досліджені докази, суд вважає, що [PERSON], як спадкоємець померлого спадкодавця не може реалізувати свої права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй спадковим майном, оскільки за свого життя [PERSON] не було проведено державну реєстрацію належного їй нерухомого майна, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved