Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання майна особистою приватною власністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з 17 січня 1968 року по 16 листопада 1977 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Однак фактичні шлюбні відносини між ними припинились в травні 1975 року і відповідач пішов проживати за адресою [INFO], а вона залишилась проживати в [INFO]. Позивач зазначає, що ще до розірвання шлюбу, у липні 1976 року вона за власні кошти, під час роздільного проживання із відповідачем, придбала 48/100 частин будинку № 121 по вул. Гелевея в м. Коростишів Житомирської області. В даному будинку відповідач жодного дня не проживав, зареєстрований не був. Частину вказаного будинку вона придбала за свої особисті кошти під час роздільного проживання з відповідачем. Позивач просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] 48/100 частин житлового будинку № 121 по вул. Гелевея в м. Коростишів, Житомирської області , придбаного за договором купівлі-продажу, укладеного 26.07.1976 р. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час і місце судового розгляду повідомлявсь належним чином, в порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі («Урядовий курєр» № 57 (5431) від 28.03.2015 року). Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.01.1968 р. по 16.11.1977 року, який розірвано (а.с. 5). У період шлюбу, а саме 26 липня 1976 року [PERSON] ( після розірвання шлюбу [PERSON]Ю.) придбала 48/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель , що знаходиться в м. Коростишів, вул. Гелевея, № 103. Вказана обставина підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 26.07.1976 р., що був посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2185. Рішенням виконкому Коростишівської міської ради № 340 від 23.06.1977 року домоволодіння № 103 перейменовано в домоволодіння № 121 по вул. Гелевея. Згідно ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до п. 23 та 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно, крім іншого, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. З копії позовної заяви про розірвання шлюбу від 10.06.1977 р. та копії акта депутата Коростишівської міської ради № 959 від 12.12.2014 р . підтверджено, що з травня 1975 року [PERSON] однією сімєю з [PERSON] не проживали, спільне господарство не вели. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, судом встановлено, що майно було придбане позивачкою за особисті кошти, у зв'язку з чим право на 48/100 частин житлового будинку № 121 по вул. Гелевея в м. Коростишеві повинно бути визнано особистою приватною власністю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не порушують права інших осіб, відповідають вимогам діючого законодавства України, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved