Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що 06.08.2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований у відділі ДРАЦС Літинського РУЮ Вінницької області, але їх спільне сімейне життя не склалося і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом зі [PERSON] та знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу, відповідач зник з життя дружини та сина і перестав з ними спілкуватися. Позивач намагалася його розшукати, щоб вмовити спілкуватися із сином, тому, що хлопчику як для повноцінного виховання потрібен батько, але брати участь в утриманні та у житті сина відповідач не бажає. 11.07.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було вирішено питання стосовно сплати батьком аліментів на утримання дитини, але відповідач жодного разу не платив. Син [PERSON] весь час прожив та продовжує проживати разом з позивачем. Всі роки його життя, остання самостійно займається його вихованням, піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду та просила позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник [PERSON] [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей ВМР надала суду заяву про слухання справи без представника. Підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони в справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.2014 року. Майже після народження їхнього сина сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З часу розірвання шлюбу, відповідач зник з життя дружини та сина і перестав з ними спілкуватися. Позивач намагалася його розшукати, щоб вмовити спілкуватися із сином, тому, що хлопчику як для повноцінного виховання потрібен батько, але брати участь в утриманні та у житті сина відповідач не бажає. 11.07.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було вирішено питання стосовно сплати батьком аліментів на утримання дитини, але відповідач жодного разу не платив. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 14.07.2017 № 3104 виданої ПП «Бокуд» вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Разом із нею зареєстрований і син. Відповідно до акту ПП «Бокуд» від 27.07.2017 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, сина [PERSON] не відвідує. З довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 14 Вінницької міської ради» від 21.07.2017 року за № 05-01-07/36 вбачається, що [PERSON] відвідує даний заклад групу раннього віку № 1 з 25.08.2016 року. [PERSON], батько дитини, за час відвідування закладу ДНЗ № 14 по теперішній час, не приймав участі у навчально - виховному процесі дитини. За даний період [PERSON] не відвідував батьківських зборів, жодного разу не приводив, та не забирав дитину з садочка, ні особисто, ні по телефону не цікавився своєю дитиною. Вихованням дитини повністю займається мати - [PERSON] [PERSON] повністю забезпечений всім необхідним для відвідування дитячого садочка. Мати приймає активну участь у вихованні сина, цікавиться його поведінкою та успіхами на заняттях. Питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось Виконавчим комітетом Вінницької міської ради. Згідно його висновку від 10.11.2017 року № 01-00-011-48831, враховуючи невиконання батьком протягом близько двох років обов'язків по вихованню та утриманню сина, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не виконує належним чином свого батьківського обов'язку щодо його утримання; не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до власної дитини, не підтримує тривалий час за власним бажанням спілкування із нею, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], оскільки це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved