Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Редіч Н.Ю. звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 86 691,00 грн., неустойку у розмірі 17 338,20 грн., інфляційні витрати у сумі 17 790,46 грн. та 1218,21 грн. судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.05.2017 між сторонами було укладено договір позики , за умовами якого відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 86 691,00 грн., які зобов`язався повернути до 25.06.2017. Крім того, сторони оформили боргову розписку на підтвердження договірних зобов`язань. Позивач стверджує, що своїх зобов`язань за договором позики позичальник не виконав - позику не повернув, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище . У зв`язку з цим, позивач просить про задоволення позовних вимог про стягнення боргу з відповідача, а також неустойки за порушення виконання зобов`язання. 31.01.2020 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ст. ст. 128- 130 ЦПК України ( а.с. 32, 49). Про причину неявки суд до відома не поставила. Згідно із ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, яка подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та наполягала на ухваленні заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами статтей 1046, 1049 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 25 травня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в розмірі 86 691,00 грн. (а.с.9) На виконання умов вказаного договору відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON] розписку із зазначенням умов про дату та місце виконання зобов`язань відповідача перед позивачем. (а.с.11) З даної розписки вбачається, що [PERSON] , ІПН [NUMBER] , зобов`язується повернути [PERSON] ІПН [NUMBER] грошові кошти у розмірі 3300 доларів США до 25.06.2020 . Станом на час звернення до суду з позовною заявою, сума позики в розмірі 86 691,00 грн. позичальником позикодавцю не повернута. За таких обставин та встановлених фактів, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписки позивача вказує на те, що борг відповідачем не погашено, а тому суд визнає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, суд погоджується із тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, витрати щодо стягнення судового збору покладаються на відповідача в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved