Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

В січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем зареєстрували розірвання шлюбу 14 грудня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. В шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком обох дітей. Рішенням суду від 30 липня 2007 року шлюб між ними розірвано, позивачці залишено прізвище [PERSON], неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати зі матір'ю. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, не виконує свого батьківського обов'язку по їх утриманню, хоча має для цього можливість, офіційно працює на роботі, отримує заробітну плату, в нього немає непрацездатних батьків, інвалідності, тощо. На даний час з відповідача стягується 708 гривень аліментів на повнолітню дитину. Відповідно до закону право на отримання аліментів на утримання дитини має той, з ким проживає дитина. Просить винести рішення, яким стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей в залежності від їх віку на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували розірвання шлюбу 14 грудня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 277, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. В шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Відповідач [PERSON] є батьком обох дітей. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2007 року шлюб між сторонами розірвано, позивачці залишено прізвище [PERSON], неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати зі матір'ю. Відповідно до довідки №40 про склад сім'ї, виданої Нагірянською сільською радою Чортківського району Тернопільської області 15 січня 2018 року, в склад сім'ї [PERSON] входять [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., які проживають разом з нею в одному будинку. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, не виконує свого батьківського обов'язку по їх утриманню, хоча має для цього можливість, офіційно працює на роботі, отримує заробітну плату, в нього немає непрацездатних батьків, інвалідності, тощо. На даний час згідно поданої довідки з відповідача стягується 708 гривень аліментів по оплаті аліментів на повнолітню дитину. Відповідно до відповіді на запит адвоката від 22.01.2018 року відповідач [PERSON] працює різноробочим в Нагірянській сільській раді с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області згідно розпорядження сільського голови № 1 від 12.01.2016 року та розмір його заробітної плати становить 1600 гривень, що підтверджується довідкою про доходи № 83 від 23.01.2018 року. Загальна сума доходу з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року становить 19 2000 гривень. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведених вимог закону, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 гривень судового збору та в користь позивачки судові витрати по справі.

Outcome: approved