Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі по тексту - відповідач), третя особа - Національний банк України, відповідно до якої просив визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати останнього надати інформацію на запит позивача від 01.07.2016, а саме: повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (правонаступником кого є відповідач) від 04.07.2006 на конвертацію в сумі 59 000 доларів США від Заявника через Банк і купівлю української гривні; повідомити чи направлялась заявка від 04.07.2006 про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 59 000 доларів США від Позичальника через Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти, то вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 59 000 доларів США;надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 59 000 доларів США на споживчі цілі; надати розрахунки суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії); суми сплачених відсотків (комісії), сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір № 0401/07-2006 від 04.07.2006 від імені Банку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2006 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 0401/07-2006, про надання споживчого кредиту в сумі 59 000 доларів США. Проте, позивач стверджує, що як позичальник не має жодного документу, який би вказував про перехід права власності на 59 000 доларів США від банку до позивача, валютний рахунок не відкривався, заявки на конвертацію доларів в грошову одиницю України позичальник не подавав, заяви про перерахування цих кошті в оплату нерухомості не подавались. Представник позивача звертався до відповідача із відповідним запитом щодо надання інформації, яку позивач просить надати в своїх позовних вимогах, разом з тим, зі слів позивача, відповідач відмовився надавати вказану інформацію, повідомивши, що така інформація надається з дозволу власника та є банківською таємницею. Позивач не погоджується з таким твердженням, вказану бездіяльність відповідача вважає протиправною, а інформацію, яку запитував представник позивача в своєму запиті - не відноситься до обмеженою, тому що стосується позивача як сторони правочину, відповідач навмисно її приховує. Позивач мав право на отримання відповідної інформації, що передбачено положеннями Закону України «Про банки і банківську діяльність» і обрав належний спосіб захисту своїх прав. Запит до банку не протирічить і нормам закону України «Про доступ до публічної інформації». Враховуючи вище викладене, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої справу просив слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі. Просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.07.2006 між позивачем та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є відповідач), укладено Кредитний договір № 0401/07-2006 (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику (позивачу) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в сумі 59 000 доларів США, ціль кредитування - придбання житлового будинку, відсотки за користування - 9, 5 % річних, строком до 10.07.2036 (п.п. 1.1.-1.4. Кредитного договору). Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2016 [PERSON], який діє від імені [PERSON], звернувся до відповідача із запитом на інформацію (а.с. 8), а саме: повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались, то просив направити правові підстави такої передачі; надати інформацію щодо суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії), суми сплачених відсотків (комісії), суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації; надати Положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату підписання спірного правочину; підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір № 0401/07-2006 від імені Банку; повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США в сумі 59 000 доларів США від Позичальника через Банк на купівлю української гривні; якщо така заявка направлялась, то вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 59 000 доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень та/або заяви на видачу готівки на оплату 59 000 доларів США від 04.07.2006 - на споживчі цілі. При цьому, представник позивача посилався на ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закон України «Про доступ до публічної інформації», Закон України «Про інформацію», Закон України «Про захист прав споживачів». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» І.О. Стрюкова листом повідомила представника позивача, що інформація, доступ до якої просить останній, є інформацією, що містить банківську таємницю та розкривається Банком в порядку, передбаченому ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою НБУ від 14.07.2008 № 267. Зазначила, що клієнти Банку можуть звернутись до обслуговуючих відділень Банку, де, після їх ідентифікації як клієнтів Банку, останнім може бути надана інформація щодо кредитного договору. При цьому, в листі було звернуто увагу також ну ту обставину, що для отримання інформації відносно іншої особи за довіреністю, необхідно надати до Банку нотаріально засвідчену копію довіреності, яка уповноважує представляти інтереси клієнта Банку в банківських установах та отримувати будь-яку інформацію, таємниця якої охороняється чинним законодавством. В своїх письмових поясненнях представник позивача пояснив, що відповідач незаконно відмовив позивачу у наданні такої інформації. Разом з тим, за правилами ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою зазначеної статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів та передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Метою Закону України «Про доступ до публічної інформації» є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч. 1 ст. 2 Закону). Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про інформацію», за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація (ч. 1 ст. 21 вказаного Закону). Таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю( ч. 1 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відома банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею. Згідно зі ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками з письмового дозволу власника такої інформації або за рішенням суду. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію : 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. Враховуючи вище викладене, аналізуючи зміст запитуваної представником позивача інформації, суд приходить до висновку, що вказана інформація є інформацією, що містить банківську таємницю, а отже, на неї не розповсюджують свою дії норми Закону України «Про доступ до публічної інформації», а порядок надання зазначеної в запиті інформації врегульовано відповідно Законом України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Національного банку України від 14.07.2006 № 267 (далі по тексту - Правила). Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п. 3.1. Правил, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Письмовий запит (дозвіл) юридичної особи - клієнта банку має бути підписаний керівником або вповноваженою ним особою та скріплений печаткою юридичної особи. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Положеннями статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк зобов'язаний ідентифікувати осіб, уповноважених діяти від імені клієнтів та вимагати надати документи, що підтверджують особу представника та його повноваження. Разом з тим, ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що представник Банку, надаючи таку відповідь на запит представника позивача, діяв в межах та в порядку, передбаченому чинним законодавством, оскільки у відповідності до Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація, яку просив надати представник позивача, діючи від імені позивача, є інформацією, що містить в собі банківську таємницю. Надання такої інформації врегульовано спеціальним законодавством, в тому числі Законом України «Про банки і банківську діяльність», яким передбачено необхідність ідентифікації клієнта банку, що здійснюється саме з метою захисту персональних даних останнього. Крім того, Банк має право вимагати документи, що підтверджують особу представника та його повноваження, а тому. Позивачем в розумінні ст. 60 ЦПК України, не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач якимось чином порушив права позивача, як не було надано доказів і того, що повноваження останнього на отримання запитуваної інформації були підтверджені належним чином. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, суд звертає увагу позивача на ту обставину, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу на Фонду на ліквідацію Банку. Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 48 вказаного Закону передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень, зокрема, має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. За таких обставин, зазначені позовні вимоги можуть бути пред'явлені позивачем до Фонду, оскільки на цей час у відповідача відсутні повноваження на вчинення відповідних дій. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed