Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

В червні 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], який в подальшому уточнила, подавши відповідну заяву (а.с.56) про встановлення факту укладення 17 квітня 2013 року договору купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, садовий масив «Єлизаветівський», ГО СТ «Архітектор», земельна ділянка №369 (адреса на момент укладання договору Єгорівська сільська рада, СК «Архітектор», діл.№369) між продавцем та власником земельної ділянки [PERSON], в інтересах якої при укладенні договору виступала її донька [PERSON] за довіреністю та між покупцем [PERSON], а після цього визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку на підставі укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки. В позові позивач послався на те, що 17 квітня 2013 року між позивачем та [PERSON], яка діяла через представника [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки №369, належної [PERSON] за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, садовий масив «Єлизаветівський», СК «Архітектор». Дана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ОД 20-2402 від 20.05.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3852. Укладання та оформлення договору купівлі-продажу ділянки було проведено шляхом складання розписки від 17.04.2013 року, акту передачі земельної ділянки від 17.04.2013 року та розписки-акту від 17.04.2013 року. Вказані документи підписані обома сторонами, достовірність підписів сторін посвідчена печаткою голови СТ «Архітектор». Також позивач зазначала, що після укладання договору купівлі-продажу та отримання усіх правовстановлюючих документів на земельну ділянку, вона стала користуватися вказаною земельною ділянкою, вступила в члени ГО СТ «Архітектор», в межах якого розташована земельна ділянка, сплачує членські внески та несе інші витрати, повязані з користуванням цією ділянкою та її утриманням Далі [PERSON] ухилялась від явки до нотаріуса, щоб в присутності сторін нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, а потім 17 квітня 2013 року померла. В звязку з її смертю припинилась і дія доручення, виданого нею при житті доньці [PERSON]. Тому просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі на підставі наданих письмових доказів, які підтверджують факт кладення договору купівлі продажу земельної ділянки на її користь та визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, викликалася до суду неодноразово, у тому числі в судове засідання, призначене на 19 жовтня 2017 року шляхом здійснення публікації оголошення про виклик до суду у газеті «Урядовий курєр» (публікація від 13.10.17р.) та «Одеські вісті» (публікація від 10.10.17р.). Таким чином відповідач належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України повідомлена про час та місце слухання справи. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON], спадкових прав на вказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON] не заявляла, спадкова справ за її завою не заводилась. На теперішній час позивач за місцем реєстрації не проживає, однак це останнє відоме її місце проживання на території України. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Зважаючи на це, в порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, давши оцінку обґрунтованості та законності заявлених вимог, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] з огляду на наступне. Судом по справі встановлені наступні обставини. Так, [PERSON] при житті на праві власності належала земельна ділянка №369 площею 0,071 га для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, садовий масив «Єлизаветівський», ГО Садове товариство «Архітектор» (адреса на момент укладання договору Єгорівська сільська рада, СК «Архітектор», ділянка 369). Вказану земельну ділянку вона отримала на підставі рішення 13 сесії ХХІ скликання Єгорівської сільської ради від 23.12.1993 року для ведення садівництва і її право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ОД 20-2402 від 20.05.2000 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельні ділянки за №3852. (а.с.9) Рішенням №38-V Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 20.09.2006 року, земельній ділянці була присвоєна наступна адреса: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, садовий масив «Єлизаветівський», ГО СТ «Архітектор», земельна ділянка №369. (а.с.10) Відповідно до актового запису про смерть №10651 від 03.11.2013 року, наданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ в Одеській області на ухвалу суду від 30.08.2017 року (а.с.68) [PERSON] померла 02.11.2013 року, реєстрація смерті проведена 03.11.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України (редакція чинна на момент смерті [PERSON]Г.), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1 та 2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ч.1 та 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49107306 від 15.09.2017, наданої першою Одеською Державною нотаріальною конторою на ухвалу суду про витребування доказів від 30.08.2017 року (а.с.75) - спадкова справи після смерті [PERSON] не заводилась, інформація у спадковому реєстрі відсутня. Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області від 2017 року № 4/6 на ухвалу суду про витребування доказів від 30.08.2017 року (а.с.73) [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [INFO]. За цією ж адресою станом на дату смерті [PERSON] була зареєстрована й [PERSON] Зважаючи на це суд погоджується з тим, що [PERSON] на підставі ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1218, ч.1та ч.2 ст.1220, ч.1 та ч.2 ст.1222, ч.1 та ч.2 ст.1223, ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], а отже є належним відповідачем по справі з огляду на предмет заявлених вимог. Згідно до ч.1 ст.655 ЦК України (редакція, чинна на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки), за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Далі судом встановлено, що при житті [PERSON] 17.04.2013 року між позивачем [PERSON] та представником [PERSON] її донькою [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченого доручення від 07.03.2013 року від імені матері [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу належної [PERSON] земельної ділянки за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, садовий масив «Єлизаветівський», СК «Архітектор», земельна ділянка №369 на користь [PERSON] Факт укладення даного договору купівлі продажу підтверджується наступними письмовими доказами; -розпискою від 17.04.2013 року, згідно якої [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON] 4000 доларів США та 7550 грн. за передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки №369 площею 0,071 га Єгорівська сільська рада, СК «Архітектор», ділянка 369, належної [PERSON] Розписка була складена у присутності свідків, які зазначені та розписалися у ній, а також у присутності голови Садового товариства «Архітектор» [PERSON] з нанесенням відбитка печатки цієї юридичної особи( а.с.11); -актом передачі земельної ділянки від 17.04.2013 року та розпискою до акту від 17.04.2013 року, які посвідчені печаткою СТ «Архітектор» та підписом голови СТ «Архітектор» [PERSON], згідно яких [PERSON], яка діяла на підставі доручення від імені матері [PERSON], передала, а [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку №369 площею 0,071 га Єгорівська сільська рада, СК «Архітектор», ділянка 369 ( а.с. 12,13); -копією нотаріально посвідченої довіреністю від 07.03.2013 року, яким [PERSON] уповноважила доньку [PERSON] діяти від імені [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 90); -довідкою Єгорівської сільської ради від 03.05.2017 року за №412, згідно якої земельна ділянка №369 площею 0,071 га Єгорівська сільська рада, СК «Архітектор», була надана [PERSON] для ведення садівництва на підставі рішення Єгорівської сільської ради Роздільнянського район Одеської області ( а.с.8); -копією членської книжки садовода СТ «Аріхтектор» [PERSON], яка вступила в члени СТ «Архітектор» в день укладення договору купівлі продажу земельної ділянки в СТ «Архітектор» 17.04.2013 року, отримала книжку садовода як власник земельних ділянок №369/368 ( а.с. 14); -копіями квитанцій щодо прибуткових касових ордерів ГО СТ «Архітектор» щодо сплати [PERSON] членських внесків садовода СТ «Архітектор» з квітня 2013 року по теперішній час. (а.с.15 -17), що свідчить про факт передачі земельної ділянки у користування та власність [PERSON], яка з дати укладення договору несла витрати по утриманню земельної ділянки та використовувала її за призначенням ( а.с.15-17). Суд вважає, що вищенаведені докази в сукупності свідчать про те, що між сторонами дійсно було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки в простій письмовій формі, продавець отримав кошти за земельну ділянку, а покупець отримав її фактично у власність, ставши для цього членом ГО СТ «Архітектор» (в межах якого розташована земельна ділянка), сплачуючи членські внески та інші витрати, повязані з користуванням цією ділянкою. Однак статтею 657 ЦК України (редакція, чинна на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки) було встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. При цьому, згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був повністю виконаний його сторонами, відбулась оплата покупцем та передача продавцем земельної ділянки покупцю, також відбулась передача правовстановлюючих документів на вказане майно, що зафіксоване в акті від 17.04.2013 року та розписці-акті від 17.04.2013 року. Однак в звязку зі смертю продавця [PERSON] даний договір не може бути нотаріально посвідчений, як і не може бути визнаний судом дійсним в судовому порядку на підставі ч.1 ст.220 ЦК України в звязку зі смертю однією сторони правочину. Згідно ч.1 та п.1 ч.2.ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зважаючи на те, що від визнання факту укладання 17.04.2013 року договору купівлі-продажу земельної ділянки між позивачем та [PERSON] залежить право власності на цю ділянку, існують підстави для встановлення судом факту укладання зазначеного договору. Відповідно до ст.16 ЦК Украни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, зважаючи на те, що суд встановив факт укладення договору купівлі продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON], є обґрунтованою вимога позивача про визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved