Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказував, що з 14 лютого 2014 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї, несприятлива морально-психологічна атмосфера, що склалася з вини дружини, поведінка останньої, що призводила до постійних скандалів. В зв'язку з припиненням сімейних відносин та поведінкою відповідачки дитина проживає з позивачем. Виходячи з неможливості зберегти сім'ю [PERSON] просив про розірвання шлюбу. Крім цього, вказуючи на те, що [PERSON], зловживаючи спиртними напоями, належним чином не піклується про сина, а саме про стан його здоров'я, харчування, забезпечення одягом та іншим необхідним, не забезпечує матеріально-побутові умови проживання дитини, а тому [PERSON] просив визначити місце проживання Олександра з ним (батьком) та стягнути з відповідачки на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подачі позову до повноліття сина. Ухвалою суду від 10 лютого 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини було повернуто позивачу. Ухвалою суду від 10 лютого 2015 року вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини роз'єднано в окремі провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі, на примирення не погодився, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. При цьому пояснив, що сім'я розпалася близько чотирьох місяців тому, спору щодо поділу майна між подружжям немає, спір з приводу визначення місця проживання дитини буде вирішуватися у встановленому законом порядку. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, на примирення не погодилася, вказувала на неможливість збереження сім'ї з вини позивача (його поведінки). Також пояснила, що сім'я розпалася близько чотирьох місяців тому, спору щодо поділу майна між подружжям немає, спір з приводу визначення місця проживання дитини буде вирішуватися у встановленому законом порядку. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 14 лютого 2014 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved