Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просив: стягнути з Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» на його користь суму компенсації втрати частини грошового доходу у зв'язку з порушенням термінів його виплати за період з січня 2015 року по серпень 2017 року в загальному розмірі 49 606,51 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2017 року по справі №753/14612/16-ц, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 31.05.2017 року, з Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 82 844,45 грн.; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 15 548,08 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 150 000,00 грн., а всього - 248 392,53 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів. При цьому, фактично, вказане рішення суду було виконано відповідачем лише 30.08.2017 року шляхом перерахування суми заборгованості на рахунок Шевченківського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві. В свою чергу, позивач зауважує, що він мав би отримати вищенаведену суму заробітної плати в будь-якому випадку не пізніше дати фактичного звільнення з займаної посади, а саме - 19.12.2014 року. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.34 Закону України «Про оплату праці», ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати», п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати», позивача вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на його користь компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 19.12.2014 року до 30.08.2017 року. Ухвалою від 25.06.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 24.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив ДП «Державний центр інформаційних ресурсів України» на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що чинним законодавством України не передбачено стягнення компенсації втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати після виконання судового рішення. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача Дунаєнко А.М. проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2017 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року, позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, зокрема стягнуто з Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 82 844,45 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 15 548,08 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 150 000,00 грн., а всього - 248 392,53 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів. При цьому, як вбачається зі змісту вищенаведеного рішення, судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] в розмірі 82 844,45 грн. виникла у відповідача в період з 01.08.2014 року по 19.12.2014 року. Враховуючи положення ст. 82 ЦПК України, вищезазначені обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2017 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року, не потребують доказуванню у даній справі. Водночас, як встановлено в судовому засіданні, вищенаведене рішення суду було виконано відповідачем лише 30.08.2017 року шляхом перерахування суми заборгованості на рахунок Шевченківського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії листа відповідача від 30.08.2017 року за №472, а також постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Н.В. від 14.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження №53405204. Вказані обставини стосовно виконання рішення суду лише 30.08.2017 року також не заперечувалися й представником відповідача під час наданнями ними пояснень у судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). При цьому, як передбачено п.п.4, 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу спожитих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділеній на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Таким чином, перевіривши на відповідність вищенаведеному Порядку наведені у позовній заяві розрахунки позивача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення компенсація втрати частини грошового доходу у зв'язку з порушенням термінів його виплати за період з січня 2015 року по серпень 2017 року в загальному розмірі 49 606,51 грн. Також, суд, в порядку визначеному ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved