Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач - його син, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає в квартирі тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Однак реєстрація відповідача у квартирі не дає можливості позивачу реалізовувати своє право користування належним чином. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]; а також зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач, згідно заяви, вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні та розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2003 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі дублікату Свідоцтва про право власності від 29.07.2003 р. (виданий Адміністрацією Ленінського району виконкому Миколаївської міської ради на підставі Свідоцтва про право власності від 13.10.1998 р. виданого виконкомом Ленінського району). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою. Відповідно до Акту складеного сусідами позивача та ОСББ «Ювілейний» від 15.05.2017 р., в квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає з 2005 р. за вказаною адресою. Разом з тим, позивач самостійно несе витрати на утримання квартири, сплачує комунальні послуги тощо. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Позивач також просить суд зняти відповідача з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Проте такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідача по справі є зайвими, оскільки рішення суду щодо визнання його таким, що втратив право на користування квартирою, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації у спірній квартирі. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири та зняття його з реєстраційного обліку, обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: partial