Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Мньовської сільської ради та, уточнивши позовні вимоги, просила визнати недійсним рішення 14 сесії 6 скликання Мньовської сільської ради від 03.12.2012 року про надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність змеленої ділянки орієнтовною площею 0,50 га із земель запасу, для ведення особистого селянського господарства на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, визнати недійсним рішення 21 сесії 6 скликання Мньовської сільської ради від 16.05.2014 року про відмову [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] на території Мньовської сільської ради, в зв'язку з не набранням більшості голосів від загальної кількості депутатів присутніх на пленарному засіданні ради, зобов'язати Мньовську сільську раду повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею не більше 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], Чернігівського району, Чернігівської області, отриманого нею у спадщину на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2014 року. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона, на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.01.2014 року, є власницею будинку [ADDRESS], який вона успадкувала після смерті бабусі [PERSON], якій згідно рішення виконавчого комітету Мньовської сільської ради Чернігівського району від 23 жовтня 1997 року було виділено під приватизацію земельну ділянку площею 0,50 га. В березні 2014 року позивач подала заяву до сільської ради про надання дозволу на виготовлення земельно-кадастрової документації прилеглої до її будинку земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з метою в подальшому її приватизації, однак, оспорюваним рішенням сільської ради від 16 травня 2014 року у наданні такого дозволу було відмолено, у зв'язку з не набранням при голосуванні більшості від загальної кількості голосів депутатів. Крім того, у червні поточного року позивач дізналася, що ще 03.12.2012 року рішенням Мньовської сільської ради було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність ділянки площею 0,50 га, із земель запасу, для ведення особистого селянського господарства, до складу якої увійшла і ділянка на якій розташований будинок позивачки і ця обставина підтверджується даними проекту та інформацією інспекції сільського господарства, яка провела відповідну перевірку за скаргою позивача. Отже і це рішення сторони відповідача є незаконним. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2014 року позов [PERSON] до Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області задоволено повністю. Не погоджуючись з даним рішенням третя особа [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що надання сільською радою дозволу на розроблення технічної документації та навіть замовлення її, жодним чином не порушує прав позивачки на спадщину, тим більше, що заповіт складено їх бабусею на ім'я [PERSON] Апелянт вважає, що прийняття судом оскаржуваного рішення зачіпає її майнові права та сприяє можливому позбавленню її прав вільно володіти, користуватися та розпоряджатися спадщиною до якої входить зокрема право користування земельною ділянкою Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в наданні дозволу позивачу на розробку технічної документації із землеустрою та надання такого дозволу [PERSON] є необґрунтованими, невмотивованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства і порушують охоронювані законом права та інтереси позивача як власника об'єкта нерухомості який знаходяться на земельній ділянці, що перебуває в її користуванні. Суд погодився також з позовною вимогою [PERSON] про зобов'язання Мньовської сільської ради повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], отриманого нею у спадщину після смерті бабусі [PERSON], на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2014 року. Це право позивач зареєструвала 27 лютого 2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9, 10). Покійній [PERSON] було виділено для приватизації земельну ділянку площею 0,50 га (а.с.5). З генерального плану с.Мньов, Чернігівського району вбачається, що земельна ділянка, яка перебувала у користуванні [PERSON], на якій розташований будинок позивачки [PERSON], має номер [NUMBER], з її розміром 0,36 га (а.с.56), де розташовано решту земельної ділянки встановити неможливо. За змістом ст.ст.116 ч.ч.1, 2, 118, 125 ч.1, 126 ч.1 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у нього у користуванні, повинен подати заяву до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки. Передача земельної ділянки у власність громадянина здійснюється лише після затвердження органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування проекту приватизації землі, погодження і розгляду, у встановленому законом порядку, проекту відведення земельної ділянки. У подальшому, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, приймає рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність або про відмову у передачі земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку виникає після отримання її власником документа, що посвідчує право власності, а саме: державного акта. 03 грудня 2012 року рішенням 14 сесії 6 скликання Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області було надано дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність змеленої ділянки орієнтовною площею 0,50 га із земель запасу, для ведення особистого селянського господарства на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. З кадастрового плану до цієї ділянки, викопіювання з генерального плану забудови с. Мньов встановлено, що до цієї ділянки увійшла і ділянка на якій розташований будинок позивачки, при цьому ділянці вже присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а.с.28-35, 52-59). В березні 2014 року позивачка подала до Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області відповідну заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,25 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с.8). 16 травня 2014 року 21 сесія 6 скликання Мньовської сільської ради Чернігівського району прийняла рішення про відмову [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою у зв'язку з не набранням більшості голосів від загальної кількості депутатів присутніх на пленарному засіданні ради (а.с.6, 7) Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно зі статтею 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо регулювання земельних відносин на території міста вирішуються виключно на пленарних засіданнях селищної ради. Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада в межах свої повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається більшістю голосів. З копії протоколу та рішення від 16.05 2014 року вбачається, що з питання заяви [PERSON] рішення взагалі не було прийняте, оскільки не набрало більшості голосів і, зазначивши, що «сільська рада вирішила відмовити [PERSON] в наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою», сільська рада допустила як порушення ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки рішення не може вважатись прийнятим, так і порушення ст.118 ЗК України, оскільки відмовила не з підстав, передбачених цією нормою. За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним рішення 21 сесії 6 скликання та зобов'язання Мньовської сільської ради повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою є законним. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 14 сесії 6 скликання Мньовської сільської ради було надано дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність змеленої ділянки орієнтовною площею 0,50 га із земель запасу, а оскільки до цієї ділянки увійшла і ділянка на якій розташований будинок позивачки, судом першої інстанції рішення сільської ради було скасовано. Однак, станом на грудень 2012 року [PERSON] не була власником будинку по [ADDRESS] і надання дозволу на складання проекту землеустрою не порушувало прав позивачки. Не порушує прав позивачки вказане рішення і на теперішній час, оскільки не тягне за собою виділення земельної ділянки [PERSON] Тобто, суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в цій частині, не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального права. Приймаючи до уваги, що висновки суду у цій частині не відповідають обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково, рішення суду першої інстанції щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення 14 сесії 6 скликання Мньовської сільської ради від 03.12.2012 року скасовує, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, а в іншій частині рішення залишає без змін.

Outcome: partial