Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Вінницький національний технічний університет з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. Позов мотивований тим, що на балансі ВНТУ перебуває студентський гуртожиток № 1, що розміщений за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 15.02.2008 року. З листопада 2011 року і по даний час відповідач не сплачує за користування комунальними послугами та не сплачує плати за утримання гуртожитку і прибудинкової території. Станом на 17.01.2014 року [PERSON] спричинив збитки позивачу у розмірі 5 963, 76 гривень, з яких: 1 482, 84 гривень - заборгованість з плати за утримання гуртожитку і прибудинкової території, 4 480, 92 гривень - заборгованість за комунальні послуги. ВНТУ сплатив організаціям - постачальникам комунальних послуг за послуги, які споживав [PERSON] та поніс витрати на утримання гуртожитку, в якому зареєстрований відповідач. Своїми діями відповідач завдав збитків позивачу на суму невідшкодованих ним витрат на комунальні послуги на утримання гуртожитку. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 5 963, 76 гривень. В ході розгляду справи представники позивача зменшили позовні вимоги в зв'язку із проведенням відповідачем оплати платежів за комунальні послуги на суму 5 960, 00 гривень, а тому просили стягнути з відповідача на користь позивача збитки в сумі 3, 76 гривень, а також судові витрати. В судовому засіданні представники позивача зменшені позовні вимоги підтримали, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва на право власності на будівлю гуртожитку № 1 від 12.07.2005 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення № 1454 виконкому Вінницької міської ради від 12.07.2005 року, об'єкт в цілому, який розташований в [ADDRESS] належить державі в особі Міністерства освіти та науки; будівля знаходиться в оперативному управлінні Вінницького національного технічного університету на праві загальнодержавної власності. (а.с. 4) Згідно довідки № 3, виданої ВНТУ 20.01.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] терміном з 15.02.2008 року по даний час. (а.с. 5) Згідно довідки № 14-18, виданої ВНТУ 23.01.2014 року, за [PERSON] з листопада 2011 року рахується заборгованість, яка станом на 17.01.2014 року становить 5 963, 76 гривень, з яких: 1 482, 84 гривень - плата за утримання будинку і прибудинкової території, 4 480, 92 гривень - комунальні послуги. (а.с. 6) В судовому засіданні оглянуто та досліджено розрахунки плати за комунальні послуги для мешканців гуртожитку № 1 за лютий 2013 року від 12.03.2013 року та за червень 2013 року від 25.06.2013 року. (а.с. 7-8) Судом встановлено, що відповідачем оплачено позивачу за комунальні послуги 3 960, 00 гривень після звернення останнього до суду і 2 000, 00 гривень - до звернення до суду (16.10.2013 року), що підтверджується квитанціями.(а.с. 23-26) Отже, залишок заборгованості становить 3, 76 гривень (5 0963, 76 грн. - 5 960, 00 грн.) Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідачем в судовому засіданні було визнано спричинення збитків позивачу, в зв'язку з несвоєчасною оплатою комунальних послуг. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 3, 76 гривень. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 та ч. 1 ст. 89 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Враховуючи вище наведене,

Outcome: approved