Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якій вказав, що перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року до червня 2017 року, в яких проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання народилась донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої зареєстрований позивач. Рішенням суду від 16.10.2018 року з позивача стягнуто на користь відповідача, аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, з 30.07.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. На цей час позивач неспроможний сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, через що в нього виникла заборгованість зі сплати нарахованих аліментів, яка станом на 01.10.2019 року складає 29 149,64 грн. На даний час позивач не має постійного заробітку (доходу), живе за рахунок тимчасових заробітків, через що не може документально підтвердити свої доходи. Позивач зазначає, що при розрахунку аліментів державний виконавець використовує середній заробіток працівників по м. Запоріжжю, який значно перевищує отримувані ним доходи, внаслідок чого аліменти нараховуються в більшому розмірі, ніж належить, та перевищують 1/3 частину фактично отримуваних ним доходів. При стягненні судом аліментів він був згодний на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку, оскільки на той час мав постійний значний дохід, але зараз його матеріальне становище значно погіршилося, він не може знайти постійну високооплачувану роботу, має тимчасові заробітки та незначний дохід, тому втратив можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку, які нараховуються виходячи з середнього заробітку працівників по м. Запоріжжю. Посилаючись на викладене, просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2018 р. у цивільній справі № 335/8842/18 з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Запоріжжя, з 1/3 частини до 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) та стягувати щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набуття рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивач не має іншої дитини, немає інших осіб на утриманні, є здоровим чоловіком працездатного віку, має можливість працювати та отримувати дохід, доказів на підтвердження погіршення майнового стану або доказів, що він не працює не надав. Також зазначила, що їй відомо, про те, що позивач працює за кордоном, де отримує дохід, за який придбав два автомобіля, та дорогий мобільний телефон. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судове дебати не проводяться. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також пояснив, що на теперішній час позивач перебуває за кордоном, у зв`язку з виникненням і поширенням коронавірусної хвороби не має можливості повернутися до України. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в повному обсязі на підставах викладених, у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2018 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] , зареєстрований: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрована: [ADDRESS] ), аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, з 30.07.2018 року, і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. В позові [PERSON] посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , змінився майновий стан в сторону погіршення, у зв`язку з відсутністю постійної високооплачуваної роботи, він має тимчасові заробітки та незначний дохід, крім того з цих підстав виникла заборгованість зі сплати нарахованих аліментів, яка станом на 01.10.2019 року складає 29 149,64 грн. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу». Позивачем належних доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було, оскільки як випливає з обставин справи, на час стягнення з нього аліментів, останній також був офіційно працевлаштований. Враховуючи, що будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , відповідач не надав, матеріальний, сімейний та стан здоров`я позивача та відповідача не змінився, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Outcome: dismissed