Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Відповідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму заборгованості у розмірі 2341 грн. 87 коп. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район) перебуває громадянин [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком (копія паспорту Відповідача - додаток № 5, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Відповідача - додаток № 6). 29.03.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» (копія постанови КМУ від 29.03.2017 № 203 - додаток № 3, копія витягу з ЄДР від 17.09.2018 - додаток № 4). Даною Постановою затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 27.04.2018 року було створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління), ЄДРПОУ 42098368, яка є правонаступником всіх прав та обов`язків припинених Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку стримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку, чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. При відпрацюванні заяви Відповідача від 15.09.2016 року щодо призначення пенсії за віком, помилково було нараховано підвищення за відстрочку виходу на пенсію (копія розпорядження Лівобережного ОУ ПФУ в м. Києві № 9686 від 26.09.2015 року - додаток № 8). Після приведення матеріалів пенсійної справи Відповідача у відповідність до норм чинного законодавства (копія розпоряджень Лівобережного ОУ ПФУ в м. Києві від 09.11.2016 та від 30.11.2016 року № 310253 - додаток № 9), було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену Відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій від 21.11.2016 № 1490 сума склала 2344,90 грн. за період з 16.09.2016 по 30.11.2016 року, яка зменшилася у зв`язку з проведеним перерахунком, та склала 2341,87 грн. за період з 16.09.2016 по 30.11.2016 року. Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, було направлено лист Відповідачу, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте Відповідач на дану пропозицію не погодився та 20.02.2017 звернувся з відповідною заявою до Головного управління ПФУ в м. Києві (копія відповіді Головного управління ПФУ в м. Києві на заяву Відповідача від 20.02.2017; копія розпорядження Лівобережного ОУ ПФУ в м. Києві від 10.04.2017 № 310253). Позивач звертає увагу, що переплата пенсії виникла внаслідок рахункової помилки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2018 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 січня 2019 року до суду відповідачем було подано відзив, відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Представник позивача до судового розгляду не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, в поданій суду заяві просив справу слухати за його відсутності. Представник відповідача підтримав обставини викладені у відзиві, проти задоволення позову заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Судом встановлено, що що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район) перебуває громадянин [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком. Відповідно до листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій від 21.11.2016 № 1490 сума склала 2344,90 грн. за період з 16.09.2016 по 30.11.2016 року, яка зменшилася у зв`язку з проведеним перерахунком, та склала 2341,87 грн. за період з 16.09.2016 по 30.11.2016 року. Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, було направлено лист Відповідачу, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте Відповідач на дану пропозицію не погодився та 20.02.2017 звернувся з відповідною заявою до Головного управління ПФУ в м. Києві (копія відповіді Головного управління ПФУ в м. Києві на заяву Відповідача від 20.02.2017; копія розпорядження Лівобережного ОУ ПФУ в м. Києві від 10.04.2017 № 310253). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «;Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14). Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав. Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed