Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 08 червня 2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Давидківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №01. Від подружнього життя в них є малолітній син [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося. З різних причин між ними часто виникали непорозуміння. З лютого 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, просить шлюб розірвати без надання терміну на примирення, дитину залишити проживати з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу, малолітнього сина залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Дмитрик». Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 08 червня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Давидківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від подружнього життя в них є малолітній син [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належна сімя в сторін не створилася. Між сторонами часто виникали непорозуміння. Останніх два роки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved