Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач)\~про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначила, що судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2011 року у справі № 2-н-44/11 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до 16 лютого 2019 року, а з 17 лютого 2019 року до 17 лютого 2028 року у розмірі j частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу присудження аліментів пройшло більше шести років. За цей час значно змінився рівень життя, підвищились ціни і соціальні гарантії. Відповідно до вимог діючого законодавства, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області, встановивши їх в частці від заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не зявився, проте до суду подав заяву про визнання позову (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши усі обставини справи, суд установив наступне. Судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до 16 лютого 2019 року, а з 17 лютого 2019 року до 17 лютого 2028 року у розмірі j частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2011 року у справі № 2-638/11 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та відновлено позивачеві дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 9). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 192 СК України, відповідно до яких розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину визначений у одній чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу стягнення. Постанова пленуму Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 вказує на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення, що присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved