Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 30.08.2017\~р. надійшла позовна заява ПАТ\~КБ\~«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій Позивач просить стягнути на свою користь з Відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.04.2012\~р. №\~б/н у розмірі 46\~354\~грн. 29\~коп., яка складається з такого: 1\~999,34\~грн. заборгованість за кредитом; 37\~771,42\~грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3\~899,99\~грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00\~грн. штрафу (фіксована частина); 2\~183,54\~грн. штрафу (процентна складова). Також стягнути судові витрати у розмірі 1\~600\~грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору від 17.04.2012\~р. №\~б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 2\~000\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Проте Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від виконання зобовязань. У звязку з цим Відповідач за станом на 31.07.2017\~р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 46\~354\~грн. 29\~коп., що складається з наведених вище сум заборгованості за заборгованості за кредитом, відсотками, пенею і штрафом. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 11.09.2017\~р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2017\~р., відкладене через неявку сторін на 23.10.2017\~р., в якому було оголошено перерву до 20.11.2017\~р. та відкладено на 04.12.2017\~р. за клопотанням представника Позивача. У судовому засіданні 04.12.2017\~р. представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, надавши пояснення про обізнаність Відповідача про кредит та умови його отримання, що підтверджено підписами в анкеті-заяві. Представник Відповідача визнав позовні вимоги лише в частині основного боргового зобовязання (заборгованість за кредитом у розмірі 1\~999,34\~грн.), в іншій частині позовних вимог заперечив проти їх задоволення з підстав, зазначених у письмових запереченнях, також вказав на одностороннє збільшення Позивачем відсоткової ставки з 30\~% до 34,80\~% і потім до 43,20\~%, про що Відповідач не повідомлялась, а також про те, що взагалі не розуміє, звідки взялася така велика сума відсотків, навіть якщо рахувати по максимально можливій ставці, зазначеній у доданому до позову розрахунку заборгованості. Згідно з частиною четвертою статті\~174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті\~174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, письмові заперечення Відповідача, інші матеріали справи, в тому числі надані в судових засіданнях, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд вирішує дану цивільну справу, виходячи з такого. Судом встановлено, що 17.04.2012\~р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНКУ», та отримала, зокрема, платіжну карту із встановленим кредитним лімітом на суму 2\~000\~грн. Відповідач своїм підписом у названій анкеті-заяві засвідчила свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між нею і банком та що вона зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с.\~6). За пунктом\~2.1.1.5.5 згаданих «Умов та Правил надання банківських послуг» Відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пунктів\~2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100\~грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг». Як встановлено судом з наявних матеріалів справи та пояснень представника Позивача і представника Відповідача, ПАТ\~КБ\~«ПРИВАТБАНК» на виконання умов укладеного з нею договору свої зобовязання виконав у повному обсязі і належним чином, надавши Відповідачеві кредитні кошти на картку в розмірі 2\~000\~грн. Проте Відповідач не виконує взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених договором. У звязку з цим за станом на 31.07.2017\~р. у Відповідача виникла перед Позивачем заборгованість на загальну суму 46\~354,29\~грн., що складається, як стверджує Позивач, із: 1\~999,34\~грн. заборгованість за кредитом; 37\~771,42\~грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3\~899,99\~грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00\~грн. штрафу (фіксована частина); 2\~183,54\~грн. штрафу (процентна складова). Встановлені судом обставини надання Відповідачеві кредитних коштів підтверджуються як поясненнями представника Відповідача, яким визнано позов в частині боргу за основним кредитним зобовязанням у розмірі 1\~999,34\~грн., так і копією згаданої анкети-заяви (а.с.\~6). Відповідно до частини першої статті\~509, частини першої статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті\~615 ЦК України). За визначенням частини першої статті\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Водночас частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Разом з тим, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом було установлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви позичальника, в якій вказано, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між Відповідачем і банком та що Відповідач зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с.\~6). Проте до позовної заяви Позивачем додано витяг з Тарифів за картами «Универсальная, 30\~дней льготного периода» (з відсотковою ставкою 3,0\~% на місяць), «Универсальная, 55\~дней льготного периода» (з відсотковою ставкою 2,5\~% на місяць), «Универсальная Contract» (з відсотковою ставкою 1,7\~% на місяць) та «Универсальная Gold» (з відсотковою ставкою 2,5\~% на місяць), жодні з наведених умов кредитування та, зокрема, визначення процентної ставки не містять підпису Відповідача (а.с.\~7). Крім того, з доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором №\~б/н від 17.04.2012\~р., укладеного між сторонами, станом на 31.07.2017\~р. вбачаються такі відсоткові ставки: 30\~% з 17.04.2012\~р.; 34,80\~% з 01.09.2014\~р.; 43,20\~% з 01.04.2015\~р., хоча в позовній заяві стверджується лише про 30\~% ставку. До того ж шляхом арифметичного множення суми заборгованості за «тілом» кредиту (2\~000\~грн.) навіть на максимальну ставку за кредитом (43,20\~%) та на кількість років з дня отримання Відповідачем кредиту (5\~років) отримана загальна сума заборгованості виходить значно меншою ніж та, що заявлена в позові до стягнення (37\~771,42\~грн.). Відповідно до положень статей\~10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на це та зважаючи на відсутність підпису Відповідача на жодних із доданих до позовної заяви Позивача умов кредитування за різними кредитними картами, суд вважає, що Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мала на увазі Відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які вона брала на себе зобовязання зі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту. Аналогічні правові позиції неодноразово викладалися Верховим Судом України, зокрема, в його постановах від 11.02.2015\~р. у справі №\~6-240цс14, від 11.03.2015\~р. у справі №\~6-16цс15, де Верховний Суд України зазначив, що непідписані позичальником умови надання кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Так само у постанові Верхового Суду України від 22.03.2017\~р. у справі №\~6-2320цс16 (цивільна справа №\~521/8743/14-ц) Суд через відсутність підпису відповідача (позичальника) на Умовах кредитування зробив висновок про помилковість стягнення з відповідача пені та штрафів, передбачених непідписаними ним Умовами. Крім того, Верховним Судом України неодноразово зверталася увага на те, що за статтею\~549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті\~61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова від 21.10.2015\~р. у справі №\~6-2003цс15). Зважаючи на усе викладене та наведені позиції Верховного Суду України, які є обовязковими для врахування іншими судами (стаття\~3607 ЦПК України), суд вважає, що в частині стягнення з Відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37\~771,42\~грн., за пенею та комісією в розмірі 3\~899,99\~грн., а також штрафів у розмірі 500\~грн. (фіксована частина) та 2\~183,54\~грн. (процентна складова) позов задоволенню не підлягає. На підставі імперативної норми частини першої статті\~88 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial