Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

В червні 2020 року ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» з звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням гуртожитку по [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі позивача. Вказує, що у даному гуртожитку відповідачу було надано койко-місце на період його роботи у позивача. Проте, з вересня 2017 року відповідач у зазначеному гуртожитку не проживає, не сплачує комунальні послуги, однак до теперішнього часу зареєстрований у гуртожитку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Губницького Д. Г. Згідно частини 6 статті 187 ЦПК України, в порядку досудової підготовки 26.06.2020 року, судом надіслано запити до відповідних органів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який надійшла 20.07.2020 року. Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницький Д. Г. перебував у плановій відпустці з 13.07.2020 року по 02.08.2020 року включно. Ухвалою суду від 03.08.2019 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, також через оголошення на офіційному веб-сайті суду, причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] перебував в трудових відносинах з Державним підприємством Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі - ДП НВКГ «Зоря»- «Машпроект»/Підприємство) з 23.09.2011 по 04.09.2017 та був звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується відповідною довідкою Позивача про місце роботи та займану посаду від 19.04.2018 № 08/5-355. На підставі ордеру № 894 від 31.03.2012 на поселення в гуртожиток, виданого за сумісним рішенням адміністрації та профсоюзного комітету Підприємства від 27.03.2012, Відповідач вселився у гуртожиток Позивача по [ADDRESS] . Вказаний гуртожиток знаходиться на балансі ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів УРСР від 11.03.1984р. № 252 з додатком № 1. За договором від 17.10.2011 № 295 про надання та користування житловою площею між ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та [PERSON] (далі - Договір) останньому в гуртожитку Підприємства для одиноких за адресою по [ADDRESS] було надане ліжко-місце, де він зареєстрований з 21.10.2011 по теперішній час, що підтверджується довідкою Підприємства від 14.02.2020 № 14-49. Відповідач з вересня 2017 року в гуртожитку за вищевказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в приміщенні гуртожитку не має, місце його перебування невідоме. Вказані обставини підтверджуються актами комісії гуртожитку від 20.09.2018, 25.06.2019, 03.02.2020 про непроживання. Відповідач залишив приміщення добровільно, з вересня 2017 року не з`являється за даною адресою, зацікавленості наданим приміщенням не виявляє. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, статтею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, що законодавством чітко передбачено, що у разі відсутності наймача понад шість місяців, він втрачає право користування житлом та відповідач не проживає в спірному приміщенні з серпня 2014 року, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved