Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі проживають в [INFO]. 23.02.2015 року між [PERSON] та ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» був укладений Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання. У відповідності до договору позивач надає послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, за які, в свою чергу, споживачі зобовязані своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах передбачених цим договором. Вказані послуги відповідачі отримували, але плату за користування ними сплачували не своєчасно та не в установленому розмірі у звязку з чим,станом на 01.06.2018 року на показання лічильника 32624,000м3, у період з 01.10.2015 року по 28.02.2017 року утворилась заборгованість в сумі 12077,63 грн., а також інфляційні нарахування на не отриманий прибуток в сумі 2359,30 грн., і 3% річних в сумі 456,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволені. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надавали. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку про наступне. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до розрахунків заборгованості за особовим рахунком № 3347, з 01.10.2015 року по 28.02.2017 року за відповідачами утворилась заборгованість за спожиту послугу з газопостачання в сумі 12077,63 грн., інфляційні нарахування на не отриманий прибуток в сумі 2359,30 грн., і 3% річних в сумі 456,00. З матеріалів справи вбачається, що позивачем відкритий особовий рахунок на [PERSON], а між [PERSON] та позивачем по справі укладено письмовий договір про надання населенню послуг з газопостачання від 23.02.2015 року, проте позивач здійснює дії пов'язані з цим, а відповідачі користуються вказаними послугами. Тобто між сторонами фактично існують договірні відносини, що у відповідності з приведеними вище нормами законодавства, покладає на відповідачів обов'язок по оплаті наданих їм послуг. З розрахунку ціни позову вбачається, що послуги з газопостачання по вказаній адресі оплачуються не регулярно і не в повному обсязі, тому є заборгованість з оплати цих послуг у сумі 12077,63 грн.. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України зобов'язанням с правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, частини 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг з газопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Суд погоджується з дослідженим розрахунком позивача та вважає за необхідне стягнути солідарно заборгованість з відповідачів на користь позивача. Так, відповідно до положень ст. 21,22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» теплопостачальна організація є виробником послуг і укладає договір поставки з органами місцевого самоврядування на виробництво і створення житлово-комунальних послуг, а також і виконавцем послуг-житловою організацією. А відповідно до ст.29 цього ж Закону укладання договорів про надання житлово-комунальних послуг та інших видів послуг з виконавцем входить в обовязки споживача. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом перевірений порядок нарахування суми заборгованості по кожному місяцю відповідно до наданого позивачем розрахунку. Жодних підстав для визнання розрахунку невірним або таким, що не відповідає вимогам закону у суду не має підстав. Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved