Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулася [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 23.07.1988 року, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського РУЮ у Київській області, в книзі реєстрації актів про одруження, зроблений відповідний актовий запис за № 10. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2014 року, шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання у них народилася спільна дитина донька [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] навчається в Білоцерківському національному аграрному університеті на факультеті права та лінгвістики на денній формі навчання. Позивач працює прибиральницею в загальноосвітній школі № 22 м. Біла Церква, та не має можливості самостійно забезпечувати потреби дитини. Розмір плати за навчання доньки складає 10 100,00 грн. щорічно. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій формі в розмірі 1 500,00 грн., щомісячно до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року. В уточненій позовній заяві від 02.03.2016 року, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісяця, з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Відповідач позов не визнав та вказав, що офіційно не працевлаштований, і тому немає можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. В подальшому відповідач визнав позовні вимоги частково. Представник відповідача позовні вимоги, також, визнала частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильно вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 cт.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2014 року, яке набрало законної сили 06.01.2015 року. [PERSON], [INFO] є спільною дитиною сторін, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії І-ОК № 228483. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.1 ст.184 ЦПК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно копії договору про підготовку бакалавра від 25.08.2015 року, укладеного між БНАУ в особі ректора, професора [PERSON]С.(виконавець) та [PERSON]А.(замовник), виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку [PERSON] з відривом від виробництва, за напрямом підготовки філологія. Згідно п.1.2. договору, строки надання послуг з 01.09.2015 року по 31.08.2019 року. Згідно п.4.2. договору, загальна вартість освітньої послуги становить 40400,00 грн.. Згідно п.4.3. договору, замовник вносить плату до 25.08.2015 року щороку безготівково в сумі 10100,00 грн.. Той факт, що повнолітня [PERSON] дійсно навчається, підтверджується копією студентського квитка, серії КХ № 10924767 та довідкою №171 від 01.02.2016 року, виданою БНАУ, в якій зазначено, що [PERSON] дійсно є студентом 1-го курсу факультету права та лінгвістики, денної форми навчання, за напрямком підготовки Філологія», вказаного навчального закладу та термін навчання в ньому становить з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Відповідно до копії довідки від 20.11.2015 року, виданої Білоцерківською [PERSON] ступенів № 22, встановлено, що [PERSON] працює з 15.08.1995 року по теперішній час, на посаді прибиральника в Білоцерківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 22 Білоцерківської міської ради Київської області, і її дохід за останні шість місяців становить 9217,05 грн.. Згідно відповіді Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості за № 156-01-18 від 16.02.2016 року встановлено, що відповідач на обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості на даний час не перебуває. Вказане свідчить про його мінливий та нерегулярний дохід. При визначені суми матеріальної допомоги судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, як це передбачено ст.182 ЦПК України. Відповідачем та представником відповідача до суду подана довідка, видана лікарем [PERSON] про те, що [PERSON] 02.03.2016 року був на консультації у лікаря-хірурга Білоцерківської МЛ № 1, і що йому рекомендовано оперативне лікування. Як зазначив сам відповідач, даний лікар прийняв його на стаціонарі, без реєстрації, і що в зв»язку з тим, що у нього пахова грижа, він потребує оперативного втручання. На даний час відповідач зазначив, що він зареєстрований у Сквирському районі, Київської області, і в лікарні в м. Сквирі, також, був на прийомі у лікаря, де йому, також, вказали на те, що він в зв»язку з хворобою потребує оперативного втручання, однак, доказів на підтвердження зазначеного до суду не надав. Довідку, видану лікарем [PERSON], суд не приймає як належний та допустимий доказ, так в даній довідці відсутній штамп та печатка Білоцерківської МЛ № 1 та дата видачі довідки з відповідним номером реєстрації, крім того, невідомо чи дійсно даний лікар працює в даній лікарні та незрозуміло на яких підставах відповідач знаходився на консультації у нього, а не лікаря Білоцерківської поліклініки МЛ № 1. Представнику відповідача надавався час на звернення до Білоцерківської МЛ № 1 з метою упорядочення вказаної довідки, у встановленому законом порядку, однак, ні відповідач, ні представник відповідача до суду не надали відповідну довідку, оформлену належним чином. Відповідач, працездатний, аліменти на користь інших осіб не сплачує, і тому суд вважає, що відповідач може та законом зобовязаний нести витрати на утримання своєї дитини [PERSON] у звязку з її навчанням. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», встановлено мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатної повнолітньої особи на рівні 1378 грн. у період з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року, 1450 грн. у період з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року, 1550 грн. з 01.12.2016 року по 30.12.2016 року. Такий розмір мінімального прожиткового мінімуму є необхідним для забезпечення можливості проживання повнолітньої особи, та не включає в себе витрати на навчання, що потребує додаткових коштів. Суд враховує, що законодавцем у ст.180 СК України покладено обовязок на утримання дитини на обох з батьків. Враховуючи необхідність забезпечення дитини нормальними умовами проживання, харчування, забезпечення її їжею та одягом, підручниками та іншими речами, враховуючи мінливий та нерегулярний дохід відповідача, та те, що дитина проживає з позивачем та фактично на даний час знаходиться на утриманні позивача, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1 000,00 грн., щомісяця. Крім того, сторони, під час судового розгляду справи мали намір укласти мирову угоду, відповідно до якої відповідач не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини, щомісячно, в розмірі 1000,00 грн.. Мирова угода між сторонами укладена не була. Однак, в подальшому відповідач та його представник позов визнали частково, та зазначили, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі лише 700,00-800,00 грн. на місяць на утримання дитини, мотивуючи це тим, що відповідач не працює та хворіє, однак, докази того, що суттєво змінилися обставини, в зв»язку з якими він може сплачувати на утримання дитини, щомісячно, не 1000,00 грн., а 700,00-800,00 грн. до суду не надали. Про те, що відповідач не працює та хворіє, він вказував на протязі всього розгляду справи, в зв»язку з чим суд вважає, що суттєво не змінилися ніякі обставини, в зв»язку з чим він вважає, що може сплачувати на утримання дитини, щомісячно, не 1000,00 грн., а 700,00-800,00 грн.. Крім того, ні відповідачем, ні його представником не надано до суду докази на підтвердження витрат, понесених на огляд у лікаря та на лікування. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням (ч.1 ст.179 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В заяві про уточнення позовних вимог від 02.03.2016 року, позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000,00 грн., щомісяця, з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття. Разом з тим, предявлений позов стосується стягнення аліментів саме у звязку з навчанням дитини, і тому його слід розглядати по суті не до повноліття дитини, а з врахуванням досягнення дитиною 23 років, що відповідає вимогам ст.199 СК України та відповідно до позовних вимог, викладених у самій позовній заяві. Суд враховує ту обставину, що згідно укладеного договору про підготовку бакалавра від 25.08.2015 року, строк надання послуг визначено сторонами по 31.08.2019 року, однак, не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у строк до 30.06.2019 року. Крім того, на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved