Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 вересня 2018 року [PERSON] отримала від нього в борг грошові кошти у сумі 3900 доларів США, які зобов`язалася повернути до 30 листопада 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів від позивача [PERSON] надала власноручно написану розписку від 23 вересня 2018 року. [PERSON] звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, проте відповідач ухиляється від їх повернення. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 106860 гривень, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5200 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася та відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.11 ст.128\~ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області та реєстраційної служби Бориспільської міської ради (а.с.13,17). [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , не значиться. Тому, [PERSON] повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2018 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 3900 доларів США, а [PERSON] зобов`язалася повернути грошові кошти до 30 листопада 2018 року. Вказана обставина підтверджується копією розписки про отримання грошових коштів від 23 вересня 2018 року (а.с.6). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 23 вересня 2018 року був укладений договір позики Зважаючи на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] виконала свої зобов`язання за договором позики та повернула грошові кошти. Тому з неї на користь позивача належить стягнути борг у розмірі 3900 доларів США. У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України в п.14 постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Станом на час пред`явлення позивачем позову до суду 3900 доларів США еквівалентно 106860 гривень (3900 ? 27,4). Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг за договором позики у розмірі 106860 гривень. Згідно з\~положенням ч.1\~та ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1068 гривень 60 копійок. Пред`явлений позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1068 гривень 60 копійок. Крім цього, за змістом ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України сторони несуть також витрати, пов`язані з правничою допомогою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять доказів належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу. Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5200 гривень. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved