Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Глибочицького відділення Київської філії Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про витребування суми депозиту. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.10.2013 року між нею та Глибочицьким відділенням Київської філії ПАТ «КБ «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу № 4224Д-11Ф «акційний», відповідно до умов якого сума вкладу становила 25 000,00 Євро на строк 123 днів під 7 % річних, дата повернення якого припадає на 22.02.2014 року. Також 22.10.2013 року був укладений договір на відкриття поточного карткового рахунку, емісію та обслуговування банківської картки. 24.02.2014 року між нею та банком був укладений договір банківського вкладу № 4907Д-11Ф, відповідно до умов якого вкладник передає, а банк приймає на депозитний вклад грошові кошти 23 000,00 Євро на строк 28 днів, дата повернення вкладу - 24.03.2014 року, процентна ставка по вкладу 11% річних з виплатою процентів щомісячно. Позивач виконала умови договору та передала готівкою відповідачу грошову суму у розмірі 25 000,00 Євро та 23 000,00 Євро, а відповідач в порушення умов договору суму вкладу не повернув. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь, завдану їй матеріальну шкоду в сумі 207 134,00 грн., моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 22.10.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу № 4224Д-11Ф. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого, вкладник передає, а банк приймає на депозитний вклад грошові кошти в сумі 25 00,00 Євро на строк 123 днів. Дата початку строку розміщення вкладу - 22.10.2013 року. Дата повернення вкладу 24.02.2014 року. Процентна ставка по вкладу 7 % річних з виплатою процентів щомісячно (а.с.5). Також, 22.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Піівденкомбанк» було укладено договір № KS-11-1409 на відкриття поточного (карткового) рахунку, емісію та обслуговування банківської платіжної картки ПАТ «КБ «Південкомбанк», відповідно до умов якого банк відкриває клієнту картковий рахунок [NUMBER] у євро для обліку операцій з банківською платіжною карткою (а.с. 10-11). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на виконання умов договору банківського вкладу від 22.10.2013 року, перерахувала відповідачу кошти в сумі 25 000,00 Євро, еквівалент у гривнях - 273 100,83 грн., що підтверджується квитанцією № 180419 від 22.10.2013 року (а.с.6). Окрім того, 24.02.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу № 4907Д-11Ф. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого, вкладник передає, а банк приймає на депозитний вклад грошові кошти в сумі 23 00,00 Євро на строк 28 днів. Дата початку строку розміщення вкладу - 24.02.2014 року. Дата повернення вкладу 24.03.2014 року. Процентна ставка по вкладу 11 % річних з виплатою процентів щомісячно (а.с.7-8). Відповідно до п. 12.2 договору банківського вкладу від 24.02.2014 року, для обліку суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний рахунок № [NUMBER]. На виконання умов договору банківського вкладу від 24.02.2014 року, перерахувала кошти в сумі 23 000,00 Євро, еквівалент у гривнях - 281 780,29 грн., що підтверджується квитанцією № 222502 від 24.02.2014 року (а.с.9). Судом встановлено, що позивач неодноразово, 14.04.2014 року, 17.04.2014 року, 22.04.2014 року, 12.05.2014 року, зверталась до відповідача з скаргами та вимогами про виплату суму вкладу (а.с.12-15, 19-20), проте кошти за вкладом не були повернуті в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів, чим допустив порушення його прав як вкладника. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору банківського вкладу не повернув позивачу грошові кошти в розмірі 207 134,00 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., то в їх задоволенні слід відмовити зважаючи на наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вимоги в цій частині не доведені позивачем, належних та допустимих доказів не надано і таких у судовому засіданні не здобуто. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно Договору про надання юридичних послуг та Акту приймання-передачі виконаних робіт вартість фактично виконаних робіт складає 10 000 гривень 00 копійок. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.06 № 590 граничний розмір таких витрат складає 40 відсотків від мінімальної заробітної плати за годину роботи. Проте, до суду не надано розрахунку вартості виконаних робіт, обчисленого відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Крім того, з Договору про надання юридичних послу та Акту не вбачається, чи надавалася правова допомога позивачу фахівцем у галузі права, чи має він право за законом на надання правової допомоги та чи надавав таку допомогу як фахівець у галузі права, чи як представник позивача. З огляду на викладене, підстави для стягнення витрат на правову допомогу суд не вбачає. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення суми депозиту в розмірі 207 134,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 071,34 коп. в дохід держави.

Outcome: partial