Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року з [PERSON] на користь позивача стягнутий борг за кредитним догово-ром в розмірі 2963562 гривень 20 копійок, [PERSON] визнана іпотекодержателем земельної ділянки площею 10 га з кадастровим номером 3220886700:07:001:0039 з цільо-вим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 22 квітня 2016 року вико-навчий документ був повернутий у звязку з відсутністю у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Ця обставина свідчить про те, що борг за кредитним договором залишається не погашеним. Тому [PERSON] просить суд звернути стяг-нення на земельну ділянку площею 10 га з кадастровим номером 3220886700:07:001:0039 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району; визнати за позивачем право власності на цей обєкт нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та про-сить суд задовольнити його. [PERSON] не зявився у судове засідання. Він був неодноразово завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця об-ставина підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.32-35) та оголошеннями про виклики відповідача у судові засідання. (а.с.30-31, 38-39). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 30 листопада 2006 року ВАТ Банк «Олімпійська Україна» уклав з [PERSON] кредитний договір, за яким ВАТ Банк «Олімпійська Україна» надав кре-дит в розмірі 1675000 гривень, а відповідач зобовязався повернути кредит до 29 листо-пада 2007 року та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 25% річних. Крім того, ВАТ «Банк «Олімпійська Україна» уклав з [PERSON] договір іпо-теки, за яким відповідач передав ВАТ Банк «Олімпійська Україна» в іпотеку земельну ділянку площею 10 га з кадастровим номером 3220886700:07:001:0039 з цільовим приз-наченням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. В подальшому ВАТ Банк «Олімпійська Україна» був перейменований в ПАТ «Грін Банк». 17 квітня 2013 року ПАТ «Грін Банк» уклав з [PERSON] договір поруки, за яким позивач зобовязалась відповідати перед ПАТ «Грін Банк» за неналежне виконання [PERSON] кредитного договору. Відповідач неналежним чином виконував кредитний договір. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 1675000 гривень та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 1288562 гривень 20 копійок. Загальний розмір боргу за кре-дитним договором становить 2963562 гривні 20 копійок. Відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання, за-безпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Встановлено, що 19 квітня 2013 року [PERSON] сплатила ПАТ «Грін Банк» гро-шові кошти в розмірі 2963562 гривень 20 копійок. Ця обставина свідчить про те, що до позивача перейшли права вимоги до відповідача за кредитним договором та договором іпотеки. [PERSON] ухилявся від добровільного повернення боргу за кредитним дого-вором. Тому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року (а.с.5) з відповідача на користь [PERSON] стягнутий борг за кредитним договором в розмірі 2963562 гривень 20 копійок, позивач визнана іпотекодержателем земельної ділян-ки площею 10 га з кадастровим номером 3220886700:07:001:0039 з цільовим призначен-ням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Сень-ківської сільської ради Бориспільського району. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.9 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості за креди-том не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпо-теки з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Встановлено, що постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 22 квітня 2016 року (а.с.11) виконавчий документ був повернутий у звязку з відсутністю у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Ця обставина свідчить про те, що борг за кредитним договором залишився не погашеним. З огляду на це суд вважає, що в рахунок погашення боргу [PERSON] за кредитним договором в розмірі 2963562 гривень 20 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 1675000 гривень та боргу по сплаті процентів за користу-вання ним в розмірі 1288562 гривень 20 копійок, належить звернути стягнення на земель-ну ділянку площею 10 га з кадастровим номером 3220886700:07:001:0039 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на тери-торії Сеньківської сільської ради Бориспільського району. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як розяснив Верховний Суд України в правовій позиції у справі №6-1851цс15, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звер-нення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реаліза-ції предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] права влас-ності на земельну ділянку відсутні. Звернення стягнення на предмет іпотеки належить здійснити шляхом продажу цьо-го обєкту нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого про-вадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, виз-наченою субєктом оціночної діяльності субєкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та про-фесійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копі-йок за предявлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та судовий збір в розмірі 6890 гривень за предявлення вимоги про визнання права власності на земельну ділянку. Ці обставини підтверджуються платіжними дорученнями №01/05 та №02/05 від 4 травня 2016 року (а.с.3, 4). Однак рішенням суду задоволена лише перша вимога, у задоволенні позову в частині другої вимоги відмовлено. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок. Підстави для відшкодування [PERSON] витрат на оплату судового збору в розмірі 6890 гривень відсутні.

Outcome: partial