Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 1994 року, однак спільно сторони не проживають протягом тривалого часу. Від вказаного шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . На даний час син є повнолітнім та навчається на денній формі навчання у ДНЗ «Деражнянський центр професійної освіти», у зв`язку з чим позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати заробіток. Фактично син перебуває на утриманні позивача, проте вона не може самостійно забезпечувати його усім необхідним, оскільки сама виховує та навчає [PERSON] .. Позивач стверджує, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки він офіційно працевлаштований, не має проблем зі здоров`ям, а тому позивач просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1200 гривень щомісячно до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2021 року. Ухвалою судді від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, натомість подала заяв, з якої вбачається, що позивач підтримує позовні вимоги та просить задоволити їх у повному обсязі з підстав. Крім того, просила розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, натомість, як вбачається з його письмової заяви, позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту позовної заяви, [PERSON] проживає в м. Деражня Хмельницької області разом з його матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з довідкою державного навчального закладу «Деражнянський центр професійної освіти» №707 від 26.12.2019 року [PERSON] навчається на денній формі навчання за держаним замовленням у вказаному навчальному закладі по професії «Слюсар з ремонту с/г машин та устаткування; тракторист-машиніст с/г виробництва; водій автотранспортних засобів категорії С1», термін закінчення навчання в якому 30.06.2021 року. Дані обставини сторонами не оспорювались. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи наявність вищенаведених обставин, судом встановлено, що на даний час син сторін [PERSON] є повнолітнім та на час розгляду справи судом йому виповнилося повних 18 років. З`ясовуючи потребу [PERSON] у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, судом приймається до уваги те, що він навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про його потребу у матеріальній допомозі. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховується визнання ним позовних вимог в повному обсязі, що вбачається зі змісту поданої ним заяви. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] , оскільки відповідач не заперечив щодо можливості працювати, а з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини . З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його повнолітнього сина. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1200 гривень щомісячно. Вирішуючи час, з якого слід стягувати присуджені аліменти, суд керується положенням ч.1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оскільки даний позов позивачем пред`явлено до суду 10.01.2020 року, аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: approved