Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання її чоловіка, [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім, оскільки у липні 2005 року і до теперішнього часу відомостей про його місце знаходження не має. Зазначала, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для вирішення питання про постановлення її на облік та отримання допомоги від держави та реєстрацію дітей за місцем мешкання. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила її вимоги задовольнити. Зазначала, що з після зникнення чоловіка вона з початку 2007 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], від якого у неї народилось троє дітей, батьком яких був записаний її чоловік [PERSON], оскільки шлюб з останнім розірвано не було. Представник заінтересованої особи Київського відділу реєстрації актів цивільного стану надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували (а.с.28). Начальник управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника управління, при винесенні рішення по справі покладались на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. В судовому засіданні встановлено, що заявниця по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.12.2002 року (а.с.9). З пояснень заявниці вбачається, що у липні 2005 року її чоловік [PERSON] пішов разом із речами з дому на не повернувся. У липні 2005 року заявниця звернулась до Московського районного відділу міліції із заявою про зникнення чоловіка, який було оголошено у розшук, в тому числі і міжнародний (а.с.7). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] - [PERSON] зазначений як батько [PERSON],[PERSON], [PERSON] відповідно (а.с.10-12), проте зі свідчень заявниці вбачається, що останні народились від її цивільного чоловіка [PERSON] Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області [PERSON] був занятий з реєстрації за рішенням суду та на теперішній час зареєстрованим не значиться. Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Сумській, Дніпропетровській та Полтавській областях - [PERSON] зареєстрованим не значиться. Як вбачається з наданої відповіді управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 01.07.2016 року №9088-27/07, відомості, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування щодо застрахованої особи [PERSON], [INFO], відсутні (а.с.27). Вище перелічені факти підтверджують те, що місцезнаходження [PERSON] невідоме більше одного року. У відповідності до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно приписів ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У відповідності до ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Частиною 1 ст. 249 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, оскільки протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] має для заявниці юридичне значення. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у липні 2005 року, тобто саме тоді, коли він пішов з дому де мешкав разом зі своїми речами, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01.08.2005 року, а тому заява [PERSON] задоволенню.

Outcome: approved