Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з вимогами визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER], адреса реєстрації: [ADDRESS]) право власності на житловий будинок садибного типу з господарською будівлею та спорудою в цілому, що за адресою: м. Вінниця, пров. Заміський, 22, який в цілому складається з: житловий будинок літери «А» загальною площею 30,6 м.кв., в т.ч. житловою площею 14,1 кв.м., гараж літ. «Б», огорожа №1-№2, у порядку спадкування за законом після померлої 24.10.2015 року [PERSON]. Позовні вимоги аргументовані тим, що 24.10.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-AM №329604 від 28.10.2015 року. Позивач є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії II-AM №369946 від 27.06.1978 року. Мати перебувала в шлюбі з батьком [PERSON], який помер 21.02.1989 року. Позивач вказує, що оскільки він проживав разом із матірю, то вважав, що автоматично прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Інших спадкоємців не має. За час життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарською будівлею та спорудою в цілому, що за адресою: м. Вінниця, пров. Заміський, 22. З метою отримання спадщини позивач звернувся до нотаріуса на що отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок належний померлій матері. Мотивами відмови нотаріусом у видачі свідоцтва було те, що правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок садибного типу з господарською будівлею та спорудою, що знаходиться за адресою м. Вінниця провул. Заміський 22 відсутній. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору покладався на думку суду. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про смерть від 28.10.2015р. серія 1-АМ №329604 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій обл. [PERSON] померла 24.10.2015р.( а. с. 3) Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а. с. 4) Позивач на час смерті проживав разом з померлою [PERSON], що підтверджується довідкою від 13.08.2016р. виданою ТОВ «ЖЕО». ( а. с. 10) Постановою від 13.06.2016р. №535/02-31 приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що належне спадкодавцю. ( а. с. 11) Судом встановлено, що відповідно до даних технічного паспорту житловий будинок розташований за адресою м. Вінниця провул. Заміський 22 належить [PERSON] ( а.с. 15-17) Як вбачається з витягу із рішення ВК ВМР від 25.04.2013р. №967 вирішено оформити право приватної власності [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою м. Вінниця провул. Заміський 22. ( а.с.12) З метою повного та об?єктивного розгляду даної справи справи судом досліджувались матеріали інвентаризаційної справи на будинок розташований за адресою м. Вінниця провул. Заміський 22. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25.10.2016р. вбачається, що інформація в спадковому реєстрі щодо [PERSON] відсутня. Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає, визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER], адреса реєстрації: [ADDRESS]) право власності на житловий будинок садибного типу з господарською будівлею та спорудою в цілому, що за адресою: м. Вінниця, пров. Заміський, 22, який в цілому складається з: житловий будинок літери «А» загальною площею 30,6 м.кв., в т.ч. житловою площею 14,1 кв.м., гараж літ. «Б», огорожа №1-№2, у порядку спадкування за аконом після померлої 24.10.2015 року [PERSON]. В позовній заяві позивач просив суд судові витраит залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved