Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала на те, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюбні цивільні відносини між сторонами було припинено. 23.11.2016 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], у них народився син [PERSON], та на даний час вони разом із сином [PERSON], чоловіком та молодшим сином проживають однією сім»єю. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2013 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON]. Відповідач аліменти належним чином не сплачує та наявна заборгованість сумі 101652,75 грн. З моменту припинення шлюбних цивільних відносин та на теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, здоров»ям сина не цікавиться, не відвідує, вихованням не займається, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав відносно сина не заперечував.. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Шлюб між сторонами припинено в 2011 році та на користь позивача з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2013 року у справі № 753/19870/13-ц (а.с.9-11). 23.11.2016 року було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON], після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2427 від 23.11.2016 року (а.с.7). Відповідно до письмової заяви від 02.05.2018 року, [PERSON] повідомляє, що він проживає разом зі своєю дружиною [PERSON], яка має сина [PERSON], [INFO], та в разі прийняття судом рішення про позбавлення батьківських прав, він має намір усиновити малолітнього [PERSON] (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві від 16.02.2018 року № 41709640, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 року складає 101652,75 грн. (а.с.13-14). Відповідно до листа директора ДНЗ № 275 Управління освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено, що [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад № 275 з 03.07.2014 року по теперішній час. Сина провидить до садочку мати [PERSON] та [PERSON] Мати піклується про навчання та виховання сина. Батько [PERSON] дошкільний навчальний заклад не відвідує (а.с.15). Відповідно до листа Центру по роботі з дітьми та молоддю за місцем проживання № 53 від 13.04.2018 року, було встановлено, що [PERSON] відвідує гурток «Зайки», та на заняття дитину приводить і забирає його мати [PERSON] (а.с.16) В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що всупереч вимог СК України відповідач вихованням та утриманням сина не займається. Він не цікавиться місцем його перебування, станом здоров»я, духовним та фізичним розвитком, не надає кошти на його утримання та має заборгованість по сплаті аліментів. Судом встановлено, що малолітній син [PERSON] проживає разом із матір»ю, її чоловіком та молодшим братом. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки та її чоловіка. Декларація прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов»язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач своїх обов»язків відносно сина належним чином не виконує, участі в житті дитини не приймає, його життям не цікавиться, позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що позов є обгрунтований та законний, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у справі підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved