Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 28.11.2017\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд: розірвати шлюб, зареєстрований між ними 18.08.1990\~р. Пархомівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис №\~9. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що 18.08.1990\~р. вона з Відповідачем уклала шлюб, від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO] Протягом останніх пяти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 06.12.2017\~р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 26.12.2017\~р.; ухвалою суду від 26.12.2017\~р. провадження у справі зупинено і встановлено подружжю строк для примирення 3\~місяці; ухвалою суду від 29.03.2018\~р. провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 19.04.2018\~р. У судовому засіданні 19.04.2018\~р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити, пояснивши, що примирення з чоловіком не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні повторно заперечив проти задоволення позову, хоча розуміє також, що примирення між сторонами не відбулося. Суд, заслухавши пояснення сторін, надані у судовому засіданні, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до підпункту\~9 пункту\~1 розділу\~XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017\~р. №\~2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017\~р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті\~3 ЦПК України). Верховний Суд України у пункті\~10 постанови Пленуму від 21.12.2007\~р. №\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене частиною першою статті\~111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або за ініціативою суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення; якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до статті\~24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті\~56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті\~104, частина третя статті\~105, стаття\~110 Сімейного кодексу України). За статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття\~113 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 18.08.1990\~р. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії\~ІV-БК №\~350071, виданого Пархомівською сільською радою Володарською радою Київської області 18.08.1990\~р., актовий запис №\~9 (а.с.\~6); від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії\~І-ОК №\~270670, виданого 20.06.2014\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~53 (а.с.\~7). Як зазначено в позовній заяві, стверджувалося Позивачем у судових засіданнях 26.12.2017\~р. і 19.04.2018\~р. та не заперечувалося Відповідачем у суді, на даний час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, їх сімейне життя і відносини останні декілька років лише погіршувалися, примирення та подальше спільне життя як подружжя Позивач вважає неможливими, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Зогляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час, суд дійшов до висновку, що рішення Позивача про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має, а Відповідач не бачить способу відновлення цих стосунків. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Зважаючи на викладене, суд вбачає наявними законні підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишивши Позивачеві прізвище «Ковач». Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Зважаючи на усе наведене та відповідно до статей\~24, 55, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved