Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 16 квітня 1991 року на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької районної ради народних депутатів № 149 від 13 вересня 1989 року вона отримала свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, який розташований по вул. Висоцького, № 7а в с. Магала Новоселицького району. 14 червня 2010 року вона звернулася до державного реєстратора із заявою про виписку свідоцтва про право власності та видачі витягу про реєстрацію обєкта нерухомого майна у державному реєстрі. Однак, рішенням державного реєстратора Новоселицького комунального бюро технічної інвентаризації від 18 червня 2010 року їй було відмовлено у вчиненні вказаної дії, оскільки в свідоцтві про право особистої власності, видане на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької районної ради народних депутатів № 149 від 13 вересня 1989 року, помилково вказано прізвище власника «Вайцан» замість «Вайпан». Визнання факту належності їй вказаного свідоцтва про права особистої власності на житловий будинок має для неї юридичне значення для отримання витягу про реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна. В судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву і просив задовольнити її вимоги. Зацікавлені особи в судове засідання не зявилися, надавши заяви про те, що заявлені вимоги визнають в повному обсязі та просять розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при оформленні свідоцтва про право особистої власності, видане виконавчим комітетом Магальської сільської ради 16 квітня 1991 року, на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької районної ради народних депутатів № 149 від 13 вересня 1989 року помилково було вказане прізвище власника «[PERSON]І.» замість «[PERSON]І.». Вказане підтверджується свідоцтвом про право особистої власності, копією паспорта заявниці, технічним паспортом житлового будинку та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 256 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналогічне вбачається з розяснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Оскільки, заявниця в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо належності їй вказаного документу та законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявниці. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

Outcome: approved