Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

В червні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями слідства та прокуратури. Свої вимоги мотивував тим, що 24.03.2016 р. йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Згідно обставин кримінальної справи вбачається, що позивач обвинувачувався в навмисному нанесенні тілесних ушкоджень працівнику правоохоронних органів. В подальшому кримінальне провадження відносно [PERSON] направлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Вироком суду від 12.05.2016 р. позивач визнаний винуватим та засуджений. Йому було призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України позивач звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. 09.12.2016 р. Апеляційним судом Миколаївської області вищевказаний вирок суду скасовано, кримінальне провадження відносно позивача закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вказував, що в зв'язку з незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури йому було завдано моральної шкоди, яка виявилась в душевних та моральних стражданнях , моральних втратах тощо. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом писання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 50 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача та позивач заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. При цьому позивач зазначав, що моральна шкода, яка йому завдана, полягає у тривалій напрузі фізичного та психічного стану, пов`язану із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та тривалим очікуванням вироку. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав та проти них заперечував. Вказував, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки сам відповідач безпосередньо не завдавав шкоди позивачу та завдання моральної шкоди третіми особами ним не доведена. Представник прокуратури Миколаївської області у судовому засіданні та представник ГУНП в Миколаївській області, згідно письмових пояснень, проти позовних вимог заперечували. Наполягали на відсутності завдання моральної шкоди позивачу та нетривалість порушення його прав. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 24.03.2016 р. Ленінським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області було повідомлено [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків. Згідно Обвинувального акту затвердженого Прокурором Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Шульга Д.В. від 24.03.2016 р. [PERSON] обвинувачувався в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на один рік. Проте 09.12.2016 р. Апеляційним судом Миколаївської області вищевказаний вирок суду у відношенні позивача скасовано та кримінальне провадження закрито через встановлення відсутності в діяннях позивача складу кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що майже дев'ять місяців він перебував під слідством та судом, через що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних та психічних стражданнях, моральних втратах, яких він зазнав внаслідок незаконних дій слідства і прокуратури, незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності, що призвело до погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок та бажань, погіршення стану здоров'я, відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, серед іншого громадянинові відшкодовується (повертаються) також моральна шкода. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються наряду з іншим і моральна шкода. Відповідно до вимог ст. ст. 4, 13 зазначеного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, законодавством встановлений тільки мінімальний розмір моральної шкоди за даною категорією справ, а остаточний розмір визначається судом з урахуванням обставин справи та в межах, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» у 2016 році мінімальна заробітна плата складала з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень. Як встановлено [PERSON] знаходився під слідством та судом ( з урахуванням апеляційного розгляду справи) з 24.03.2016 р. по 08.12.2016 р., тобто 8 місяців 14 днів. Мінімальна заробітна плата на час спірних правовідносин змінювалась, тому сума, яка підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди не може бути меншою, ніж 12 610 грн. 90 грн. ( з 24.03.2016 року по 01.05. 2016 року - 501,10 грн. +1378 грн. + з 01.05.2016 року по 08.12.2016 року - 1450 грн. х 7 + 581,80 грн.) Однак, відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, слід враховувати ті обставини, що позивачем посилання щодо погіршення його стану здоров'я, відносин з оточуючими людьми, вини прокуратури щодо затягування судового процесу під час апеляційного розгляду справи належними доказами не підтверджено. Отже, з урахуванням конкретних обставин по справі, в тому числі і тривалості перебування [PERSON] під слідством та судом, а також характеру пред'явленого обвинувачення, часу та зусиль, які необхідно було вжити для відновлення попереднього стану, та врахувавши вимоги розумності та справедливості, визначивши компенсацію моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.00 коп . Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі ст.ст. 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»

Outcome: partial