Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

В травні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості розрахунку при звільненні з роботи, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди з відповідача ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (далі Банк). В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з 15 липня 2013 року працювала кредитним спеціалістом відділенні №15 Банку м.Житомира. 5 серпня 2013 року звільнилася з роботи за власним бажанням. Проте, з моменту звільнення, відповідач не видав їй заробітну плату та не видав трудову книжку. Вона неодноразово зверталась до Банку про проведення розрахунку при звільненні та видачу трудової книжки, однак до цього часу трудову книжку їй не видано, розрахунок не проведено, тому змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Крім того вказували, що саме Банк мав повідомити позивача про перерахування коштів позивачу в якості заробітної плати, та, оскільки [PERSON] отримала кошти лише в листопаді 2013 року, то по день отримання нею коштів підлягає стягненню з Банку середній заробіток та моральну шкоду. Представник відповідача проти позову заперечив, вказував, що дійсно [PERSON] працювала з 15.07 по 08.08.2013 р. в Банку. Розрахунок з нею проводився шляхом перерахування коштів системою Аваль-Експрес. В день звільнення [PERSON] було видано трудову книжку та перераховано заробітну плату за серпень місяць, заробітну плату за липень, Банк перерахував у липні місяці 2013 р. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На ім'я голови правління Банку (а.с.17) [PERSON] було подано заяву про прийняття її на посаду кредитного фахівця групи цільового кредитування Відділу з продажу цільового кредитування Відділення №15 у м.Житомирі АТ «Банк Ренесанс Капітал» з 15.07.2013 р. На підставі її заяви 15.07.2013 р. було видано розпорядження №1071-п про прийняття [PERSON] на роботу (а.с.20). Відповідно до довідки Банку №24 від 21.05.2014 р. (а.с.22) [PERSON] працювала на посаді кредитного фахівця групи цільового кредитування Відділу з продажу цільового кредитування Відділення №15 у м.Житомирі АТ «Банк Ренесанс Капітал» з 15.07.2013 р. по 08.08.2013 р. згідно з довідкою Банку (а.с.23) [PERSON] працювала в Банку з 15.07.2013 р. по 08.08.2013 р. та її заробіток за липень 2013 р. складає 847,83 грн., а за серпень 2013 р. - 528,57 грн. Відповідно до розрахункового листка за липень 2013 р. за 13 днів роботи було нараховано заробітну плату [PERSON] в сумі 847,83 грн., та з відрахуванням обов'язкових платежів належить їй до виплати 694,71 грн. 26.07.2013 р. [PERSON] подала до Банку заяву про звільнення її з роботи з 08.08.2013 р. за власним бажанням (а.с.21). На підставі її заяви Банком 05.08.2013 р. було видано розпорядження №533-Зв (а.с.19) про звільнення позивача з роботи. Відповідно до розписки (а.с.18) від 08.08.2013 р. [PERSON] цього ж дня отримала трудову книжку. Відповідно до розрахункового листка за серпень 2013 р. за 6 днів роботи було нараховано заробітну плату [PERSON] в сумі 528,57 грн., та з відрахуванням обов'язкових платежів належить їй до виплати 433,11 грн. (а.с.24) Згідно з даними довідки №43-8-3-00/1290 від 06.06.2014 р. Райффайзен Банк Аваль грошові кошти на загальну суму 128724,27 грн. були перераховані Банком платіжними дорученнями №14338647 та №14338648 від 29.07.2013 р. у т.ч. для виплати отримувачу [PERSON] та згідно відомості №189 від 29.07.2013 р. переказ в розмірі 694,71 грн. для виплати отримувачу був зарахований в систему грошових переказів «Аваль-Експрес» 01.08.2013 р. Зазначена сума була видана клієнту 20.11.2013 р. на Полонському відділенні ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль». Грошові кошти в розмірі 433,11 грн. були перераховані Банком платіжними дорученнями №3718863 та №3718864 від 08.08.2013 р. переказ в розмірі 433,11 грн. для виплати отримувачу був зарахований в систему грошових переказів «Аваль-Експрес» 09.08.2013 р. Зазначена сума була видана клієнту 20.11.2013 р. на Полонському відділенні ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль». Такі дані довідки підтверджуються меморіальними ордерами №14338647 від 29 липня 2013 р. та №3718863 від 08.08.2013 р. та квитанціями про видачу готівки (а.с.40-41) від 20 листопада 2013 р. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано суду обґрунтованих доказів наявності заборгованості по заробітній платі. Доводи позивача про наявність факту такої заборгованості та невидачі Банком трудової книжки спростовані доказами наданими сторонами в судовому засіданні. Зі змісту ст. 237-1 КЗпП вбачається, що стягнення моральної шкоди можливе тільки при умові порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні факт порушення трудових прав [PERSON] свого підтвердження не знайшов, тому в задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Outcome: dismissed