Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 будинку [ADDRESS], загальною площею 269,6 кв.м., житлова площа 114,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта 25011174, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1262007112214, право власності на який зареєстровано 10 жовтня 2008 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2008 року, оціночна вартість 149 278, 81 грн., на 1/2 земельної ділянки, площею 0,1000 га, розміщена на території [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер [NUMBER], оціночна вартість 1 13 325, 58 грн., на 1/2 земельної ділянки, площею 0,0163 га, розміщена на території [ADDRESS], призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], оціночна вартість 34 878, 18 грн. В судове засіданні позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомивши. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 липня 2015 року, з яким сторони перебували у шлюбі з 21 вересня 1977 року. Позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно після померлого чоловіка, після заведення спадкової справи №385/2016 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із розбіжностями у написанні її прізвища та померлого чоловіка ([PERSON] та [PERSON]), а також неможливістю визначити долю померлого у спільному майні, оскільки всі документи про право власності на майно оформлені на ім'я позивача. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року у справі № 175/1068/17 був встановлений факт, що позивач [PERSON], є дружиною померлого [INFO] [PERSON], а також визначено, що частка померлого у вище переліченому спільному майні подружжя становила 1/2 частину. На праві спільної сумісної власності позивачу з чоловіком належали: Будинок [ADDRESS], загальною площею 269,6 кв.м., житлова площа 114,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта 25011174, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1262007112214, право власності на який зареєстровано 10.10.2008 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2008 року, оціночна вартість 149 278,81 грн. Земельна ділянка, площею 0,1000 га, розміщена на території [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер [NUMBER], оціночна вартість 113 325,58 грн. Земельна ділянка, площею 0,0163 га, розміщена на території [ADDRESS], призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], оціночна вартість 34 878,18 грн. Сукупна вартість складає 297 482,57 грн., вартість спадкової долі становить 148 741,29 грн. Як зазначає позивач та було встановлено судом, внести відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про те, що їй та померлому чоловіку належать по 1/2 частки в спільному майні державний реєстратор не може, оскільки судове рішення не визначило за нею права власності на 1/2 частку в спільному майні. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК Україна у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Статтею 1299 ЦК України встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст.1296 ЦК України, згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав на майно у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved