Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Головний психіатр Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з заявою про проведення психіатричного огляду у примусовому порядку відносно [PERSON], мотивуючи тим, що на адресу головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» надійшла заява [PERSON] про проведення медичного обстеження своєї бабусі у звязку з тим, що вона агресивна до сусідів та родичів. [PERSON] двічі була відвідана на дому дільничним лікарем психіатром, але вона категорично відмовлялась від огляду, була агресивною, кричала, виштовхувала лікаря з квартири. Вважає, що це дає підстави вважати наявність психічного розладу у [PERSON], внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] у судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про розгляд судом заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації про психіатричний огляд у примусовому порядку, в подальшому відмовлялася від отримання судових повісток не зявляючись до органів пошти за її отриманням, заперечень на заяву не надала. У судовому засіданні представник КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької міської ради підтримала заяву та пояснила, що надійшла заява онука, та виходила весною декілька раз на адресу для огляду, однак [PERSON] її виганяла, нецензурно лаялася, погрожувала шваброю, хворою себе не визнає, і оглянути її не змогла, діагноз не поставила. На обліку [PERSON] не перебуває, до лікарні не зверталася. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він являється онуком [PERSON], у березні 2015 року у бабусі пішло погіршення здоровя, вона неадекватно реагує на родичів, кидається на сусідів з шваброю з квартири не виходить. Бувають періоди коли вона поводить себе адекватно, але через декілька хвилин її поведінка змінюється і вона починає його виганяти. Свідок буває у бабусі 1-2 рази на тиждень, приносить їй їжу та продукти, між ними завжди були нормальні стосунки. З вересня 2015 року бабуся зовсім не виходить з квартири, по ночам розмовляє невідомо з ким, хоча у квартирі крім неї нікого нема. У квартирі з кожним днем стає брудніше, сусіди на нею скаржаться. Онук намагався привести лікаря на огляд бабусі, але вона лікаря вигнала. Він повідомляв особисто бабусі про наявність у суді на розгляді справи та відносив їй повістку. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сусідкою по площадці у них спільний коридор. [PERSON] кидається на її чоловіка, побила його шваброю, постійно стукає у двері, постійно нецензурно кричить. Вони як сусіди поруч проживають з 1984 року. Раніше все було у порядку, а з 28.02.2015 року все почалося. У квітні [PERSON] почала неохайно одягатися не слідкує за собою. Тиждень тому виганяла свого онука, викидала речі. З травня стукає постійно їй у двері, а з літка по ночам кричить та не дає відпочивати, на зауваження не реагує. Раніше у неї були просвітлення, а зараз їх вже немає. Онук добре до неї відноситься, приносить їй їжу. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом та постійно чує як [PERSON] вночі кричить, при цьому неможливо спати, нецензурно лається. Це все почалось з весни 2015 року та продовжується до цього дня. Сусіди йому казали, що [PERSON] на них кидається. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] захворіла і треба її лікувати, раніше вона було нормальною людиною, а зараз дуже лається не дає спати. Також пояснила, що знає, що онук носить їй їжу. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сусідкою та проживає над нею з 1984 року. Вона є неадекватною людиною та протягом літа 2015 року [PERSON] пять разів заливала її водою. Свідок приходила до [PERSON], але та на зауваження не реагувала. Кожну ніч [PERSON] не дає спати, лається нецензурно, кидає стільці, постійно носить з собою велику палку та може нею вдарити. Онук носить їй харчі з його слів. Також пояснила, що у 2014 році все ще було нормально у спілкуванні між ними. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно ч.1 ст. 297 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] проживає за адресою [INFO]. Відповідно до копії заяви [PERSON] від 22.05.2015 року до головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», він просить провести медичне обстеження своїй бабусі, [PERSON] у звязку з тим, що вона агресивна до сусідів та родичів. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Відповідно до висновку лікаря психіатра від 19.08.2015 року [PERSON] двічі була відвідана на дому , двері онуку відкривати не захотіла, а потім коли онук самостійно відкрив двері почала вести себе агресивно, намагалася вдарити онука шваброю, виштовхувала лікаря із квартири, голосно кричала, лаялася. Від огляду лікарем психіатром у добровільному порядку категорично відмовилася, хворою себе не вважає. Можливо передбачити наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу із за чого вона вчиняє дії які представляють собою соціальну небезпеку для оточуючих і для самої себе. Лікар вважає, що [PERSON] потребує примусовому психіатричному огляді для оцінки її психічного стану. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідне проведення психіатричного огляду у примусовому порядку, адже згода останньої на психіатричний огляд відсутня. Встановлення судом того факту, що [PERSON] не була, та не перебуває на обліку у диспансері, до лікарні зі скаргами не зверталася, на думку суду не свідчить про наявність підстав для відмови у заяви, так як метою проведення психіатричного огляду у примусовому порядку є встановлення наявності або відсутності певного захворювання, а не примусове лікування, також суд враховує те, що сама [PERSON], відповідно до пояснень свідків та лікаря, не вважає себе хворою, і не надає можливості спеціалісту оглянути її та надати обґрунтований висновок.

Outcome: approved