Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що у вересні 2014 року через третю особу купила у відповідачки за 25000 грн. автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 СПГ, про що 19.09.2014р. торгівельною організацією ТОВ «Форвардавто-4» видана довідка-рахунок. Однак не може зареєструвати в органах ДАІ право власності на придбаний автомобіль, оскільки відповідачка ухиляється від зняття його з реєстраційного обліку. Як зясувалося, автомобіль 01.11.2014р. внесено до бази даних арештованих транспортних засобів задля забезпечення боргових зобовязань відповідачки. Просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на автомобіль. Відповідачка проти позову не заперечує. Визнала обставини відчуження автомобіля та наявність боргових зобовязань, що забезпечені його заставою. Кредитна спілка «Можливість», притягнута до участи у справі в якості третьої особи як кредитор і заставодержатель, заперечує проти переходу права власності на заставлений автомобіль. Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України (далі ЦК) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст.658 ЦК). Статтею 662 ЦК передбачено обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Одночасно з товаром продавець повинен передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар (ст. 659 ЦК). При цьому статтею 586 ЦК встановлено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Угоди купівлі-продажу транспортних засобів мають здійснюватися відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. N 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі- правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери (п.8). Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться (п. 33). У разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні на загальних підставах (п. 39). Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. N 1200, від громадян України на комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані або зняті з обліку в Державтоінспекції, або машини, зняті з обліку в Держсільгоспінспекції, для їх подальшої реалізації за наявності паспорта громадянина України чи тимчасового посвідчення громадянина України, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або свідоцтва про реєстрацію машини, свідоцтва про спадщину, рішення суду або довідки на складову частину, що має ідентифікаційний номер, виданої Державтоінспекцією або Держсільгоспінспекцією (п.43). На продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер видає покупцеві стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться Державтоінспекцією, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а також на зняті з обліку транспортні засоби номерні знаки для разових поїздок. Крім зазначених документів, також видається сервісна книжка (гарантійний талон), довідка-рахунок, розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів (п. 44). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 526672 власником автомобіля ЗАЗ-DEAWOO, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) Y6DT1311060267996, зеленого кольору є [PERSON]. Як вбачається з копії паспорту відповідачки 12.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище. Позивачкою надана довідка рахунок серії ВІА №565852 від 19.09.2014р., за якою зазначений автомобіль вартістю 25000 грн. продано і видано [PERSON]. Згідно з договором застави рухомого майна від 23.01.2013р. [PERSON] у забезпечення зобовязань за договором кредиту передала автомобіль в заставу кредитній спілці «Можливість». 23.01.2013 року цей договір внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, про що свідчить наданий заставодержателем (обтяжувачем) витяг з реєстру. Зазначені обставини підтверджують, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу автомобіля, який відповідає нормам ст. ст. 655-657 ЦК і не вимагає визнання його дійсним в судовому порядку, що передбачений ст.220 ЦК і застосовується лише до правочинів, котрі за законом вимагають обовязкового нотаріального посвідчення, тоді як договір купівлі-продажу автомобіля такого посвідчення не вимагає. До того ж позивачка в супереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не надала жодних доказів на підтвердження ухилення продавця, від нотаріального посвідчення угоди, що є обовязковою умовою для визнання правочину дійсним за правилами ст.220 ЦК. При тому, що за змістом ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а отже відсутність спору про право виключає можливість його цивільно-правового захисту. Той факт, що придбаний позивачкою автомобіль перебуває під арештом і відповідно до пункту 41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 не підлягав перереєстрації, не є підставою для застосування положень статті 220 ЦК України, а зумовлює наслідки, передбачені ст. ст. 596, 659 ЦК. Статтею 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (станом на 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата складає 1218 грн.). За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (абзац перший частини третьої статті 6 Закону України Про судовий збір). Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 250,00 грн., проте вона повинна була сплатити судовий збір в сумі 487,20грн. (по 243,60грн. за подання позовних заяв майнового та немайнового характеру). Таким чином, сума недоплаченого судового збору дорівнює 237,20грн. і на підставі ст. 8 ЦПК України підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Outcome: approved