Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В травні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих з останнього за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 24.05.2007 року на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на наявність заборгованості з аліментів в розмірі 35\~600 грн., що утворилася станом на 10.05.2019 року, просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період 27.03.2017 року по 10.05.2019 року в розмірі 35\~600 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 23.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд, копію ухвали направлено сторонам. Відповідач відзив не подав. Позивачка та її представник адвокат Коваленко К.О., які діє на підставі ордеру, до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач вдруге до судового засідання не з`явився, будучи повідомленим у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки суд ухвалює рішення у заочному розгляду справи. При цьому, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, судом не здійснювалося фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що наявні підстави для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 24.05.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 07.05.2007 року і до осягнення дитиною повноліття. За довідкою розрахунком розміру аліментів, наданою Нікольським РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області від 08.11.2019 року, заборгованість з аліментів [PERSON] перед [PERSON] , стягуваних на підставі вищевказаного рішення за період з 07.05.2007 року по 27.03.2017 року становить 35\~660,00 грн. Відповідно до\~ст.196 СК\~Україні, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена\~ст.196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, при вирішення спорів даного виду, суд повинен виходи з презумпції вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти та прострочила виконання зобов`язання. Тобто обов`язок доказування протилежного, покладається саме на відповідача. Відповідачем [PERSON] , зі свого боку, не надано суду доказів поважності причин несплати аліментів, які б свідчили про те, що це відбулося поза його волею. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що [PERSON] не здійснював належним чином обов`язку щодо сплати аліментів за рішенням суду на утримання своєї неповнолітньої доньки. Згідно наданого позивачкою розрахунку, пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.06.2007 року по 15.11.2019 року становить 33\~764,47 грн, виходячи із розрахунку: пеня = сума боргу х 1% х кількість днів. Суд перевірив вказаний розрахунок та погоджується з ним, бо він відповідає нормам діючого законодавства, узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18). Будь-яких обмежень щодо періоду нарахування пені, ст.196 СК України не встановлено, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Отже, встановивши під час розгляду справи, що відповідач [PERSON] , будучи зобов`язаним за рішенням суду сплачувати аліменти, заборгував [PERSON] 35\~660,00 грн, остання вправі вимагати від нього стягнення пені в розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, що становить 33\~764,47 грн і не перевищує 100 відсотків заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів слід задовольнити частково в сумі 33\~764,47 грн, стягнувши вказану суму з [PERSON] на її користь. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., від сплати яких позивачку було звільнено при подачі позову.

Outcome: partial