Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

В червні 2018 року представник позивача [PERSON], що діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Приблизно через півроку після народження дитини відповідач покинув позивачку, тому дитина залишилась на повному її утриманні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та стягнути судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010 року по 10 жовтня 2013 року (а.с.10 зворот). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 11.10.2011 (а.с.12). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до Довідок №547,548 від 07.05.2018 виданих Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні (а.с.13-14). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 07.05.2018 виданого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону Снігурівка Дубровіною Р.В. встановлено, що гр.. [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON], мають окрему кімнату, дитина має свій окремий стіл для занять окремий куточок для ігр. Дитина відвідує дитячий садочок. Батька дитини [PERSON] за вищевказаною адресою не бачили з липня 2012 року (а.с.18). Згідно характеристики на дитину [PERSON] №17 від 10.05.2018 видану ДНЗ №9 «Берізка», дитина відвідувала дитячий садок «Берізка» з червня 2015 по 2017 рік. За час перебування в дитячому садку батько дитини [PERSON] не з'являвся, питанням здоров'я дитини, умовами перебування та навчання не цікавився (а.с.19). Згідно судового наказу Фастівського міськрайонного суду від 12.04.2018 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с.23). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, батько малолітньої [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню, що підтверджується наявними в справі доказами. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її життям, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 150, 164 СК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №233 від 21.05.2018, врахувавши рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №233 від 21.05.2018, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.15-16). В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2018 року гр.. [PERSON] надав до служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради заяву про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якій зазначено, що він повідомлений про правові наслідки позбавлення батьківських прав та не буде заперечувати щодо усиновлення його доньки [PERSON]. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо позбавлення батьківських прав в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved