Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В червні 2015 року заступник військового прокурора Дарницького гарнізону, діючи в інтересах держави в особі ДП МОУ «Укрвійськбуд», звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовував його тим, що на утриманні та обслуговуванні філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» перебуває багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON] проживає в квартирі №44 цього житлового будинку. Філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» надає відповідачу послуги з постачання холодної та гарячої води, водовідведення та опалення, утримання будинку та прибудинкової території. Однак [PERSON] оплачує лише послуги з постачання холодної води та водовідведення. Він ухиляється від внесення квартирної плати та оплати інших житлово-комунальних послуг. Тому в період часу з 1 листопада 2005 року до 1 грудня 2014 року у нього виникла заборгованість в розмірі 20838 гривень 38 копійок. Відповідач відмовляється добровільно погасити цю заборгова-ність. Тому заступник військового прокурора Дарницького гарнізону просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по внесенню квартирної плати та оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 20838 гривень 38 копійок. В ході розгляду цивільної справи заступник військового прокурора Дарницького гарні-зону подав заяву про збільшення розміру позовних вимог: просить стягнути з відповідача на користь ДП МОУ «Укрвійськбуд» заборгованість за період часу з 1 листопада 2005 року до 1 жовтня 2015 року в розмірі 22282 гривень 88 копійок. У судовому засіданні заступник військового прокурора Дарницького гарнізону та пред-ставник позивача Полтавська Н.В. підтримують позов та просять суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» не-належним чином надає відповідачу житлово-комунальні послуги. [PERSON] не укладав з нею жодного договору про постачання житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. З огляду на ці обставини він просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що на утриманні та обслуговуванні філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укр-військбуд» перебуває багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується довідкою директора філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укр-військбуд» від 6 серпня 2015 року (а.с.22). З довідки ЖКГ-2 №85 від 1 квітня 2015 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON] про-живає в квартирі №44 вказаного вище житлового будинку. Філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» надає відповідачу послуги з постачання холодної та гарячої води, водовідведення та опалення. Ця обставина підтверджується копія-ми договорів, укладених між філією «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» та КП ВКГ «Бориспільводоканал», КПТМ «Бориспільтепломережа» з метою забезпечення водопоста-чання та водовідведення, постачання теплової енергії до багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.23-30, 49-59). Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом. З письмових довідок про наявність заборгованості (а.с.9, 48) вбачається, що [PERSON] неналежним чином виконував зобов'язання по внесенню квартирної плати та оплаті житло-во-комунальних послуг. Тому в період часу з 1 листопада 2005 року до 1 жовтня 2015 року у нього виникла заборгованість в розмірі 22282 гривень 88 копійок. Відповідно до ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 ЦК України особа може звернутись до суду з вимо-гою про захист свого цивільного права протягом трьох років. Згідно з ч.4 ст.267 цього ж Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що заборгованість по внесенню квартирної плати та оплаті житлово-кому-нальних послуг виникла у відповідача в листопаді 2005 року. Однак заступник військового прокурора Дарницького гарнізону звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу (а.с.32) лише в січні 2015 року. Ця обставина свідчить про те, що він та ДП МОУ «Укр-військбуд» пропустили строк позовної давності для стягнення заборгованості по внесенню квартирної плати та оплаті житлово-комунальних послуг за період часу з листопада 2005 року до січня 2012 року. Розмір цієї заборгованості за інший період часу з січня 2012 року до 1 жовтня 2015 року становить 13274 гривні 68 копійок (22282,88 - 9008,20). Відповідач відмовляється добровільно сплатити ці грошові кошти. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути за-боргованість по внесенню квартирної плати та оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 13274 гривень 68 копійок. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановлено, що заступник військового прокурора Дарницького гарнізону та представ-ник позивача Полтавська Н.В. не надали жодного доказу на підтвердження поважних при-чин, які перешкодили їм вчасно звернутись до суду. З огляду на це суд вважає, що підстави для поновлення строку позовної давності та стягнення з відповідача заборгованості за період часу з листопада 2005 року до січня 2012 року відсутні. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» неналежним чином надає відповідачу житлово-комунальні послуги. Тому суд критично оцінює посилання [PERSON] на цю обставину. Крім того, вона не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку вносити квартирну плату та оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосу-вання судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у по-дібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які засто-совують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 25 листопада 2014 року, пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право спожива-ча одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодав-ством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачу-вати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо на-дання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. З огляду на це суд критично оцінює посилання [PERSON] на те, що він не уклав жод-ного договору про постачання житлово-комунальних послуг. Ця обставина не звільняє його від обов'язку оплачувати їх.

Outcome: partial