Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Директор ТМО «Психіатрія» у м. Києві Мішиєв В. Д. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], якого було визнано недієздатним за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.08.2010 року та опікуном [PERSON] призначено [PERSON] Заява обґрунтована тим, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту (F.20.00, згідно МКХ10) та у зв'язку з погіршенням психічного стану потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Посилаючись на зазначені обставини, просив надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. У судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві лікар-психіатр [PERSON] підтримала заяву з вищенаведених підстав та просила її задовольнити. Заінтересована особа (опікун) - [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши докази, дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.08.2010 [PERSON] було визнано недієздатним та опікуном [PERSON] призначено - [PERSON] Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.05.2018 [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту (F.20.00, згідно МКХ10) та у зв'язку з погіршенням психічного стану потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Порядок госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги визначений Законом України «Про психіатричну допомогу». Частинами 2, 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що госпіталізація особи здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. N 2-рп/2016 госпіталізація до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра можлива лише за рішенням суду, як установлено судом [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту (F.20.00, згідно МКХ10) та у зв'язку з погіршенням психічного стану потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved