Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про визнання договору оренди недійсним та повернення коштів. В обґрунтування позову вказано, що 09.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . У момент укладання договору відповідач отримала від позивача грошові кошти на виконання правочину у розмірі 19 500 грн., у якості передоплати за оренду квартири (відповідно до п. 4.4. договору), проте, відповідач не виконала, і не могла виконати умови договору, враховуючи наступне. Відповідно до договору, «орендодавцем» зазначена [PERSON] , проте у «п.7 Підписи сторін», у графі «орендодавець» зазначена [PERSON] та стоїть її власноручний підпис. Договір був підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення даного правочину, відсутні положення про те, що відповідач укладає договір як представник власника цієї квартири та відсутні підстави такого представництва. Власником зазначеної квартири є [PERSON] , проте у позивача немає можливості надати підтверджуючої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через те, що у даному реєстрі відсутня вулиця «[ADDRESS]», тому взяти витяг виявляється можливим. Виходячи з того, що відповідач не є власником цієї квартири, їй не належить право розпоряджатися цим майном. Також, акт прийому передачі житлового приміщення сторонами не підписувався, даний документ відсутній як додаток до договору взагалі.. Вище викладене й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 05.02.2020 року по справі призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позову заяву не надала. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вони не аргументовані та суперечать дійсним обставинам. Договір оренди є дійсним, підстави визнання його недійсності відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] був укладений договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 1.2 договору оренди термін оренди визначається з 09.10.2018 року по 09.10.2018 року і оплата рахується з дня заселення. Відповідно до п. 4.1 договір набирає сили з моменту підписання і діє протягом усього терміну оренди, обговореному в п. 1.2. За орендоване приміщення орендарем сплачується ціна у розмірі 9 500, 00 гривень. У момент складання договору орендодавцем була отримана передоплата в розмірі 17 500, 00 гривень +2 000, 00 гривень. Всього 19 500, 00 гривень буде сплачено орендарем 10 жовтня (в день отримання ключів) п. 4.2, 4.4). В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] було повністю сплачено визначену в договорі суму, отримано ключі від квартири, а відтак суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідачем не виконано умов договору. Окрім того, позивач погодився із сумою сплати за квартиру, власноруч підписав договір від 09.10.2018 року, а тому суд не приймає також до уваги твердження про завищену ціну за оренду квартири. Також, не заслуговують на увагу твердження, що відповідач не виконала, і не могла виконати умови договору, оскільки договір був підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення даного правочину, враховуючи те, що представником відповідача в судовому засіданні надано копію доручення від [PERSON] , виданого на ім`я [PERSON] , де останню було уповноважено укладати від імені [PERSON] , договори оренди із правом отримання коштів. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Згідно із вимогами ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За положенням ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 1 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, згідно ч. 1 ст. 215. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що під час підписання договору оренди від 09.10.2018 року було недодержано вимоги, встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а відтак, відсутні будь-які підстави вважати, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19 500, 00 грн., що були одержані [PERSON] на виконання правочину у якості передоплати за оренду квартири. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , у задоволенні його позовних вимог. На підставі ст.ст. 202, 203, 207, 215, 638, 642, 810, 820 ЦК України ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: dismissed