Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В січні 2021 р. позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив визнати за ним в порядку за законом після смерті батька [PERSON] право власності на нерухоме майно - житловий будинок літ А загальною площею 56,1 кв.м., житловою - 35,7 кв.м. з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами: прибудова літ а, погріб літ Б та К, душ літ В, вбиральня літ. Г, гараж літ. Д, сарай літ Е, Ж та З, ганок а1, козирок а2, № 1 - огорожа, № 2 - колодязь, № 3 - вигрібна яма, І - вимощення, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В позові зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON] , якому згідно записів погосподарської книги належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , збудований до 1918 року. До складу сім?ї [PERSON] входили мати [PERSON] , 1877 р.н., дружина [PERSON] , 1910 р.н., донька [PERSON] , 1937 р.н., сини [PERSON] , 1938 р.н. та [PERSON] , 1953 р.н. Вказує, що після смерті [PERSON] даний будинок успадкувала його дружина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно записів погосподарської книги за 1984-1993 рр. головою домогосподарства значиться [PERSON] . [INFO] [PERSON] , яка була бабусею позивача, померла. Зазначає, що бабуся хворіла, а тому батько позивача - [PERSON] у 1993 році переїхав до своєї матері та проживав разом із нею, доглядав. Після смерті бабусі батько позивача залишився проживати в будинку матері, проте не зареєструвався в ньому. Тобто фактично батько спадщину прийняв. Згідно записів погосподарської книги за 1996-2000 роки головою домогосподарства значиться [PERSON] , до складу сім?ї якого входили дружина - [PERSON] та син - [PERSON] - позивач по справі. Вказує, що відповідно до рішення Більманської сільської ради [PERSON] передано в приватну власність земельні ділянки розміром 0,25 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,19 га для ведення особистого селянського господарства. [INFO] [PERSON] , батько позивача, помер. Заповіту померлий не залишив та після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ; на право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Олексіївське» Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області розміром 2,30 в умовних кадастрових гектарах. Вказує, що після смерті батька прийняв спадщину відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із померлим на день його смерті. Зазначає, що окрім позивача, спадкоємцями померлого є його дружина та син, які відмовились від своєї частки у спадщині, подавши відповідні заяви нотаріусу. Посилається на те, що у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав свідоцтво про право на спадщину лише на земельну частку (пай). Постановою приватного нотаріуса Ярошенка С.В. від 17.02.2021 № 24/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документу на ім?я померлого. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, в матеріалах справи міститься заява Більмацької селищної ради про розгляд справи без участі представника, в якій проти задоволення позову не заперечують. Третя особа приватний нотаріус Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенко С.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бельманською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 16.01.1984. Померлий згідно копії погосподарської книги був головою домогосподарства [ADDRESS] . Згідно довідки ,№13/10-89 від 18.05.21, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , в будинку, який належав на праві власності його бабусі [PERSON] до дня смерті - [INFO] . Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, регулювалася зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року № 157/6445, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Натомість передбачалася обов?язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженого наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.1984 року № 1374, виданого державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Никоненко Л.К., [PERSON] , дружина [PERSON] , є спадкоємицею житлового будинку, що знаходиться в селі Більманка Куйбишевського району Запорізької області, який належав померлому [PERSON] на підставі довідки про право приватної власності, виданої виконкомом Бельманської міської ради 04.09.1984 за № 178 та зареєстрованого в погосподарській книзі за № 178; розташованого на земельній ділянці радгоспу. Жилий будинок саманний, обштукатурений, площею 22 кв.м., критий черепицею, надвірні споруди - сарай. Копією погосподарської книги також підтверджується, що [PERSON] була головою домогосподарства [ADDRESS] після смерті [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Більманською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 08.05.1993. Спадщину у вигляді домоволодіння [ADDRESS] після померлої прийняв її син [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння будинком. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, (який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії погосподарської книги також вбачається, що після смерті [PERSON] головою домогосподарства [ADDRESS] став [PERSON] , який був батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 21.07.2020. Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенка С.В. із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 17.02.2021 № 24/02-31 нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами номер [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи № 70/2020, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що інші спадкоємці за законом - дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за законом, а тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька. Свідок [PERSON] - мати позивача пояснила, що її чоловік - батько позивача - [PERSON] , на час смерті своєї матері - у 1993 році, проживав разом з нею у будинку [ADDRESS] . Після її смерті, до будинку переїхала вона - свідок, з дітьми, у тому числі з позивачем - [PERSON] , який проживає там і до теперішнього часу. [PERSON] помер у 2020 році. Цей будинок раніше належав [PERSON] - діду позивача, потім після його смерті - [PERSON] - бабусі позивача, після її смерті - [PERSON] - батькові позивача. Які у них були документи, що підтверджують право аласності на будинок, їй не відомо. У звязку з тим, що сусідні будинки, із часом ставали покинутими власниками, в результаті чого руйнувалися, в [ADDRESS] , змінювалася нумерація будинків, і будинок за місцем її проживання декілька разів змінював свій номер. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved