Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивований тим, що між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Шлюб було розірвано за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2015 року. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу продовжують проживати з [PERSON] Після розірвання шлюбу між сторонами залишилось невирішеним питання про поділ спільного майна, а саме будівельних матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва нежитлових будівель та споруд у [ADDRESS]. У зв'язку з плином строку позовної давності [PERSON] бажає в межах трирічного строку з моменту розірвання шлюбу вирішити питання в судовому порядку про наступне: Відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 02 листопада 2007 року за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Станом на 2007 рік до складу майна входили: будівля автомийки літ. «А»: приміщення з №1 по №10 площею 247,6 кв.м; будівля торгівельно-харчового комплексу з прибудовою та спорудою літ. «Б»: приміщення №1: І поверх з №1 по №4 площею 160,3 кв.м, ІІ поверх:з №5 по №21 площею 145,1 кв.м, мансардний поверх: з №22 по №23 площею 53,6 кв.м. Загальна площа по літ. «Б» складала 359,0 кв.м, будівлі шашличної літ. «В» площею 6,3 кв.м, навісу літ. «В1», убиральні літ. «Г», огорожі №1-4. На даний час зазначене майно зареєстроване за [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №98266551 від 24.09.2017 року. Також їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, на якій розташовані самовільно зведені споруди, що підтверджується копією договору дарування та інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою будь-які обмеження, обтяження чи реєстрація прав третіх осіб відсутні. У зв'язку з тим, що [PERSON] з 2002 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 11.01.2017 року вона самостійно почала господарювала на зазначених об'єктах. Серед видів діяльності її як підприємця зазначено в тому числі : Технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів; Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування. В результаті її підприємницької діяльності після 2007 року було реконструйовано будівлю торгівельно-харчового комплексу з прибудовою та спорудою літ. «Б» шляхом добудови прибудов «Б1» та «Б2».Також було самочинно збудовано приміщення магазину літ. «Д», господарські будівлі «Ж», «Е», будівлю ресторану «З», адміністративну будівлю «К», мансарду М/К, майстерню «Н». Так, відповідно до технічного паспорту на нежитлові будівлі, виготовленого 27.04.2016 р. у [ADDRESS] здійснено будівництво таких об'єктів: 1.будівля готелю-ресторану з прибудовами, площею 462,1 м2 (на плані позначена літ. Б) - вартістю 40964 грн.; 2.магазин з навісом, площею 83,9 м2 (на плані літ. Д) - вартістю 16844 грн.; 3.будівля ресторану з навісом, площею 364,5 м2 (на плані літ. З) - вартістю 43816 грн.; 4.адміністративна будівля з прибудовами, площею 451,9 м2 (на плані літ. К) - вартістю 53647 грн.; 5.майстерня з оглядовою ямою, площею 187,6 м2 (на плані літ. Н) - вартістю 41076 грн.; 6.господарська будівля, площею 96,4 м2 (на плані літ. Е) - вартістю 4668 грн.; 7.господарська будівля, площею 100,8 м2 (на плані літ. Ж) - вартістю 4884 грн.; 8.убиральня, площею 5,1 м2 (на плані літ. Л) - вартістю 941 грн.; 9.душова, площею 5,1 м2 (на плані літ. М) - вартістю 941 грн.; 10.огорожа (на плані №1) - вартістю 4218 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до суду не з»явився, проте подав заяву про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з таких підстав: Між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Шлюб було розірвано за рішенням Вінницького міського суду від 18.08.2015 року. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу продовжують проживати з [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Висновки Верховного суду України викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду справ про перегляд судового рішення, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 СК України, ЦПК України за ІІ півріччя 2013 року вказують на таке : «Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від того як регулюється питання розпорядження майном. Підстави набуття права спільної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами для виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) зазначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Майно фізичної особи-підприємця, яке ним придбане і використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність відповідно до ст.57 СК України, а не як об'єкт спільної власності подружжя, який підпадає під регулювання статтей 60, 61 СК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 02.10.2013 року у справі №6-79 цс13)». Відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 02 листопада 2007 року за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS]. На даний час зазначене майно зареєстроване за [PERSON] що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №98266551 від 24.09.2017 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] з 2002 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 11.01.2017 року, вона самостійно почала господарювала на зазначених об'єктах. Серед видів діяльності її як підприємця зазначено, в тому числі : Технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів; Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування. В результаті її підприємницької діяльності після 2007 року було реконструйовано будівлю торгівельно-харчового комплексу з прибудовою та спорудою літ. «Б» шляхом добудови прибудов «Б1» та «Б2». Також було самочинно збудовано приміщення магазину літ. «Д», господарські будівлі «Ж», «Е», будівлю ресторану «З», адміністративну будівлю «К», мансарду М/К, майстерню «Н». Щодо моменту виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені ч.2 ст.331 ЦК України, відповідно до якої, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договор0ом або законом передбачено прийняття його до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, використаних в процесі його створення. Відтак, у зв'язку з тим, що самовільні будівлі зведені в результаті здійснення [PERSON] підприємницької діяльності, у суду є підстави визнати це майно її особистою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним, проживають діти. Факт проживання дітей з [PERSON] підтверджено Довідкою №1771 від 14.09.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, [PERSON] має право власності на будівельні матеріалі, використані в процесі будівництва нежитлових будівель, що знаходяться в [ADDRESS], з огляду на те, що будівельні роботи були виконані в результаті здійснення [PERSON] підприємницької діяльності. На підставі викладеного,

Outcome: approved