Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

В січні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] (надалі по тексту - позивача) із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (надалі по тексту - відповідач),у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі - 51 260,91 грн., а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2018 року біля 20 год. 18 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Мазда 6» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в м.Києві по вул..Степаненко,21, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобм марки «Опель» д.н.з [NUMBER] , який в подальшому здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено» д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність завдавала шкоди на момент ДТП була застрахована у відповідача АСК «Омега» згідно Полісу АМ0486496. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 01.08.2018 року [PERSON] було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що було наслідком вчинення ДТП із участю трьох вищевказаних транспортних засобів. За наслідками звернення позивачки до АСК «Омега» їй було нараховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі - 35 975,43 грн. Між тим, пошкоджений у ДТП транспортний засіб позивачки є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, а тому у відповідності до вимог ст.30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі ЗУ №1961) на користь позивача з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Позивач зазначає, що невиплата страхового відшкодування є порушенням прав позивача, тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі - 51 260,91 грн. 50 000 грн., згідно з встановленим лімітом, а з відповідача-2 різницю між страховим відшкодуванням та фактичними витратами у розмірі 40 761,59 грн. У відзиві на позовну заяву від 06.03.2019 року відповідачем зазначено, що за наслідками подання позивачкою заяви про виплату страхового відшкодування із урахуванням оціненої шкоди майну позивачці було виплачено узгоджену суму страхового відшкодування у розмірі - 35 975,43 грн. Просили не приймати до уваги наданий висновок експертного дослідження від 21.06.2018 року, оскільки його було складено із розрахунку пошкодження іншої моделі транспортного засобу, з іншою комплектацією, а сам звіт не відповідає вимогам законодавства. Відтак, позивач не має правових підстав для отримання додаткових коштів страхового відшкодування, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач свого представника до суду не направив, хоча неоднаразово просив суд судові засідання відкласти, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але направив до суду відзив на позовну заяву, що був долучений до матеріалів справи. Суд не було визнано поважними причини неявки представника юриичної особи відповідача, а тому розглдя справи було проведено у його відсутність. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 18.06.2019 року у цій справі було призначено автотоварознавчу експертизу з визначення вартості пошкоджень транспортного засобу позивачки та зупинено у зв`яґзку з цим провадження у справі. Ухвалою суду від 13.11.2019 року у справі було відновлено провадження і призначено розгляд спрваи у судове засідання із викликом сторін. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2018 року біля 20 год. 18 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Мазда 6» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в м.Києві по вул..Степаненко,21, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Опель» д.н.з [NUMBER] , який в подальшому здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено» д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 01.08.2018 року [PERSON] було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що було наслідком вчинення ДТП із участю трьох вищевказаних транспортних засобів (а.с. 4). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Мазда 6» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у відповідача АСК «Омега» згідно Полісу АМ0486496 із лімітом відповідальності за заподіяння шкоди майну потерпілого в розмірі - 100 тис.грн та франшиза - 500 грн. Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 21.09.2018 року, вартість матеріального збитку, нанесеного автомобілю позивачки до ДТП становить - 64 475,43 грн., а вартість пошкодженного авто - 28 000 грн. та за мінусом франшизи сума до виплати склала 35 975,43 грн., яку було сплачено позивачці. В той же час, за складеним звітом на замовлення позивачки вказана сума до виплати відрізняється від розрахунків відповідача і становить - 87 236,34 грн., оскільки вартість ТЗ до ДТП - 99 301,80 грн., а вартість залишків складає - 12 065,46 грн., а тому позивач просить стягнути недоплачену на його думку суму страхового відшкодування, оскільки погоджується із визнання його автомобіля фізично знищеним. При цьому, не заперечується сторонами, що ліміт відшкодування шкоди за пошкодження майна потерпілого становить - 1000 тис.грн. За наслідками звернення до відповідача позивач отримала відмову у виплаті відшкодування. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial