Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А.К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки він проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ «ЧОПЛ» ЧОР Шворак О.М. в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервно-прогредієнтного типу перебігу, афективно-галюцинаторного, парафренного синдрому на фоні вираженого стійкого дефекту особистості, стан загострення, являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Окрім цього, вказав, що хворий є недієздатним, тривалий час хворіє на психічні захворювання, вшосте поступає до психіатричного закладу на лікування, перебуває на обліку у лікаря - психіатра, має 2 групу інвалідності по вказаним захворюванням безтерміново, просив заяву задовольнити. Прокурор та законний представник просили заяву задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Старобешевського районного суду Донецької області від 11 березня 2004 року [PERSON] визнано недієздатним.Рішення суду набрало законної сили (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР згідно направлення лікаря Стеблівського психоневроголічного інтернату [PERSON] в зв'язку із погіршенням психічного стану, що проявилося в агресивній поведінці до оточуючих, висловлюваннях маячних ідей, періодичних слухових галюцинаціях. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР від 23 серпня 2017 року, заступника головного лікаря по медчастині Шевчук В.І., в.о. завідуючого відділенням Борисюк В.І., лікаря-психіатра Гуцуляк І.О. - [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, афективно-галюцинаторний, парафренний синдром на фоні вираженого дефекту особистості, стан загострення» та являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації на стаціонарне лікування(а.с.2). Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Оскільки [PERSON] є недієздатним, інвалідом 2 групи по психічним захворюванням безтерміново, перебуває на обліку у лікаря - психіатра та вшосте поступає на лікування в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» та являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, відтак потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару, а тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved