Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В січні 2018 року публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір кредиту № 839/3/27/38/8-349 (далі Договір кредиту), за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 26297 доларів США зі сплатою 5,00 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 травня 2015 року. Кредит був наданий для оплати вартості придбаного автомобіля. Крім того, 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 839/4/27/3/8-381, за умовами якого останній зобов'язався забезпечити належне виконання кредитних зобов'язань [PERSON], а в разі невиконання останньою умов кредитного договору відповідати перед позивачем як солідарний боржник. Станом на 28 листопада 2017 року заборгованість за договором кредиту складає 12 757,90 доларів США, з яких 10 191,37 доларів США - прострочена заборгованість, 2 566,53 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем [PERSON] кредитних зобов'язань та на вимоги ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачів як солідарних боржників заборгованість за договором кредиту в розмірі 12 757,90 доларів США, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5135,43 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. При цьому посилалися на те, що позов заявлено за межами строку позовної давності, про що подали відповідну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір кредиту № 839/3/27/38/8-349 (далі Договір кредиту), за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 26297 доларів США зі сплатою 5,00 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 травня 2015 року. Кредит був наданий для оплати вартості придбаного автомобіля. Крім того, 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 839/4/27/3/8-381, за умовами якого останній зобов'язався забезпечити належне виконання кредитних зобов'язань [PERSON], а в разі невиконання останньою умов кредитного договору відповідати перед позивачем як солідарний боржник. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувалася умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 28 листопада 2017 року має заборгованість перед позивачем в сумі 12 757,90 доларів США, з яких 10 191,37 доларів США - прострочена заборгованість, 2 566,53 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач не виконував зобов'язання належним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість. Представник відповідачів подав заяву про застосування до вимог позивача позовної давності. Розглянувши заяву про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Судом встановлено та не заперечується представником позивача, що останній платіж за кредитним договором відповідач [PERSON] здійснила 13 грудня 2012 року. Таким чином строк позовної давності сплинув 13 грудня 2015 року. З позовом Банк звернувся 29 грудня 2017 року (згідно поштового штемпеля на конверті). З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява відповідача [PERSON], представника відповідачів [PERSON] про застосування строку позовної давності обґрунтована та підлягає задоволенню, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed