Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

в червні 2021 року позивач [PERSON] через представника адвоката Махових Я.Я. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 13205,62 грн., та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 11000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.02.2021 року в м. Києві по вул. Льва Толстого, 19/1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача [PERSON] який керував автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER] . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року у справі № 752/6482/21, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. Позивач вказує, що внаслідок винних дій відповідача йому були завдані матеріальні збитки, які в порядку ст.ст. 1166, 1187 ЦК України має відшкодувати відповідач, як винуватець ДТП. Відповідно до звіту № 393 про оцінку вартості автомобіля, виконаного ФОП [PERSON] , величина втрати товарної вартості автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження і наступного впливу ремонту складає суму в розмірі 11205,62 грн. За надання експертних послуг та виконання зазначеного звіту позивачем було сплачено суму в розмірі 2000,00 грн., а відтак відповідач має відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду на загальну суму 13205,62 грн. Крім того, протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, що полягала у душевних стражданнях, які позивач поніс внаслідок аварії, порушення звичного стану життя в зв`язку із пошкодженням автомобіля, а тому позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди суму, яка ним оцінена в розмірі 11000,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторона позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. 19.07.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити, зокрема, з огляду на те, що відповідач у даній справі, за відсутності відмови у виплаті страхового відшкодування страховою компанією, є неналежним. З долучених до відзиву документів, вбачається, що відзив стороною відповідача було направлено позивачу 14.07.2021 року, та станом на дату розгляду даної справи відповідь на відзив та/або будь-які інші клопотання зі сторони позивача до суду не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2021 року в м. Києві по вул. Льва Толстого, 19/1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача [PERSON] який керував автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER] . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року у справі № 752/6482/21, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. Позивач вказує, що внаслідок винних дій відповідача йому були завдані матеріальні збитки, однак, доказів того, що позивач є законним власником автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] та/або 22.02.2021 року в м. Києві по вул. Льва Толстого, 19/1 позивач на законній підставі керував зазначеним автомобілем, матеріали справи не містять. Крім того, судом встановлено, що відповідно до звіту № 393 від 12.05.2021 року про оцінку вартості автомобіля, виконаного ФОП [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає суму в розмірі 40541,52 грн., в тому числі втрата товарної вартості в сумі 11205,62 грн. За надання експертних послуг та виконання зазначеного звіту позивачем було сплачено суму в розмірі 2000,00 грн., про що свідчить копія рахунку № 26 від 12.05.2021 року. В матеріалах справи наявні докази того, що автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] було застраховано, однак, доказів на підтвердження належного звернення позивача до страхової компанії, та, відповідно, відмови останньої у виплаті страхового відшкодування, матеріали справи також не містять, В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що ним пред`явлено позов до відповідача, як до винуватця ДТП, та в силу ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, саме відповідач має відшкодувати позивачу завдану шкоду внаслідок ДТП. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала на те, що автомобіль було застраховано, а відтак належним відповідачем у справі є страхова компанія, яка за законом має виплатити страхову виплату позивачу в межах лімітів страхового полісу. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд вважає за необхідне зазначити про те, що, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правовою позицією Верховного Суду, викладена у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, визначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд звертає увагу на те, що після відкриття провадження у справі, стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, передбачених цивільно-процесуальним законом, зокрема, щодо зміни (уточнення) кола відповідачів, або ж зміни (уточнення) предмету чи підстав позову. В ході розгляду справи стороною відповідача спростовані обґрунтування позову, а також вірно зазначено про те, що відсутність належного звернення потерпілого із вимогами до страхової компанії є однією із підстав для відмови в позові та фактично за відсутності відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування даний позов до винуватця ДТП є передчасним, оскільки, останнім була застрахована відповідальність перед третіми особами та звернення потерпілого з вимогами в такий спосіб суперечить меті інституту страхування. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження завдання матеріальної шкоди саме позивачу, як власнику автомобіля, а також відсутні будь-які докази того, що саме позивач поніс моральні страждання, в зв`язку з невиплатою шкоди з вини відповідача, а відтак доводи позову в цій частині є недоведеними. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати, в силу ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed