Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася із заявою, в порядку окремого провадження, [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису, зазначивши у заяві про те, що вона з [PERSON] з 07.10.2015 року по 28.01.2021 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29.01.2021 року за її позовом від 24.02.2020 року. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Їхня сім`я розпалася через протиправну поведінку її колишнього чоловіка, який з жовтня 2019 року почав вживати наркотичні засоби, зловживати спиртними напоями. Так, наприкінці жовтня 2019 року вчинив вдома сварку та бійку, погрожував фізичною розправою, вигнав її з квартири. В зв`язку з чим заявник була змушена ночувати разом з двохрічною дитиною на сходинковому майданчику, так як іти їй було нікуди. За даним фактом вона нікуди не зверталася, повідомляла тільки своїх батьків та батькам [PERSON] . В подальшому в ніч з 16 на 17.01.2020 року [PERSON] вдруге вчинив домашнє насильство відносно неї та їхньої дитини. Обставини домашнього насильства нею детально викладено у її заяві від 17.01.2020 року у Центрі у справах сім`ї та жінок Деснянського району м.Києва, а потім проходила реабілітацію в цьому центрі та відвідувала юрисконсульта і практичного психолога 13 консультацій. Крім того, 31.01.2020 року вона надавала письмові пояснення у відділенні поліції №1 Подільського УП ГУ НП у м.Києві, за яким 27.02.2020 року було складено протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Даний протокол неодноразово направлявся на доопрацювання і лише 07.12.2020 року Подільським районним судом м.Києва справу було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. В зв`язку з чим, 22.06.2021 року нею було подано апеляційну скаргу. Так, 28.01.2020 року вона разом зі своєю дитиною у м.Києві отримала притулок для осіб, які постраждали від домашнього насильства, де проживала разом з дитиною з 28.01.2020 року по 13.02.2020 року, водила дитину до дитячого садочка, займалася пошуками роботи. У лютому 2020 року [PERSON] , знайшов її місце перебування у притулку та викрав у неї дитину, в зв`язку з чим вона зверталася до поліції. Через зазначені протиправні дії [PERSON] , вона була вимушена 13.02.2020 року разом з дитиною поїхати до своїх батьків, що проживають в смт.Високопілля Херсонської області. Але на цьому [PERSON] не зупинився і приїздив до місця проживання її батьків і під час прогулянки наодинці з нею і сином почав погрожувати фізичною розправою у випадку її звернення до будь яких органів та зчинив сварку в присутності її батьків з лайливими образами та принижуваннями її гідності, вів себе дуже агресивно, про що засвідчено в її заяві від 01.07.2020 року до Високопільського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області. А тому, вважає, що вона та її дитина є особами, які постраждали від домашнього насильства. Просить суд, уточнивши вимоги, відповідною заявою від 22 липня 2021 року (а.с.29) видати обмежувальний припис на строк шість місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою [ADDRESS] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити наближатися до неї і її дитини, а також до місця її фактичного проживання ближче, ніж на 100 метрів; - заборонити переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати її місцезнаходження і місцезнаходження її дитини; - заборонити вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] , та представник заявника, адвокат Богуненко С.Г., в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, з уточненням, та просять задовольнити з підстав викладених у заяві та заявник додатково повідомила, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано за рішенням суду з причин вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно неї та їх дитини. Про насильство в сім`ї вона зверталася до правоохоронних органів, але на даний час рішень відносно [PERSON] не прийнято, за винятком розгляду справи в апеляційному суді м.Києва за її апеляційною скаргою на постанову Подільського районного суду м.Київ про закриття провадження у справі за ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] . До цього часу вона не зверталася до суду про видачу обмежувального припису, оскільки не знала про існування таких заходів захисту від насильства в сім`ї. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки та ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, яка зазначена заявником у заяві, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надано, а тому причини неявки [PERSON] суд визнає не поважними та розглядає справу за наявними доказами. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України 1. Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, ч.2… У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Заслухавши в судовому засіданні заявника та її представника, \~вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено наступне: - Із копії паспорту громадянина України (а.с.4) з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Князівка Високопільського району Херсонської області, проживаючої за адресою [ADDRESS] . - Із копії довідки №01-16/02 від 01.06.2020 року (а.с.5) вбачається, що [PERSON] відвідувала юрисконсульта та практичного психолога Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м.Києва Деснянської районної у місті Києва державної адміністрації з 06.12.2019 року по сьогоднішній день (станом на 01.06.2020 року) та було проведено 13 консультацій. - Із копії заяви від 01.07.2020 року (а.с.6-7) вбачається, що [PERSON] звернулася до Високопільського відділення поліції Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області із заявою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, яке мало місце 26.06.2020 року в смт.Високопілля Херсонської області. За вказаним фактом відділом поліції проведено перевірку, проте ознак діяння складу кримінального правопорушення за вказаним фактом слідчим не встановлено, оскільки в діях [PERSON] вбачається ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з чим матеріали перевірки направлено до Подільського УП ГУНП в м.Києві для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що підтверджується листом відділення поліції №5805/372-2020 від 08.07.2020 року (а.с.8). - Із копії апеляційної скарги (а.с.9-10) вбачається, що постановою Подільського районного суду м.Києва від 07.12.2020 року по справі про адміністративне правопорушення домашнє насильство відносно [PERSON] , справу закрито за відсутності і його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. [PERSON] не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, 22.06.2021 року направила апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва, що підтверджується копією квитанції ХД ПАТ «Укрпошта» (а.с.11). Разом з тим, доказів того, що зазначена справа за апеляційною скаргою прийнята до провадження та прийнято рішення, на час розгляду заяви про видачу обмежувального припису, до суду не надано. - Із копії рішення Подільського районного суду м.Києва від 29.01.2021 року у справі №758/2429/20 (а.с.12-16) вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу задоволені в повному обсязі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 02.03.2021 року. При цьому, як зазначено у мотивувальній частині рішення, підставою для розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Інші підстави судом були відхилені через відсутність допустимих доказів. - Із копії ухвали Подільського районного суду м.Києва від 11.02.2021 року у справі №758/3514/20 (а.с.17-18) вбачається, що в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. - Із копії рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.04.2021 року у справі №758/1619/20 (а.с.19-22) вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів, задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з урахуванням вже сплачених аліментів у розмірі 21096,50 грн., починаючи з 10.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 13.04.2021 року. Дослідивши наявні письмові докази у справі, як окремо так і в сукупності, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису належними та допустимими доказами необґрунтована та не підлягає\~задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», \~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім вимог\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», \~до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила\~Сімейного Кодексу України. За правилами\~статті 141 СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2015 року по 28.01.2021 року, який рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29.01.2021 року (справа №758/2429/20) був розірваний та відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.12-16). Заявник зазначає, що причиною розірвання шлюбу стала протиправна поведінка [PERSON] , яка проявляється у вживанні наркотичних засобів, зловживання спиртними напоями та неодноразового вчинення домашнього насильства. Тобто домашнє насильство проявляється у погрозах фізичною розправою ображання та приниження її честі та гідності, а також викраденням дитини з притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства, де вона проживала. 27.02.2020 року працівниками поліції було складено протокол на [PERSON] за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство) та передано на розгляд до Подільського районного суду м.Києва. Згідно відомостей зазначених заявником 07.12.2020 року справа про адміністративне правопорушення була закрита у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим заявником було подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва (а.с.9-10, 11), але відомості про стан розгляду справи у апеляційній інстанції до суду не надано. Також заявник зверталася із заявою до Високопільського відділення поліції Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області із заявою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, яке мало місце 26.06.2020 року в смт.Високопілля Херсонської області. За вказаним фактом відділом поліції проведено перевірку, проте ознак діяння складу кримінального правопорушення за вказаним фактом слідчим не встановлено, оскільки в діях [PERSON] вбачається ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, тому матеріали перевірки направлено до Подільського УП ГУНП в м.Києві для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що підтверджується листом відділення поліції №5805/372-2020 від 08.07.2020 року (а.с.6-7, 8). Дослідивши надані заявником докази про вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, суд зазначає наступне. Так, заявником не додано до заяви жодних доказів вчинення заінтересованою особою домашнього насильства. Твердження заявника, що підставою розірвання шлюбу між ними було зокрема вчинення домашнього насильства заінтересованою стороною, спростовується самим же рішенням суду про його розірвання, де в мотивувальній частині суд, дійшов висновку про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного, а не на підставі вчинення домашнього насильства. Загалом, самі по собі такі докази, як рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.12-16) та рішення суду про стягнення аліментів (а.с.19-22), не підтверджують факту вчинення домашнього насильства заінтересованою стороною, а тому такі докази суд відхиляє та до уваги не приймає. Надана заявником довідка за №01-16/02 від 01.06.2020 року Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м.Києва (а.с.5), про те, що вона відвідувала юрисконсульта та практичного психолога з 06.12.2019 року по сьогоднішній день (тобто на день видачі довідки 01.06.2020 року), засвідчує лише наявність конфліктних взаємовідносин між сторонами, проте не підтверджує конкретних фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства у будь-якій формі. Зазначення заявником факту викрадення її дитини з притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства, де вона проживала з 28.01.2020 року по 13.02.2020 року, суд до уваги не приймає, так як на підтвердження даного факту взагалі не надано жодного належного та допустимого доказу, в розумінні ст.81 ЦПК України. Натомість, за даним фактом, судом убачається наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Також, суд не приймає до уваги докази надані заявником про звернення її із завою від 01.07.2020 року до Високопільського відділу поліції Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області (а.с.6-7), оскільки не надано до суду доказів за кінцевим результатом такого звернення, тобто чи притягнуто заінтересовану особу до відповідальності. Як вбачається із листа Високопільського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області №5805/372-2020 від 08.07.2020 року (а.с.8) відділом поліції проведено перевірку, проте ознак діяння складу кримінального правопорушення за вказаним фактом слідчим не встановлено, оскільки в діях [PERSON] вбачається ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з чим матеріали перевірки направлено до Подільського УП ГУНП в м.Києві для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Разом з тим, після звернення заявника до Високопільського відділу поліції, минув один рік, а відомості щодо остаточного вирішення зазначеного питання заявником до суду не надано. Між іншим, як зазначає заявник, заінтересована особа починаючи з жовтня 2019 року по 26.07.2020 року (перебування [PERSON] в смт.Високопілля, Херсонської області, за місцем проживання батьків заявника), вчиняв відносно неї та її малолітньої дитини домашнє насильство, але з невідомих суду причин та обставин, заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису лише 20.07.2021 року, тобто через рік. Отже, зважаючи на наведені правила\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд, під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Так, судом при розгляді даної справи не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] та її малолітньої дитини, а також ризиків настання насильства у майбутньому. Натомість судами встановлено наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. \~ \~Зазначена позиція,\~узгоджується із\~висновком, який зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та допустимих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, та того, що на заінтересовану особу поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису. Відповідно до вимог ч.3 ст.350-5 ЦПК України 3. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. \~ \~На підставі\~викладеного, ст.ст.1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed