Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Жовтнева Філія Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, про визнання дійсним договору № 98.030385 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.1998 року, зареєстрованого в Жовтневій Філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 24.04.1998 р. під № 3091 на стор. 155 в книзі 130пр., відповідно до умов якого [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON], 1984 року народження, купили двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що сторони за вищевказаним договором купівлі-продажу досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально, а станом на цей час нотаріальне посвідчення цього договору є неможливим, оскільки покупець [PERSON] померла [INFO], що в свою чергу позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], яка є її матір'ю. Позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що проти позову [PERSON] не заперечує (а.с.28). Направлена судом судова повістка Жовтневій Філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, за останньою відомою судові адресою її місцезнаходження, була повернута судові з поміткою пошти про те, що остання за такою адресою більше не знаходиться. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язаний прийняти майно і сплатити за нього визначену суму грошей. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 24 березня 1998 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом установлено, що 24 березня 1998 року між [PERSON] і [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON], 1984 року народження, було укладеного договір № 98.03-385 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований в Жовтневій Філії Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 24.04.1998 р. під № 3091 на стор. 155 в книзі 130пр., за умовами якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] купили двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 6 цього договору, вищевказана квартира продана за 2400,00 грн., які отримані продавцями до підписання цього договору. Також в тексті цього біржового договору зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон. Судом не встановлено факту існування між сторонами за цим договором будь-яких спорів щодо цього договору та/або квартири, яка є предметом купівлі-продажу за цим договором. Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за згаданим біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально. Водночас суд бере до уваги, що продавець [PERSON] померла [INFO] та після її смерті спадкова справа до її майна не заводилась і свідоцтво про право на спадщину не видавалось, а її спадкоємцем за законом першої черги є відповідач [PERSON], та [INFO] померла покупець [PERSON], що в свою чергу унеможливлює на даний час нотаріальне посвідчення біржового договору № 98.030385 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.1998 року. Також судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що, по-перше, позивач [PERSON] народилася [INFO] та її дівоцьке прізвище «[PERSON]»; по-друге, 04 червня 2004 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і та після реєстрації цього шлюбу позивачу було присвоєне прізвище «[PERSON]»; і, по-третє, позивач є спадкоємцем за законом першої черги померлої [INFO] [PERSON], але отримання нею свідоцтва про право на спадщину є неможливим через відсутність нотаріального посвідчення біржового договору № 98.030385 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.1998 року. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного і

Outcome: approved