Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] , в особі представника адвоката Алексєєнка В.П., із позовом до [PERSON] про визнання права власності. В позовній заяві позивачка вказує, що їй та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копією технічного паспорту. Таким чином, частини позивачки та відповідачки у праві сумісної спільної власності зазначеної квартири становлять по 1/2. В зазначеній квартирі відповідачка не мешкає з 2002 року. Вона не несе будь-яких витрат на утримання сумісного майна та на його забезпечення в нормальному стані. У 2003 році відповідачка виявила бажання продати позивачці свою частку вказаної квартири та запропонувала [PERSON] сплатити 2000 доларів США в рахунок компенсації вартості її частки. [PERSON] погодилась з цією пропозицією, передала [PERSON] обумовлену суму, а вона видала їй власноруч написану розписку. В цей же день, звернувшись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, з`ясувалось, що в цей день правочин вчинити неможливо, оскільки для цього необхідний попередній запис на інший день. Оскільки [PERSON] збиралась виїзжати мешкати до іншого місця та в неї не було часу чекати, тому укладення правочину було відкладено на інший час. Зараз з відповідачкою зв`язку не має, за місцем реєстрації її немає і де вона знаходяться не відомо, тому останнє відоме місце її перебування є адреса за якою вона зареєстрована. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартари [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] , в особі представника адвоката Алексеєнка Віталія Петровича, до [PERSON] , про визнання права власності. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Алексеєнко В.П. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, справу просить розглянути без її участі, позов визнає та просить його задовольнити. Вивчивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності в рівних частках належить квартира, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 03 лютого 2000 року, виданого Василівською міською радою Запорізької області. Згідно ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до наданої суду копії розписки від 04 серпня 2003 року, [PERSON] отримала від [PERSON] дві тисячі доларів США за продану нею [PERSON] 1/2 частки квартири, що належить [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] . Дії щодо поділу нерухомого майна, його відчуження, що є у спільній частковій власності, між [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідчено не було, державна реєстрація права власності на нерухоме майно не проведена. Доказів щодо ухилення відповідачки [PERSON] від укладення договору, що за місцем реєстрації її немає і де вона знаходяться не відомо, про що зазначає позивачка, суду не надано. Навпаки, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №2893 від 30 вересня 2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою реєстрації [PERSON] направлялась судова кореспонденція, про що повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про особисте вручення відправлення. Судом встановлено, що відповідачка проживає за адресою своєї реєстрації, про що свідчить особисто надана [PERSON] до суду заява про визнання позову, в якій вона зазначає свою адресу проживання по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласником може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складається з двох жилих кімнат, що дає можливість проживати в ній двом власникам. Доказів щодо неможливості виділу частки із спільного майна [PERSON] та [PERSON] , суду не надано. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі не укладали, нотаріально не посвідчили, державну реєстрацію не провели. Згідно п.2 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Жодних допустимих доказів які б підтверджували відмову [PERSON] від Ѕ частки квартири [ADDRESS] , суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed