Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Головний лікар Свердловського обласного протитуберкульозного диспансеру Герасименко І.А. звернулась до суду з заявою щодо примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу гр. [PERSON] , у якого туберкульоз легень вперше виявлено при профілактичному огляді 01.06.2011 року. На обліку у Свердловському обласному протитуберкульозному диспансері перебуває [PERSON], у якого виявлена заразна форма туберкульозу , який спочатку проходив лікування у Свердловському обласному протитуберкульозному диспансері , потім йому було видане направлення на госпіталізацію до Краснолуцького тубдиспансеру, де він проходив лікування , але у зв,язку з тим , що лікування позитивних результатів не дало , то він з 28.10.2013 року по 28.03.2014 року проходив лікування у Слав,яносербській обласній туберкульозній лікарні , потім 28.03.2014 року він був виписаний за порушення режиму , так як самовільно залишив лікувальний заклад , він був викликаний 1.04.2014 року до Свердловського обласного протитуберкульозного диспансеру , де йому було видане повторно направлення до Слав,яносербської обласної туберкульозної лікарні, але він себе хворим не вважає, до лікарні їхати відмовився, двері медичному персоналу не відчиняє. Отже, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки ухилення від її лікування можуть бути вкрай небезпечними. На теперішній час, в результаті відмови хворого від лікування, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. Хворий не розуміє своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку комісії лікарів Свердловського обласного протитуберкульозного диспансеру від 07.04.2014 року [PERSON] має основний діагноз - туберкульоз легенів. важають, що оскільки гр. [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, то буде найдоцільнішим направити його на примусове лікування до Слав,яносербської обласної туберкульозної лікарні строком до негативації аналізу мокротиння . Представник лікарні лікар -фтізіатр Ярмак С.Я. в судовому засіданні підтримала заяву , дала аналогічні пояснення, наполягає на задоволенні заяви. [PERSON] ., відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України, в судове засідання не викликався, оскільки за даними протитуберкульозного закладу, становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник особи , стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію - адвокат [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви , так як [PERSON]. становить загрозу для життя і здоров,я оточуючих його людей у зв,язку з захворюванням туберкульозу легенів . Суд вислухавши представника заявника , представника особи , стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію - адвоката [PERSON], прокурора , дослідивши матеріали справи , вважає , що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку комісії лікарів Свердловського обласного протитуберкульозного диспансеру від 07.04.2014 року [PERSON] має основний діагноз - туберкульоз легенів. Вважають, що оскільки гр. [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, від лікування якої злісно ухиляється, тому вважають найдоцільнішим направити його на примусове лікування до Слав,яносербської обласної туберкульозної лікарні , строком лікування до негативації аналізу мокротиння (а.с. 3) Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON]. підтверджується витягом з його історії хвороби (а.с. 4) Як убачається з витягу із історії хвороби амбулаторного хворого [PERSON] та записів в його амбулаторній карті, що він неодноразово, в тому числі в присутності свідків, був попереджений про необхідність звернення на лікування, але не з'являвся. Звернення лікарні до Свердловського МВ ГУМВС також позитивних результатів у вирішення даного питання не дали. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234, ст.ст. 285-286 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації, зазначені особи, з метою запобігання поширенню туберкульозу, за рішенням суду, підлягають розшуку, приводу та примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, від лікування якого злісно ухиляється, суд приходить до висновку про задоволення заяви головного лікаря Свердловського обласного протитуберкульозного диспансеру Герасименко Ірини Анатоліївни щодо примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу [PERSON] . На підставі ст.. 234, 285-286 ЦПК України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»,

Outcome: approved