Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом яким просила: визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0907, площею 0,1200 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Гірської сільської ради Бориспільського району Руденко А.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51478967 від 05.03.2020 року про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0907, площею 0,1200 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області за Київською обласною державною адміністрацією, код ЄДРПОУ 00022533, номер запису права власності 35808980, дата державної реєстрації 02.03.2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала на те, що 07.07.2009 року позивач уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки на підставі якого придбала земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0907, площею 0,1200 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення індивідуального садівництва за 462 000 гривень. 10.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №223766, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №010993800431. 04.08.2015 року право власності на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано за позивачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис №10670680. 02.03.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Гірської сільської ради Бориспільського району Руденко А.Л. було внесено запис №35808980 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:001:0907 за Київською обласною державною адміністрацією. Підставою виникнення права власності вказана постанова Верховного Суду, справа №359/2216/15, провадження №61-40862св18 від 04.12.2019 року. На думку позивача державний реєстратор зобов`язаний був прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Ухвалою судді від 25 травня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.38). Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.77). У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач - державний реєстратор Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області Руденко А.Л. в судове засідання не з`явилася. До суду подала заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.102). Представник Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку. 07.07.209 року позивач уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки на підставі якого купила земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0907, площею 0,1200 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення індивідуального садівництва (а.с.13). 10.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №223766 від 10.12.2009 року на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:001:0907, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010993800431 (а.с.14). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41722006 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:001:0907 на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.15). З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2020 року вбачається запис №35808980 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:001:0907 за Київською обласною державною адміністрацією. Підставою виникнення права власності вказана постанова Верховного Суду, справа №359/2216/15, провадження №61-40862св18 від 04.12.2019 року (а.с.28-29). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З ст.328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, а також ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З постанови Верховного Суду України від 04.12.2019 року (справа 359/2216/15, провадження №61-40862 св 18) вбачається, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2018 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21.06.2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким постановлено визнати незаконним і скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 07.11.2008 року №6698 яким було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, в тому числі [PERSON] , а також повернути земельну ділянку, зокрема 3220882600:04:001:0907 у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації (а.с.16-27). Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст.419 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, з моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають, постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. Крім цього, відповідно до п.9 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на підставі постанови Верховного Суду України від 04.12.2019 року (справа 359/2216/15, провадження №61-40862 св 18) Київська обласна державна адміністрація набула право власності на земельну ділянку з кадастровими номерами 3220882600:04:001:0907, а тому державний реєстратор діяв у спосіб передбачений ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Протилежного матеріали справи не містять. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.11) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 5460 гривень 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, то підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed