Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Голова правління Кредитної спілки Івано-Франківська Маслова О.Є. звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в розмірі 18 851,59 грн. за кредитним договором №17/38 від 20.04.2017 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 762,00 грн., мотивуючи тим, що відповідачка [PERSON] отримала у позивача кредит в розмірі 15 000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 59 % річних від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком на 24 місяці та зобов`язалась виконати кредитні зобов`язання відповідно до умов договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 22.01.2018 року за відповідачкою [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов`язаннями в розмірі 18 199 грн. 91 коп. [PERSON] та [PERSON] , як поручителі згідно договорів поруки відповідають по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Крім цього, згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А тому, просила стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором та індекс інфляції, а всього 18 851,59 грн. в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, 20.05.2019 року подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 77). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20-23, 25, 37-46, 56, 57, 66-75, 79). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою, внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з позичальника та поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 20.04.2017 року між кредитною спілкою «Івано-Франківська» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №17/38 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким кредитна спілка надала, а позичальник (відповідачка [PERSON] ) отримала кредит в сумі 15 000 гривень, строком на 24 місяці, тобто до 20.04.2019 року. Пунктом 3.1. кредитного договору встановлено плату за користування кредитом в розмірі 59 % річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п. 3.5. кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 6, 7). Незважаючи на взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідачка [PERSON] не дотримувалася графіку сплати кредитних коштів та відсотків, внаслідок чого станом на 22.01.2018 року у неї виникла заборгованості перед спілкою в розмірі 18 199 грн. 91 коп., в тому числі 14 481 грн. 78 коп. залишок основного боргу та 3 718 грн. 13 коп. відсотки за користування кредитом. Наявна сума заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №17/38 від 20.04.2017 року (а.с. 12). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов`язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором №17/38 від 20.04.2017 року, між кредитною спілкою «Івано-Франківська» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [INFO] було укладено договори поруки-Ф, відповідно до умов яких поручителі зобов`язалися перед кредитором відповідати солідарно за виконання всіх зобовязань позичальника, що виникли з кредитного договору №17/38 від 20.04.2017 року (а.с.8, 9). Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Разом з тим, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 554 ЦК України, згідно якої у разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники. Тому по кредитному договору та договорах поруки відповідачі повинні відповідати солідарно, однак окремо від іншого поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне повернення відповідачкою боргу за період з червня по грудень 2017 року в розмірі 651,68 грн. (а.с.12)є Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості а кредитним договором та інфляційних втрат та доводи позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 546, 548, 554, 625, 1050, 2054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved