Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

В червня 2020 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , яка продовжує навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної доньки, яка проживає разом з позивачем та утримання якого відповідач не здійснює в повній мірі. Зазначає, що відповідач щоразу надсилає різні суми на власний розсуд, якого не вистачає на навчання. Так, їх спільна донька навчається на першому курсі Інституту журналістики Київського національного університету імені Тараса Шевченка, денна форми навчання, контрактна основа, строк навчання становить з 01.09.2019 р. по 30.05.2023 р. Згідно договору про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка № 1708 від 05.08.2019 р. плата за навчання на за один семестр становить 23 100,00 грн., за один рік відповідно становить 46 200,00 грн., загальна вартість освітньої послуги становить 184 800,0 грн. за чотири роки. Провадження у справі відкрито ухвалою від 31.07.2020 р. з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також залучено до участі в справі як третю особу на стороні позивача повнолітню дочку сторін - [PERSON] . Через канцелярію суду відповідачем подано відзив, згідно якого позов визнав частково, погодився в частині стягнення з нього на навчання спільної доньки в розмірі 1/7 частин мого доходу. Мотивував тим, що обов`язок по утриманню спільної доньки - [PERSON] , належать обом батькам, тоді як, пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача у зв`язку з продовженням навчання, позивачка не наводить належного обґрунтування та не подає доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі. Тим часом, позивачка не надає доказів про своє матеріальне становище, зокрема, про свої доходи, які б належним чином обґрунтувати та підтвердили доводи щодо розміру проханих аліментів, наявності підстав для їх стягнення. Крім того, не надано доказів на підтвердження виконання позивачкою обов`язку з утримання дитини що відповідає принципу змагальності та однакової відповідальності обох батьків за виховання дитини та забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зазначає, що попри недоведеність позивачкою позовних вимог, він усвідомлює свій обов`язок по наданню матеріальної допомоги своїй дочці, яка продовжує навчання, та ще з часів укладення з позивачкою договору про утримання та виховання дитини від 28 грудня 2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верловською О.В., зареєстровано в реєстрі за №9384, продовжує сплачувати аліменти до теперішнього часу, що підтверджується платіжними дорученнями. Крім того, зазначено, що на його утриманні знаходиться нова дружина та двоє неповнолітніх дітей, та він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від усіх доходів, оскільки це призведе до порушення прав його малолітніх дітей, значно скоротить витрати на їх утримання, що порушить принцип розумності, добросовісності і справедливості та принцип максимального врахування інтересів неповнолітніх та непрацездатних членів моєї родини. Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого повнолітня дочка продовжує навчання потребує не тільки забезпечення оплати такого навчання, а й придбання, зошитів, підручників, витрати на проїзд, харчування, відпочинок, придбання засобів гігієни, одяг, взуття, медичне обслуговування тощо. Крім того, дочка навчається на денній формі навчання і не має можливості влаштуватись на роботу та забезпечувати ці потреби самостійно. Обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання не зводиться виключно лише до оплати навчання, як вказав у своєму відзиві Відповідач. Крім того, зазначено, що доходи Відповідача за останні три роки не зменшились, а навпаки, збільшились, тоді як позивач перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною та знаходиться на утриманні свого нового чоловіка, з яким перебуває наразі у шлюбі. Ухвалою суду від 06.04.2021 р. залучено до участі в справі як третю особу, що не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача - [PERSON] , з якою перебуває в зареєстрованому шлюбі та яка є матір`ю двох малолітніх дітей відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі, вказавши, що спільна донька знаходиться на утриманні позивача та її нового чоловіка, тоді як вона продовжує навчатись, крім того, на її утримання також йдуть витрати з харчування, комунальні послуги, проїзд, підручники, а відповідач нічим не допомагає. Додала, що позивач з 2015 р. до 11.04.2021 рр. не працювала з огляду на перебування у відпустці за доглядом за дитиною, [INFO] , народженої від другого шлюбу. Підрахувала еквівалент 1/4 доходу відповідача, що становить 8-12 тисяч гривень в місяць, вона має зарплату в розмірі 3-3,5 тис.грн. на місяць Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, не заперечувала, щоб стягнення аліментів відбувалось не на її користь, а на користь позивача, як її матері, та пояснила, що наразі знаходиться на утриманні матері - позивача, тоді як батько - відповідач по справі - відмовився з нею спілкуватись. Щодо своїх місячних витрат на навчання зазначила, що проїзд займає 350-400 грн. на місяць, 500 грн. - витрати на придбання підручників на семестр, 4 620 грн. - сплата за навчання, комунальні витрати, з огляду використання комп`ютерної техніки, 5000-6000 грн. - харчування, які несе позивач. Пояснила, що за навчання завжди сплачувала матір, батько лише одного разу за навчання, зареєстроване місце проживання є місце проживання батька - відповідача по справі, втім проживає вона разом з матір`ю на [ADDRESS] , де і несе витрати позивач на її утримання, зазначила, що змоги підробляти не має, оскільки вона навчається з 14.00 до 20.00, а весь вільний час - навчається, готується до навчання, дохід позивача складає 3000-3500 грн.. Від батька після досягнення нею повноліття вона отримувала кошти, але їх їй не вистачає, останній платіж був 05.06.2021 р. у розмірі 8 200,0 грн., яких не вистачає. В судовому засіданні представник відповідача просила позов задовольнити частково, в частині стягнення з відповідача на період навчання спільної доньки сторін у розмірі 1/7 частини доходу, обґрунтовуючи це тим, що заявлений розмір до стягнення є безпідставним та бездоказовим, з огляду на те, що відповідачем, починаючи з укладення договору по утриманню спільної доньки - не завершувалось добровільне здійснення оплати на карту, що підтверджується його участь батька у навчанні доньки, та не ухилення його від свого батьківського обов`язку. Погоджуючись на стягнення в розмірі 1/7 доходу, представник відповідача визначила еквівалент, що складає 10 672 грн., що підтверджується відповідною довідкою про доходи. Зазначила також, що відповідач має дружину та 2 неповнолітніх дітей від другого шлюбу. Третя особа на стороні відповідача, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причину неявку суд не повідомила, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавала. Суд, вислухавши учасників справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2001 р. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2011 р., яке набрало законної сили (справа № 2-1816/11), шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується копію такого рішення, що міститься в матеріях справи (а.с. 4). Сторони у справі є батьками повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 375 від 28.03.2015 року. Як встановлено в судовому засіданні та сторонами підтверджено, на момент розгляду справи спільна повнолітня донька сторін проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . На час розгляду справи відповідач перебуває в повторному шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2848 (а.с. 48). Від вказаного шлюбу, відповідач має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 4977, та серії [NUMBER] , актовий запис № 4323 (а.с. 49,50). Згідно свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , актовий запис № 773, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (позивач) (а.с. 18) Згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 20.05.2020 року [PERSON] навчається на денній формі навчання Інституту журналістики 4 рівня акредитації, з терміном навчання до 30.06.2023 р. (а.с. 14). Як вбачається з довідки представництва «Вьорваг Фарма ГмбХ і Ко. Кг» в Україні вих.№ 181 від 21.02.2020 р. - [PERSON] працює в Представництві постійно на посаді менеджера по роботі з ключовими клієнтами з 02.07.2007 р. та заробітна плата за період 2019 р. та січень 2020 р. складає 869 487, 81 грн. (а.с. 17). Згідно довідки Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 11.03.2021 р. № 120/9-167 [PERSON] (позивач) з 21.09.2006 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до шести років (а.с. 74), та відповідно до ряду довідок її дохід в період з квітня 2018 по лютий 2021 р. - становить 0, 00 грн. (а.с. 75-78). Згідно наданої стороною відповідача довідки з місця його роботи № 289 від 15.03.2021 р. - відповідачу протягом січень 2020 р. - лютий 2021 р. нараховано заробітної плати у розмірі 1 437 596,66 грн. (а.с. 80). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При цьому, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Так, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, в судовому засіданні встановлено, та сторонами не заперечувалось, що спільна донька сторін не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не заміжня. Навчання на денній формі позбавляє останню можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки (сина), яка(ий) продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів останнього, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності певних юридичних фактів. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Водночас, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, сплатою комунальних послуг, проїздом до закладу навчання, оскільки стипендію донька не отримує, а всі витрати покриває тільки позивач. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що свої обов`язки щодо сплати позивачу аліментів ще за раніше укладеним договором до досягнення повноліття виконував у повному обсязі, та продовжує надсилати гроші в добровільному порядку, також відповідач в своєму відзиві просить врахувати зміну майнового становища останнього, у зв`язку з повторним одруженням та народженням сина та доньки від вказаного шлюбу. Враховуючи правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6/1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, при вирішенні спору суд врахував, що відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню, за винятком тих, які не підлягають доказуванню в силу закону); належність доказів; допустимість доказів; вільна оцінка доказів. Позивач повинен довести факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем наведений в належній та допустимій формі тільки вартість навчання спільної доньки - [PERSON] , тоді як і продовження достатнього утримання останньої відповідачем доведено платіжними дорученнями на суми: 12 300, 00 грн від 05.06.2020 р. (до пред`явлення позову позивачем); 12 300,00 грн. від 06.07.2020 р.; 12 300,00 грн. від 05.018.2020 р.; 8 200,00 грн. від 04.09.2020 р.; 9 000,00 грн. від 02.10.2020 р.; 8 200,00 грн. від 06.11.2020 р.; 8 200,00 грн. від 04.12.2020 р.; 13 300,00 грн. від 04.01.2021 р.; 8 200,00 грн. від 05.02.2021 р. (а.с. 52-60). В матеріалах справи міститься докази безготівкового зарахування грошових коштів до пред`явлення позову, а саме: 12 300,00 від 05.03.2020 р.; 11 600,00 грн. від 03.04.2020 р.; 62 800,00 грн. від 05.05.2020 р., тощо. При цьому, квитанцією №129DBE1С43 від 20.01.2020 р. підтверджується оплата відповідача за навчання доньки [PERSON] у розмірі 23 100 грн. (а.с. 61). Все вище перелічене є належним проявом турботи та утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчатись, та є більш ніж достатнім для сплати щомісячно за навчання (4620 грн.). Витрати щодо проїзду до навчального закладу, вартості підручників та комунальних послуг позивачем не підтверджені належними та допустимими доказами. З розрахунку доходу відповідача за рік вбачається, що сума доходу відповідача за місяць в середньому становить 119 799, 72 грн. (1 437 596,66 грн. / 12 місяців), а відтак 1/4 частка доходу щомісяця дорівнює 29 949, 93 грн., що є не співмірним з обґрунтованими позивачем витрат на навчання, та з урахуванням обоюдного обов`язку по утримання спільної доньки - безпідставним завищенням позивачем позовних вимог. Крім того, в судовому засіданні достеменно встановлено добровільну участь відповідача в матеріальному забезпеченні доньки [PERSON] . Враховуючи наведене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів - вартість навчання та враховуючи те, що позивачем не надано доказів щодо понесення нею інших щомісячних витрат у заявленому розмірі та не обґрунтовано такий розмір витрат, виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості, наявності у відповідача на утриманні ще двох малолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача визнаної ним частки у розмірі 1/7 всіх його доходів. Вказаний розмір є доцільним таким, що відповідає вимогам закону, та інтересам всіх учасників справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн., оскільки відповідно до ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 182, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial