Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

В травні 2021 року до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області позивач звернуся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про навчання, зазначивши, що 15 серпня 2019 року між ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» (надалі - Університет) та [PERSON] (надалі відповідач) був укладений договір № 19110265 про навчання, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання за спеціальністю «Електротехніка\~ та електротехнології ЕПП», за освітньою програмою «Електротехніка та електротехнології ЕПП», а відповідач зобов`язався своєчасно вносити плату за навчання на рахунок позивача в розмірах та у строки, що встановлені р.4 договору, тобто щомісяця в розмірі 0,1 вартості навчання за курс; оволодіти повним курсом навчання, виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. За наказом ректора від 13.08.2019 року відповідача було зараховано студентом 3 курсу заочної форми навчання ДВНЗ «ПДТУ» за спеціальністю «Електротехніка\~ та електротехнології ЕПП», за відповідною освітньою програмою. Позивач свої зобов`язання за договором виконав відповідно до п.2.1 договору та зарахував відповідача до числа студентів, допустив до навчання і забезпечив належні умови для навчання. Відповідач не дотримався умов договору та наказом від 30.12.2020 року його було відраховано з університету за невиконання навчального плану та порушення умов договору про навчання. На адресу відповідача направлялась претензія від 18.03.2021 року з вимогою погасити виниклу заборгованість за навчання, однак до теперішнього часу відповідач на претензію не відреагував та заборгованість не сплатив. На підставі зазначеного просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про навчання у сумі 4798,41 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 14.06.2021 року розгляд справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач порушив умови договору про навчання №19110265, розділ 2 договору, в якому виконавець зобов`язався провести навчання на рівні стандартної вищої освіти та інформувати про сесії, які будуть проходити із наданням довідки виклику на навчання. Виклик-довідку [PERSON] ніхто не надсилав, а так як в цей період відповідач знаходився в зоні АТО, без довідки-виклику його не відпустять зі служби. Також відзначає, що він був присутній тільки на настановній сесії, та в подальшому він приходив, щоб вирішити проблему з «хвостами», але було дуже дорого. Більше відповідач не приходив, так як перебував на службі. За наявності можливості відповідач вирішив забрати документи з навчального закладу, адже варіантів для подальшого навчання не бачив. Забрав документи в грудні 2020 року та в цей момент йому повідомили про існування заборгованості на суму 4798,41 грн. Наполягав на тому, що позивач порушив умови договору, не відрахувавши за відповідача за нездані предмети, за несплату послуг за навчання та неналежний підхід до навчання. Посилаючись на положення статей 41,42, 53 Закону України «Про освіту», вказує на порушення навчальним закладом умов договору. Також відповідач надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його присутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 15 серпня 2019 року між Державним вищим навчальним закладом «Приазовський державний технічний університет» та [PERSON] був укладений договір № 19110265 про навчання у ДВНЗ «ПДТУ», відповідно до умов якого (п.1.1) виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання студента за спеціальністю «Електротехніка та електротехнології ЕПП» шифром 14.1, за освітньою програмою: «Електротехніка\~ та електротехнології ЕПП», з присвоєнням ступеня «Бакалавр». Навчання буде здійснюватися за формою: Заочна. Згідно з наказом ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» від 13 серпня 2019 року №340-08 [PERSON] з 01.09.2019 року зараховано студентом третього курсу заочної форми здобуття за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю 141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка. Наказом ректора від 30.12.2020 року відповідача, студента 4 курсу, з 31.12.2020 року було відраховано з університету за невиконання навчального плану та порушення умов договору про навчання. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог та недоведеності заперечень відповідача суд виходить із положень договору про навчання та діючого законодавства України. Так, Розділом 2 договору про навчання передбачені обов`язки та права виконавця, серед яких виконавець зобов`язаний здійснити навчання Студента на рівні державних стандартів вищої освіти; забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства; видати студенту документ про освіту державного зразка за умови виконання студентом навчального навантаження в обсязі, необхідному для здобуття певного ступеню вищої освіти; інформувати студента про правила та вимоги щодо організації надання освітньої послуги, її якості та змісту, про його права і обов`язки під час надання та отримання зазначеної послуги. Також виконавець має право вимагати від Замовника своєчасного внесення плати за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором. При цьому розділом 3 договору передбачено права та обов`язки замовника (студента), відповідно до яких замовник (студент) зобов`язаний своєчасно вносити плату за навчання; додержуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку Виконавця; оволодіти повним курсом навчання, виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. Водночас замовник (студент) має право вимагати від виконавця: надання освітньої послуги студенту на рівні стандартів вищої освіти; забезпечення дотримання своїх прав, інформування Студента про правила та вимоги щодо організації надання освітньої послуги, її якості та змісту, про його права і обов`язки під час надання та отримання зазначеної послуги. Пунктом 4.1. договору визначено вартість послуги з навчання, відповідно до якого загальний розмір плати за весь термін навчання становить 34760 грн. Розмір плати за перший навчальний рік складає 10 500 грн, за другий навчальний рік 11 550,00 грн, за третій навчальний рік 12710 грн. і з другого навчального року змінюється один раз на рік не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Згідно з пунктом 5.3. договору у разі дострокового розірвання договору у зв`язку із порушенням Студентом договірних зобов`язань або невиконання Студентом обов`язків, визначених статтею 63 Закону України «Про вищу освіту», кошти, що були внесені Замовником, залишаються у Виконавця та використовуються для виконання його статутних завдань. Положеннями статей 41, 42 та 53 Закону України «Про освіту», на які у своїх запереченнях посилається відповідач, закріплено загальні норми системи забезпечення якості освіти, поняття академічної доброчесності та права і обов`язки здобувача освіти. Водночас частиною 3 та 6 статті 42 Закону передбачено, що дотримання академічної доброчесності здобувачами освіти передбачає: - самостійне виконання навчальних завдань, завдань поточного та підсумкового контролю результатів навчання (для осіб з особливими освітніми потребами ця вимога застосовується з урахуванням їхніх індивідуальних потреб і можливостей); - надання достовірної інформації про результати власної навчальної (наукової, творчої) діяльності, використані методики досліджень і джерела інформації. За порушення академічної доброчесності здобувачі освіти можуть бути притягнені до такої академічної відповідальності як відрахування із закладу освіти (крім осіб, які здобувають загальну середню освіту). Згідно з частиною 1 статті 53 Закону України «Про освіту» здобувачі освіти мають право, зокрема, на якісні освітні послуги. При цьому частиною 3 цієї ж статті передбачено, що здобувачі освіти зобов`язані: - виконувати вимоги освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності), дотримуючись принципу академічної доброчесності, та досягти результатів навчання, передбачених стандартом освіти для відповідного рівня освіти; - дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за його наявності). Аналогічні положення закріплені в статті 63 Закону України «Про вищу освіту». Як встановлено судом, позивач був зарахований студентом третього курсу та проходив навчання на заочній формі в період з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року та був відрахований з навчального закладу за невиконання навчального плану та порушення умов контракту, про що був винесений відповідний наказ ректора. Відповідач заперечуючи проти позову щодо якості надання послуг навчання з боку виконавця, не оскаржував сам наказ та факт законності його відрахування з навчального закладу, що свідчить про визнання обставин, які послугували причиною такого відрахування. Також відповідачем не було доведено обставин надання йому неякісних послуг освіти за спірний період часу з 01.09.2019 року по 31.12.2020 рік, при тому що саме на студента, відповідно до законодавства, покладається активний обов`язок проявляти зацікавленість процесом навчанням та виконувати вимоги освітньої програми та навчального плану, докази дотримання яких відповідачем не надано та не представлено жодних позитивних результатів здачі будь-якої сесії студентом, за що згодом відповідач і був відрахований з навчального закладу. Отже відповідач, не спростовуючи та не оскаржуючи в окремому порядку законність його відрахування, не довів належними та допустимими доказами підстав для невиконання умов укладеного договору про навчання в частині оплати наданих йому послуг. Згідно довідки, виданої головним бухгалтером Університету, сума заборгованості за навчання [PERSON] за договором №19110265 від 15.08.2019 року станом на 01.12.2020 року становить 4798,41 гривня, яка утворилась внаслідок не оплати за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року навчання. Частиною 6 статті 64 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік; розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання; типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти; плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання за договором має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст.901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату; якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач належним чином відповідно до умов договору надав освітні послуги відповідачу [PERSON] , який попри відрахування з навчального закладу за невиконання навчального плану, зобов`язаний був відповідно до взятих на себе договірних обов`язків оплатити фактично отримані послуги за період до моменту свого відрахування. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved