Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про заборону незаконного використання майна. Позов мотивований тим, що у спільній сумісній власності громадянин [PERSON] та [PERSON] (колишнє подружжя) знаходиться ? частка незакінченого будівництвом будинку по провул. Молодіжному у м. Вінниці та земельна ділянка, площею 0,0400 га, кадастровий номер 0510100000:03:055:021, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, пров. Молодіжний, 47/2. П. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено що експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Проте [PERSON], мати [PERSON], проти волі [PERSON] й не зважаючи на численні звернення продовжує порушувати закон й використовувати не закінченні будівництвом приміщення для проживання. [PERSON] забезпечена житлом, а саме подарованою [PERSON] однокімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS], повністю придатна до житла. [PERSON] просить суд зобовязати [PERSON] припинити незаконні дії та заборонити експлуатацію незакінченого будівництвом будинку по провул. Молодіжному, 47 у м. Вінниці, шляхом виселення. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги визнав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позовній заяві та просив задовольнити. [PERSON] та її представник в судовому засіданні надали письмові заперечення проти позову, в задоволенні позову просили відмовити з підстав його необґрунтованості та незаконності. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.07.2012 року. В період шлюбу [PERSON] і [PERSON] рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Південнобузька» від 14.10.2008 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.2008 р., а саме 1/2 частки незакінченого будівництвом будинку А, готовністю 92%, по пров. Молодіжному, 47\~\~та земельної ділянки, площею 0.0400 га по вул. Примакова, укладений між [PERSON] та [PERSON] Також за [PERSON] визнано право власності на зазначене майно. Згідно\~ст. 60 ч. 1 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. \~ Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2\~ст. 60 СК України). Враховуючи зазначені приписи закону, частина житлового будинку по пров. Молодіжному, 47/2 м. Вінниці перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] Дана обставина також встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2015 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі №127/12421/13-ц, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та вирішено вселити [PERSON] до спірного житлового будинку і зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод останньому у користуванні зазначеним будинком. Згідно\~ст. 369 ч. 2 ЦК України\~розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. Також обставини законного вселення та проживання [PERSON] у будинку встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 02.12.2014 року, в справі № 127/8598/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення, яким в задоволенні позову відмовлено, а отже не потребують доказуванню відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України. 22.11.2013 року [PERSON] зареєструвала своє місце проживання [INFO], що підтверджується відміткою про реєстрацію у її паспорті. Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, серед іншого, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання (п. 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого\~наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077). Згідно\~ст. 9 ч. 4 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно\~ст. 156 ч. 1 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно\~ст. 157 ЖК України\~членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Згідно\~ст. 116 ч. 1 ЖК України\~якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно\~ст. 60 ч. 1 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Що стосується посилання позивача на п. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», то-перше, дана норма стосується закінчених будівництвом обєктів, а не незакінчених, по-друге, згідно ст. 41 контроль за виконанням вимог даного закону покладений на інспекції архітектурно-будівельного контролю, а не на власників приватних будинків. Суд також звертає увагу, що 22.10.2013 року за реєстровим номером 2353 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу квартири № 134, розташованої в м Вінниці по вул. Пирогова, в будинку № 107 а, укладеного між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем. При цьому в ході судового розгляду відповідач не заперечувала щодо наявності в неї іншої квартири, однак без належного ремонту. Суд вважає, що наявність у відповідача іншого нерухомого майна не може бути підставою для задоволення позову. В звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

Outcome: dismissed