Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

В червні 2018 року представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Новгородської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив наступне. На підставі договору дарування від 26.10.1987 року зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №506 виконкому Новгородської селищної ради [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] де вона зареєстрована та проживає до теперішнього часу. Зареєстрованим на даній житловій площі також залишився відповідач її син, який фактично там не проживає з липня 2011 року, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. На теперішній час позивачу дуже складно утримувати житловий будинок в належному стані та сплачувати комунальні послуги за відповідача, який у вказаному будинку фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі по утриманню будинку. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач надав суду письмову заяву у якій не заперечував проти позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності, повідомив, що спорів із позивачем не має, наміру повертатись до міста не має. Представник третьої особи виконавчий комітет Новгородської селищної ради до суду не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 26.10.1987 року, зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №506 виконкому Новгородської селищної ради (а.с.7-8). Разом з позивачем у вказаному житловому будинку зареєстрований її син [PERSON], 1983 року народження, що підтверджено копією домової книги та довідкою про склад сім'ї №789 від 07.06.2018 року (а.с.9-10,12). Відповідно до акту вуличного комітету, відповідач [PERSON], [INFO] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з липня 2011 року (а.с.11) Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку за вказаною адресою з липня 2011 року. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов представника позивача [PERSON], який дії в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Новгородської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Outcome: approved