Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Гр. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство «СК «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги мотивує тим, що 29.10.2016 о 09:20 год. гр. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Волкова в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 16.11 ПДР України, при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі, вул. Новопречистенська в м. Черкаси, в результаті чого цей автомобіль [NUMBER], що рухався зустрічному напрямку по вул. Новопречистенська в м. Черкаси, при чому транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача [PERSON], власника автомобіля [NUMBER], що підтверджується постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2016. Внаслідок вказаної ДТП його автомобіль [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] мав дійсний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданий ПАТ «ХДІ страхування» ( нова назва ПАТ «СК «Євроінс Україна») Про дорожньо-транспорту пригоду повідомлявся представник ПАТ «ХДІ страхування» (нова назва ПАТ «СК «Євроінс Україна») та відповідно оформлявся страховий випадок. Відповідно до висновку № 119/6 автотоварознавчого дослідження від 02.12.2016 по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] вартість матеріального збитку складає 51034,20 грн. Фактичні витрати понесені ним на відновлювальний ремонт його автомобіля становлять 57860 грн., що підтверджується рахунком фактури № С-00000044 від 15.12.2016 та актом виконаних робіт списання з/ч та матеріалів від 15.03.2017. Частково ремонт його автомобіля, а саме: в розмірі 38450,53 грн. був оплачений ПрАТ «УПСК», де був застрахований його автомобіль відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № А3-049/000/16 0000489 від 25.05.2016. Оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди винуватець ДТП, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] мав дійсний поліс № АЕ/9881562 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданий ПАТ «ХДІ страхування» (нова назва ПАТ «СК «Євроінс Україна»), 14.03.2017 він звернувся із заявою до ПАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування йому невідшкодованих матеріальних збитків в розмірі 19409,47 грн. ПАТ «СК «Євроінс Україна» йому було відшкодовано 8862,16 грн. Станом на сьогоднішній день невідшкодованими залишилися витрати на ремонт в розмірі 10547,31 грн. Крім того, внаслідок ДТП він зазнав моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000 грн. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 10547,31 грн., 5000 грн. відшкодування моральної шкоди, 3500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 19047,31 грн. Стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, 11.12.2017 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 102 грн. судових витрат сплачених позивачем за розміщення оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Черкаський край». Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Черкаський край». Представник третьої особи ПАТ «СК «Євроінс Україна» в судове засідання не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Суд ухвалив: на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2016 о 09:20 год. гр. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Волкова в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 16.11 ПДР України, при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі, в результаті чого цей автомобіль [NUMBER], що рухався зустрічному напрямку по вул. Новопречистенська в м. Черкаси, при чому транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія КХС № 880986 автомобіль «Chevrolet Aveo SF69Y, д.н.з СА 7004 АС зареєстрований за [PERSON] Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2016, яка вступила в законну силу 12.12.2016, [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, свою вину у вчиненні ДТП визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 119/16 від 02.12.2016 розмір матеріальних збитків завданих власнику автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y, д.н.з СА 7004 АС становить 51034,20 грн. Положеннями ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Судом встановлено, що автомобіль «Chevrolet Aveo SF69Y, д.н.з СА 7004 був застрахований ПрАТ « УПСК», відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № А3-049/000/16 0000489 від 25.05.2016. На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] також мав дійсний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданий ПАТ «ХДІ страхування» ( нова назва ПАТ «СК «Євроінс Україна»). ЧФ ПрАТ «УПСК» йому було відшкодовано 38450,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1885 від 10.02.2017, ПАТ «СК «Євроінс Україна» - 8862,16 грн. Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Дане положення передбачено також ст. 1194 ЦК України, відповідно до змісту якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір не відшкодованої позивачу шкоди становить 10547,31 грн. (57680 - 38450,53-8862,16). На підставі вищевикладеного, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] є відповідач [PERSON], що підтверджується постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2016, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано шкоди, яка знаходиться в причиному звязку з неправомірними діями відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 10547,31 грн. матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у \~душевних \~стражданнях, \~яких \~фізична \~особа \~зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, \~членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, \~глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються \~вимоги розумності і справедливості. Відповідно до норм ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від \~майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~ за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого\~ спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину моральних страждань позивача в звязку з пошкодженням його майна, зокрема, той факт, що пошкодження транспортного засобу, спричинило останньому незручності у пересуванні його та його родини, тривалість часу необхідного для відновлення автомобіля (біля одного року), виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що обсяг завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом [PERSON] та [PERSON] 14.03.2017 був укладений договір № 14/03-17 про надання правової допомоги щодо представництва інтересів останнього в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство «СК «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. За правову допомогу позивачем було сплачено адвокату [PERSON] 3500 грн., що підтверджується квитанцією № б/н від 29.08.2017. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ст. 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до відомостям, які містяться в журналах судового засідання щодо участі адвоката в судовому засіданні, а також з врахуванням часу потрібного на складання позовної заяви загальний час становить 1 год. 26 хв., а тому до стягнення з відповідача на корись позивача підлягають судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 926,40 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.11.2017 за розміщення оголошення в газеті «Черкаський край» позивачем [PERSON] був сплачені кошти в розмірі 102 грн., вищевказані витрати входять до складу судових витрат, а тому також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Оскільки відповідно до відомостей, що містяться в постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2016 відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, а тому з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати в частині судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved