Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

В серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому, уточнивши свої вимоги, просить змінити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх до розміру 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Позов мотивований тим, що на даний час сумма аліментів складає 1000 (одна тисяча) грн./ але в той же час, позивачу стало відомо, що матеріальне становище боржника збільшилось, відповідач їздить на дорогому автомобілі марки LEХUS, здійснюю поїздки за кордон та на море. Вказала, що її матеріальний дохід погіршився, в зв`язку з втратою постійного місця працевлаштування, а оскільки дитина росте, то і її потреби збільшились. Окрім цього, [PERSON] відвідує школу та гуртки, на які також подрібни кошти. Фактично 1000 грн. аліментів на утримання дитини є настільки мізерними, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які несе позивачка на утримання малолітнього [PERSON] . У зв`язку з чим, просила змінити розмір аліментів. Провадження у справі відкрито ухвалою від 22.02.2021 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що з 12.08.2019 працює водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Норт Констракшн Україна» і в силу покладених на нього трудових обов`язків водія керує автомобілем LEXUS ES 250 реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Норт Констракшн Україна». Його сукупний дохід за останні шість місяців склав 38 370,55 грн., що стосується поїздок за кордон та відпочинку на морі, то такі твердження Позивача не відповідають дійсності. Виходячи з цього, він неодноразово пропонував Позивачу, що буде допомагати утримувати сина та пропонував купувати речі та одяг для нього, однак Позивач не дозволяє йому зустрічі із сином, останні два роки він взагалі його не бачив, а тому не знає його розмір, на його прохання повідомити розмір одягу сина Позивач відмовляє та наполягає на тому, щоб він надавав допомогу лише грошима на банківську карту. Також відповідач звертає увагу на той факт, що на його утриманні знаходиться ще одна дитина, вже тривалий час він проживаю із жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. В судовому засіданні 02.08.2021 р. протокольною ухвалою як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог залучено [PERSON] , яка є матір`ю дитини відповідача - малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач та його представник в судову засіданні заперечували проти позову, пояснення надали аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надійшла заява, в якій [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що задоволення позову може погіршити матеріальне становище її дитини, забезпечення якої відповідач, як батько дитини, має зобов`язаний виконувати. Одночасно в даній заяві просить розглянути справу без її участі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що з 26.01.2013 р. сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 39. Від шлюбу сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року відповідача зобов`язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач також є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] (актовий запис Відділу ДРАЦС Подільського РУЮ у м.Києві № 1908 від 08.09.2015 р.). Як вбачається з наданих відповідачем документів, він офіційно працює водієм в ТОВ «Норт Констракшн Україна», його дохід за період листопад 2020 р. - квітнень 2021 р., без урахування аліментів, становить 23 741,77 грн. (довідка від 26.05.2021 р. № НК-00000003). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я. Обґрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів позивач покликалась на збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку із віковими потребами та добрий матеріальний стан відповідача, який дозволить йому сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини його доходу, а також на те, що у неї погіршилось матеріальне становище, а розмір аліментів, які стягуються за судовим рішенням, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та підлягає збільшенню. В заперечення доводів позивача відповідач стверджує, що на його утриманні, окрім сина є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] від іншої жінки, з якою проживає в фактичних шлюбних відносинах. Окрім цього, вказує, що його сукупний дохід за останні шість місяців складає 38 370,55 грн., а тому, не буде мати змоги щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки. Перевіряючи доводи сторін у справі, суд виходить з того, що в порушення вимог ст.81 ЦПК України позивач не надає будь-яких доказів на підтвердження зміни майнового стану як свого, так і відповідача, будь-які докази на підтвердження рівня матеріального забезпечення на час розгляду справи про стягнення аліментів, а також на момент звернення до суду про збільшення розміру аліментів, матеріали справи не містять. Водночас, відповідачем доведено перед судом наявність другого утриманця - дитини, яка народилась пізніше спільної дитини позивача та відповідача, та розміру доходу, який не дозволить сплачувати відповідачем аліментів на користь позивача в розмірі 1/2 частини свого доходу, забезпечуючи при цьому баланс інтересів та прав обох утриманців та самого відповідача. Між тим, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи стягувана з відповідача сума аліментів на сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є значно меншою ніж передбачено законодавством, а тому це не відповідає закону. Оскільки, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01 липня 2021 року - 2510 гривень. Між тим, відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в тому числі і обов`язку її утримання. Також, прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом. Враховуючи вищевикладене, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за можливе збільшити розмір нижньої границі стягнутих аліментів з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50%, а в інший частині розмір стягуваних аліментів слід залишити без змін (в розмірі 1/4). Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в частці, суд виходить з того, що такий розмір аліментів (1/4 частина доходів), на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав малолітніх дітей відповідача, обов`язок по утриманню яких покладений на нього як батька. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін по справі та чинному законодавству. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Таким чином, вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 840,8 грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180-183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial