Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Громадська організація садове товариство «Масив Кийлівський» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно статуту товариства, член товариства зобов'язаний своєчасно сплачувати земельний податок, плату за використану електроенергію, вступні, членські та цільові внески в розмірах та терміни, які визначаються загальними зборами членів товариства. В зв'язку з тим, що у відповідача існує заборгованість по членським внескам, цільовим внескам, податку за землі загального користування в розмірі 1747,69 грн, останню було виключено з членів товариства згідно рішення правління від 01.03.2014 року. Враховуючи те, що несплата внесків [PERSON] завдала товариству збитки, позивач був змушений звернутися до суду. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 1747,60 грн. 09.02.2015 року в судовому засіданні представник позивача подав уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просив суд стягнути з [PERSON] на користь громадської організації садове товариство «Масив Кийлівський» борг в сумі 1496,69 грн (а.с.185-187). В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, при цьому пояснив, що до 22.08.2010 року членські внески в СТ «Масив Кийлівський» становили 10,00 грн/місяць за земельну ділянку, а з 23.08.2010 року - 5 грн за 1 сотку в місяць, згідно протоколу загальних зборів членів СТ від 22.08.2010 року, з 01.07.2012 року розмір членських внесків та суми обов'язкових платежів було змінено на підставі рішення загальних зборів. Також з 26.08.2013 року було змінено розмір членських внесків згідно рішення загальних зборів. За 2014 рік відповідач не сплатила членські внески, податок за землі загального користування, податок за неприватизовану земельну ділянку, а тому в останньої виникла заборгованість, яку [PERSON] в добровільному порядку не сплачує. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та додав, що за період з 2007 року по 28.02.2014 року необхідно було сплатити членських внесків в сумі 712 грн, фактично за вказаний період було сплачено 2375,00 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями, а тому існує переплата в розмірі 1663,00 грн. За таких обставин ніякої мови не може йти про наявний у відповідачки борг за оплату членських та цільових внесків. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до членської книжки садовода, [PERSON] була членом ГО СТ «Масив Кийлівський» (а.с.22-24). Рішенням правління від 01.03.2014 року, [PERSON] виключено з членів товариства за несплату членських внесків, цільових внесків та податку за землі загального користування, що підтверджується копією протоколу №3 (а.с.7). Згідно п. 1.4.1 Статуту громадської організації садівницького товариства «Масив Кийлівський», статут товариства є основним документом, що регулює його діяльність (а.с.76). Відповідно до статуту ГО «СТ «Масив Кийлівський», розміри вступного, членського, цільового внесків та терміни їх сплати встановлюють загальні збори. В судовому засіданні представник позивача наголошував, що тарифи були встановлені рішеннями загальних зборів членів ГО «СТ «Масив Кийлівський» від 22.08.2010 року, 30.06.2012 року, 25.08.2013 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.09.2014 року, загальні збори членів ГО «СТ «Масив Кийлівський» від 22.08.2010 року визнано недійсним, а загальні збори членів ГО «СТ «Масив Кийлівський» від 30.06.2012 року визнано недійсним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2013 року, яке залишено без змін в цій частині рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.07.2013 року. Також рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2014 року, загальні збори від 25.08.2013 року громадської організації СТ «Масив Кийлівський» та рішення прийняті на вказаних зборах визнано недійсними. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.02.2015 року (а.с.196-198, 199-201). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні наявність у відповідачки заборгованості по сплаті членських внесків. В судовому засіданні представник позивача посилався на п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, відповідно до якої особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом вказаної норми, упущена вигода пов'язується із певними майновими втратами особи, які вона могла отримати, якби її право не було порушене. Реальний, передбачуваний та очікуваний характер майнового приросту у поєднанні із вірогідністю його отримання є тими властивостями, які дозволяють відмежувати упущену вигоду від реальної шкоди. Оскільки, представник позивача не надав доказів, які б підтверджували, що позивач міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила товариства можливості отримати прибуток, суд вважає посилання представника позивача на ст. 22 ЦК України не обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що представником позивача не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість його позовних вимог, суд вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed