Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

До Василівського районного суду звернувся [PERSON], в особі представника [PERSON], із позовом [PERSON] В позовній заяві позивач, в особі представника, вказує, що 27 липня 2015 року помер [PERSON], який залишив після свої смерті заповіт, складений 09 квітня 2012 року та посвідчений Приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області за реєстраційним №446. Згідно вказаного заповіту вбачається, що [PERSON] зробив наступні спадкові розпорядження: земельна ділянка площею 7,64 га, кадастровий номер 2320981100:01:003:0011, яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 033106, виданого 01 березня 2004 року Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області, та земельна ділянка площею 7,64 га, яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП № 014023, виданого 12 червня 2002 року Балківською сільською радою Василівського району Запорізької, заповів [PERSON] Вищевказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. Таким чином, відповідно до заповіту єдиним спадкоємцем земельних ділянок [PERSON] є [PERSON] До складу спадкового майна померлого окрім земельної ділянки входить житловий будинок з господарськими спорудами, речі домашнього вжитку. [PERSON] прийняв спадщину, подавши нотаріусу у шестимісячний термін після її відкриття відповідну заяву. Єдиним спадкоємцем іншої частини майна померлого, що не охоплена заповітом є його непрацездатна мати [PERSON], яка відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦK України прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем у с. Балки Василівського району Запорізької області та не подавала заяву про відмову від спадщини. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину, або претендують на неї відсутні. Таким чином, окрім того, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна не охопленого заповітом померлого [PERSON], вона в силу своєї непрацездатності за віком має право на обов'язкову частку у спадщини визначеній заповітом. В зв'язку з цим Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області було видане роз'яснення щодо спадщини від 03 березня 2016 року №155/02-14, відповідно до якого повідомлено, що оскільки [PERSON] є спадкоємицею за законом відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України та не відмовилась від спадщини, тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку у нотаріуса немає законних підстав. Враховуючи вищевикладене, позивач, в особі представника, просить суд визнати за ним право власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно померлого [PERSON], яке складається з 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,64 га, кадастровий номер 2320981100:01:003:0011, яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 033106, виданого 01 березня 2004 року Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області; визнати за ним право власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно померлого [PERSON], яке складається з 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,64 га, яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III- ЗП № 014023, виданого 12 червня 2002 року Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити позов за підставами, що викладені у письмовій формі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № 335168, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] залишив після свої смерті заповіт, складений 09 квітня 2012 року та посвідчений Приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області за реєстраційним № 446. Згідно вказаного заповіту вбачається, що [PERSON] зробив наступні спадкові розпорядження: земельна ділянка площею 7,64 га, кадастровий номер 2320981100:01:003:0011, яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 033106, виданого 01 березня 2004 року Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області, та земельна ділянка площею 7,64 га, яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП № 014023, виданого 12 червня 2002 року Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, заповів [PERSON]. Вищевказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до заповіту єдиним спадкоємцем земельних ділянок [PERSON] є [PERSON] До складу спадкового майна померлого окрім земельної ділянки входить житловий будинок з господарськими спорудами, речі домашнього вжитку. [PERSON] прийняв спадщину, подавши нотаріусу у шестимісячний термін після її відкриття відповідну заяву. Єдиним спадкоємцем іншої частини майна померлого, що не охоплена заповітом є його непрацездатна мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження VII-УР № 0809305, яка відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦK України прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем у с. Балки Василівського району Запорізької області, що підтверджується довідкою від 31 березня 2016 року, та не подавала заяву про відмову від спадщини. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину, або претендують на неї відсутні. Таким чином, окрім того, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна не охопленого заповітом померлого [PERSON], вона в силу своєї непрацездатності за віком має право на обов'язкову частку у спадщини визначеній заповітом. В зв'язку з цим Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області було видане роз'яснення щодо спадщини від 03 березня 2016 року №155/02-14, відповідно до якого повідомлено, що оскільки [PERSON] є спадкоємицею за законом відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України та не відмовилась від спадщини, тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку у нотаріуса немає законних підстав. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно роз'яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Таким чином, враховуючи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на частину спадкового майна обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved