Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому посилаючись на поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], що мала місце 20.10.2015 року, просила ухвалити судове рішення про визначення їй додаткового строку тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог позивач у своєму позові зазначила, що після смерті її матері, відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Садова, 5 в м. Новий Буг Миколаївської області. Однак, у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових справ вона не зверталася, оскільки після смерті матері утримувала відповідний будинок у належному стані, розпоряджалася ним на свій розсуд, тому вважала, що нею автоматично прийнято це спадкове майно, яке до того ж призначене за заповітом матері лише їй. При зверненні в травні 2016 року до нотаріальної контори з питання оформлення цієї спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку, тому просила зважити вказані обставини і задовольнити її позов. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявився, проте направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, предявлений до нього позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходе такого висновку. Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, серії МК №089474 від 20.05.2004 року, серії МК №089475 від 20.05.2004 року та серії І-МК №001855 від 12.11.2002 року, громадянці [PERSON] належали три земельні ділянки: 1) площею 0,1 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Садова, 5 в м. Новий Буг Миколаївської області; 2) площею 0,0608 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за попередньою адресою та 3) площею 5,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новобузької міської ради району Миколаївської області (а.с. 12-14). 20 жовтня 2015 року [PERSON] померла (а.с. 10). На випадок своєї смерті, [PERSON] залишила заповідальне розпорядження (заповіт), посвідчений Новобузькою державною нотаріальною конторою 13.05.2003 року за р./№ 510, який до цього часу не змінено і не скасовано, згідно з яким заповіла земельну ділянку площею 5,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області в рівних частках позивачці [PERSON] та громадянці [PERSON], а решту вищезазначеного спадкового майна, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Садова, 5 в м. Новий Буг Миколаївської області, заповіла лише позивачці (а.с. 8, 16). 15 липня 2010 року спадкоємниця за заповітом [PERSON] померла (а.с. 9), тому відповідач [PERSON] має право в силу вимог ст. 1266 ЦК України претендувати на ту частину спадщини, яка б належала [PERSON] за вищевказаним заповітом. Спадкової справи після смерті [PERSON], що видно з повідомлення Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області від 01.07.2016 року, не заводилось (а.с.31-32). Таким чином, позивач [PERSON], в силу ст.1216, 1217, ч.1 ст.1222, ч.1 ст.1223 ЦК України, має право на спадкування своєї частини спадщини за заповітом від 13.05.2003 року після смерті заповідача [PERSON], що мала місце 20.10.2015 року. При зверненні 12.05.2016 року до державного нотаріуса Новобузького державної нотаріальної контори [PERSON] вищевказаній спадкоємниці за заповітом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті заповідача [PERSON] у звязку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.19). Згідно до вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи доводи позивачки щодо поважності причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини та представлені нею документи, а також приймаючи до уваги тривалість пропуску нею такого строку, що складає менше місяця, суд вважає, що позивачкою [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому маються підстави для задоволення заявленого нею позову.

Outcome: approved