Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості за послуги з газопостачання за особистим рахунком на [PERSON] № [NUMBER] , починаючи з 27.04.2016. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач здійснює обслуговування його домоволодіння згідно договору постачання газу. Вважає поточну заборгованість за послуги з газопостачання незаконною тому, що нарахування ціни за спожитий газ здійснювалося з урахуванням тарифів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016, яка, в свою чергу, визнана протиправною та такою, що порушує права власності побутових споживачів. Відповідно до ч.2 ст.264 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З моменту визнання в судовому порядку недійсним акту втрачають силу і його юридичні наслідки. Позивач вважає, що згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду м.Києва від 08.07.2019 по справі №826/9665/16 постанова Кабінету Міністрів України є недійсною з моменту її прийняття, що на його думку дає можливість споживачам звернутися до компетентних органів або суду з вимогою про перерахунок тарифу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016, за весь час її дії. [PERSON] вважає заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 41085,90 грн на 31.05.2019 незаконною та такою, що повинна бути перерахована у відповідності до діючого законодавства. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.17, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач проводить розрахунки за послуги з газопостачання побутовим споживачам, відповідно до п.13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, тобто на підставі договору постачання природного газу між газопостачальником і споживачем та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС. Об`єм постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду. Усі відомості про обсяги спожитого природного газу споживачем ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» отримує від оператора ГРМ (АТ «Харківгаз»). Відповідач позбавлений в бухгалтерському та податковому обліках виділяти та корегувати частини обсягів природного газу, які були розподілені АТ «Харківгаз» та доставлені цим підприємством до об`єкту споживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 01.05.2016 по 31.03.2017 граничний рівень роздрібних цін на природний газ для населення визначено постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 на рівні 6879 грн за тисячу кубометрів. Окружний адміністративний суд м.Києва визнав протиправною та нечинною Постанову №315 від 27.04.2016, якою визначався порядок формування ціни та природний газ для потреб населення. Проте ця постанова втратила чинність ще 19.10.2018 після підвищення цін на газ до 8550 грн за тисячу кубометрів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018, а тому рішення суду не вплинуло на перегляд поточної ціни на газ. До затвердження роздрібних цін на газ Постановою №315 на рівні 6,879 грн за куб.м в квітні 2016 року для всіх побутових споживачів діяла ціна газу 7,188 грн за 1 куб.м (Постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758). Пільгова ціна на газ діяла лише на обсяг, що не перевищував 1200 куб.м, спожитий в період з 01.10.2015 по 31.03.2016. Відповідач зазначає, що позивач відповідно до ч.2 ст. 264 КАС вимагає відновити право особи до такого стану, в якому воно було до моменту скоєння правопорушення, і усунути негативні наслідки незаконних актів, а значить зробити перерахунок заборгованості з урахуванням роздрібних цін на газ, затверджених попередньою Постановою КМУ №758, що діяла до втрати чинності Постанови №315, тобто перерахунок існуючої заборгованості шляхом підвищення ціни на газ з 6,879 грн за 1 куб.м на 7,188 грн за 1 куб.м. 02.09.2019 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від сторін у справі не надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому суд у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого Малоданилівською селищною радою 11.01.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13187178 від 11.01.2007. Згідно з рахунком №1320060471 від 10.06.2019 заборгованість споживача [PERSON] станом на 01.06.2019 складає 41085,90 грн. Згідно з повідомленням про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 31.07.2019 станом на 31.07.2019 за споживачем [PERSON] рахується заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 42221,49 грн. Позивач вважав заборгованість за послуги з газопостачання незаконною, оскільки нарахування за спожитий газ здійснювалося з урахуванням тарифів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 встановлено наступні тарифи на послуги газопостачання для побутових споживачів: 13. З 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,8709 гривні за 1 куб.м. Ця постанова вносила зміни до постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 (втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018), відповідно до якої п.13 був до прийняття змін внесених постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 викладений в наступній редакції: 13. З 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 3 березні 2015 року №583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 грн за 1 куб.м; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) 7,188 грн за 1 куб.м, крім обсягів до 1200 куб.м, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,6 грн за 1 куб.м. Граничні роздрібні ціни та природний газ для побутових споживачів у період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України. Постанова Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 була визнана нечинною з 27.04.2016 рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.03.2019 у справі №826/9665/16. Також ця постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018. З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» [PERSON] вбачається, що в період, коли для розрахунку заборгованості застосовувалася постанова Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016, а саме: з 01.05.2016 по 01.10.2018, позивачу нараховувалася плата за послуги газопостачання за тарифами меншими ніж встановлено скасованою постановою. Постанова №315 від 27.04.2016 встановлювала тариф у розмірі 6,8709 грн за 1 куб.м, постанова Кабінету міністрів України №758 від 01.10.2015 встановлює тариф у розмірі 7,188 грн за 1 куб.м. Ціна на природний газ для побутових споживачів на рівні 3,6 гривні за 1 куб.м обсягів до 1200 куб.м встановлено для споживачів, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року. При цьому позивач просить зробити перерахунок за період з 27.04.2016, тобто поза межами періоду, коли діяла ціна у розмірі 3,6 гривні за 1 куб.м. До того ж судом встановлено, що споживач [PERSON] за кожен з періодів: з 1 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року, з 1 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року використовував обсяг природного газу, що перевищує 1200 куб.м, що виключає навіть теоретичну можливість застосування до нього тарифу у сумі 3,6 гривні за 1 куб.м. Посилаючись на ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» в обґрунтування позову, позивач не зазначає чим саме виконавець порушив його право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. Так само не доведено порушення продавцем (виконавцем) зобов`язання надати споживачу контрольно-вимірювальних приладів, документів про якість тощо. Позивач не\~довів порушення\~відповідачем його\~права на визначення\~неналежним чином ціни продукції, передбаченого п.7 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки постанова Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015, згідно з якою нараховувалася ціна за природний газ побутовим споживачам, передбачала ціну за 1 куб. метр в більшому розмірі, ніж відповідач нараховував позивачу. Отже нарахування заборгованості за газ здійснено [PERSON] відповідно до нормативно-правових актів, що діяли на той час. А перерахунок заборгованості з врахуванням визнаної судом нечинною постанови Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 призведе лише до збільшення заборгованості для позивача, тобто погіршує його становище. Отже позивачем не доведено порушення його прав відповідачем у справі, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставіч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed