overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернулася до суду із названим позовом у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01 вересня 2012 року, Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 6. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 01 вересня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років у сторін поступово погіршувались відносини, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Подружні відносини між сторонами припинились більше року тому, проживають окремо, спільне господарств не ведуть, тому позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказала, що строк для примирення не потрібен. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, вказав, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з01 вересня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 6. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини сторони записані її батьками. Під час розгляду справи з`ясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 01 вересня 2012 року, Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 6.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

В травні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] батька, [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,141 га, кадастровий номер 3221080501:02:018:0047, на території Блиставицької сільської ради та частину житлового будинку, розташованого на цій земельній ділянці. Відповідно до заповіту від 14 серпня 2002 року все своє майно батько заповів їй [PERSON] 28 серпня 2019 року державний нотаріус Бородянської районної державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском строку для її прийняття та рекомендував звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Вважала, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, яку неможливо залишити дома саму, бо чоловік через роботу не може лишитися з дитиною в будній день. Тому просила визначити їй додатковий строк терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Бородянська районна державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі. Відповідач - Бучанська міська рада Київської області в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть,про шлюб (а.с.6, 10). На момент смерті [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 0,141 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3221080501:02:018:0047, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 35/100 частин житлового будинку за вказаною адресою, що підтверджується копіями: державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.16-17, 18-19). При житті [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту (а.с.7-8). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що строк звернення до нотаріальної контори позивачка пропустила з поважних причин, оскільки виховує двох малолітніх дітей (2012 та 2014 року народження), що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.9, 11), відповідачі проти позову не заперечували, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В травні 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем фактично розпався. Протягом тривалого часу разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки шлюб існує формально, просила його розірвати. 22 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримав, у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 05 серпня 2003 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Новогребельською сільською радою Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач проти позову не заперечував, суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В травні 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. В березні 2020 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, з цього часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Оскільки шлюб з відповідачем існує формально, просила його розірвати. 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач про розгляд справи повідомлений, у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 вересня 2015 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. Підстав для стягнення коштів за надання правничої допомоги немає, оскільки належних і допустимих доказів про їх сплату суду не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В травні 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 06 жовтня 2001 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на життя та ведення домашнього господарства. З червня 2019 року разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, почуття любові втратилось. На примирення не згодна. Просила шлюб розірвати. 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримав, у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 06 жовтня 2001 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Мигалківською сільською радою Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

В травні 2020р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 05 березня 2010р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 168. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020р. відкрито провадження по справі. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, відзив на позов не подавала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2010р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,8 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

В травні 2020р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 15 вересня 2007р. було зареєстровано шлюб у Відділі ЗАГС адміністрації Ольховського муніципального району Волгоградської області, про що було зроблено актовий запис № 103. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2020р. відкрито провадження по справі. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,8 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

В травні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив визнати виконавчий напис № 6361 вчинений 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. таким, що не підлягає виконанню. Мотивував тим, що вказаним виконавчим написом з нього стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором. Натомість кредитний договір, на підставі якого вчинявся напис нотаріально не посвідчений. Ухвалою суду від 02.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибула, однак подала до суду заяву відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не прибув, однак подав до суду заяву про визнання позову та просив суд задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 6361, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за кредитним договором № 003-01522-100114 від 10.01.2014 за період з 08.02.2018 по 24.01.2020 у розмірі 52992,47 грн, з яких 38644,28 грн заборгованість за тілом кредиту, 14198,19 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн плата за вчинення виконавчого напису (на 9 а.с.). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги належить задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

В травні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2019 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей у них немає. Спільне життя не склалось через різні характери. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Судові витрати просив залишити за ним. Ухвалою суду від 25.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та просив суд його задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не прибула, про причини неявки до суду не повідомила, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Враховуючи другу поспіль неявку належним чином повідомленого відповідача, яка не повідомила про причини свої неявки та від якої відзиву не надходило, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.07.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 4 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved