Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з вимогами визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом на 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. О.Кошового, 45, та складається з кухні 2-1 площею 7,9 кв.м, кладової 2-2 площею 3,4 кв.м, кімнати 2-3 площею 15,5 кв.м, кімнати 2-4 площею 11,5 кв.м, а також сараю «б3», вбиральні «Г», належних на праві власності [PERSON], який помер 06 серпня 2005 року. Позовні вимоги аргументовані тим, що 06 серпня 2005 року помер [PERSON], який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: Російська Федерація, Ростовська область, Целінський район, село Степне, вул. Піщана, 23. 02.09.1957 році спадкодавцю надано земельну ділянку в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, на підставі договору, посвідченого Другою Вінницькою нотаріальною конторою 06.09.1957 та зареєстрованого в реєстрі № 10346 (дублікат видано Державним нотаріальним архівом Вінницької області 23.04.2012р. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-70). Житловий будинок прийнятий в експлуатацію за актом прийомки 08.12.1963 року (витяг про державну реєстрацію прав від 09.08.2012 СЕЕ № 784783). Рішенням Народного суду м. Вінниці від 30.03.1971 року по справі № 2-871/1971р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто аліменти на утримання дітей, розділено майно: за [PERSON] 55,9% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м. Вінниця, виділивши в натурі приміщення: 1-4, 1-5, сарай «Б», сарай «б»; за [PERSON] залишено 44,1% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м. Вінниця, виділивши йому в натурі приміщення: 1-3, 1-6, 1-7, сарай «б», вбиральня «У». Сторін зобовязано зробити окремі входи в приміщення. [PERSON] склав заповіт від 15 червня 1993 року, посвідчений старшим державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1-1194 (далі - заповіт від 15.06.1993), згідно якого належну йому на праві особистої власності частину будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по пров. О. Кошового, 45, заповідав онуку [PERSON]. Позивач вказує, що він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця та на даний час зареєстрований та проживає у [INFO] і користується земельною ділянкою 0.0545 га. Проте, при зверненні до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою оформлення свого права на спадщину отримав відмову, так Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 09.02.2015р. видано постанову № 481/02-31 про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 11/15 часток житлового будинку під номером 45 по провулку О.Кошового в м. Вінниці, належних [PERSON], який помер 06 серпня 2005 року, яка мотивована тим, що нотаріус не може видати свідоцтво на всю належну спадкоємцеві частку житлового будинку за наявності спадкоємця, що прийняла спадщину та мала право на обовязкову частку в спадщині - пережилої дружини [PERSON]. Як зазначено у постанові нотаріуса від 09.02.2015, згідно матеріалів спадкової справи № 5/2006р. заведеної нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації [PERSON] та повідомлення, наданого нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації [PERSON] № 02-06/462 від 20.07.2012р. після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла 21.03.2006 року. Її спадкоємці, що прийняли спадщину після неї та в тому числі після померлого [PERSON]. отримали свідоцтва про право на спадщину. Згідно відомостей, що містяться в заяві про прийняття спадщини [PERSON], на момент відкриття спадщини вона була особою, що мала право на обовязкову частку в спадщині, оскільки була непрацездатною за віком - [INFO]. Позивач вказує, що станом на 06 серпня 2005 року, діти спадкодавця від шлюбу з [PERSON] не досягли непрацездатного віку, тобто не мали права на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ст.1223 ЦК України, діти спадкодавця не одержали права на спадщину за законом, оскільки: заповіт від 15.06.1993 року змінений та скасований не був, що підтверджується написом нотаріуса від 18.04.2012р. спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав; заповіт охоплював все майно спадкодавця, що знаходилося на території України -11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Вінниця по пров. О.Кошового, 45. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, відповідно до обставин вказаних в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував. Інші учасники в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АМ № 422696, виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці 19.12.1979р., позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], яка є дочкою спадкодавця, згідно свідоцтва про народження серії І-ЯР № 529778, виданого міським бюро ЗАГС м. Вінниці УРСР 09.11.1956р.( а. с. 15, 32) Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року помер [PERSON], який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: Російська Федерація, Ростовська область, Целінський район, село Степне, вул. Піщана, 23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-АН № 580582, видане повторно Відділом ЗАГС Адміністрацією Целінського району Ростовської області 14.10.2010 року. ( а. с. 9) Спадкодавець [PERSON] з 19.11.1955 року перебував у шлюбі з [PERSON]. У шлюбі народилося 4 (четверо) дітей, громадян України: [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЯР № 529778, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці УРСР 09.11.1956р. ( а. с. 32); ([PERSON]) [PERSON], [INFO], дошлюбне прізвище «Жердєва», згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 184125, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці УРСР 25.01.1958р. ( а. с. 33) яка відповідно до свідоцтво про укладення шлюбу серії І-АМ № 426318, видане міським відділом ЗАГС м. Вінниці 25.03.1980р змінила прізвище на ( [PERSON]» ( а. с. 34), [PERSON], [INFO], дошлюбне прізвище «Жердєва» (свідоцтво про народження серії VII-УР № 0185415, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці 26.04.1966р. ( а. с. 35) свідоцтво про розірвання шлюбу І-АМ № 087826, видане міським відділом ЗАГС м. Вінниці 22.11.2002р.) ( а. с. 36), [PERSON], [INFO], дошлюбне прізвище «Жердєва», що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0185414, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці 26.04.1966р.; свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 310606, видане міським відділом ЗАГС м. Вінниці 02.03.1986р.). ( а. с. 37-38) 15.06.1993р. [PERSON] складено заповіт посвідчений нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] за яким спадкодавець належну йому на праві власності частину будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по провул. О. Кошового 45 ( право власності майна підтверджено матеріалами справи, а саме: договором від 02.09.1957р. за яким спадкодавцю надано земельну ділянку в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, на підставі договору, посвідченого Другою Вінницькою нотаріальною конторою 06.09.1957 та зареєстрованого в реєстрі № 10346, дублікат видано Державним нотаріальним архівом Вінницької області 23.04.2012р. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-70. Житловий будинок прийнятий в експлуатацію за актом прийомки 08.12.1963 року (витяг про державну реєстрацію прав від 09.08.2012 СЕЕ № 784783). Рішенням Народного суду м. Вінниці від 30.03.1971 року по справі № 2-871/1971р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто аліменти на утримання дітей, розділено майно: за [PERSON] 55,9% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м.Вінниця, виділивши в натурі приміщення: 1-4, 1-5, сарай «Б», сарай «б»; за [PERSON] залишено 44,1% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м. Вінниця, виділивши йому в натурі приміщення: 1-3, 1-6, 1-7, сарай «б», вбиральня «У». Сторін зобовязано зробити окремі входи в приміщення ( а. с. 16-21, 28, )) заповів онуку [PERSON].( а. с. 10-11) Судом встановлено, що [PERSON] 05.02.1975 року зареєстрував право власності на 11/25 житлового будинку № 45 по пров. О. Кошового, про що Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації зроблено запис в реєстрову книгу за № 7908 та видано Реєстраційне свідоцтво, що також підтверджено даними з технічного паспорту на вказаний житловий будинок № 45 по пров. О.Кошового, складеного Вінницьким БТІ 06.05.1987 року, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.08.2012 серії СЕЕ № 684784, згідно якого 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями складає: кухня 2-1 площею 7,9 кв.м, кладова 2-2 площею 3,4 кв.м, кімната 2-3 площею 15,5 кв.м, кімната 2-4 площею 11,5 кв.м, сарай «63», вбиральня «Г», погріб «п/Б», а також самочинно збудовані прибудова «а», сараї «62», «В», «Е», вбиральня «Г1», гараж «Д».( а. с. 23-28) В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача, щодо того, що він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця та на даний час зареєстрований та проживає у [INFO]. і користується земельною ділянкою 0.0545 га. що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання та довідкою № 192 від 10.03.2015, виданою комітетом мікрорайону «Корея» Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці. ( а. с. 12-14, 31) Постановою Першої Вінницької державної нотаріальної контори 09.02.2015р. № 481/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 11/15 часток житлового будинку під номером 45 по провулку О.Кошового в м. Вінниці, належних [PERSON], який помер 06 серпня 2005 року. Відмова нотаріуса мотивована тим, що нотаріус не може видати свідоцтво на всю належну спадкоємцеві частку житлового будинку за наявності спадкоємця, що прийняла спадщину та мала право на обовязкову частку в спадщині - пережилої дружини [PERSON]. Як зазначено у постанові нотаріуса від 09.02.2015, згідно матеріалів спадкової справи № 5/2006р. заведеної нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації [PERSON] та повідомлення, наданого нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації [PERSON] № 02-06/462 від 20.07.2012р. після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла 21.03.2006 року, але не встигла її оформити. Її спадкоємці, що прийняли спадщину після неї та в тому числі після померлого [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину. Згідно відомостей, що містяться в заяві про прийняття спадщини [PERSON], на момент відкриття спадщини вона була особою, що мала право на обовязкову частку в спадщині, оскільки була непрацездатною за віком - [INFO]. ( а.с. 39, 40-41) В судовому засіданні досліджувалась спадкова справа після смерті померлого [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємці [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини, з заявою про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON], яка померла 21.03.2006 року, оформити спадщину не встигла. ( а. с. 96-99) Згідно ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до абз. 2 ч. 2. ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.1. ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Суд бере до уваги, що згідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України та встановлених вище фактів, право померлої [PERSON] на обовязкову частку у спадковому майні не переходить до її спадкоємців. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Суд погоджується з доводами позивача який вказує, що 06 серпня 2005 року, діти спадкодавця від шлюбу з [PERSON] не досягли непрацездатного віку, тобто не мали права на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ст.1223 ЦК України, діти спадкодавця не одержали права на спадщину за законом, оскільки: заповіт від 15.06.1993 року змінений та скасований не був, що підтверджується написом нотаріуса від 18.04.2012р. спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав; заповіт охоплював все майно спадкодавця, що знаходилося на території України -11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Вінниця по пров. О.Кошового, 45. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає, визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом на 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. О.Кошового, 45, та складається з кухні 2-1 площею 7,9 кв.м, кладової 2-2 площею 3,4 кв.м, кімнати 2-3 площею 15,5 кв.м, кімнати 2-4 площею 11,5 кв.м, а також сараю «б3», вбиральні «Г», належних на праві власності [PERSON], який помер 06 серпня 2005 року. В судовому засіданні позивач просив суд судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved