Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

В червні 2019 року до суду надійшов позов [PERSON] до Бердянського міськрайонного центру зайнятості, в якому він просив: стягнути з Бердянського міськрайонного центру зайнятості грошові кошти в розмірі 14\~173 грн.93 коп., які складаються з: 257, 89 грн. трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, 1112,52 грн. встановленого індексу інфляції за час прострочення сплати суми боргу, 10000 немайнової ( моральної) шкоди та 2768,40 грн. суми судових витрат. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року визнати протиправним та скасовано наказ № НТ150527 від 27.05.2015 року «Про прийняття рішень службою зайнятості передбачених Законом України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування, виданим Бердянським районним центром зайнятості в частині скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю з 13.05.2015 року по 27.05.2015 року у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштування відповідно до закону України «Про зайнятість населення» відповідно до пп. 5 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк до 90 календарних днів. Зобов`язано Бердянський міськрайонний центр зайнятості зробити перерахунок та виплатити [PERSON] допомогу по безробіттю з 13.05.2015 року по 27.05.2015 року, після чого 12.02.2019 року платіжним дорученням №137 від 12.02.2019 року відповідач добровільно сплатив суму боргу у розмірі 2\~147,64 грн. В досудовому порядку він звертався до відповідача з проханням компенсувати йому інфляційні витрати та три відсотки річних у зв`язку з знеціненням суми боргу 2\~147,64 грн. на 12.02.2019 року, на що відповідач відмовився. Діями відповідача позивачу була спричинена шкода у вигляді збитків, а також було завдано моральну шкоду внаслідок порушення його прав, оскільки він має статус внутрішньо переміщеної особи, вимушений змінити свій склад життя, робити значні зусилля по поновленню своїх майнових прав, звертаючись до суду, що складається з душевних страждань, та яку він оцінює в розмірі 10000 грн.\~ Крім того просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн.40 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. В судове засідання відповідач не з`явився, просить суд розглянути справи за їх відсутністю. \~Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення суми моральної шкоди, оскільки за всіма рішеннями суду позивачу добровільно були нараховані та сплачені суми боргу, діями відповідача не було позивачу завдано ніяких страждань. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в Бердянському міськрайонному центрі зайнятості та з 23.02.2015 року отримував допомогу по безробіттю. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року визнано протиправним та скасовано наказ № НТ150527 від 27.05.2015 року «Про прийняття рішень службою зайнятості передбачених Законом України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування, виданим Бердянським районним центром зайнятості в частині скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю з 13.05.2015 року по 27.05.2015 року у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштування відповідно до закону України «Про зайнятість населення» відповідно до пп. 5 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк до 90 календарних днів. Зобов`язано Бердянський міськрайонний центр зайнятості зробити перерахунок та виплатити [PERSON] допомогу по безробіттю з 13.05.2015 року по 27.05.2015 року, після чого 12.02.2019 року платіжним дорученням №137 від 12.02.2019 року відповідач добровільно сплатив суму боргу у розмірі 2\~147,64 грн. Внаслідок протиправних дій відповідача, [PERSON] недотримав наступну суму за період: 13.05.2015 27.05.2015 2\~147,64 грн., які були виплачені позивачу 12.02.2019 року. Згідно ст.19 Конституції України\~Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні\~«Суханов та Ільченко проти України»\~Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52). Щодо соціальних виплат,\~\~ ст. 1\~\~ Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам . Підстави виникнення зобов`язань визначені у ст. 11 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2017 року, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Протиправність дій відповідача при здійсненні розрахунку виплати допомоги по безробіттю позивачу підтверджується рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року , яке набрало законної сили та виконане відповідачем . Сума недоотриманої допомоги по безробіттю розрахована позивачем і позивачем не оспорюється. Отже, розмір інфляційних втрат за весь час прострочення складає 1112, 52 грн. та три процента річних від простроченої суми складає 257,89 грн., разом складає 1370,41 грн. і підтверджується розрахунком позивача. При цьому суд приймає до уваги, що відповідач, надаючи відзив до суду, не погоджується тільки з сумою моральною шкоди, тобто фактично визнає вимоги позивача, за виключенням моральної шкоди. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За правилами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року №19/2013 року, державна служба зайнятості України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Служба входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики в сфері зайнятості населення та трудової міграції. Згідно з пунктом 7 Положення Служба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також через міжрегіональні територіальні органи Служби. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 2000,00 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до ордеру № 5 від 28.03.2019 року(а.с.32). Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial