Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №832. Від сумісного життя дітей не мають. Сімейне життя сторін не склалось, між ними припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалась, шлюб носить лише формальний характер, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] 30.10.2020 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, наполягала на розірванні шлюбу. Також позивачка [PERSON] категорично заперечила можливість збереження шлюбу посилаючись на те, що вона не бачить свого майбутнього разом із [PERSON] , подальше збереження шлюбу із відповідачем суперечить її інтересам, звернення позивачки до суду із позовом про розірвання шлюбу є виваженим і обдуманим кроком. 05.01.2021 року позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, однак у позовній заяві позивач просила проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Шикунова А.О. в судове засідання 05.01.2021 року не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У попередніх судових засіданнях по даній справі відповідач та його представник позовні вимоги заперечували. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 25.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №832 (а.с.5). Від сумісного життя дітей не мають. Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалось, між ними припинені шлюбні відносини, вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. При цьому судом було надано строк для примирення сторін строком на один місць за клопотанням відповідача, проте станом на день розгляду справи в суді сторони не помирилися, не відновили шлюбні відносини. Стаття 1 СК України містить у собі основні принципи регулювання сімейних відносин в Україні, а саме визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Передбачене ч. 1ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] категорично заперечила можливість збереження шлюбу посилаючись на те, що вона не бачить свого майбутнього разом із [PERSON] , подальше збереження шлюбу із відповідачем суперечить її інтересам, звернення позивачки до суду із позовом про розірвання шлюбу є виваженим і обдуманим кроком, що має істотне значення по справі. У строк, наданий судом для примирення, сторони не помирилися. З урахуванням наведених норм права, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому позов підлягає до задоволення, а шлюб, укладений між сторонами по справі - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved