Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 27.01.2017 р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якій Позивач просить суд: присудити кошти на утримання (аліменти) [PERSON], [INFO], як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, та стягувати їх із [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до закінчення дитиною навчання; а відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що з листопада 1998 року вона перебувала у шлюбі з Відповідачем - [PERSON]; у 2000 році цей шлюб був розірваний. Від шлюбу у них з Відповідачем є спільна дочка - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати із нею. З 01.09.2015 р. [PERSON] навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу» в місті Біла Церква Київської області (далі - ДПТНЗ «Білоцерківське ВПУ БС») на денній формі навчання, строк закінчення навчання - 31.01.2019 р. Дочка не має ніяких джерел доходів, знаходиться на утриманні матері (Позивача) та потребує матеріальної допомоги. Зі своїх доходів Позивач не може повністю забезпечити повноцінне навчання дочки та її утримання, тому просить суд стягнути з Відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання. При цьому Позивач вважає, що оскільки Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, тому він зобов'язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дочку, хоча інформацією про місце роботи Відповідача та розмір його доходу (заробітної плати) вона не володіє. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 06.02.2017 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та призначено справу до судового розгляду на 22.02.2017 р. У судовому засіданні Позивач підтримала свої позовні вимоги, ствердила викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити. Додатково пояснила суду, що зараз її доньці 18 років, на навчання до ДПТНЗ «Білоцерківське ВПУ БС» вона вступила у 2015 році та має закінчити навчання в 2019 році, коли їй буде 20 років. Навчається дочка на денній формі навчання на безоплатній основі, проживає у гуртожитку в м. Біла Церква, за який сплачує щомісяця близько 100 грн., на вихідні повертається додому і проживає спільно з Позивачем та її новою сім'єю (чоловіком, з яким Позивачка проживає 8 років у цивільному шлюбі, та молодшою донькою [PERSON], [INFO]). Позивач також зазначила, що потреба у матеріальному забезпеченні старшої доньки пов'язана з витратами на її навчання, що окрім оплати за проїзд до місця навчання і назад до дому та за проживання у гуртожитку, передбачає й інші витрати, а саме: на закупівлю власним коштом продуктів харчування для проведення лабораторних занять (оскільки вона навчається на кухара); на оплату проїзду на практику в інші населені пункти (наприклад, до Одеси); на придбання підручників, зошитів тощо; на оплату проходження медичних оглядів; на внесення коштів на потреби училища (орієнтовно 30-50 грн. на місяць). Водночас донька не може працювати і заробляти собі на життя й навчання, оскільки навчання на стаціонарі не надає можливості поєднувати навчання і роботу, до того ж учням денної форми не дозволяється таке поєднання. Стипендію у розмірі близько 250 грн. на місяць донька отримувала у період з вересня 2015 року до лютого 2016 року, зараз стипендію не отримує. Стосовно ж Відповідача та наявності в нього можливості надавати допомогу їх дитині Позивач пояснила, що знає про те, що в нього є інша сім'я і троє дітей, але не знає матеріальні можливості Відповідача, чи має він роботу та який у нього дохід. Також Позивач повідомила суд, що донька, [PERSON], про стягнення аліментів на утримання якої подано позов, поінформована про справу і підтримує позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечив, пояснивши відсутністю в нього будь-якої можливості надавати матеріальну допомогу старшій доньці від попереднього шлюбу, оскільки зараз не працює, отримує допомогу по безробіттю, при цьому має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Представник Відповідача надав суду усні пояснення та письмові заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з доданими письмовими доказами на їх підтвердження. Згідно з цими запереченнями Відповідач не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню доньку на період її навчання. Зараз Відповідач проживає разом із непрацюючою [PERSON], [INFO], і має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] На виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 18.03.2016 р. у цивільній справі № 364/213/16-ц, яким задоволено позов [PERSON] до Відповідача про стягнення аліментів, він повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання зазначених дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.02.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття, при цьому розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це судове рішення набрало законної сили, 28.09.2016 р. за ним відкрито виконавче провадження. До того з 31.10.2016 р. Відповідач втратив роботу та нині перебуває на обліку як безробітний, отримуючи допомогу менше 2 000 грн. на місяць. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення Позивача, Відповідача та його представника, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, заперечення Відповідача проти позову і додані до нього документи, інші матеріалами справи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 названого Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За вимогами частини першої згаданої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2016 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони з 07.11.1998 р. до 13.12.2000 р. перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Гайворонською сільською радою Володарського району Київської області 07.11.1998 р., серія [NUMBER] (а.с. 6), та копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області 20.05.2005 р., серія [NUMBER] (а.с.7). Від зазначеного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON] (Відповідач) та [PERSON] (Позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області 18.11.2014 р., серія [NUMBER] (а.с. 8). Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишилася проживати з Позивачем і проживає спільно з нею до тепер, що підтверджується довідкою від 16.12.2016 р. № 381, виданою виконкомом Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області. [PERSON] є повнолітньою, [INFO] їй виповнилося 18 років (а.с. 8, 9). З 01.09.2015 р. вона навчається в ДПТНЗ «Білоцерківське ВПУ БС» (м. Біла Церква, Київська обл.) на денній формі навчання, строк закінчення навчання - 31.01.2019 р., що підтверджується довідкою від 21.09.2016 р. № 229, виданою названим навчальним закладом (а.с. 10), на період навчання зареєстрована та проживає у гуртожитку в місті Біла Церква Київської області, що підтверджується довідкою від 16.12.2016 р. № 313, виданою також названим навчальним закладом (а.с. 13). Суд бере до уваги пояснення Позивача і вважає доведеною потребу [PERSON] у матеріальному забезпеченні з боку батьків через неможливість самостійно себе забезпечувати у період навчання в ДПТНЗ «Білоцерківське ВПУ БС», що не заперечувалося Відповідачем. Разом з тим, зважаючи на наведені вимоги частини першої статті 182, частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, судом встановлено відсутність у Відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці з огляду на таке. Відповідач проживає в [ADDRESS], до складу його сім'ї входять і спільно з ним проживають: співмешканка [PERSON], [INFO], не працює, син [PERSON], [INFO], учень 6-го класу Гайворонського НВК, дочки [PERSON], [INFO], учениця I курсу ДПТНЗ «ВПАЛ», і [PERSON], [INFO], учениця 1-го класу Гайворонського НВК, що підтверджується довідкою від 15.02.2017 р. № 29, виданою виконкомом Гайворонскої сільської ради Володарського району Київської області (а.с. 26). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 18.03.2016 р. у цивільній справі № 364/213/16-ц за позовом [PERSON] до Відповідача про стягнення аліментів задоволено позов та стягнуто з Відповідача, зокрема, аліменти на користь [PERSON] на утримання перелічених вище дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.02.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття, розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 27, 28). Це судове рішення набрало законної сили 29.03.2016 р., що підтверджується копією відповідного виконавчого листа, виданого Володарським районним судом Київської області 10.05.2016 р. (а.с. 29), а 28.09.2016 р. за цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією відповідної постанови державного виконавця Поляруш А.М. Сквирського РВ ДВС ГУЮ у Київській області (а.с. 30). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум (у розрахунку на місяць) для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 689 грн., з 1 травня - 1 777 грн., з 1 грудня - 1 860 грн. Зважаючи на встановлений у 2017 році розмір прожиткового мінімуму для дітей та зазначене рішення Володарського районного суду Київської області з Відповідача щомісячно мають стягуватися аліменти сумарно на утримання трьох неповнолітніх дітей віком 16, 13 та 7 років у розмірі близько 1 500 грн. Водночас Відповідачем надано суду докази про те, що він 31.10.2016 р. втратив роботу на приватному підприємстві «Агрофірма «Розволожжя», що підтверджується довідкою від 15.02.2017 р. № 60, виданою названим підприємством (а.с. 31), та копією угоди про розірвання цивільно-правового договору про надання послуг від 07.10.2014 р., укладеної 31.10.2016 р. між приватним підприємством «Агрофірма «Розволожжя», з одного боку, та фізичною особою [PERSON], з іншого боку (а.с. 32). Згідно з доданою до заперечень Відповідача довідкою від 15.02.2017 р. № 120, виданою Володарським районним центром зайнятості (а.с. 33), він зареєстрований як безробітний у цьому центрі зайнятості з 15.11.2016 р., його дохід за період з 01.12.2016 р. до 29.01.2016 р. становить: за грудень 2016 року - 1 936,88 грн., за січень 2017 року - 1 811,92 грн., усього за два місяці - 3 748,80 грн. Відповідно до підпункту 13 пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 р. № 146 (з подальшими змінами), допомога по безробіттю віднесена до видів заробітку й інших доходів, з яких проводиться утримання аліментів. Відтак, судом встановлено, що з допомоги по безробіттю, яку Відповідач отримує в розмірі меншому за 2 000 грн. на місяць (а.с. 33), вже мають стягуватися аліменти сумарно на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі близько 1 500 грн. (а.с. 27-30). Згідно з частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Додатково Відповідачем повідомлено суд про наявність у нього земельної ділянки, яку він здає в оренду, розмір отриманої на перед орендної плати за поточний рік склав близько 7 000 грн. Проте ці кошти він вже передав Позивачці на погашення заборгованості за сплату аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], які з нього стягувалися за виконавчим листом, виданим Володарським районним судом Київської області 07.12.2000 р., починаючи з 28.11.2000 р. і до досягнення донькою повноліття. Такі пояснення не заперечувалися в судовому засіданні Позивачем та не суперечить доданій до позовної заяви копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.12.2014 р., згідно з якою заборгованість Відповідача по зазначених аліментах склала 16 197 грн. 05 коп. (а.с. 11). За таких обставин, встановлених під час розгляду справи, суд вбачає відсутність у Відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, наявність якої є обов'язковою для зобов'язання батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, згідно з вимогами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України. Відтак, підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed