Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки (земельний пай) загальною площею 8,02 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, після померлого 10 липня 2009 року [PERSON]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 10 липня 2009 року помер батько позивача [PERSON], про що свідчить актовий запис № 15 від 13 липня 2009 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ № 282472 виданому Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 8,020 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим 09 жовтня 2008 року (а.с.12). Заповіту [PERSON] не залишав. За часи свого життя, батько позивача фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері (бабусі позивача) [PERSON] померлої 13 листопада 2007 року, однак у встановленому законом порядку не зареєстрував його на своє імя, та державний акт на земельну ділянку не отримував. На підставі ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги та відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України звернувся у встановлений законом шестимісячний строк до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва (а.с.8). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку [PERSON] було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю [PERSON] спадкового майна, а саме: 1/2 частини земельної (земельний пай) загальною площею 8,020 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ділянки площею, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на земельну ділянку та в Управлінні Держземагентства у Дніпропетровському районі не отримано Державний акт на право приватної власності на землю. За положеннями статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового визначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, він не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки (земельний пай) загальною площею 8,02 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved