Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення коштів, зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належав автомобіль FIAT LINEA, шасі (кузов, рама) VIN-ZFA32300003099571, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 2 грудня 2016 року вона за пропозицією її друзів [PERSON] та [PERSON] надала на імя [PERSON] на підставі усного договору нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження (продати, обміняти, здавати в оренду) від її імені автомобілем. В той же день вона передала [PERSON] автомобіль, ключі від нього, технічний паспорт і довіреність. Вони узгодили, що продаж автомобіля мав бути здійснений за 7000,00 доларів США. Крім того, 2 грудня 2016 року вона передала на зберігання відповідачам свої особисті речі, а саме: плазмову панель «Самсунг», модель LE46F550PIR, серійний номер AL2Q3SYQ600042B, діагоналлю 48-50 дюймів, з підставкою і пультом; мікрохвильову піч «LG»; пальто-парку жіночу чорного кольору з капюшоном зі штучного хутра, виробник «Рита»; куртку жіночу гірськолижну рожевого кольору з малюнком; штани жіночі гірськолижні чорного кольору; сумку жіночу з натуральної шкіри, жовто-кремового з вставкою по середині оранжевого кольору, розміром приблизно 30x40см; сумку жіночу пляжну в'язану з коричневими ручками зі шкіряного замінника; сумку жіночу театральну чорного кольору з натуральної шкіри на ланцюжку; сумку жіночу з натуральної шкіри помаранчевого кольору у вигляді великого гаманця з блискавками; сумку чоловічу з полірованої шкіри коричневого кольору з тисненням під крокодила; сумку чорну лакову з натуральної шкіри з пряжкою з білого металу; туфлі жіночі замшеві «Міа-Міа», світло бежеві з помаранчевою вставкою, на високій шпильці; туфлі жіночі, чорні, лакові, з натуральної шкіри, на високій шпильці; босоніжки жіночі, чорно-білого кольору, з тонкими перетинками на червоній підошві, на високому каблуці; босоніжки жіночі, кольору кави з молоком, замшеві, на танкетці; босоніжки жіночі, червоні, лакові, з натуральної шкіри з палітурками, на дуже високому каблуці і платформі; чоботи жіночі «Міа-Міа» на дуже високих каблуках і невеликій платформі, чорні, трохи вище коліна; кросівки жіночі «Рита» з текстилю, чорно-зелені; халат жіночий ніжно-рожевий з пухнастого матеріалу; постільну білизну «Тасс», двоспальну, шовковий сатин, з малюнком у вигляді червоних маків; постільну білизну «Тасс», двоспальну, шовковий сатин, з тигровим забарвленням; скатертини ручної роботи з серветками, з ручною вишивкою - 2 шт.; шкуру овечу декоративну білого кольору з чорним підпалом; сукню жіночу світло-сірого кольору; сукню жіночу чорного кольору; спідницю жіночу джинсову синього кольору; блузку жіночу чорного кольору. Договір про зберігання речей ґрунтувався на усній домовленості між нею і відповідачами і не передбачав винагороду. В квітні 2017 р. позивачка дізналась, що відповідач [PERSON] в порядку передоручення передав за довіреністю [PERSON] автомобіль, яка у лютому 2017 року продала його [PERSON] У звязку з тим, що позивачкою не отримано грошей від продажу автомобіля, а також їй невідомо місцезнаходження речей, переданих відповідачам на зберігання, просила суд стягнути на її користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 185320,10 грн., отримані від продажу автомобіля FIAT LINEA, та зобовязати [PERSON] і [PERSON] повернути їй речі, які були передані їм на зберігання. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 7 вересня 2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення коштів, зобовязання вчинити певні дії відмовлено. Із вказаним рішенням не погодилась представник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], та подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 7 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. Посилаючись на норми цивільного законодавства України, вважає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні позову про стягнення на користь [PERSON] грошових коштів за продаж автомобіля Fiat Linea. Також зазначає, що між позивачкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір зберігання, при цьому посилається на вимоги цивільного законодавства України, яки передбачають, що прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватись свідченням свідків. Тому права [PERSON] підлягають захисту та поновленню. В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивачки [PERSON] [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник відповідача [PERSON] [PERSON] апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. В судове засідання апеляційного суду відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю незявившихся осіб. Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, представника відвідача [PERSON] [PERSON], третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ухвалене в справі судове рішення в частині стягнення коштів цим вимогам не відповідає. Судом встановлено та це вбачається з матеріалів цивільної справи, що позивачці [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить автомобіль марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN- ZFA32300003099571, номер [NUMBER] (а.с. 14). З довіреності від 2 грудня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], вбачається, що [PERSON] на підставі усного договору цією довіреністю уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатися від її імені (продавати, обмінювати, здавати в оренду) належним їй автомобілем марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN-ZFA32300003099571, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] також надано право від її імені укладати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем (купівлі-продажу, міни, комісії, оренди, позички, тощо). Довіреність дійсна до 2 грудня 2019 року з правом передоручення (а.с. 15). Відповідно до довіреності (в порядку передоручення) від 30 січня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти та розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) належним [PERSON] автомобілем марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN- ZFA32300003099571, номер [NUMBER] (а.с. 57, 75). Згідно укладеного договору купівлі-продажу від 4 лютого 2017 року [PERSON] продала [PERSON] автомобіль марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN- ZFA32300003099571, номер [NUMBER]. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 143720,24 грн. (а.с. 59). З інформації наданої Регіональним сервісним центром в Харківській області Міністерства внутрішніх справ №31/20-2047 від 26 квітня 2017 року видно, що на підставі заяви №112386130 від 4 лютого 2017 року проведена операція «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ» та власником червоного автомобіля FIAT LINEA, 2009 року випуску, кузов №ZFA32300003099571, номер [NUMBER] з 4 лютого 2017 року є [PERSON] (а.с. 21, 60). Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених позовних вимог, як в частині стягнення на користь [PERSON]В грошових коштів отриманих від продажу автомобіля, так і в частині зобовязання відповідачів повернути належні їй речі. Проте, погодитися з таким висновком суду щодо стягнення грошових коштів отриманих від продажу автомобіля неможливо, оскільки цей висновок не відповідає нормам закону та фактичним обставинам справи. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. У силу статті 237, частини третьої статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що є його обов'язком, а також до обов'язків повіреного відноситься: повідомлення довірителя на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов'язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. За змістом зазначеної норми саме на повіреного покладено обов'язок передати довірителеві все одержане за виконаним дорученням і що обов'язок по доведенню передачі одержаного лежить на повіреному. Судом встановлено, що довіреністю від 2 грудня 2016 року [PERSON] на підставі усного договору уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатися від її імені (продавати, обмінювати, здавати в оренду) належним їй автомобілем марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN-ZFA32300003099571, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON], крім іншого, надано право представляти інтереси [PERSON] в органах Державтоінспекції, від її імені укладати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем (купівлі-продажу, міни, комісії, оренди, позички, тощо). Довіреність дійсна до 2 грудня 2019 року з правом передоручення. 30 січня 2017 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], видав довіреність (в порядку передоручення), якою уповноважив [PERSON] управляти та розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) належним [PERSON] автомобілем марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN- ZFA32300003099571, реєстраційний номер [NUMBER], яка нотаріально посвідчена відповідно до ч. 2 ст. 245 ЦК України. Оскільки при передорученні має місце передача представником його повноважень третій особі (заміснику), тобто відбувається заміна осіб у внутрішніх відносинах представництва із збереженням останніх, це не впливає на існування самих відносин представництва. Тому правочин, вчинений після передоручення замісником «первісного» (головного) представника, так само створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, як це було б при діях первісного представника. З аналізу наведеного вище, можна зробити висновок, що обовязок щодо продажу автомобіля FIAT LINEA, що належав позивачці, та повернення їй грошових коштів за продаж автомобіля фактично перейшов від [PERSON] до [PERSON] В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що 4 лютого 2017 року [PERSON] продала спірний автомобіль марки FIAT LINEA, 2009 року випуску, легковий (седан), кузов №ZFA32300003099571, VIN- ZFA32300003099571, реєстраційний номер [NUMBER], що належав позивачці [PERSON], [PERSON]. Проте, підтвердження повернення [PERSON] грошових коштів за продаж її автомобіля не встановлено. Апеляційний суд не бере до уваги пояснення третьої особи [PERSON] щодо сплати ним грошових коштів за автомобіль [PERSON] через недоведеність таких обставин. В суді він не надав будь-яких письмових доказів на підтвердження цих обставин. Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу №144/2017/319006 від 04.02.2017 року покупець зобовязаний в порядку та на умовах, визначених цим договором, сплатити продавцеві ціну транспортного засобу зазначену в п. 3.1 договору. Системний аналіз умов зазначеного договору купівлі-продажу дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що договором не передбачено умова сплачувати грошові кошти за спірний автомобіль саме [PERSON], та вказаний договір не визнаний недійсним. На наведене вище суд першої інстанції належної уваги не звернув та зробив висновки в цій частині, які не відповідають нормам закону та фактичним обставинам справи. Що стосується суми, що підлягає поверненню позивачці за проданий автомобіль, апеляційний суд вважає наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 4 лютого 2017 року [PERSON] продано автомобіль марки FIAT LINEA [PERSON] за домовленістю сторін за 143720,24 грн., тому, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] грошові кошти отримані від продажу легкового автомобіля FIAT LINEA в розмірі 143720,24 грн. Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині спору про стягнення коштів з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову [PERSON] в цій частині. Доводи апеляційної скарги щодо позовної вимоги про зобовязання повернути особисті речі апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів. Згідно ст. 212 ЦП К України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За своєю формою рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про зобовязання повернути речі відповідає вимогам ст. 215 ЦП К України. Суд дав оцінку поясненням свідків, допитаних в судовому засіданні і доказів того, що такі пояснення судом були викладені у невідповідності з їх змістом, зафіксованим на технічному засобі, позивачем та її представником не надано. Зауважень на журнал судового засідання не принесено. Згідно ж ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку. За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, не надано. Інших доводів апеляційна скарга не містіть. За таких обставин, апеляційний суд вважає, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині спору про стягнення коштів за проданий автомобіль порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, тому рішення суду на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову [PERSON] в цій частині. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позов [PERSON] підлягає задоволенню лише в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів отриманих за продаж автомобіля в розмірі 143720,24 грн., тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1437,20 грн.

Outcome: partial