Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

В червні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.07.2007 року між [PERSON] було укладено кредитний договір №2621/0707/88-075, за умовами якого позивач отримала кредит у банку в сумі 58000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за ввесь строк фактичного користування кредитом на строк з 19.07.2007 по 18.07.2017 року включно. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-2850/12 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником ВАТ«Сведбанк», яке в твою чергу виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з позивача грошові кошти в розмірі 64 367 (шістдесят чотири тисячі триста шістдесят сім), 02 доларів США та 34 664 (тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 94 коп. 15 листопада 2012 року в Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Києва було відкрито виконавче провадження №35357584 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2850 від виданого Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з Позивача на користь ПАТ «Сведбанк» боргу в розмірі 2 030 841 грн. 13 коп. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ <Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. Того ж дня ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклала Договір факторингу з ТОВ «Кредитні ініціативи». Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року у справі № 753/ 14822/ 13-ц було замінено стягувана ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні № 35357584. За заявою Відповідача від 25 листопада 2014 року Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Києва 05 грудня 2014 року було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 35357584. 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 20365, яким було звернено стягнення з позивача на користь відповідача невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору грошових коштів у розмірі: заборгованість за кредитом - 1 280 435 (один мільйон двісті вісімдесят тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 50 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1 191 314 (один мільйон сто дев`яносто одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 96 коп. Згідно даного виконавчого напису заборгованість стягнута за період з 11 березня 2016 року по 01 жовтня 2016 року. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса № 20365 24 жовтня 2019 року. Відповідачем було подано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Кравець Вадиму Валентиновичу. 24 жовтня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття в виконавчого провадження № 60418721 про стягнення з позивача на користь Відповідача грошових коштів в розмірі 2471750 (два мільйони чотириста сімдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. 46 коп. Про наявність оскаржуваного виконавчого напису № 20365 від 22 листопада 2016 року Позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження № 60418721 в жовтні 2019 року. В рамках вказаного виконавчого провадження № 60418721 приватним виконавцем накладено арешт на майно позивача та на даний час здійснюється його примусова реалізація через СЕТАМ. Після вчинення виконавчого напису № 20365 від 22 листопада 2016 року в подальшому Дарницьким районним судом міста Києва розглядалася цивільна справа № 753/20524/16-ц про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором № 2621/0707/88-075 від 19 липня 2007 року. У вказаній цивільній справі №753/20524/16-ц рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] було задоволено частково та стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2621/0707/88-075 від 19 липня 2007 року за період з 01 вересня 2013 по 01 вересня 2016 року в розмірі 500 605 (п`ятсот тисяч шістсот п`ять) грн. 84коп. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса № 20365 від 22 листопада 2016 року заборгованість стягнута за період з 11 березня 2016 року по 01 жовтня 2016 року. Таким чином період про стягнення заборгованості за рішенням суду у справі № 753/20524/16-ц майже повністю охоплює період про стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, що підтверджує, що заборгованість на час вчинення виконавчого напису не є безспірною. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо позовної заяви, просив відмовити у задоволенні з підставі його необґрунтованості. Третя особа Приватний нотаріус до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.07.2007 року між [PERSON] було укладено кредитний договір №2621/0707/88-075, за умовами якого позивач отримала кредит у банку в сумі 58000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за ввесь строк фактичного користування кредитом на строк з 19.07.2007 по 18.07.2017 року включно. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-2850/12 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником ВАТ«Сведбанк», яке в твою чергу виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з позивача грошові кошти в розмірі 64 367 (шістдесят чотири тисячі триста шістдесят сім), 02 доларів США та 34 664 (тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 94 коп. 15 листопада 2012 року в Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Києва було відкрито виконавче провадження №35357584 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2850 від виданого Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з Позивача на користь ПАТ «Сведбанк» боргу в розмірі 2 030 841 грн. 13 коп. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ <Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. Того ж дня ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклала Договір факторингу з ТОВ «Кредитні ініціативи». Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року у справі № 753/ 14822/ 13-ц було замінено стягувана ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні № 35357584. За заявою Відповідача від 25 листопада 2014 року Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Києва 05 грудня 2014 року було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 35357584. 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 20365, яким було звернено стягнення з позивача на користь відповідача невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору грошових коштів у розмірі: заборгованість за кредитом - 1 280 435 (один мільйон двісті вісімдесят тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 50 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1 191 314 (один мільйон сто дев`яносто одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 96 коп. Згідно даного виконавчого напису заборгованість стягнута за період з 11 березня 2016 року по 01 жовтня 2016 року. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса № 20365 24 жовтня 2019 року. Відповідачем було подано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Кравець Вадиму Валентиновичу. 24 жовтня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття в виконавчого провадження № 60418721 про стягнення з позивача на користь Відповідача грошових коштів в розмірі 2471750 (два мільйони чотириста сімдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. 46 коп. Про наявність оскаржуваного виконавчого напису № 20365 від 22 листопада 2016 року Позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження № 60418721 в жовтні 2019 року. В рамках вказаного виконавчого провадження № 60418721 приватним виконавцем накладено арешт на майно позивача та на даний час здійснюється його примусова реалізація через СЕТАМ. Після вчинення виконавчого напису № 20365 від 22 листопада 2016 року в подальшому Дарницьким районним судом міста Києва розглядалася цивільна справа № 753/20524/16-ц про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором № 2621/0707/88-075 від 19 липня 2007 року. У вказаній цивільній справі №753/20524/16-ц рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] було задоволено частково та стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2621/0707/88-075 від 19 липня 2007 року за період з 01 вересня 2013 по 01 вересня 2016 року в розмірі 500 605 (п`ятсот тисяч шістсот п`ять) грн. 84коп. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса № 20365 від 22 листопада 2016 року заборгованість стягнута за період з 11 березня 2016 року по 01 жовтня 2016 року. Таким чином період про стягнення заборгованості за рішенням суду у справі № 753/20524/16-ц майже повністю охоплює період про стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, що підтверджує, що заборгованість на час вчинення виконавчого напису не є безспірною. З урахуванням вказаного, слід зазначити, що спір між позивачем та відповідачем щодо вказаної заборгованості за вказаним кредитним договором вирішувався судом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, в розрізі дослідження вказаної підстави для скасування виконавчого напису, судом встановлено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями При цьому, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що саме на підставі вказаного пункту приватним нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис. Доказів протилежного суду не надано. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 у «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Аналізуючи все вищевказане можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Крім того, пунктами 284, 287 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити перетік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов`язань. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог щодо безспірності заборгованості, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1261,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved