Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Гаражно - будівельний кооператив № 1 «Ластівка» Франківського району м. Львова в особі голови правління кооперативу [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсною довідку № 897-БТІ від 25.04.2014 року надану [PERSON] для виготовлення технічного документа (поверхового плану) на гаражний бокс [NUMBER] видану [PERSON] та технічний документ (поверховий план) на гаражний бокс [NUMBER] видану [PERSON] Позовну заяву мотивує тим, що на підставі довідки № 897-БТІ від 25.04.2014 року виданої [PERSON] та підписано головою правління гаражного кооперативу [PERSON] було виготовлено поверховий план та експлікацію внутрішніх площ до плану на гараж [NUMBER]. Вказаний гараж розташований на території гаражно - будівельного кооперативу № 1 «Ластівка» Франківського району [ADDRESS] Також Позивач зазначає про те, що [PERSON] видав сам собі довідку і підписав таку як голова правління кооперативу не маючи на це жодних повноважень, ввівши в оману ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», надавши неправдиві відомості. На підставі вищенаведеного, просить позовну заяву задоволити. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, та просили його задоволити. Відповідач та представник Відповідача в судовому засіданні позов заперечили, просили відмовити в задоволенні такого. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що державну реєстрацію юридичної особи - Гаражний кооператив № 1 «Ластівка» Радянського району м. Львова було проведено 23.10.1973 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1 415 120 0000 017129. 22.07.2007 року згідно протоколу № 1 правління кооперативу гр. [PERSON] було призначено на посаду в.о. голови правління гаражного кооперативу № 1 «Ластівка» Радянського району м. Львова до скликання звітно - виборчої конференції кооперативу. Суд відхиляє посилання Позивача як на підставу для задоволення позовних вимог на рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2017 року у справі № 465/6951/16 - ц, оскільки відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 26.12.2016 року у справі № 465/1808/15, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 23.08.2017 року, встановлено, що гр. [PERSON] із моменту призначення останнього на посаду (22.07.2007 року) в.о. голови правління гаражного кооперативу № 1 «Ластівка» Радянського району м. Львова діяв із дотриманням вимог діючого Статуту Кооперативу та Закону України «Про кооперацію». Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Також, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Такими способами захисту можуть бути застосування наслідків нікчемності правочину (ст. 216 ЦК України), переведення прав та обов'язків покупця (ст. 362 ЦК), спростування недостовірної інформації (ст. 277 ЦК України) тощо. Відповідно до ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом (крім тих, які передбачені у ст. 16 ЦК України) відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Суд зазначає, що оскаржувана довідка та технічний документ не правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи, він не зобов'язує до вчинення будь-яких дій, оскільки довідка не носить обов'язкового характеру для будь-якої особи, не встановлює, не припиняє або змінює правовідносини, права та обов'язки осіб, не породжує правових наслідків. Оскаржувані в позовній заяві документи лише фіксують фактичні обставини в просторі та часі, а саме поверховий план на гаражний бокс [NUMBER] [ADDRESS] Таким чином, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором. Позивач повинен був подбати про обрання саме такого способу захисту своїх прав, який грунтується на законі або договорі. У Постанові Верховного Суду України від 13.07.2004 року № 10/732 викладалася Правова позиція, згідно з якою, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду. Також, відповідно до правової позиції Верховного суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-951цс16, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Захисту підлягає тільки порушене право, а не те, яке може виникнути в майбутньому. Так, в судовому засіданні Позивачем жодним чином не було доведено суду, яке саме право Позивача було порушено у результаті видання оскаржуваних документів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed