Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку , але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на обліку Служби у справах дітей по Слобідському району перебуває малолітній [PERSON], [INFO] Мати дитини підписала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку , про що складено акт .На підставі рішення №171 від 14.03.2018 року виконавчого комітетом ХМР « Про реєстрацію народження , реєстрацію народження з присвоєнням прізвища , подовження терміну перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» хлопчика було зареєстровано в органах реєстрації та влаштовано до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2», в якому він перебуває по теперішній час . Відповідач не забрала дитину з пологового будинку , без поважної причини і протягом шести місяців не проявляла до нього батьківської опіки , свідомо не займається вихованням дитини , байдуже ставиться до сина , не піклується про його стан здоров,я , фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці його до самостійного життя.11.09.2018 року на засіданні комісії прийнято рішення про доцільність відповідача позбавити батьківських прав . Ухвалою судді від 06 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі та справу призначено у підготовче засідання. 13 грудня 2018 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позов підтримала , просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з,явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено , що в свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO], в графі батьки вказані: [PERSON] та [PERSON] ( відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про якого зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України) . Як вбачається з заяви відповідача [PERSON] , остання відмовилася забрати свою дитину хлопчика ,якого народила 16 лютого 2018 року. До ОССД по Слобідському району від КЗОЗ « Харківській міський клінічний пологовий будинок №6» надійшло повідомлення про те, що 16.02.2018 року [PERSON] народила живу дитину чоловічої статті та 19.02.2018 року відмовилась забирати її з пологового будинку , про що складено відповідний «Акт закладу охорони здоров,я та органу внутрішніх справ України про покинуту дитину». На підставі рішення №171 від 14.03.2018 року виконавчого комітетом ХМР « Про реєстрацію народження , реєстрацію народження з присвоєнням прізвища , подовження терміну перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» хлопчика було зареєстровано в органах реєстрації та влаштовано до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2», в якому він перебуває по теперішній час . Рішенням Виконавчого комітету ХМР від 25.04.23018 року за №265 дитині [PERSON] надано статус дитини сироти , позбавленої батьківського піклування . Відповідно до наказу Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 10.05.2018 року дитину [PERSON] ,[INFO] , взято на первинний облік дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування. З висновку від 02.10.2018 року № 638 вбачається, що департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, батьки вважатимуться такими, що ухиляється від обов'язків по вихованню дитини, якщо вони не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. За таких обставин, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини , не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя, не надає дитині матеріальної допомоги на утримання, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного вище, враховуючи , що аліменти на одну дитину присуджуються в 1/4 частині від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до його повноліття . Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved