Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, в обґрунтування зазначивши наступне. [PERSON], [INFO], була госпіталізована до відділення № 2 ЛОПЛ 17.03.2017 року о 08 годині 50 хвилин, повторно в житті, без свідомої згоди, за направленням лікаря психіатра, для лікування та вирішення соціальних питань, у звязку з вираженим зниженням памяті, не здатна самостійно себе обслуговувати на рівні що забезпечує життєдіяльність (не здатна приготувати їжу, самостійно одягнутись, помитися). При надходженні була оглянута зав. відділенням № 2 [PERSON], яка підтвердила необхідність госпіталізації хворої. 17.03.2017 року в 13-00, у звязку з неможливістю надати усвідомлену згоду на лікування, згідно зі ст.14 та ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу», була оглянута комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділення № 2 [PERSON], зав. відділення № 1 [PERSON], лікаря ординатора відділення № 2 [PERSON]Враховуючи, що хвора страждає важким психічним розладом у формі хвороби Альцгеймера з раннім початком, вираженою деменцією, у звязку з чим не здатна надати усвідомлену згоду на госпіталізацію, соціальну неспроможність хворої, неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, комісія лікарів - психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування в примусовому порядку [PERSON] у відділенні №2 ЛОПЛ, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» ст.14, ст.16. На підставі викладеного просив ухваити рішення про госпіталізацію [PERSON] до відділення № 2 ЛОПЛ в примусовому порядку строком на 6 місяців. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. В судовому засіданні прокурор Коваленко М.С. вважала за необхідне заяву медичного закладу задовольнити, а хвору госпіталізувати до психіатричного закладу. В судовому засіданні законний представник [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував, вважає доцільним госпіталізувати до психіатричного закладу хворої [PERSON] Хвора [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, за висновком ВКК №93 за своїм психічим станом не може зявитися до судового засдання. Вислухавши думку представника психіатричного закладу, прокурора, законного представника хворої, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обовязковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: Луганська область, м. Привілля, вул. Пархоменко, буд. 9/6. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.03.2017 року вбачається, що [PERSON] надійшла без усвідомленої згоди згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» вперше в житті без усвідомленої згоди за направленням лікаря-психіатра, у звязку з лікуванням психічних розладів, доглядом, вирішенням соціальних питань. Спадковість психічними захворюваннями не обтяжена. Ранній розвиток без обтяжень. Закінчила 11 класів, потім ПТУ за спеціальністю продавець. Працювала продавцем. Близько 20 останніх років не працює. Знаходиться на утриманні дітей, у звязку з тим, що чоловік не працює, здійснює догляд за хворою. Одружена. Має 2 синів 30 та 28 років. Враховуючи, що хвора страждає тяжким психічним розладом, не здатна надати свідомо згоду на госпіталізацію, не може здійснювати догляд за собою на рівні, що забезпечує нормальну життєдіяльність, являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, не критична до свого стану і вчинених дій, комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку про необхідність примусового лікування в умовах відділення № 2 ЛОПЛ хворої [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, а зібрані у справі докази вказують на необхідність примусової госпіталізації, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про примусову госпіталізацію громадянки [PERSON] в психіатричний заклад задовольнити.

Outcome: approved