Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, бестроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2010 р. [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2010 р. опікуном призначена мати - [PERSON], [INFO] Із анамнезу відомо, що [PERSON] змінився в поведінці з 2007 р., коли став замкнутим, перестав спілкуватися з друзями, не стежив за своїм зовнішнім виглядом, не було бажання працювати, сам з собою розмовляв, побив дівчину, з якою зустрічався, називав її «відьмою»; удома побив меблі, на стінах малював малюнки релігійного змісту. У січні 2008 р. був вперше госпіталізований в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, виставлений діагноз: «Шизофренія». У клінічній картині захворювання виявляв маячні ідеї відношення релігійного змісту, психофізичної дії, управління ззовні, слухові обмани коментуючого, імперативного характеру. У періоди загострення захворювання проявляє агресію до матері, батька, оточуючих. Більше 20 госпіталізацій. Остання виписка із стаціонару 25.04.2017 р. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів матері-опікуна, психічний стан[PERSON] змінився за кілька днів до госпіталізації: став різким, дратівливим, агресивним, розмовляє сам із собою, іде з дому, заявляв, що «голоси наказують розправитися з матір'ю, убити її». Себе вважає «Богом», «Мефістофелем», тому йому повинні все підкорятися. Командує батьками, вимагає їхньої покори, також щодня вимагає гроші. 14.05.2017 р. о 17.05 год. у супроводі матері-опікуна [PERSON] звернувся в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром з агресивними тенденціями. Госпіталізований у примусовому порядку. 15.05.2017 р. об 11.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: орієнтований у місці, даті. Напружений. Контакт малопродуктивний, тому що заявляє: «У мене подвійність, я тут у лікарні - [PERSON] і - Мефістофель, Бог, а чому б і ні... мати - Бог смерті, а смерті не можна не боятися... вона мати, народила виродка, за що її любити?». Річ спонтанна, умовкає, до чогось прислухається, нахиляє голову. Відразу спонтанно заявляє: «Не певен... напевно, голоси й галюцинації маленькі у формі предметів на столі у вас... у голові чоловічі, командують - «іди», «роби»... уявлення у мене, начебто щось приходить до предметів і здобуває форми, я так думаю - це смерть...», відразу підхоплюється, ходить по кабінету. Постійно оглядається по сторонах, метушливий. З лікарем дистанцію не дотримує. Інструкції не виконує. Критика до хвороби відсутня. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, а також агресивну поведінку по відношенню до матері-опікуна, примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. Прокурор заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Особа, відносно якої розглядається заява [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши особу, відносно якої розглядається заява, пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2010 р. [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2010 р. опікуном призначена мати - [PERSON], [INFO] Відповідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.05.2017 р. [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з високою вірогідністю вчинення суспільно-небезпечного діяння відносно матері-опікуна. Примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра [PERSON], зокрема, про те, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з високою вірогідністю вчинення суспільно-небезпечного діяння відносно матері-опікуна, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved