Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, вчинений 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом і зареєстрований в реєстрі за № 17220, про стягнення з [PERSON] (ПІН [NUMBER] ) заборгованості на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК) у розмірі 50 776,75 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 17220 про стягнення коштів за кредитним договором № HAXRF609681406 від 29.12.2010, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Вказаний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з закінченням строків позовної давності, відсутністю фактору безспірності боргу, неправомірним нарахуванням неустойки, подвійним притягненням до фінансової відповідальності та закінченням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме у зв`язку з наступним. Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2020 року вбачається, що виконавче провадження №60945515 було відкрите 16 січня 2020 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса №17220 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» у розмірі 50 776,75 (п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят шість гривень сімдесят п`ять копійок) грн. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 19.03.2014 по справі № 6-20пс14 «Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу». У виконавчому написі нотаріуса навіть не вказано коли настав строк виконання зобов`язання. При цьому, строк позовної давності по стягненню пені - всього один рік. У свою чергу слід зауважити, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до виконавчої служби з виконавчим написом лише у 2020 році. Таким чином. ПАТ КБ «Приватбанк» повинні були звернутися до виконавчої служби у межах строків позовної давності, а саме ще у 2017 році включно. Відповідно до абз. 2 п. 284 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «Нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку». Таким чином, приватний нотаріус не мав права вчиняти відповідний виконавчий напис, адже відповідачем не була дотримана умова дотримання трьох років з дня виникнення права вимоги. Позивач вважає,\~що відповідачем\~-\~стягувачем АТ\~КБ «ПриватБанк»\~порушено порядок\~на примусове\~стягнення боргу\~шляхом звернення\~з заявою\~до вказаного\~приватного нотаріусу\~та вчинення\~останнім зазначеного\~виконавчого напису\~від 27.10.2017\~за №17220,\~з наступних\~підстав: відповідачем при\~поданні заяви\~про вчинення\~виконавчого напису\~ставилась вимога\~про стягнення\~коштів за\~кредитним договором,\~починаючи з\~29.12.2010\~по 28.08.2017\~за 2434\~дні,\~а отже,\~виконавчий напис\~від 27.10.2017,\~у порушення\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~було вчинено\~після спливу\~трирічного строку\~з дня\~виникнення права\~вимоги. Також серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Нотаріусу не надано оригіналу нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на вищевказане, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 11 серпня 2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказала, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір № HAXRF609681406 від 29.12.2010 відповідно до умов якого позичальник отримала кредит 6684 грн на придбання товару в порядку та на умовах, визначений цим договором та взяла на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та пені у разі порушення зобов`язань. 27.10.2017 приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис №17220, яким запропоновано стягнути з боржника [PERSON] на користь банка заборгованість за договором № HAXRF609681406 в сумі 50776,75 грн. Позивач не надає належних доказів відсутності боргу перед Банком, виконання зобов`язань за укладеним договором станом на день вчинення виконавчого напису, або доказів наявності меншого розміру заборгованості ніж визначено у виконавчому написі. Позивач у позові неправильно розтлумачив поняття «безспірності заборгованості» в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій вказано, що «нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості». Отже відповідач правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого напису. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник адвокат Долобовська А.В. подала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов та справу розглядати за її відсутності з постановленням заочного рішення. У судове засідання представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, хоча був вчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи, Представник відповідача заяв та клопотань до суду не надав, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі тих доказів, які надані до судового засідання. У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. не з`явився, згідно заяви, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності третьої особи на підставі тих доказів, які надані до судового засідання. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до частини 1 статті 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17220, про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за несплачений в строк кредитний договір № HAXRF609681406 від 29.12.2010. Строк, за який проводиться стягнення 2434 днів, а саме: з 29.12.2010 по 28.08.2017; сума, що підлягає стягненню, складає 50776,75 грн, в тому з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3892,38 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 1,28 грн; заборгованості за пенею у розмірі 43988,96 грн; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2394,13 грн. Згідно постанови при відкриття виконавчого провадження № 60945515 від 16.01.2020, старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Руденко Тетяною Павлівною відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису, вчиненого 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим № 17220 про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість у розмірі 50776,75 грн За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого-напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.10.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису, нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 № 158/2157/17. Представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості [PERSON] , згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). У пунктах\~20,\~22\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено: «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на\~стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2020 року (справа № 554/6777/17) (провадження № 61-19494св1) вказав, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При таких обставинах, з урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved