Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Департамент міського господарства Ужгородської міської ради звернулась до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі за Договором оренди №1009/0 від 03.07.2015 року. Позов мотивований тим, що 03.07.2015 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та [PERSON] було укладено договір оренди нежилого приміщення №1009/0 площею 48,6 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Вказує, що відповідно до акту прийому-передачі нежилого приміщення від 01.12.2015 року укладеного на підставі договору оренди №1009/0 від 03.07.2015 року, вказане нерухоме майно було передано у строкове платне користування [PERSON] . Відповідно до п. 4.1. розділу «Орендна плата» Договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Ужгород, яке передається в оренду та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням Ужгородської міської ради №1455 від 28.02.2019 року і становить 3000 грн. в місяць, в тому числі ПДВ 500 грн., розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період. 18.04.2016 року між сторонами було укладено Додатком №1 зміни до договору оренди нежилого приміщення №1009/0 від 03.07.2015 року та було внесено зміни та доповнення у діючий договір, згідно до якого п.1.1 орендарю передано в строкове платне користування вбудоване підвальне приміщення загальною площею 66,4 кв. м. за адресою: [ADDRESS] для використання під майстерню художника та орендна плата становить 31646, 19 грн. без ПДВ в рік. Додатком №1 від 18.04.2016 року, а саме п.4.2. сума орендної плати за квітень 2016 року становить 3221, 82 грн., з ПДВ в сумі 536, 97 грн. Вказує, що [PERSON] протягом тривалого часу умов договору не виконує, орендної плати за користування об`єктом оренди не сплачує, внаслідок чого станом на вересень 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 33854, 94 грн. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості по орендній платі за договором оренди та судовий збір. Представник позивача у останнє судове засідання не з`явилася, однак, надала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, за наявними матеріалами в справі та позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Так судом встановлено, що 03.07.2015 року між Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради та [PERSON] було укладено Договір оренди нежилого приміщення №1009/0 для використання під майстерню художника вбудовані підвальні приміщення загальною площею 48, 6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2.1. Договору, вступ орендаря в користування майном настає з моменту підписання сторонами договору оренди та акту приймання-передачі. Відповідно до п.3.1. Договору, договір оренди укладається на строк з 03.07.2015 року до 03.06.2018 року. Відповідно до акту приймання-передачі вбудованих підвальних приміщень загальною площею 48, 6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] від 01.12.2015 року на підставі договору оренди нежилого приміщення від 03.07.2015 року №1009/0 Департамент міського господарства Ужгородської міської ради передало в строкове платне користування вбудовані підвальні приміщення загальною площею 48,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] орендарю [PERSON] . Відповідно до п. 4.1. розділу «Орендна плата» Договору оренди орендна плата визначається на підставі тимчасової Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Ужгород, яке передається в оренду та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням Ужгородської міської ради №344 ХІ сесії міської ради VI скликання від 09.12.2011 року із змінами та доповненнями до нього та протоколу засідання комісії з проведення конкурсу на право укладання договору оренди об`єктів комунальної власності від 30.06.2015 року №2 і становить 3000 грн. в місяць, в тому числі ПДВ 500 грн., розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період. Відповідно до п.4.8. розділу «Орендна плата» Договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі стягується в бюджет відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України із суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Відповідно до п.9.4. розділу «Орендна плата» Договору оренди, що у разі припинення договору оренди, орендар зобов`язаний передати орендодавцеві об`єкт по акту приймання-передачі в належному стані, не гіршому, ніж під час передачі його в оренду. Нарахування орендної плати за об`єкт, що орендується, припиняється з моменту підписання акту приймання-передачі. 18.04.2016 року між сторонами було укладено Додатком №1 зміни до договору оренди нежилого приміщення №1009/0 від 03.07.2015 року та було внесено зміни та доповнення у діючий договір, згідно до якого п.1.1 орендарю передано в строкове платне користування вбудоване підвальне приміщення загальною площею 66,4 кв. м. за адресою: [ADDRESS] для використання під майстерню художника та сума орендної плати за квітень 2016 року становить 3221, 82 грн. з врахуванням ПДВ 536, 97 грн. Однак, судом встановлено що відповідачем не було виконано взятих на себе договірних зобов`язань, у зв`язку з чим, станом на 10.09.2020 року за вказаним вище Договором оренди заборгованість [PERSON] по орендній платі складає 33854, 94 грн., з яких сума основного боргу - 31394,96 грн., нарахована пеня - 2459,99 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що відповідно до взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором оренди, вбачаються порушення останнім умов договору, що призвело до виникнення заборгованості з орендної плати, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved