Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

В січні 2021 року АБ КБ «Приватбанк» звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 03.02.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає є між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., а в подальшому кредитний ліміт збільшено до 20000грн., відповідач в свою чергу зобов`язалася повернути частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок в розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 14.12.2020 року утворилась заборгованість в сумі 14657,93 грн., з яких 14564,93 грн. заборгованість за тілом кредиту та 92,91 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку банк просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в сумі 2270,00грн. Представник позивача\~надав суду\~заяву про\~розгляд справи\~без його\~участі,\~позов підтримує, у випадку неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без її участі не надсилала. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 03 лютого 2011 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 20000 грн. на картковий рахунок, який у подальшому зменшувався. Укладення договору відбулося шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Строк дії останньої картки, виданої відповідачу, до грудня 2021 року. На підтвердження позовних вимог Банк надав анкету-заяву від 03.02.2011 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», виписку по рахунку, розрахунок заборгованості. Заява не містить зазначення процентної ставки. За розрахунком позивача станом на 14 грудня 2020 року за договором виникла заборгованість у розмірі 14657,93 грн., з яких 14564,93 грн. заборгованість за тілом кредиту та 92,91 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). В анкеті-заяві [PERSON] від 03 лютого 2011 року відсутні умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі за процентами, нарахованими на прострочений кредит у розмірі, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, пені і штрафу. Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини укладеного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, що нараховуються на прострочений кредит, та саме у зазначених у цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату та розміру процентів, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Із наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.10.2019 року розмір тіла кредиту становив 20223,72 грн., за період з 01.10.2019 по 14.12.2020 [PERSON] внесла на погашення тіла кредиту 20694,00грн., разом з тим, у вказаному періоді банком зараховано на погашення кредиту 7082,26 грн., а 13611,87 грн. на погашення відсотків, чим збільшено заборгованість за тілом кредиту, оскільки в анкеті-заяві [PERSON] від 03 лютого 2011 року відсутні умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Позивач не надав достатніх доказів того, що у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом. Погашення не передбачених договором процентів призвело до збільшення заборгованості. Погашення процентів на суму 13611,87 грн. за рахунок кредиту фактично призвело до збільшення заборгованості за кредитом на цю суму. Наявні у матеріалах справи документи підтверджують те, що сума погашень за договором перевищує суму використаних кредитних коштів. На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи змістом (частина 1 статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Отже, у зв`язку з недоведеністю факту наявності заборгованості за кредитом позовні вимоги про стягнення кредиту задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed