Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2014 році уклала договори депозитного вкладу з Бородянським відділенням Банку Київська Русь: один в доларах США, інший в гривнях. В зв'язку з тривалим виїздом за межі України вона 06 березня 2014 року надала відповідачу [PERSON] довіреність з правом знімати кошти з її рахунків та класти кошти на рахунки від її імені. Повернувшись в Україну, влітку 2017 року стала вимагати у відповідача повернути її кошти, але той відмовився це зробити та повідомив, що кошти покладені ним на депозит і зняти їх він зможе коли закінчиться строк. З відповіді банку вона дізналася, що 11 грудня 2014 року від її імені укладений договір №138378-44.6 на суму 10 548 доларів США, а після закінчення строку дії договору вкладу 11 березня 2015 року частина коштів в розмірі 7000 грн. була перерахована на відкритий на її ім'я рахунок на підставі договору №20927-44.6, а друга частина коштів в сумі 3 548 доларів США, (що еквівалентно 76 494,88 грн.) внесена відповідачем на депозитний рахунок відкритий на його ім'я. В зв'язку з ліквідацією ПАТ «Банк Київська Русь» відповідач отримав вклади через відділення ПАТ АБ «Південний» і помістив отримані вклади на депозитні рахунки у ПАТ АБ «Південний» та у «Приватбанку», але вже на своє ім'я. З повідомлення АТ «Південний» вона дізналася, що відповідач в період з 30 червня по 05 серпня 2015 року з її депозитного рахунку отримав кошти в розмірі 180 316,09 грн., які не повернув їй протягом 2017-2018 р.р., а використовує їх на свої потреби. Оскільки відповідач не повернув їй кошти в розмірі 76 494,88 грн., зняті з депозитного рахунку 11 березня 2015 року, то три проценти річних від простроченої суми становить 7840,71 грн., а від 180 316,09 грн. знятих в період з 30 червня по 05 серпня 2015 року - 23 112,99 грн. Також оскільки кошти зберігались на депозитному рахунку в іноземній валюті (10548 доларів США), курс долара зріс і станом на 27 вересня 2018 року становить 28,14 грн., то з урахуванням цього основна сума боргу еквівалентна 296 820,72 грн. Тому просила стягнути з відповідача борг в сумі 327 774,42 грн., який складається з коштів, які відповідач отримав з її депозитних рахунків в розмірі 296 820,72 грн. та 3% річних в сумі 30 953,70 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що між сторонами виникли відносини представництва, оскільки своєю довіреністю позивачка уповноважила відповідача отримувати будь-які належні йому пенсійні виплати та розпоряджатися відкритими на її ім'я рахунками, знімати з них та класти на них кошти, отримати банківську картку з пін-кодом, отримувати належні йому кошти з відкритого рахунку. Відомостей про те, що на нього покладаються хоча б якісь обов'язки, в тому числі і обов'язки щодо передання іншим, третім особам чи позивачці будь-яких коштів текст довіреності не містить. Тому обов'язку надавати кошти іншим особам чи позивачці він не має. Крім цього, вважали, що позов слід залишити без задоволення у зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки позивачка стверджує, що відповідач тричі порушив її права: 11 березня 2015 року (76 494,88 грн.), 30 червня 2015 року (16 332,54 грн.) та 05 серпня 2015 року (163 983,55 грн.) тому що з цих дат позивачка відраховує три проценти річних, як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання. Тобто строк позовної давності закінчується: 11 березня 2018 року, 30 червня 2018 року та 05 серпня 2018 року відповідно. Тому, оскільки позов поданий 01 серпня 2018 року, то перший та другий строк пропущені. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] своєю довіреністю від 06 березня 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Королем Р.А. на виконання умов договору доручення, уповноважила [PERSON] отримувати у будь-якому поштовому відділенні чи будь-якому банку будь-які належні їй пенсійні виплати та розпоряджатися відкритими на її ім'я рахунками, знімати з них та класти на них кошти, отримати банківську карту з пін-кодом (кодом доступу до картки), отримувати належні їй кошти з відкритого рахунку, що підтверджується копією довіреності (а.с.10). З повідомлення ПАТ «Банк Київська Русь» від 28 серпня 2017 року, відповідно до бази даних банку, на підставі договору від 11 грудня 2014 року на ім»я позивачки [PERSON] в цьому банку було відкрито рахунок [NUMBER] і станом на дату закінчення строку дії договору (11 березня 2015 року) на вказаному рахунку обліковуються кошти в сумі 10 548 доларів США, які відповідно до умов договору були перераховані на поточний рахунок [NUMBER], відкритий у банку. 11 березня 2015 року із зазначеного поточного рахунку частина грошових коштів у сумі 7000 доларів США перераховано на депозитний рахунок, відкритий 11 березня 2015 року у банку на ім'я позивачки, а друга частина коштів у сумі 3 548 доларів США перерахована на депозитний рахунок у банку на ім'я [PERSON] (а.с.14). За довіреністю від 06 березня 2014 року [PERSON] отримано: 30 червня 2015 року 8672,40 грн., 7482,35 грн., 177,79 грн., та 05 серпня 2015 року 163983,55 грн., всього 180 316,09 грн. (а.с.9). Відповідно до ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими. Відповідно до ст.1006 ЦК України повірений зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або у разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Таким чином відповідач, в силу вимог п.3 ч.1 ст.1006 ЦК України повинен негайно на вимогу довірителя передати довірителю все одержане у зв'язку з виконанням доручення, а саме передати 180 316,09 грн., що були отримані ним 30червня та 05 серпня 2015 року, та 3548 доларів США, що ним були перераховані на власний рахунок 11 березня 2015 року. Оскільки відповідач зазначені вимоги не виконав, то з нього на користь позивачки в межах позовних вимог необхідно стягнути 256 810,97 грн. (180 316,09 грн. + 76 494,88 грн.). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав для стягнення трьох процентів річних не вбачається, оскільки позивачкою не доведено коли було заявлено вимогу про повернення коштів, а відтак суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування трьох процентів річних. Відповідно до ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Підстав для застосування наслідків спливу строку звернення до суду не вбачається виходячи з наступного. Довіреність була надана 06 березня 2014 року строком на три роки. Підстав вважати, що позивачка знала, чи могла знати про порушення свого права до закінчення дії довіреності немає. Тому суд вважає, що строк звернення до суду повинен вираховуватися з дня отримання позивачкою відповіді з банку від 28 серпня 2017 року (а.с.14), а відтак звернення до суду із позовом 01 серпня 2018 року здійснено в межах строку позовної давності.

Outcome: partial