Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

В червні 2020 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувсь [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Свої вимоги мотивував тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи так як брав участь у ліквідації наслідків аварії, як ліквідатор, як військовозобов`язаний, як член штабу Цивільної оборони в місті Прип`ять в період з 05 травня 1986 року по 12 травня 1986 року, що підтверджується наданими ним доказами. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2020 року відкрито провадження по даній справі. 21 вересня 2020 року від заявника до суду надійшла заява про зміну назви заінтересованої особи на Департамент з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації у зв`язку з внесеннями змін у назву юридичної особи. Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали з підстав викладених в самій заяві та просили встановить відповідний факт. Від представника заінтересованої особи до суду надійшли письмові пояснення, згідно з якими просить розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримує. Зазначив, що факт участі заявника у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони під сумніви не ставиться. Суд, заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Факт виконання [PERSON] заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони підтверджується наступним. Так, як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] , останній з 13 червня 1985 року по 25 січня 1991 року працював водієм в «Чернігівській спеціалізованій автобазі № 19 облшляхбуду» (а.с. 16-17). Згідно з посвідченням серії [NUMBER] від 21.02.2019 року [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році (а.с. 9). У відповідності з довідкою МСЕК № 339921 від 06.07.2010 року [PERSON] має ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 12). Як вбачається з довідки виданої ПАТ «Чернігівавтодорсервіс» № 4 від 12.11.2019 року [PERSON] був направлений на роботу в Чорнобильську зону в якій знаходився з 05.05.1986 року по 12.05.1986 року і по наказу по підприємству № 81 від 13.11.1992 року визнаний учасником ліквідації Чорнобильської аварії (а.с. 43). Відповідно до Списку робітників, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30 км зоні по спецавтобазі № 19 [PERSON] в 30 км зоні перебував у період 05.05 - 12.05.86 року (а.с. 45). Згідно Відомостей про кількість військовозобов`язаних Спецавтобази № 19 Чернігівського облшляхбуду, які були направлені для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під № 2 значиться рядовий [PERSON] , 1953 року народження (а.с. 42) Відповідно до цього Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданим законом, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № э1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цив ільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений у главах 1 і 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд не вбачає в заяві [PERSON] спору про право. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для підтвердження неоспорюваного права на набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Положення). У пункті 10 Положення зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. У заявника є відповідний висновок, довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, але він так і не отримав статусу. Аналізуючи надані докази та приймаючи до уваги показання [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. На підставі наведеного,

Outcome: approved