Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме просить визнати за собою право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки OPEL VIVARO, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Також позивачка просила витребувати з чужого незаконного володіння спірний транспортний засіб та передати у її розпорядження. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 11 вересня 2010 року перебувала в шлюбі з [PERSON] За час шлюбу, за спільні кошти, подружжя придбало спірний транспортний засіб, з часом подружжя розійшлось, разом не проживають, а тому просить позивачка поділити майно подружжя. 23 травня 2016 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог та окрім попередньо заявлених, також просила визнати за [PERSON] ? частину зобовязань по сплаті коштів за договором позики від 27 лютого 2013 року та за договором позики від 10 серпня 2013 року, посилаючись на те, що [PERSON] за згодою свого чоловіка двічі позичала у своєї бабусі - [PERSON] кошти в інтересах сімї, а тому просить задовольнити позов. В свою чергу, 31 березня 2016 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву в якій просив залишити за собою транспортний засіб марки OPEL VIVARO, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] та зобовязання по боргу на його придбання, [PERSON] залишити побутову техніку, меблі, ремонт у квартирі [ADDRESS]. На обгрунтуваня своїх вимог [PERSON] зазначив, що в період шлюбу з [PERSON] окрім спірного транспортного засобу придбали також холодильник «Самсунг» вартістю 4 000 грн., меблі шафу вартістю 2600 грн., комод 750 грн., дві тумбочки по 150 грн., люстру вартістю 600 грн., обігрівач вартістю 480 грн., а всього майна на 8730 грн. Крім того, під час проживання в квартирі бабусі [PERSON] подружжя за спільні кошти зробили капітальний ремонт квартири, а тому просить залишити [PERSON] придбані речі, ремонт в квартирі бабусі, а за ним залишити спірний транспортний засіб. В судовому засіданні представник [PERSON] просив задовольнити первісний позов та заперечував щодо зустрічного. [PERSON] та його представник, кожен окремо, просили провести розподіл майна подружжя відповідно до їх вимог. Судом до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя в якості співвідповідача залучено [PERSON], яка будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилась. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено, що 11 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб. 19 березня 2013 року [PERSON] уклав з третьою особою договір купівлі-продажу транспортного засобу марки OPEL VIVARO, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року, яке набрало чинності 1 березня 2016 року, шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1, 3 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст.71 даного Кодексу майно, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. [PERSON] просив залишити за собою спірний транспортний засіб, а [PERSON] залишити придбані меблі за час шлюбу та ремонт, що був здійснений у квартирі [ADDRESS], однак доказів в підтвердження придбання меблів суду не надано, а представник [PERSON] заперечив факт придбання їх. Що стосується проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS], які як вказує [PERSON] були проведені за рахунок спільного майна подружжя, судом по справі було призначено будівельно технічну експертизу, однак експертом не було здійснено її проведення, оскільки суду жодною із сторін не надано належних та допустимих доказів тому, що за час шлюбу у вищевказаній квартирі, що належить третій особі, здійснювались ремонтні роботи за рахунок спільних коштів подружжя, не надано доказів в підтвердження купівлі будівельних матеріалів та використання їх саме у тому обєкті, не зазначено вартість таких будівельних робіт. Також суд критично ставиться до показів свідків [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що ремонт здійснювався за кошти матері [PERSON], однак на уточнююче запитання суду щодо обставин отримання такої інформації не змогла надати вичерпну відповідь; свідка [PERSON], що є матірю сторони по справі та може бути зацікавленою у вирішенні справи на користь сина та свідка [PERSON], що з його слів здійснював електромонтаж в квартирі [ADDRESS], однак між ним та [PERSON] не було укладено жодних договорів, відсутні докази проведення розрахунків, дана особа не є субєктом підприємницької діяльності та не має виду діяльності щодо здійснення таких робіт, має постійне місце роботи не повязане із здійсненням ремонтних робіт, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON], відповідно спірний транспортний засіб, що придбаний за час шлюбу є обєктом спільної власності подружжя, питання щодо присудження другому з подружжя компенсації його частки у неподільній речі не ставилось, а тому за [PERSON] слід визнати право власності на ? його частини. Що стосується вимоги [PERSON] про витребування транспортного засобу марки OPEL VIVARO, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] з чужого незаконного володіння, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки як встановлено в судовому засіданні транспортний засіб використовується за призначенням [PERSON], доказів в підтвердження тому, що він перебуває в чужому незаконному володінні суду не надано. Також [PERSON] просила визнати за [PERSON] ? частину зобовязань по сплаті коштів за договором позики від 27 лютого 2013 року. Суду [PERSON] було надано копії розписок про позику у [PERSON] коштів в розмірі 1000 дол. США та 20 000 грн. Суд критично ставиться до даних розписок про позику коштів, оскільки вони знаходяться фактично в боржника, а не у кредитора як то мало б бути при боргових зобовязаннях. В даних розписках відсутній строк погашення зобовязань, крім того [PERSON] 12 серпня 2016 року померла. Докази в підтвердження тому, що [PERSON] надавав згоду фактично на укладення договору позики суду не надано, як і доказів тому, що дані кошти були використані в інтересах сімї, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial