Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що в період часу з 04 жовтня 1980 року по 14 березня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час перебування у шлюбі [PERSON] на підставі розпорядження Бориспільської РДА від 11 липня 2003 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №069161, який посвідчує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,720 га з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області. У 2007 році між [PERSON] та [PERSON] виник спір з приводу майна, яке було набуто ними за час перебування у шлюбі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2007 року провадження у справі було закрито внаслідок укладення між сторонами по справі мирової угоди, умови якої були затверджені судом. Згідно умов мирової угоди сторони домовились, а суд визнав, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,720 га, розташована на землях Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] в рівних долях без виділення часток в натурі. Проте, в подальшому позивачу стало відомо, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесеного державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» [PERSON] за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку. Крім цього, одночасно з державною реєстрацією права власності на земельну ділянку була проведена державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди, укладеного 11 березня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Холдінг МС». Таким чином, всупереч умовам мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON], останній під час державної реєстрації права власності та похідного речового права на земельну ділянку надав державному реєстратору недостовірну інформацію щодо того, що він є одноосібним власником, приховавши те, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю його та [PERSON] За таких обставин [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 площею 0,72 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району, а також скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, проведену 25 липня 2017 року на підставі рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав предявлений позов та просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був завчасно та у встановленому порядку повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.35). Згідно з ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що в період часу з 04 жовтня 1980 року по 14 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10). За час перебування у шлюбі на підставі розпорядження Бориспільської РДА №401 від 11 липня 2003 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №069161, який посвідчує його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 площею 0,72 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району (а.с.11-12). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2007 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі. За умовами мирової угоди земельна ділянка з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 площею 0,72 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району, визнана спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] в рівних долях без виділення часток в натурі (а.с.13-14). У відповідності до положення ст.355 ЦК України майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно\~може належати\~особам на\~праві спільної\~часткової або\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Право\~спільної власності\~виникає з\~підстав,\~не заборонених\~законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Таким чином, спірна земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності з визначенням часток кожного із співвласників, які складають по ? частині цього нерухомого майна. За змістом\~ч.1\~ст.316\~та ч.1,\~ч.2\~ст.319\~ЦК України\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб. Власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ч.1 ст.358 та ч.1 ст.369 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Разом з цим, з Інформації з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно №107698570 вбачається, що 25 липня 2017 року [PERSON] звернувся до КП «Центру розвитку та інвестицій Васильківського району» із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №069161. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 липня 2017 року, винесеного державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» [PERSON], за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 площею 0,72 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району (а.с.17-19). В той самий день, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на земельну ділянку було також зареєстровано похідне речове право на земельну ділянку право оренди, яке виникло на підставі договору оренди, укладеного 11 березня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Холдинг МС». Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не будучи власником всієї земельної ділянки з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 площею 0,72 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району, неправомірно зареєстрував на неї право власності як на обєкт права особистої приватної власності. Крім цього, в подальшому, уклавши договір оренди даної земельної ділянки, [PERSON] також порушив право позивача як співвласника майна здійснювати всі правомочності власника, зокрема володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що є неприпустимим. У відповідності\~до ст.392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вказані вище дії [PERSON] вказують на те, що він не визнає та оспорює право власності позивача на ? частку спірної земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на ? частку земельної ділянки з кадастровим номером 3220888000:04:001:0059 площею 0,72 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки, а також враховуючи те, що [PERSON] під час державної реєстрації права власності на земельну ділянку були надані неправдиві відомості, тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, також підлягають задоволенню. На підставі ч.7 ст.158\~ЦПК України у зв'язку з задоволення позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 06 серпня 2018 року, якою накладено арешт на спірну земельну ділянку. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції від 19 квітня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1410 гривень. Предявлений нею позов задоволений. Разом з цим, [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення (а.с.37). Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 705 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved