Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В червні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. В даний час сторонами проживають окремо, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], який перебуває на вихованні та утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Котелівської сільської ради Новоселицького району № 941 від 26 травня 2014 року. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні, сторони проживають окремо. Відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини на рівні із матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що неповнолітня дитина потребує, а відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1200 гривень щомісяця. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», у 2014 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років встановлено 1032 гривні. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі половини від встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що становить 516 гривень. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 10 червня 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», суд

Outcome: partial