Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулося Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до укладеного договору №001-21001-310711 від 31.07.2011 року, [PERSON], було надано кредит, ліміт якого розраховувався банком самостійно на строк дії пластикової картки на споживчі цілі в сумі 8000,00 грн. Відповідач щомісячно повинен був вносити черговий мінімальний платіж у розмірі 5% від знятої суми кредитних коштів. Враховуючи те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 23.07.2014 року має заборгованість 11200,07 грн., яка складається з наступного: 6038,10 грн. - тіло кредиту; 1656,36 грн. - прострочене тіло кредиту; 3505,61 грн. - заборгованість за комісіями. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11200 грн. 07 коп. за кредитним договором №001-21001-310711 від 31.07.2011 року та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за довіреністю, Духота І.В., в судове засідання не з'явився, зазначивши у позовній заяві, про те, що на позовних вимогах наполягає, та розглянути справу у відсутності представника. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву (а.с.52) в якій про задоволення позову заперечує при цьому вказала, що вона 12.11.2014 року в Херсонському відділенні «Дельта Банку» уклала договір перекредитування, та на день розгляду справи в суді заборгованості не має, так як вчасно вносить щомісячні платежі на користь позивача, а тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в зв'язку з відсутністю предмету спору. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено: - Із копії кредитного договору №001-21001-310711 від 31.07.2011 року та анкети позичальника (а.с.3-4, 7-9) вбачається, що позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 8000,00 грн., ліміт якого розраховувався банком самостійно на строк дії пластикової картки на споживчі цілі в сумі 8000,00 грн., а також ознайомилася з тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с.5). - Із копії розрахунку заборгованості (а.с.6) вбачається, що відповідач станом на 23.07.2013 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 11200,07 грн., яка складається з наступного: 6038,10 грн. - тіло кредиту; 1656,36 грн. - прострочене тіло кредиту; 3505,61 грн. - заборгованість за комісіями. - Із копії паспорту (а.с.10-11) з'ясовано, що [PERSON] [INFO], народилася в селі Наталіно Високопільського району Херсонської області та зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Високопільського УДМС України в Херсонській області (а.с.18) та має ІПН-[NUMBER]. - Із копії договору №001-21985-121114 від 12.11.2014 року та додатків до нього (а.с.54, 56, 57) вбачається, що [PERSON] у м.Херсоні переуклала в ПАТ «Дельта Банк» договір про реструктуризацію заборгованості (перекредитування) та сплатила до каси банку 3196,50 грн. (а.с.55), сума яких відповідно до листа ПАТ «Дельта Банк» від 12.11.2014 року відповідачу анульовано (прощено) частину боргу (а.с.58), а також сплатила страховий платіж в розмірі 100,00 грн. (а.с.53). Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України 1. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. 2. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України 1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судом, 31 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань покладених на неї кредитним договором, станом на 23.07.2013 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 11200,07 грн., яка складається з наступного: 6038,10 грн. - тіло кредиту; 1656,36 грн. - прострочене тіло кредиту; 3505,61 грн. - заборгованість за комісіями. Разом з тим, відповідач надала до суду переконливі докази того, що спір між нею та позивачем відсутній, так як відповідач 12.11.2014 року з позивачем уклала договір (а.с.54, 56, 57) яким їй анульовано (прощено) частину боргу, а саме 3196,50 грн., які відповідач сплатила цього ж дня в касі «Дельта Банку» (а.с.55), а також сплатила 100,00 грн. страхового платежу (а.с.53), тобто фактично відповідач уклала договір про реструктуризацію заборгованості. За таких обставин, суд дійшов до висновку, про відсутність спору по даному позову, так як даний спір вирішено в позасудовому порядку, оскільки між сторонами виникли нові правовідносини та на час розгляду справи відсутній предмет спору, тобто договір№001-21001-310711 від 31.07.2011 року, на підставі якого виник спір із-за неналежного виконання зобов'язань відповідачем. Таким чином, повно та об'єктивно з'ясувавши фактичні обставини даної справи, надавши їм належну правову оцінку, дослідивши надані сторонами докази, на підставі яких суд дійшов висновку, про наявність об'єктивних підстав для відмови позивачу у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю предмету спору. На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed