Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 13.09.2017 р. надійшла позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Бабак\~В.С., про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах успадкованого майна, в якій Позивач просить суд: стягнути з кожного Відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 06.10.2006 р. № CL-OBB/001/2006 у загальному розмірі 505 292,51 грн. у межах вартості майна, одержаного у спадщину, в частині, що відповідає частці кожного Відповідача у спадщині. На обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у позовній заяві зазначив, що 06.10.2006 р. між [PERSON], який у подальшому помер [INFO], та ПАТ «Райфайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», а процесуальним правонаступником останнього є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Позивач), був укладений Кредитний договір № CL-OBB/001/2006. За цим кредитним договором [PERSON] отримав кредит у розмірі 21 188,00 доларів США, на забезпечення виконання цього кредитного зобов'язання укладено також договір застави автотранспортного засобу від 06.10.2006 р. № PCL-OBB/001/2006, за яким предметом застави є легковий автомобіль Great Wall Safe, 2006 року випуску, чорного кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Крім того, боржникові на праві власності належало домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 103,3 кв.м. Через невиконанням [PERSON] зобов'язань за зазначеним кредитним договором рішенням Володарського районну суду Київської області від 16.12.2009 р. з нього стягнуто заборгованість у розмірі 18 427,66 доларів США та 29 847,36 грн., держмито у розмірі 184,28 доларів США, 298,48 грн. та 250,00 грн. за інформаційно-технічні послуги; 04.06.2010 р. за цим судовим рішенням отримано виконавчі листи, які було подано для виконання до Відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції. У зв'язку зі смертю боржника державним виконавцем 02.07.2012 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, як стверджує Позивач, копія цієї постанови стягувачеві направлена не була, про її винесення та про те, що виконавчий лист було повернуто в суд у зв'язку із смертю боржника, стягувач дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у січні 2015 року. Спадкоємці [PERSON] всупереч вимогам статті 1281 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не повідомили кредитора про смерть боржника. Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Позивача) 17.02.2015 р. до Володарської державної нотаріальної контори було направлено відповідну вимогу кредитора, у відповідь 10.03.2015 р. надійшов лист про направлення зазначеної претензії приватному нотаріусу Бабак\~В.С. за належністю, яка у свою чергу 19.11.2015 р. повідомила Позивача, що претензія прийнята до уваги, але спадкоємці за видачою свідоцтв не зверталися, а на додатковий запит від 06.09.2016 р. - 03.11.2016 р. надійшла відповідь нотаріуса про те, що спадкоємцями [PERSON] за законом є його дружина та діти, до яких Позивач подав цей позов про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах успадкованого майна у порядку статей 1281, 1282 ЦК України. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 02.10.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання у попередньому судовому засіданні на 24.10.2017 р., ухвалою суду від 24.10.2017 р. справу було призначено до судового розгляду в судовому засіданні на 28.11.2017 р., в якому оголошено перерву до 21.12.2017 р. для виклику свідків. У судові засідання 28.11.2017 р. та 21.12.2017 р. представник Позивача не з'явилася, про дачу, час і місце розгляду справи повідомлена, до суду 24.10.2017 р. та 21.11.2017 р. надіслали заяви про розгляд справи без її участі (а.с. 123, 130). Крім того, до суду 24.10.2017 р. надійшло клопотання представника Позивача про витребування доказів, а саме: витребування у приватного нотаріуса Бабак\~В.С. копії спадкової справи щодо померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 121-122). Проте копія цієї спадкової справи вже містилася в матеріалах цивільної справи, оскільки була надіслана на запит суду від 02.10.2017 р. (а.с. 67, 74-94). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судові засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені. Відповідач [PERSON] 23.10.2017 р. подала заперечення проти позову з проханням відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі за необґрунтованістю (а.с. 105-106). У судових засіданнях 28.11.2017 р. і 21.12.2017 р. Відповідач [PERSON] та представник Відповідачів проти задоволення позову заперечили, посилаючись на обставини, викладені у зазначених письмових запереченнях від 23.10.2017 р., а також у поданих у судовому засіданні 21.12.2017 р. письмових запереченнях (а.с. 139-144), в задоволенні позову просили відмовити з таких підстав: 1) через відсутність доказів на підтвердження наявності у Позивача права вимоги по сплаті заборгованості [PERSON] за кредитним договором № CL-OBB/001/2006 від 06.10.2006 року; 2) через непред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості та пропуск строку пред'явлення виконавчого документу; 3) через спростування посилань Позивача про те, що останній не знав і не міг знати про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та дізнався про це лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; 4) через наведення обґрунтування дотримання Відповідачами вимог статті 1281 ЦК України. Допитана в судовому засіданні 21.12.2017 р. в якості свідка [PERSON], [INFO], надала суду показання про те, що померлий [PERSON] був зареєстрований фізичною особою - підприємцем, а вона надавала йому послуги з ведення бухгалтерського обліку та інші послуги з ведення його фінансових справ. Після його смерті вона направляла підписані Відповідачем [PERSON] (дружина померлого [PERSON].) листи його кредиторам з повідомленням про його загибель, у тому числі на ПАТ «Приватбанк» і ПАТ «ОТП-Банк», працівники останнього в телефонному режимі повідомили їх про уступку права вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України», тому Позивачеві також було надіслано таке повідомлення. Ці повідомлення вони з Відповідачем [PERSON] направляли орієнтовно в 20-х числах листопада 2010 року. Надати їх копію вони не можуть, оскільки з 2010 року минуло вже багато часу. Допитана в суді як свідок мати Відповідача [PERSON] [PERSON], [INFO], надала показання про те, що в її померлого зятя [PERSON] було два автомобілі, обидва перебували в заставі банків по кредитах, зокрема чорний Great Wall Safe. Десь у грудні 2010 року, тобто вже після смерті [PERSON] приїздили працівники банку, дивилися цей автомобіль, фотографували, а згодом забрали машину, але документи не дали, оскільки вказали на відкрите виконавче провадження, за яким буде виданий документ. Третя особа: приватний нотаріус Бабак\~В.С. у судове засідання не з'явилася, до суду 23.10.2017 р. надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні Відповідача [PERSON] та представника Відповідачів, допитавши свідків, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, а також письмові заперечення до позову, інші матеріали справи, в тому числі надані представником Відповідача в судовому засіданні, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, суд, вирішуючи дану цивільну справу, виходить з такого. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р. (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). Судом встановлено, що 06.10.2006 р. між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райфайзенбанк Україна» був укладений кредитний договір № CL-OBB/001/2006, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 21 188,00 доларів США (а.с. 7-13); на забезпечення виконання цього кредитного договору між його сторонами було укладено також договір застави автотранспортного засобу від 06.10.2006 р. № PCL-OBB/001/2006, яким предметом застави визначено легковий автомобіль Great Wall Safe, 2006 року випуску, чорного кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 14-18). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 16.12.2009 р. у справі № 2-284/2009 р. за позовом Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», як правонаступника Акціонерного комерційного банку «Райфайзенбанк України», до [PERSON] про повернення кредиту стягнуто з останнього суму заборгованості за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 18 427,66 доларів США та 29 847,36 грн., а також держмито і витрати за інформаційно-технічні послуги (а.с. 19-21), 04.06.2010 р. видано виконавчий лист, строк пред'явлено його до виконання 16.12.2012 р. (а.с. 22). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наведені обставини визнані учасниками справи та ніким не оспорювалися (частина перша статті 82 ЦПК України). За договором купівлі-продажу кредитного портфелю та договором про відступлення права вимоги, укладених 05.11.2010 р. між ТОВ «ОТП Факторинг України» (Позивач) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», як правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», до Позивача перейшли право вимоги за згаданими вище кредитним договором і договором застави, укладеними 06.10.2006 р. з [PERSON] (а.с. 34-41, 42-48). Відповідно до положень частин першої, другої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, та інших матеріалів, наявних у справі, Позивач, отримавши 05.11.2010 р. право вимоги за згаданими кредитним договором і договором застави, укладеними 06.10.2006 р. з [PERSON], не поінформував названого боржника, а так само після його смерті спадкоємців боржника про заміну кредитора в кредитному зобов'язанні [PERSON], відтак Позивач згідно з частиною другою статті 516 ЦК України несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Доказів протилежного Позивачем суду не надано. Суд виходить із засад змагальності сторін у цивільному судочинстві, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12, 81 ЦПК України). [INFO] боржник [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 191017, виданого 16.11.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 82 (а.с. 78), що міститься у спадкові справі померлого, наданій Володарському районному суду Київської області приватним нотаріусом Бабак\~В.С. на запит суду. За повідомленням приватного нотаріуса Бабак\~В.С. від 01.11.2016 р., направленого на адресу Позивач, спадкоємцями [PERSON] є його дружина та повнолітні і неповнолітні діти, які за станом на 01.11.2016 р. не зверталися за видачею свідоцтв про право на спадщину (а.с. 32). За показами допитаних судом свідків, спадкоємець [PERSON] самостійно з'ясувала, що кредитор за зазначеним вище кредитним зобов'язанням її померлого чоловіка був змінений на Позивача, а також наприкінці листопада 2010 року поінформувала, зокрема, ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Позивача) про загибель її чоловіка (боржника) телефоном та факсом за допомогою [PERSON], яка вела фінансові справи її чоловіка. За загальним правилом частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Крім того, частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України). Як стверджує Позивач у позовній заяві, він дізнався про смерть боржника лише в січні 2015 року під час ознайомлення з матеріалами відповідного виконавчого провадження. Натомість наведення твердження Позивача спростовується матеріалами справи. Так, Володарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області листом від 29.11.2017 р. № 5138/15.5-17/3 у відповідь на адвокатський запит представника Відповідачів (а.с. 144) поінформував, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-284, виданого 04.06.2010 р. Володарським районним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 548 грн. 48 коп. (судовий збір) на користь ЗАТ «ОТП Банк» закінчено 02.07.2012 р. (а.с. 19-21, 23, 142), інших документів про примусове стягнення по справі № 2/284/2009 - не надходило. Крім того, за результатами моніторингу Журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції за 2014 та 2015 роки встановлено, що заяв від ТОВ «ОТП Факторинг України» про надання на ознайомлення матеріалів відповідного виконавчого провадження не надходило (а.с. 142). Отже, Позивач, отримавши 05.11.2010 р. право вимоги за зазначеним вище кредитним зобов'язанням, до 2015 року не цікавився процесом вирішення своїх майнових питань, хоча був наділений відповідними процесуальними правами. До того ж, як вбачається із наведеного листа державної виконавчої служби (а.с. 142), виконавчий лист про примусове виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 16.12.2009 р. у справі № 2-284/2009 р. про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 427,66 доларів США та 29 847,36 грн., виданий 04.06.2010 р. із строком пред'явлено його до виконання 16.12.2012 р. (а.с. 22) взагалі не подавався, хоча право вимоги за цим виконавчим листом Позивач набув 05.11.2010 р. Зважаючи на усе наведене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Позивач міг дізнатися про відкриття спадщини ще в листопаді 2010 року, якби повідомив боржника про заміну кредитора у зобов'язані, а також із повідомлень сім'ї боржника [PERSON] про його загибель. Тому передбачений частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячний строк пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців [PERSON] Позивачем пропущений. Крім того, Позивач, отримавши 05.11.2010 р. право вимоги за зазначеним кредитним зобов'язанням, строк пред'явлення якого до виконання за відповідним виконавчим листом спливав 16.12.2012 р., не скористався своїми процесуальними правами та не пред'явив своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (до 16.12.2013 р.), тобто строк, визначений частиною третьою статті 1281 ЦК України, Позивачем також пропущений. Таким чином, Позивач, не пред'явивши вимог до спадкоємців [PERSON], у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України). Відповідно до статей 509, 510, 512, 516, 1216, 1218, 1220-1223, 1268, 1281, 1282 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed