Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] міської ради Баранівського району Житомирської області, просила ухвалити рішення про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 29.08.2013 року в с. Зеремля Баранівського району Житомирської області, а саме на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,3475 га, які розташовані в с. Зеремля по вул. Бадовського,13 Баранівського району Житомирської області. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що при житті [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті, яким заповіла їй земельну ділянку площею 0,50 га в с. Зеремля по вул. Бадовського,13 Баранівського району Житомирської області. 29.08.2013 року [PERSON] померла. Позивач прийняла спадщину після її смерті. Маючи намір оформити спадщину і отримати свідоцтво на неї за заповітом, вона подала заяву до нотаріуса. Завідуюча [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. Тому вона звернулася до суду за захистом свого права на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] районук Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при житті [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,3475 га, які розташовані в с. Зеремля по вул. Бадовського,13 Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копіями державних актів серія ЯИ№161724 та серія ЯИ№161725 (а.с.6,7) Згідно з даними заповіту від 13.07.2009 року [PERSON] заповіла позивачу земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована в с. Зеремля по вул. Бадовського,13 Баранівського району Житомирської області (а.с.5). Згідно з довідкою Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Баранівського району Житомирської області №779 від 21.09.2017 року при складанні заповіту [PERSON] 13.07.2009 року, який посвідчений секретарем Зеремлянської сільської ради Баранівського району Житомирської області [PERSON] площа земельної ділянки, яка належала заповідачу та розташована в с. Зеремля по вул. Бадовського,13 Баранівського району Житомирської області, вказана орієнтовна згідно з даними по господарської книги. При виготовленні технічної документації на спірні земельні ділянки їх площа була визначена точно, як вказано в державних актах (а.с.10). [PERSON] померла 29.08.2013 року в с. Зеремля Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Згідно з даними копії спадкової справи №22/2014, заведеної [PERSON] державною нотаріальною конторою до майна померлої 29.08.2013 року [PERSON], спадщину прийняла позивач (а.с.25-29). Відповідно до статей 76-80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав до ст. 206 ЦПК України. У відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику к справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Позивач не надала допустимих та належних доказів, які б свідчили про відсутність у неї умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому її вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за нею при таких обставинах не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1220-1223, 1233, 1234, 1241, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд,

Outcome: dismissed