Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В січні 2016 року кредитна спілка «Лепта» звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказала, що 21 березня 2014 року між кредитною спілкою «Лєпта» та [PERSON] був укладений договір кредиту №2458-03/14, згідно умов якого КС «Лєпта» надала позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 5600,00 гривень із сплатою 52% річних на строк до 36 місяців. Відповідач в свою чергу зобовязалась щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Лєпта» та [PERSON] укладено договір поруки, відовідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за сплату боржником кредиту та нарахованих процентів. Однак, відповідач [PERSON] порушила виконання зобовязань за договором щодо своєчасної сплати суми позики, і заборгованість по простроченому кредиту станом на 16 грудня 2015 року складає 6395,91 грн у звязку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 2014 року між кредитною спілкою «Лєпта» та [PERSON] був укладений договір кредиту №2458-03/14, згідно умов якого КС «Лєпта» надала позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 5600,00 гривень із сплатою 52% річних на строк до 36 місяців. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків, який є невідємною частиною кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] порушила виконання зобовязань за договором щодо своєчасної сплати суми позики, і заборгованість по простроченому кредиту станом на 16 грудня 2015 року складає 5814,46 грн., яка складається з суми несплаченого кредиту 4021,00грн., суми нарахованих відсотків 1793,46грн. Засобом забезпечення виконання умов кредитного договору №2458-03/14 від 21.03.2014р. є договір поруки № 2458-03/14 А від 21.03.2014р., укладений між КС «Лєпта» і [PERSON], яка відповідає солідарно за зобовязаннями [PERSON] в повному обсязі. Строк дії договору поруки № 2458-03/14 А від 21.03.2014р., встановлено з моменту укладення договору і протягом трьох років від дня настання строку виконання Кредитного договору. Листом від 27.10.2015р. КС «Лєпта» направила відповідачам досудову вимогу про заборгованість за кредитом та погашення боргу до 05.11.2015р., яка залишена відповідачами без реагування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події /ч. 1 ст. 530 ЦК України/. Згідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання (п.3ч.1ст.611 ЦК України). Згідно п. 4.5 кредитного договору при порушенні позичальником строків сплати кредиту та/або нарахованих процентів більше ніж 60 календарних днів від дати, що вказана в графіку розрахунків без поважної причини, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 10% від несплаченої суми кредиту та нарахованих процентів. Відповідач [PERSON] припинила погашати кредит з липня 2015 року, у звязку з чим позивачем нараховано штраф в розмірі 581,45грн. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON], порушивши графік погашення заборгованості, неналежним чином виконує умови кредитного договору № 2458-03/14 від 21.03.2014 року, що є підставою для стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості за відповідним кредитним договором в розмірі 6395,91 грн., що складається з суми несплаченого кредиту 4021,00грн., суми нарахованих відсотків 1793,46грн., штрафу в розмірі 581,45грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в рівних частках по 609 грн. з кожного.

Outcome: approved