Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності їй трудової книжки серії БТ-І № 3059635, посилаючись на те, що при влаштуванні на роботу у її трудовій книжці було вказане дівоче прізвище «Кузь». Однак, після укладання шлюбу прізвище в її трудові книжці було виправлено на «Кушнірюк». Після досягнення пенсійного віку вона звернулася до пенсійного фонду України в Новоселицькому районі для оформлення пенсії, однак їй було відмовлено в прийнятті документів, оскільки при написанні її прізвища в трудовій книжки було допущена помилка, а саме замість «Кушнірюк» записано «Кушнирук». Визнання факту належності її трудової книжки має для неї юридичне значення для оформлення пенсії. В судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву і просила задовольнити заявлені вимоги. Представник зацікавленої особи управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі заяву визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при влаштуванні заявниці на роботу в трудовій книжці серії БТ-І № 3059635 від 10 березня 1978 року було записано її дівоче прізвище «Кузь». Після укладання шлюбу заявниця змінила своє прізвище з «Кузь» на «Кушнірюк», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-НМ № 442258 від 01 вересня 1984 року. Вказаний факт підтверджується паспортом заявниці, свідоцтвом про її народження, трудовою книжкою та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 256 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до розяснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, заявниця в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо належності їй трудової книжки серії БТ-І № 3059635. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявниці. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 234, 256-259 ЦПК України, суд

Outcome: approved