Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 25.11.2017 року у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між нею\~та відповідачем\~було зареєстровано\~шлюб, актовий\~запис №2710. За час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, між ними було відсутнім взаєморозуміння, внаслідок чого вони з вересня 2018 року спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у сторін дітей немає, проте відповідач добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦСу не бажає. Ухвалою судді від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не зявилася, просила у позовній заяві провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив наведені позивачем в обґрунтування позову обставини. Проти надання строку на примирення він заперечив, вказавши, що це суперечитиме його інтересам. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України \~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 25.11.2017\~року Дарницьким\~районним у\~місті Києві\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у місті\~Києві,\~про що\~складено актовий\~запис №2710, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №408187, виданим вказаним відділом ДРАЦСу. Від шлюбу у сторін дітей немає. В обґрунтування\~позову позивач\~стверджує,\~що подружнє\~життя у\~неї з\~відповідачем не\~склалося,\~у них\~різні інтереси\~та погляди\~на життя,\~між ними\~відсутнє взаєморозуміння\~та з\~вересня 2018\~року вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки такі обставини визнав та підтвердив відповідач, який не заперечував щодо розірвання шлюбу, у звязку з чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. З огляду на наведене, з'ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, приймаючи до уваги відсутність у сторін дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved