Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON], про визнання заповіту недійсним. Позивач, посилаючись на те, що складений 01 серпня 2013 року її матір'ю [PERSON] заповіт на ім'я відповідача [PERSON] не відповідає волевиявленню матері, внаслідок того, що на момент складання заповіту та не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, просила заповіт, складений 01 серпня 2013 року її матір'ю [PERSON] на ім'я відповідача [PERSON], що був посвідчений приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу [PERSON], визнати недійсним, як такий, що складений і посвідчений з порушенням вимог закону. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечили, посилаючись на те, що відомості, наведені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Зокрема, не відповідає дійсності твердження позивача про те, що [PERSON] на момент складання заповіту не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, оскільки та при житті і до часу смерті перебувала при ясному розумі, її дії відповідали обстановці, причиною смерті останньої стала ішемічна хвороба серця. Вказане захворювання не супроводжується будь-якими розладами психіки чи поведінки, а тому просили в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживала по сусідству з [PERSON], остання одного разу казала їй, що хоче скласти заповіт на когось, хто буде доглядати за нею та дочкою, до дня смерті [PERSON] добре усвідомлювала, що відбувається навколо неї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як приватний підприємець здійснює підприємницьку діяльність неподалік місця, де проживала [PERSON], остання неодноразово замовляла у неї по телефону продукти, так як їй було важко пересуватися, при цьому [PERSON] добре знала скільки має заплатити за продукти, і скільки отримати здачі, а тому вважає, що та до дня смерті добре усвідомлювала, що відбувається навколо неї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює соціальним працівником і здійснювала соціальний супровід сім'ї [PERSON], в тому числі і [PERSON], остання до дня смерті добре усвідомлювала значення своїх дій. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягають з наступних мотивів. Відповідно до ст. 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Ст. 1257 ЦК України, встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Виходячи з системного аналізу норм ЦК України, відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт може бути визнаний недійсним виключно на підставах недійсності правочину, визначених у ст. 225, ст. 231 ЦК України. Ст. 225 ЦК України встановлено правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Судом було призначено в справі посмертну амбулаторну судово-психіатричну експертизу [PERSON], згідно висновку якої за № 452, [PERSON] на період часу складання заповіту 01 серпня 2013 року на психічні захворювання не страждала; [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій і могла керувати ними на період часу складання заповіту 01 серпня 2013 року Під час розгляду справи судом не отримано доказів того, що [PERSON] у момент складення та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] у момент складення та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON], про визнання заповіту недійсним.

Outcome: dismissed