Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В січня 2016 року [PERSON] звернулася в Рівненський міський суд, заявою від 18.03.2016 року зменшила розмір позовних вимог, за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 06 травня 2011 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 391, від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку Вікторію, [INFO], та стягнення аліментів на утримання позивача, зайнятого доглядом за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі 200 гривень, стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на щомісячно на кожну дитину, починаючи із 26 січня 2016 року до досягнення повноліття дітьми. Зазначала, що спільне життя погіршилось та відносини припинились по причині втрати почуття поваги та любові і довіри. Сімя розпалась остаточно, кожний живе своїм життям, шлюб існує формально, збереження сімї неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Враховуючи, що вихованням і утриманням дітей займається вона, відповідач не є обмежено працездатним чи інвалідом, стягнень по виконавчим документам не має, інших дітей не має, офіційно не працює, вважає доцільним стягнення аліментів на її утримання та на утримання дітей в твердій грошовій сумі в зазначеному позовом розмірі. Також просить визначити місце проживання дітей з нею. Позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в суді. Додатково уточнили, що перспективи збереження сімї позивач не вбачає, між ними остаточно припинені сімейні відносини з травня 2015 року і відповідач самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення сімї, наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів. Внаслідок відсутності коштів, вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів із відповідача, що є працездатним, доходи якого є не стабільними. Просить шлюб розірвати, дітей залишити з нею, стягнути аліменти в зазначеному позовом розмірі на утримання дітей та її утримання. Представник відповідача ,із урахуванням заяви про зменшення, позовні вимоги визнала повністю. Вказала, що відповідач згідний на розлучення, оскільки перспективи примирення та збереження сімї він не вбачає. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі. Згідний на повне задоволення позовних вимог. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, встановленні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 06 травня 2011 року, зареєстрованого відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 391, від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку Вікторію, [INFO], які фактично проживають із позивачкою, на утримання яких відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги в добровільному порядку. Позивачка є непрацездатною, зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, потребує матеріального утримання відповідача, яке він зобовязаний надавати, у відповідності до положено ст.ст. 75,79 СК України, але фактично його не надає. Враховуючи викладене, вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дитей та самої позивачки, непрацездатної у звязку із зайнятістю доглядом за дитиною, у відповідності до положень чинного законодавства, вважаються доведеними, обґрунтованими і правомірними. У відповідності до положень ст.ст. 75,79, 180, 181,182, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини в твердій грошовій сумі відповідача, що є працездатним, та маючого не стабільні доходи, які важко перевірити або прогнозувати при виконанні судового рішення. Враховуючи встановлені обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, зокрема працездатність, відсутність інших утриманців, стягнень по виконавчих листах, суд прийшов до висновку про доцільність, з урахуванням також майнового і сімейного стану позивачки, стану здоровя дітей, думки сторін в судовому засіданні, стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. на двох дітей, 600 грн. на кожну дитину, щомісячно та кошти на утримання позивача, у звязку із зайнятістю доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно. Вважається, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у вказаному розмірі не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що на ґрунті розладу внаслідок непорозуміння, неналежного відношення відповідача до дружини, із травня 2015 року сімя остаточного розпалась, сторони проживають окремо. Позивачка прийшла до переконання про неможливість і небажання збереження сімї. Відповідач позовні вимоги підтримує, вказуючи, що перебування в шлюбі суперечить його інтересам. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Вимоги в частині залишення дітей на проживанні матері не оспорюються, підлягають до задоволення. Таким чином, позовні вимоги підлягають до повного їх задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати за позовом покладаються повністю на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 75,79,104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved