Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Спостерігається у лікаря-психіатра з 1980 року з діагнозом : «параноїдна шизофренія». У клінічній картині захворювання галюцинаторно-параноїдна симптоматика, слухові імперативні псевдогалюцинації. Госпіталізації часті, більше 50 разів лікувалася стаціонарно. Захворювання протікає безперервно, виражений емоційно-вольовий дефект, соціальна дезадаптація, остання виписка зі стаціонару 07.04.2017 року. Зі слів опікуна [PERSON] психічний стан [PERSON] погіршився протягом двох днів: чує голоси, йде з дому, бродяжить, безконтрольно приймає циклодод. 16.04.2017 року у супроводі опікуна приведена в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. О 14-10 год. оглянута дільничним лікарем-психіатром, за результатами огляду психічний стан хворого кваліфіковано, як загострення важкого психічного стану, на підставі чого госпіталізована у примусовому порядку. 17.04.2017 року о 08-00 год. [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що вона знаходиться у ясній свідомості, орієнтована всебічно вірно. Доступна формальному контакту. Відповідає неохоче, односкладово, мова протяжна, говорить, що чує різні голоси, настрій знижений, міміка тьмяна, монотонна. Мислення аутиститичне, паралогічне. Поведінка носить маячний характер. Інтелект, память без грубих порушень. Критики до хвороби не має. Зовні виглядає недбало. Стан можна кваліфікувати як важкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з вираженим поліморфним дефектом галюцинаторний синдром з агресивними тенденціями. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для себе та оточуючих, є доцільним примусова госпіталізація хворого, оскільки його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заяви, пояснила, що вона не бродяжничає. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.042017 року, [PERSON], 12.10.1965року народження, яка проживає за адресою: [INFO] страждає на психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з вираженим поліморфним дефектом галюцинаторний синдром з агресивними тенденціями. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для себе та оточуючих, є доцільним примусова госпіталізація хворого, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved