Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

В травні 2015р. до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. (а.с. 5) В свою чергу, [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. (а.с. 62-67) Ухвалою суду від 31 березня 2016р. вищевказані позови були об'єднані в одне провадження. (а.с. 88). Ухвалою суду від 26.07.2017р. позовні вимоги [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ спільного майна подружжя були залишені без розгляду. (а.с. 159). Таким чином, в проваджені залишився зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Вищевказані позовні вимоги мотивовані тим, що вперіод з 17 серпня 2000 р. по 30 січня 2015 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу [INFO] р. народилась донька [PERSON]. Шлюбний договір не укладався. Під час шлюбу 27-28 квітня 2012 р. було придбано у спільну власність подружжя автомобіль «РЕНО ЛОГАН», державний номер [NUMBER], приблизною вартістю 120 000 грн.. 06 листопада 2014 р. [PERSON] без згоди позивачки продав зазначений автомобіль [PERSON], при цьому, не передав 1/2 частини вартості проданого автомобіля позивачці.. [PERSON] вважає, що частки у спільному майні подружжя - спірному автомобілю є рівними, тобто по ? частки. Позивачка не претендує на володіння спірним автомобілем, не бажає визнавати недійсним договір, на підставі якого він був відчужений [PERSON], вимагати його повернення у спільну сумісну власність, а тому просить стягнути з відповідача компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 75135 (сімдесят п'ять тисяч сто тридцять п'ять) гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідач без згоди позивачки продав придбаний під час шлюбу автомобіль РЕНО ЛОГАН», державний номер [NUMBER]. При цьому, будь-яких коштів після продажу автомобіля він її не повертав. Відповідач, а також його представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що автомобіль «РЕНО ЛОГАН», державний номер [NUMBER] є особистою власністю відповідача, оскільки він був придбаний за рахунок його особистих коштів, а також коштів, які він отримав в борг. Після продажу автомобіля він повернув борги, а тому він вважає, що не повинен повертати позивачці будь-які кошти. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 17.08.2000 року Житомирським міським відділом РАГС, актовий запис № 937. Вищевказаний шлюбу було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2015р. (а.с. 8) Таким чином, в період 17 серпня 2000 р. по 20 січня 2015р. між сторонам існували правовідносини спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата та інші доходи, одержані одним із подружжя. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачені ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Статтею 69 СК України встановлено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За приписами ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісною власності на майно, набуте за час шлюбу. Судом також встановлено, що під час шлюбу, а саме 28.04.2012р. [PERSON] придбав автомобіль Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER]. В зв'язку з чим, в силу ч. 1 ст. 60 СК України, даний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5142 від 12.05.2016р. № 31/15/5142-1282 автомобіль Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] 06.11.2014р. був перереєстрований за [PERSON]. (а.с. 99) Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5141 від 06.07.2016р. №31/15/5141-2402 вбачається, що автомобіль був перереєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку №873710 від 06.11.2014р., яка була надана ТОВ «АВД». (а.с 112-117). Необхідно відзначити, що у наданих документах Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5141 не міститься інформації щодо надання згоди позивачкою [PERSON] згоди на продаж автомобіля. В судовому засіданні відповідач, а також його представник не заперечували того факту, що письмової згоди на продаж автомобіля [PERSON] не надавала. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 1 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Суд вважає, що в даному випадку відчуження автомобіля Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] повинно було здійснюватись на підставі письмової згоди [PERSON] , оскільки автомобіль був спільної сумісною власністю подружжя. В своїх запереченнях на позовну заяву [PERSON] посилається на те, що кошти за продаж автомобіля були спрямовані на погашення боргів сім'ї. В якості доказу він надав копію розписки від 07.04.2012р., згідно якої він отримав в борг суму у розмірі 10000 доларів США та повернув 02.12.2015р. (а.с.164) Необхідно зазначити, що вищевказана розписка не містить жодного посилання на згоду [PERSON] на отримання позики. Крім того, в судовому засіданні представник позивачка пояснив, що позивачка не надавала згоди на отримання позики, а також взагалі позивачці невідомо про її існування. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, суд вважає, що вищевказана позика є особистим боргом відповідача, оскільки інший із подружжя не надавав згоди на її отримання, а також зі сторони відповідача не надано доказів, що дана сума позики була використана в інтересах сім'ї. Суд також вважає, що посилання відповідача на те, що автомобіль був придбаний за рахунок коштів, які він отримав як заробітну плату, не має правового значення, оскільки згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а ч. 2 ст. 61 СК України встановлює, що об'єктом об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.(а.с. 160-163) На підставі викладеного, суд вважає, що автомобіль Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] підлягає поділу, оскільки суд вважає, що даний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, тобто становлять по 1/2 частки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 4 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. У відповідності до ч. 2 ст. 183 ЦК України яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Автомобіль є річ неподільна, що є загальновідомим фактом, а тому, суд вважає, що вищевказаний автомобіль необхідно було б виділити одному з подружжя, а інший повинний був отримати грошову компенсацію частки його вартості. В пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку, коли один із подружжя здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, суд вважає, в даному випадку підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації з відповідача за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №4020 від 03.11.2016р., який був підготовлений експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, середня ринкова вартість автомобіля Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER], станом на 06.11.2014р., тобто датою продажу автомобіля, становила суму у розмірі 150270 гривень. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно стягнути [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки у спільній сумісній власності подружжя на автомобіль Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 75135 (сімдесят п'ять тисяч сто тридцять п'ять) гривень. Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір у розмірі 600 (шістсот) гривень, вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1585 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки. Суд також вважає, що відсутні підстави для повернення судового збору, який був сплачений [PERSON] за квитанціями від 24.04.2015р.ПН 3366 та від 24.02.2015р. № 66, оскільки згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, судовий збір повертається, що у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Враховуючи, що позов [PERSON] був залишений без розгляду за його заявою, то судовий збір не повертається.

Outcome: approved