Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Оскільської сільської об'єднаної територіальної громади в особі Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок загальною площею 36,2 кв.м., житловою площею 15,0 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня під літ. «Б»; погріб під літ. «В»; убиральня під літ. «Г»; паркан №1, хвіртка №2, по вул. Першотравневій, 43 с. Студенок Ізюмського району Харківської області, після смерті батька [PERSON], померлого 21 лютого 2013 року. До судового засідання позивач не з'явився, його інтереси представляв його представник. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без участі представника сільської ради, заперечень проти позовної заяви не мають. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія I-НО № 376239, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області 26.01.2011 року. (а.с.9). 18 липня 2002 року [PERSON] купив у ліквідаційної комісії ПСП «Придонецьке» житловий будинок № 43 по вул. Першого травня у с. Студенок Ізюмського району Харківської області, що підтверджується архівною довідкою районного архівного відділу Ізюмської районної державної адміністрації № 424 від 10.07.2008 року, відповідно до якої у погосподарських книгах Студенокської сільської ради за 1991-1995 року значиться господарство головою якого була [PERSON], яка мешкала зі своєю сім'єю ([PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, [PERSON]). На 01.01.1995 рік значиться 0,15 га землі, с. Студенок вул. Першотравнева, 43. 28.08.1995 року сім'я вибула у м. Курськ. У погосподарських книгах Студенокської сільської ради за 1991-1995 року по вул. Першотравнева, 43 у графі: житловий будинок у особистій власності - колгосп. (а.с.18); Накладною № 108 від 18 липня 2002 року ліквідаційної комісії приватного сільськогосподарського підприємства «Придонецьке», виданою на ім'я [PERSON] (а.с.16); квитанцією до прибуткового касового ордеру № 44 від 18 липня 2002 року виданою на ім'я [PERSON] ліквідаційною комісією приватного сільськогосподарського підприємства «Придонецьке» (а.с.15). Проте отримати правовстановлюючий документ на зазначений будинок [PERSON] не встиг, так як 21 лютого 2013 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 692352, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області. (а.с.10). Позивач зазначає, що у строк, встановлений чинним законодавством, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, була відкрита спадкова справа, проте про існування даного будинку позивач на той момент не знала. У 2015 році представник за довіреністю [PERSON] зверталася до Комунального підприємства «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» та отримала технічний паспорт на будинок, який розташований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Студенок, вул. Першотравнева, 43, та довідку від 05.10.2015 року, відповідно до якої в с. Студенок по вул. Першотравневій, 43 розташований житловий будинок під літ. «А-1», дерево загальною площею 36,2 кв. м., в тому числі житлова 15 кв. м., до якого примикають літня кухня під літ. «Б» дерево, погріб під літ. «В» бутовий, убиральня під літ. «Г» цегла, та огорожа №1, № 2. (а.с.11-14). У липні 2017 року позивач звернулася до Студенокської сільської ради Ізюмського району Харківської області, де 12 липня 2017 року отримала акт, складений комісією, про те, що в домоволодінні за адресою: село Студенок Ізюмського району Харківської області по вул. Першотравневій, 43 в період з 18.07.2002 року по лютий місяць 2013 року не зареєстрований, але проживав та проводив догляд за жилим будинком [PERSON], 08.06.1950 р. н., який помер 21.02.2013 року. (а.с.17). На підставі зазначених документів позивач знов звернулася до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на зазначений житловий будинок. Проте 30.05.2018 року приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] прийняла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 43 по вул. Першого травня в с. Студенок Ізюмського району Харківської області після смерті [PERSON], так як [PERSON] не надала документ, який підтверджує право власності на вищевказане нерухоме майно. Одночасно з цим повідомлено, що для визнання права власності в порядку спадкування на зазначений житловий будинок, вона маю звернутися до суду. (а.с.20). Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на майно мого померлого не може бути перешкодою в реалізації її права на спадщину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Таким чином суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved