Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 03.06.2020 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому Позивач просить суд (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 141): стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 13.04.2016 р. № б/н у загальному розмірі 564,80 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що за укладеним договором від 13.04.2016 р. № б/н Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, у зв`язку з цим Відповідач з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 141) має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 564,80 грн., що складається з такого: - 415,84 грн. - заборгованості за простроченим «тілом» кредиту; - 148,96,83 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та усунення Позивачем недоліків на виконання ухвали суду від 01.07.2020р. (а.с. 92-93)ухвалою суду від 04.08.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 08.09.2020 р. (а.с. 106-108), відкладене на 06.10.2020 р. через неявку Відповідача, 06.10.2020 р. справу було знято з розгляду через відключення суду від лінії електропостачання (а.с. 122, 123), призначено судове засідання на 01.12.2020 р., яке відкладено на 14.01.2020 р. за клопотанням представника Позивача через прийняття Позивачем рішення про відміну штрафів, у зв`язку з цим є необхідність додаткового часу для уточнення позову (а.с. 135). У судове засідання 14.01.2021 р. представник Позивача не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за наявними матеріалами без їх участі (а.с. 153). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошень про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України через відсутність відомостей щодо його місця проживання (а.с. 88, 91, 109-110, 116, 127-128, 133, 139-140). За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві та в окремому клопотанні (а.с. 4, 8), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що 13.04.2016 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, банк) та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримав платіжну карту із встановленим кредитним лімітом, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї анкети-заяви Відповідача (а.с. 10). При цьому особу Позивача - [PERSON] , [INFO] , встановлено згідно з його паспортом громадянина України (а.с. 11). Згідно з доданою до позову довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Відповідача, розмір встановленого йому кредитного ліміту змінювався, максимальний розмір 500,00 грн. встановлено 31.01.2017 р. (а.с. 13). Як вбачається з долучених до позовної заяви та надалі до заяви по зменшення розміру позовних вимог Розрахунків заборгованості за станом на 30.09.2019 р., 21.04.2020 р. та 02.12.2020 р. (а.с. 15-17, 18, 97-99, 102-104, 142-144), а також виписки по рахунку Відповідача (а.с. 19-20), Відповідач користувався кредитними коштами Позивача з відповідного карткового рахунку, зокрема шляхом придбання продуктів харчування (а.с. 20). Таким чином, судом становлено, що Відповідач отримав у Позивача кредитні кошти у розмірі відповідного кредитного ліміту, що збільшувався максимально до 500 грн. (а.с. 13). Через неявку представника Позивача у судове засідання 14.01.2021 р. огляд веб-сайту Позивача згідно поданого клопотання (а.с. 6) не проводився. Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 13.04.2016 р. № б/н, укладеного ним з Позивачем, та не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з цим суд вважає, що з Відповідача з огляду на заявлені позовні вимоги слід стягнути на користь Позивача заборгованість за «тілом» кредита в заявленому до стягнення розмірі (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) - 415,84 грн., що доведений Позивачем належними і допустимим доказами та відповідає максимальному розміру (500,00 грн.) із встановлених Відповідачеві кредитних лімітів. Згідно з наведеного в заяві про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 141) заборгованість за відсотками та неустойкою відсутня. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17). На підставі наведеної норми, а також враховуючи доведений Позивачем і встановлений судом розмір заборгованості Відповідача (Боржника) за «тілом» кредита, суд вважає, що з останнього слід стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими в порядку статті 625 ЦК України, у заявленому розмірі 148,96 грн. (а.с. 141). Зважаючи на усе наведене вище, суд вважає доведеним наявність у Відповідача перед Позивачем заборгованості за договором від 13.04.2016 р. № б/н («тілом» кредиту) у розмірі 415,84 грн. та за відсотками, нарахованими у порядку статті 625 ЦК України, у розмірі 148,96 грн., що доведено належними і допустимими доказами та загалом складає 564,80 грн. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. На підставі частини першої статті 141 ЦПК України з Відповідача стягуються на користь Позивача понесені судові витрати. Відповідно до статей 3, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 616, 625, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved