Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Директор ТМО «Психіатрія» у м. Києві Мішиєв В.Д. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], яку було визнано недієздатною за рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 25.09.1998 року та опікуном якої було призначено [PERSON]Заява обґрунтована тим, що 15 січня 2018 року [PERSON] доставлено до ТМО «Психіатрія» у м. Києві, у зв'язку з погіршенням психічного стану. Представник заявника лікар-психіатр [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав у повному обсязі заяву ТМО «Психіатрія», просив заяву задовольнити. Крім того, повідомив, що у [PERSON] перебуває в критичному стані в реанімації, а відтак її присутність в судовому засідання неможлива. Опікун [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Прокурор у судове засідання не з'явився, просила справу розглядати за її відсутності, а заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 25.09.1998 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено опіку та призначено опікуна - її мати [PERSON] Відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів про необхідність госпіталізації та надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару від 16.01.2018 року, у [PERSON] встановлено розлади поведінки, які проявляються у вигляді злоби, аутоагресивних реакцій у вигляді погроз щось собі зробити. Назадоволення виражала рухливим збудженням та криком. 12.01.2018 року відмічалась кишкова кровотеча, у зв'язку з чим була госпіталізована у КМКЛ №12,де знаходилась на стаціонарному лікуванні. Була виписана зі стаціонару 15.01.2018 року з діанозом: Внутрішній геморой, Хронічна анемія. За час проходження лікування, зі слів матері та виписки з лікарні, пацієнтка протягом останніх 5-ти днів веде себе неадекватно: не спить,дратівлива, конфліктує з оточуючими, відмовляється від прийому їжі і медикаментів, висловлює суїцид альні думки. Враховуючи важку розумову відсталість та непередбачуваність поведінкових реакцій хвора не може прогнозувати наслідки своїх дій, емоційно неадекватна. Критика до свого стану відсутня. За висновком комісії, у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. Порядок госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги визначений Законом України «Про психіатричну допомогу». Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Разом з тим, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. N 2-рп/2016. Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та необхідність госпіталізації особи до психіатричного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved