Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги та суду пояснив, що з 04 жовтня 1981 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За період перебування у шлюбі на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 1992 року, який посвідчений Кременецькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 5442, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на житлову квартиру [ADDRESS] Тернопільської області. Однак, дружина позивача та його син чинять [PERSON] перешкоди в доступі до даної квартири. А тому [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом про поділ майна подружжя для захисту своїх прав, як співвласника набутого ним майна. Позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] Тернопільської області. Від поділу в натурі квартири [ADDRESS] Тернопільської області позивач відмовився, а просить лише виділити йому в користування кімнату №3 площею 15,9 кв. м. в квартирі [ADDRESS] Тернопільської області. Кухню, ванну, коридор та лоджію - просить залишити в спільному користуванні. Позивач [PERSON] також просить стягнути в його користь з відповідачки судові витрати по справі. Зустрічний позов [PERSON] [PERSON] визнав частково та не заперечує проти визнання за нею права власності на ? частину квартири,1/2 частину гаража та на ? частину автомобіля марки «IVECO». В іншій частині позовних вимог [PERSON] просить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Зустрічний позов [PERSON] позивач [PERSON] не визнав та просить суд в його задоволенні відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені [PERSON] позовні вимоги не визнала та заперечила щодо їх задоволення, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи і суперечать чинному законодавству. Крім того, [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні [PERSON] неодноразово уточнювала та збільшувала свої позовні вимоги та суду пояснила, що право власності на спірну квартиру зареєстровано на неї. Спірну квартиру їй було виділено, як молодому спеціалісту, фабрикою «Ватин». В подальшому фабрика дозволила їй викупити квартиру за половину її вартості - 7525 крб. Крім того, позивач-відповідач [PERSON] не приймав участі в ремонті квартири. Капітальний ремонт квартири здійснив за свій рахунок син - [PERSON] А тому [PERSON] не може погодитися з позовними вимогами позивача за первісним позовом, оскільки вважає, що [PERSON] може претендувати лише на ? квартири, оскільки ? квартири є її особистою власністю, а інша ? її частини - спільною власністю подружжя. На придбання квартири гроші давала її мати - [PERSON] в сумі 5тисяч гривень. А тому вона вважає, що квартира повинна ділитись на 3 членів сім»ї, а саме - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] По цій причині вона визнає зустрічний позов [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири. Під час перебування в шлюбі згідно рішення виконкому Кременецької міської ради № 109 від 28.04.1994 року [PERSON] було виділено земельну ділянку зовнішніми розмірами 6,7 м х 4,0 м в [ADDRESS]. На даній земельній ділянці ними був побудований цегляний гараж загальною площею 83,9 кв. м. Право власності на даний гараж в Кременецькому РКБТІ не зареєстроване, виготовлена лише технічна документація. [PERSON] також зазначила, що під час шлюбу був придбаний автомобіль «IVEKO», 1994 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] [PERSON] просить суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити та задоволити її зустрічний позов, яким визнати за [PERSON] право власності на ? частину будівлі гаража, що знаходиться за адресою - [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки «IVEKO», 1994 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] ([PERSON].); визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] Тернопільської області. Проти задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину квартири не заперечує та просить суд його задоволити. [PERSON] заявила вимогу про поділ грошових коштів, які [PERSON] заробив у 2007 - 2015 роках, перебуваючи на роботі в Республіці Польща, а також коштів, які знаходяться на депозитних рахунках в банківських установах та належать [PERSON] Під час судових дебатів [PERSON] заявила вимогу про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, завданої їй під час шлюбу з ним. Однак, своїх вимог в цій частині вона не обґрунтувала, доказів не надала, судового збору не сплатила. Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] Тернопільської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. З позовної заяви [PERSON] слідує, що квартира [ADDRESS] куплена за гроші [PERSON] В [PERSON] зі сторонами по даній справі була усна домовленість щодо реєстрації права власності на квартиру на трьох осіб - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Гроші на купівлю квартири [PERSON] позичила в свого брата - [PERSON], що підтверджується його розпискою. Проте, що квартира зареєстрована на [PERSON], позивачка дізналася під час розгляду даної цивільної справи, ознайомившись з первісним позовом [PERSON] [PERSON] просить суд визнати частково недійсним договір купівлі - продажу квартири, посвідчений 28 грудня 1992 року нотаріусом Кременецької держконтори; визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] Тернопільської області, а також скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] Тернопільської області за [PERSON], вчинену Кременецьким РК БТІ. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, позовні вимоги [PERSON] - підлягають до часткового задоволення, вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди слід залишити без розгляду, а в задоволення позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він надавав [PERSON] дисконтну картку на знижки при купівлі будівельних матеріалів. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що 04.10.1981 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Прізвище дружини після реєстрації шлюбу -[PERSON]. З ордеру № 11, виданого 9 квітня 1992 року виконкомом міської Ради м. Кременця, випливає, що [PERSON], сім»я якої складається з 4-х осіб, надано право на зайняття 3-кімнатної квартири [ADDRESS]. Склад сім»ї - [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син) та [PERSON] (син). З договору купівлі - продажу квартири, посвідченого Кременецькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 5442, вбачається, що 28 грудня 1992 року [PERSON] купила житлову квартиру [ADDRESS] Тернопільської області. З архівної довідки, виданої 02.10.2014 року, випливає, що [PERSON] дозволено будівництво гаража за адресою - [ADDRESS]. З довідки, виданої Кременецьким РКБТІ 16.10.2014 року за № 764, слідує, що на гараж за адресою - [ADDRESS], виготовлена технічна документація, однак, право власності в БТІ не зареєстровано. З технічного паспорту на будівлю гараж за адресою - [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] З відповіді центру ДАІ № 6102 від 02.10.2014 року вбачається, що автомобіль «IVEKO», 1994 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 40) слідує, що транспортний засіб - вантажний фургон -В марки «IVECO» 86 білого кольору 1994 року випуску за реєстраційним номером 00881ТК зареєстровано за [PERSON]. З довіреності, виданої 11.11.2010 року, випливає, що [PERSON] 21.02.2006 року змінив ім'я на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER]. З довідки, виданої 29.09.2014 року, слідує, що в склад сім'ї [PERSON], яка проживає в квартирі [ADDRESS] входить [PERSON], [PERSON], [PERSON] З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року. Її матір'ю є [PERSON] З договору купівлі - продажу будинку від 27.01.1999 року випливає, що [PERSON] за 4000 (чотири тисячі) доларів США продала будинок в [ADDRESS] Березнівського району Рівненської області. З розписки від 10.02.1999 року випливає, що [PERSON] отримав від [PERSON] 5 000 гривень, які остання позичала для купівлі квартири [ADDRESS] Тернопільської області в грудні 1992 року (розписка нотаріально не завірена та не зареєстрована). З відповіді Приватбанку ( а.с. 126 ), вбачається, що в банку на депозитних рахунках [PERSON] залишків коштів не має. З відповіді ПАТ «Укрінбанк» ( а.с. 101), АТ «Райффайзен Банк [PERSON]» (а.с. 103), ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 105), філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10019/041(а.с. 107) слідує, що на ім»я [PERSON] рахунків у даних банках не має. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд встановлює не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна та коштами, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (на транспортний засіб, житловий будинок (квартиру) чи іншу нерухомість) лише на ім»я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належить квартира [ADDRESS], автомобіль марки «IVECO», 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], та гараж за адресою - [ADDRESS]. Однак, подружжям не оформлено та не зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на гараж. А тому на даний час він поділу не підлягає. Разом з тим, це не позбавляє подружжя права в майбутньому після оформлення права власності на гараж поділити його в добровільному чи в судовому порядку. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружина та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищесказане позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1\\2 частину квартири є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Позивач [PERSON] в своїх позовних вимогах не ставить питання виділення його частки квартири в натурі, а лише просить виділити йому в користування кімнату № 3 площею 15,9 кв. м, а кухню, ванну, коридор та лоджію - просить залишити в спільному користуванні. Враховуючи, що дана кімната за площею є меншою за 1/2 ідеальну частину [PERSON] в спірній квартирі, а відповідачка-позивачка [PERSON] в судовому засіданні не висловила заперечень щодо виділення саме цієї кімнати позивачеві, враховуючи також те, що в квартирі технічно неможливо здійснити поділ кухні, ванни, коридору та лоджії чи залишити дані приміщення в користуванні одного з подружжя, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо надання в користування житлової кімнати площею 15.9 кв. м. та залишення в спільному користуванні допоміжних приміщень є також підставними і підлягають до задоволення, оскільки підтверджуються наявними та допустимими в справі доказами. Суд вважає за необхідне попередити сторони про дотримання принципу справедливості та добросовісності у відносинах подружжя при здійсненні спільного користування допоміжними приміщеннями квартири. Крім того, відповідно до наданих виписок про стан поточних та депозитних рахунків [PERSON] станом на день розгляду справи судом в останнього відсутні будь-які кошти на рахунках. А тому предмет спору відсутній. Позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення - в частині визнання права власності на ? частину квартири та ? частину автомобіля марки «IVEKO». Дані вимоги є підставними та підтверджуються наданими сторонами і здобутими судом доказами. Суд критично оцінює доводи [PERSON] щодо отримання нею особисто, як молодим спеціалістом, спірної квартири та продаж їй квартири за половину її вартості фабрикою «Ватин» і відповідно збільшення її частки в даній квартирі. Дані доводи спростовуються ордером на зайняття даної квартири та договором купівлі-продажу квартири. Ордер виданий 9 квітня 1992 року [PERSON] під час її перебування у шлюбі. Ордер виданий не лише на [PERSON], а на всю її сім»ю, яка складалась з 4 чоловік. Договір купівлі-продажу квартири укладений [PERSON] 28 грудня 1992 року також під час перебування її у шлюбі. А тому відповідачка-позивачка [PERSON] не може претендувати на збільшення її частки у квартирі і їй відповідно до ст. 70 СК України належить лише ? частина квартири. Суд також критично оцінює доводи [PERSON] щодо збільшення її частки у квартирі за рахунок проведеного ремонту квартири, в якому позивач-відповідач [PERSON] участі не приймав. Дані ремонтні роботи, як встановлено в судовому засіданні, проведені сином сторін по справі - [PERSON], чого не заперечує і сама [PERSON] А тому [PERSON] не вправі претендувати на збільшення своєї частки в квартирі за рахунок проведеного ремонту. [PERSON] вправі претендувати на відшкодування витрат за проведення ремонтних робіт з [PERSON] та [PERSON] Однак, в даній цивільній справі такі вимоги не ставились. Заявлена [PERSON] вимога про поділ грошових коштів, які знаходяться на рахунках у банківських установах, задоволенню не підлягає, оскільки згідно відповідей банків, в які судом надсилались запити, на ім»я [PERSON] рахунків у даних банках не має. Позовна вимога [PERSON] щодо поділу заробітної плати [PERSON], яку він одержував у 2007-2014 роках, працюючи у республіці Польша, задоволенню також не підлягає. Згідно ст. 61 СК України об»єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, одержана одним з подружжя і внесена до сімейного бюджету або внесена на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Законодавством вперше закріплено важливу тезу - заробітна плата, пенсія, стипендія, дивіденди є власністю того, кому вони виплачені. В цій нормі законодавчо закріплено повагу до того з подружжя, кому ці грошові суми дісталися, як наслідок його праці, як гарантія його особистої свободи. Вносити чи не вносити ці грошові кошти до сімейного бюджету, кожен з подружжя має право вирішувати сам, залежно від його зорієнтованості на зміцнення сімейних відносин. Лише після внесення заробітної плати до сімейного бюджету вона стає об»єктом права спільної сумісної власності. В судовому засіданні встановлено, чого не заперечує і відповідачка-позивачка [PERSON], що заробітна плата, яку отримував [PERSON] у 2007 - 2014 роках під час роботи у Польщі, до сімейного бюджету не вносилась. А тому вона не відноситься до об»єктів права спільної сумісної власності подружжя і є особистою власністю [PERSON] З огляду на вищесказанне вимога [PERSON] щодо витребування довідок про заробітну плату [PERSON] та претендування на дані грошові кошти є безпідставними. Заявлена [PERSON] під час судових дебатів вимога про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень не підлягає до задоволення, оскільки її форма та зміст не відповідає ст. ст. 118, 119, 120 ЦПК України, не оплачена судовим збором. А тому її слід залишити без розгляду. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на 1/3 квартири та скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Суд критично, оцінює розписку від 10.02.1999 року, оскільки вона ніким не завірена та суду надавалася лише копія без пред'явлення оригіналу. Дана розписка про повернення коштів, а не про позику. Договір купівлі - продажу будинку від 27.01.1999 року підтверджує лише факт продажу будинку. Однак, даний договір не підтверджує факт вкладення даних грошових коштів у купівлю спірної квартири. Крім того, купівля квартири здійснена у 1992 році, а продаж будинку лише в 1999 році. Позивачка [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі лише з 9 лютого 1999 року. Квартира [ADDRESS] визнана судом спільною сумісною власністю подружжя. А тому [PERSON] не може претендувати на частку у спільному майні подружжя. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки позовні вимоги [PERSON] не знаходять підтвердженням в матеріалах справи та наданих суду доказах. в задоволені даного позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved