overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

В червні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» \~(далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 30 березня 2012 року між\~ АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5300,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 30 квітня 2018 року, в сумі 27440,67 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 4020,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 19740,08 грн, заборгованість за пенею та комісією 1897,70 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 1282,89 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що своїм підписом в анкеті-заяві від 30 березня 2012 року [PERSON] підтвердила, що зазначена заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного\~ виконання\~\~ відповідачем зобовязань за вказаним договором\~ станом на 30 квітня 2018 року року утворилася заборгованість в сумі 27440,67 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 4020,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 19740,08 грн, заборгованість за пенею та комісією 1897,70 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 1282,89 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобовязань за договором не спростовані, а тому майнові права АТ КБ «ПриватБанк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

В червні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 4 липня 2014 року між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 30 квітня 2018 року, в сумі 36254,29 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 500,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 29271,33 грн, заборгованість за пенею та комісією - 4280,37 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 1702,59 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 4 липня 2014 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 04.07.2014 року [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився і згоден, про що свідчить його підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором станом на 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 36254,29 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 500,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 29271,33 грн, заборгованість за пенею та комісією - 4280,37 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 1702,59 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобов'язань за договором не спростовані, а тому майнові права АТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

В червні 2018 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 30.04.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають спільного сина-Владислава, 09.10.2004 року. Не зважаючи на викладене, спільне життя у них не склалося, спільні відносини та шлюб позивачем та відповідачем було розірвано через розбіжність у поглядах на життя. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, крім того просила суд залишити на її виховання їх спільну з відповідачем дитину-Бедрія [PERSON], справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву згідно якої заявлений позов визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В червні 2018 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивч) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовувався тим, що 20.03.2017 року в селі Острожок Баранівського району Житомирської області помер батько позивача [PERSON], який заповіту не залишав, а тому, спадщина відкрилась за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та її брат [PERSON] і сестра [PERSON] і всі вони думали, що спадкоємцем перешої черги є також їхня мати [PERSON] Всі вони думали, що спадщину батька прийме їх мати [PERSON], яка більше 40 років і на день смерті батька проживала разом з ним, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Але, як виявилося, [PERSON] не є спадкоємцем першої черги, бо вона та [PERSON] проживали у незареєстрованому шлюбі, про що їм стало відомо після того, як вони звернулися до нотаріальної контори. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві зазначила те, що не заперечує проти розгляду справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої вона не заперечує щодо заявлених позовних вимоги, позов просила задовольнити, а справу слухати без її участі. [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву згідно якої не заперечував щодо задоволення позову, справу просив розглядати за його відсутності. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

В червні 2018 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивч) з позовом до Баранівської міської ради (далі також відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовувався тим, що [INFO] року помер батько позивача- [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до заповіту, зареєстрованому в реєстрі за №89 від 12 квітня 2006 року Йосипівською сільською радою Баранівського району Житомирської області, земельні ділянки, що належали спадкодавцю, він заповів позивачу. Після звернення до державної нотаріальної контори, позивачу було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Вчасно подати спадщину позивач не змогла, адже тяжко хворіє, фактично з приміщення не виходить. На даний час прооперована 16 раз. На даний час вирішується питання про призначення їй інвалідності. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої вона підтримує заявлені позовні вимоги, позов просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Баранівська міська рада надіслала до суду заяву, згідно якої справу просила слухати без її представника, проти задоволення позову не заперечувала. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

В червні 2018 року до Київського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 55 у будинку №16/2 по вулиці Фонтанська дорога в м. Одесі. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований й відповідач. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, витрат на утримання житлової площі не несе, що покладає на позивача додатковий тягар матеріальних зобов'язань та перешкоджає вільно розпоряджатися належним їй майном. На підставі наведеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні соєю квіртирою, шляхом позбавлення [PERSON] права користування цим майном. 02 серпня 2018 року провадження за вказаною позовною заявою відкрито,\~\~ розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження. У строк, встановлений судом, відповідач не подав до суду ніяких заяв з процесуальних питань чи по суті справи. Враховуючи положення статей\~ 280,\~281\~ЦПК\~України, судом постановлено провести розгляд цивільної справи № 520/7646/18 в заочному порядку. Розглянувши справу за наявними матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу № 4740 від 22.09.1998 року, зареєстрованому в КП «ОМБТІ та РОН» за № 280 стр. 117 книга 282 пр. У довідці з місця проживання і реєстрації серед осіб, зареєстрованих у цій квартирі вказаний також [PERSON], [INFO]. Датою реєстрації є 09.02.2017 року. Актом про не проживання особи за місцем реєстрації зафіксовано, що [PERSON] за адресою реєстрації не проживає з 03.04.2017 року. Відповідно до положень\~статей 71-72 ЖК України\~суд визнає особу такою, що втратила право на користування житлом, якщо вона не користується цим приміщенням більше 6 місяців без поважних причин.\~ Статтею 391 ЦК України\~встановлено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що відповідач [PERSON] не є власником квартири де він зареєстрований, квартирою не користується з 03.04.2017 року. Суд погоджується з доводами позивача, що усунути перешкоди в користуванні його майном можливо шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

В червні 2018 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], якою позивач просить розірвати шлюб, укладений у 2004 році між ним та відповідачем [PERSON]. Позов аргументований тим, що одруження виявилося невдалим. Останні роки між сторонами постійно виникають сварки. Кожен має різні погляди на сімейне життя. Подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розлучитися. За вказаною позовною заявою провадження у справі відкрите 06.07.2018 року. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Датою початку підготовчого засідання визначено 03 серпня 2018 року. В підготовче засідання позивач не зявився. В матеріалах справи наявна заява позивача про слухання справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи у відсутності позивача. Підтвердила. що шлюбні відносини із позивачем припинені. Подружжя проживає окремо. Дитина на цей час знаходиться з матірю. Відповідач наполягає на розірванні шлюбу. На примирення категорично не згодна, вважаючи перебування у цьому шлюбі таким, що суперечить її інтересам, що має істотне значення. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 03 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси та видано Свідоцтво про шлюб І-ЖД № 119920. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінене на «Харько». 11 грудня 2004 року у подружжя [PERSON] народилась дитина [PERSON]. Актовий запис про народження № 1096 від 28.12.2004 складено Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та видано свідоцтво про народження серії і-ЖД № 534362. Подружжя взаємно наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з\~частиною другою\~статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В червні 2018 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки, зазначивши, що є громадянкою України, яка досягла пенсійного віку та має право на оформлення отримання пенсії за віком, для цього їй необхідно надати до пенсійного фонду свою трудову книжку, яка підтвердила б трудовий стаж заявниці. Однак у її трудовій книжці [NUMBER] виданій 02 квітня 1979 року, було зроблено виправлення в написанні дати її народження, а саме: невірний запис [INFO] року» виправлено на вірну «[INFO]». У зв'язку з тим, що в трудовій книжці допущені зазначені виправлення, заявниця позбавлена можливості оформити собі виплату пенсії за віком, тому вона була змушена звернутися до суду для усунення зазначених помилок з метою встановлення факту належності їй трудової книжки. Заявниця у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримуює у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, відповідно до свідоцтва про народження, громадянка [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], 13 липня 1985 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно паспорту громадянки України [NUMBER], виданого 22 листопада 1996 року Іллічівським РВ Маріупольського ГУ УМВС України в Донецькій області, паспорт було видано на ім'я [PERSON], яка народилась [INFO] в сел.Ставрове Собінського району Володимирської області. З наданої трудової книжки [NUMBER], виданої 02 квітня 1979 року на ім'я [PERSON], вбачається, що при первинному її заповненні, дату народження власника трудової книжки зазначено: «[INFO]», а в подальшому зроблено виправлення на «[INFO] Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка, видана 02 квітня 1979 року, належить [PERSON], яка народилась [INFO], отже цей факт знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оскаржується і має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 21.09.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управляння юстиції, актовий запис № 592. Від даного шлюбу дітей не мають. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Майновий спір існує. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги., відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу та присвоєння позивачу її дошлюбного прізвища не заперечує.. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 21.09.2012 року (актовий запис № 592). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», ПП «Бокуд», у якому просив суд ухвалити рішення, яким скасувати нарахування за ненадані послуги з централізованого опалення КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в сумі 3601,09 грн. (а.с. 21-25). Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 01.05.2018 року за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу [PERSON] відповідачем КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» нараховано борг в сумі 3601,09 грн. Однак позивач вважає нарахування боргу незаконним та необґрунтованим з огляду на таке. Житловий будинок №5 по вул. Гладкова у м. Вінниці обладнаний загально будинковим тепловим лічильником, який обліковує кількість спожитої теплової енергії за послугу з централізованого опалення. В період з 08.10.2017 року по 21.10.2017 року послуги з централізованого опалення в квартирах з 91 по 120 не надавались у зв'язку з ремонтними роботами, які проводились ПП «Бокуд». При цьому подачу теплової енергії не було зменшено, в результаті чого виникло перевищення фактичного тарифу (за показниками будинкового засобу обліку) від нормативного. За показниками приладу теплової енергії відповідно до встановлених тарифів плату за послугу з централізованого опалення було розподілено між усіма власниками квартир, в тому числі квартир, що не опалювались в цей період. Отже, борг за послуги з централізованого опалення фактично утворився в період проведення ремонтних робіт.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.11.2004 року. В зазначеному будинку, окрім неї також зареєстрована її дочка [PERSON], яка з 2000 року не проживає в будинку, оскільки проживає за межами України у Республіці Гана. На теперішній час відповідач не має змоги приїхати та знятись з реєстрації, її особистих речей в будинку немає. У зв'язку з тим, що позивач не можливості сплачувати комунальні послуги, з урахуванням зареєстрованої особи, яка фактично не проживає у житловому будинку, просила визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавла та про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечувала щодо заочного розгляду справи, суд,

Outcome: approved