Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

в червні 2013 р.ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» (далі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON]. (далі - відповідач) про стягнення заборгованостіта задоволення вимог кредитора, при цьому пояснивши наступне. 18.08.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VisaElectronInstantIssue № 006-Z/045990. На виконання умов вищезазначеного договору № 006-Z/045990 позивачем було відкрито відповідачу картковій рахунок № [NUMBER] у гривні та надано під розпис платіжну картку VisaElectronInstantIssue із персональним ідентифікаційним номером до неї. В наступному 18.08.2011р. між позивачем як кредитором та відповідачем як позичальником було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту за № 000-001315/11-00938-квл-к. Згідно умов договору № 000-001315/11-00938-квл-к позивачем було надано відповідачу на умовах поворотності, строковості та платності кредитні ресурси, шляхом відкриття за картковим рахунком на якому обліковуються операції із використанням вищезазначеної платіжної карткиVisaElectronInstantIssue, відновлювальну кредитну лінію із лімітом в сумі 7000,0 грн. та сплатою процентів за користування кредитними ресурсами 29,9 % річних. При цьому відповідач зобов'язався повернути вищезазначені кредитні ресурси у сумі 7000,0 грн. і сплатити проценти за користування ними в строк до 19.08.2012р. Разом з цим положеннями договору № 000-001315/11-00938-квл-к було встановлено для відповідача пеню в розмірі 60% від суми заборгованості за прострочення повернення кредитних ресурсів, сплату процентів за користування ними. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання та не повернув позивачу у визначений строк кошти кредиту, не сплатив відсотки за користування ними. У зв'язку зі наведеним позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі розміром 17296,23 грн., що складається з: 5993,49 грн. простроченої (несанкціонованої) заборгованості за договором карткового рахунку, 1536,55 грн. заборгованості по нарахованих відсотках за договором карткового рахунку, 4648,74 грн. відсотків по прострочені (несанкціонованій) заборгованості за договором карткового рахунку, 5117,45 грн. пені; крім того стягнути 229,4 грн. витрат на оплату судового збору. Позивачнадав суду заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні, якою позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, повідомлена про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки не повідомила суд. У зв'язку з вищевикладенимсуд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Врахувавши зазначені у позові доводи позивача, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, які підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.08.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VisaElectronInstantIssue за № 006-Z/045990. Відповідно до п.п. 1.1.1. і п.п. 1.1.2. п. 1.1. договору № 006-Z/045990 позивач зобов'язав ся відкрити відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в гривні та надати за ним платіжної картки миттєвого випуску VisaElectronInstantIssue. Згідно розписки відповідача від 18.08.2011р. вона отримала від позивача вищезазначену платіжну картку VisaElectronInstantIssue. Вбачається, що відповідно доп.п. 2.6.4. п. 2.6. договору № 006-Z/045990 несанкціонованим овердрафтом є виникнення заборгованості по картковому рахунку при здійсненні операцій пластиковою карткою, суми наявного на картковому рахунку видаткового ліміту. При цьому, відповідно доп.п. 3.13 п. 3 додаткової угоди № 3 до договору № 006-Z/045990 відповідач зобов'язалася сплачувати за користування несанкціонованим овердрафтом 60% річних, які нараховуються та списуються позивачем щомісячно з розрахунку фактичної кількості днів користування. Разом з цим відповідач згідно п.п. 4.1.7., 4.1.9 і 4.1.10 п. 4.1 договору № 006-Z/045990 зобов'язалася погашати всі заборгованості за вищенаведеним картковим рахунком, у тому числі погасити заборгованість за несанкціонованим овердрафтом у 10 денній строк, а також при виникненні несанкціонованого овердрафту сплатити позивачу суму заборгованості за ним та проценти нараховані на таку суму в розмірі тарифів банку. Згідно п.п. 5.1.4. п. 5.1. договору № 006-Z/045990, при непогашенні заборгованості (в. т.ч. несанкціонованого овердрафту) у термін, визначений умовами договору, відповідач гарантує його погашення всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. Встановлено судом, що 18.08.2011р. між позивачем як кредитором та відповідачем як позичальником було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту за № 000-001315/11-00938-квл-к. Згідно п. 1 та п.п. 2.1. п. 2, п.п. 3.2.п. 3. п.п. 41. п. 4 договору № 000-001315/11-00938-квл-к позивачем було надано відповідачу на умовах поворотності, строковості та платності кредитні ресурси (грошові кошти), шляхом відкриття за картковим рахункомна якому обліковуються операції із використанням вищезазначеної платіжної картки VisaElectronInstantIssue, відновлювальну кредитну лінію із лімітом в сумі 7000,0 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами 29,9 % річних, а відповідач зобов'язався повністю повернути отримані на рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 19.08.2012р. і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами. При цьому, відповідно до п.п. 6.1 п. 6 договору № 000-001315/11-00938-квл-к, за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, відповідач як позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Разом з цим, згідно розрахунків позивача заборгованість відповідача за період з 18.08.2011р. по 03.04.2013р. становить суму у розмірі 17296,23 грн., що складається з: 5993,49 грн. простроченої (несанкціонованої) заборгованості за договором карткового рахунку, 1536,55 грн. заборгованості по нарахованих відсотках за договором карткового рахунку, 4648,74 грн. відсотків по прострочені (несанкціонованій) заборгованості за договором карткового рахунку, 5117,45 грн. пені. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від від 30 березня 2012 р. за № 5роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити з того, що в силу положень статей 509, 533, 638, 1054 ЦК відсутні підстави для визнання договору поруки недійсним через укладення після нього додаткових угод про надання чергового траншу. В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України,визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення на користь позивачаз відповідача коштів заборгованості у сумі 33976,15 грн.

Outcome: approved