Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із позовною заявою [PERSON] до Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала в с.Великобоярка, Ананьївського району Одеської області, котра була хрещеною матір`ю позивача. На день відкриття спадщини не було осіб, які могли б претендувати на спадщину, як спадкоємці за законом 1 черги, в тому числі, мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні. Як вказано в позовній заяві, що відповідно до листа Ананьївського районного відділу ДРАЦС від 14.08.2019 року №1188/65-16, хрещена мати позивача [PERSON] перебувала у шлюбі, який зареєстровано 13 березня 1974 року та розірвано 09 жовтня 1974 року, дітей в [PERSON] не було. Заповітом, котрий посвідчений 10 жовтня 2017 року Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, за реєстровим номером 34, [PERSON] заповідала позивачу земельну ділянку площею 3,48 га, яка розташована на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] № [NUMBER] , виданий Ананьївською РДА Одеської області 16.09.2004 року. Як зазначається в позовній заяві, що 02 лютого 2019 року позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але внаслідок вивчення наданих [PERSON] документів нотаріус виявила пропуск строку для прийняття спадщини, тому рекомендувала звернутися до суду. Позивач зазначає, що заяву про прийняття спадщини вона мала надати до 30 жовтня 2018 року, але цьому перешкоджали проблеми зі станом здоров`я. Так як, 28 листопада 2013 року позивач була прооперована в інституті ендокринології м.Києва з приводу наявності пухлини щитової залози, про що свідчить виписка з історії хвороби №4488. Після оперативного втручання тривалий час позивач знаходилась під наглядом лікарів, знизилась працездатність, а той же час лікарі рекомендували обмеження фізичного та емоційного навантаження. При цьому, позивач вказує, що [INFO] , тобто за три дні до смерті [PERSON] вона зверталася до лікаря-ендокринолога, пройшла огляд та отримала рекомендації щодо подальшого лікування. Слідуюче відвідування лікаря відбулось 28 листопада 2018 року та знов було призначено лікування. Не зважаючи на досить важку хворобу 17 січня 2018 року позивач була змушена влаштуватися на роботу в Одеську загальноосвітню школу №1 І-ІІІ ступенем Одеської міської ради Одеської області в якості вчителя, що підтверджується витягом з трудової книжки на її ім`я, тому на час відкриття спадщини та протягом шести місяців, які передбачені законом для прийняття спадщини, з 30 квітня 2018 року по 30 жовтня 2018 року позивач не мала можливості займатися спадкуванням, оскільки була на ой час вчителем початкових класів, працювала кожного дня, змушена була внаслідок цього відчувати не тільки емоційні, але й фізичні навантаження. Як зазначається в позовній заяві, що з 12 серпня 2019 року позивач звільнилась з роботи, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. Крім того, позивач зазначає, що про наявність заповіту, його реєстрацію в Спадковому реєстрі свідчить Витяг зі Спадкового реєстру від 02 лютого 2019 року за №54974074. Відсутність спадкової справи на майно [PERSON] підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 02.02.2019 року за №54974084. Тому, позивач вважає, що їй може бути визначено додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання, що призначене на 04 березня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була повідомлена належним чином (а.с.77). Однак, в матеріалах справи міститься клопотання від представника позивача від 16 квітня 2019 року про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити (а.с.24). Представник позивача [PERSON] повноваження якої підтверджені ордером серії ОД №312062 від 26 березня 2019 року у судове засідання призначене на 04 березня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення була сповіщена належним чином (а.с.78). При цьому, 04 березня 2020 року представник позивача [PERSON] надала через канцелярію суду письмове клопотання про проведення судового засідання у її відсутність та просить позовні вимоги позивача задовольнити (а.с.79). Відповідач Кохівська сільська рада Ананьївського району Одеської області у судове засідання на розгляд справи не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.76). Проте, в матеріалах справи міститься заява сільського голови Рейтора С.С., котра подана до суду 26 квітня 2019 року про розгляд справи у його відсутність, з позовною заявою позивача згоден (а.с.31). При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги клопотання позивача, представника позивача та заяву відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача та відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий 13 грудня 1996 року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області (а.с.5-6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 травня 2018 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). З копії довідки №878 виданої 16 липня 2018 року Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Кохівка, по день смерті, тобто по [INFO] (а.с.12). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] №023455, виданого 16 вересня 2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження райдержадміністрації Ананьївського району Одеської області від 06 листя 2004 року №221, вбачається, що спадкодавець [PERSON] володіла земельною ділянкою площею 3,48 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Новогеоргіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5120284600:01:001:0135 (а.с.9). Як вбачається з копії заповіту посвідченого секретарем Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області Приблудою С.В., що за життя спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй земельну ділянку площею 3,48 га, яка знаходиться на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 16 вересня 2004 року позивачу [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії витягу з Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданого 02 лютого 2019 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за №54974074, заповіт складений [PERSON] та посвідчений Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, зареєстрований у спадковому реєстрі за №34 (а.с.13-14). З копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданого 02 лютого 2019 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області вбачається, що в спадковому реєстрі відсутня інформації щодо заведення спадкової справи на майно [PERSON] , котра померла [INFO] (а.с.15). Відповідно до листа Ананьївського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 14 серпня 2019 року, [PERSON] 13 березня 1974 року уклала шлюб з [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис за №6, Виконавчим комітетом Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Однак, згідно актового запису про розірвання шлюбу №86 від 09 жовтня 1974 року вказаний шлюб було розірвано. Разом з цим, в листі вказано, що в результаті перевірки по архіву відділу, актових записів про народження, в яких матір`ю вказано [PERSON] , [INFO] не виявлено (а.с.58). З листа від 02 лютого 2019 року за вихідним №189/01-16 вбачається, що державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. було відмовлено [PERSON] в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в зв`язку з пропущеним 6-ти місячним терміном для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з даного приводу (а.с.16). Судом встановлено, що відповідно до копії медичної карти амбулаторного хворого та виписки з історії хвороби №4488, позивач [PERSON] маючи пухлину щитовидної залози була прооперована в інституті ендокринології м.Києва та після чого проходила подальше лікування та обстеження, що також підтверджується Ультразвуковою діагностикою щитовидної залози (а.с.20-23, 62-63). Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 17 січня 2018 року по 13 серпня 2019 року працювала в Одеській загальноосвітній школі №1 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області на посаді вчителя початкових класів (а.с.64). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом особистого майнового чи немайнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено частиною 1 статті 1216 ЦК України. Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частино 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із частино 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Дослідивши надані позивачем докази, а саме копію медичної карти амбулаторного хворого, копію виписки з історії хвороби №4488 та копію Ультразвукової діагностики щитовидної залози, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] маючи проблеми зі станом здоров`я з 2013 року мала поважні причини, які унеможливлювали її звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини, котре залишилось їй після смерті [PERSON] . Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту статті 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності з частиною 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила причину пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, яка визнана судом поважною, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved