Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, який в грудні 2016 року уточнив (а.с.56-58) та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 листопада 2006 в розмірі 19608 грн. 24 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 01 листопада 2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість у розмірі 19608 грн. 24 коп. Тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. Представник позивача за довіреністю Гайворонський О.Г. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити в повному обсязі. Адвокат відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги Шостаков С.М. надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача (а.с.235), позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, просив прийняти до уваги обґрунтування викладені в запереченні на позовну заяву, в яких адвокат просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати банку у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 01 листопада 2006 року (а.с.11), згідно якої отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 3% в місяць із розрахунку 360 днів на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» (а.с.12-17), які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Адвокат відповідача Шостаков С.М. просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову з підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14. Встановлено, що за умовами договору, укладеного 01 листопада 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки. 01 листопада 2006 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії до 11/09, тобто до 30 листопада 2009 року. В подальшому картка відповідача перевипускалася, зокрема, 18 листопада 2009 року йому видано картку № [NUMBER] зі строком дії до 11/13, тобто до 30 листопада 2013 року, а 06 жовтня 2011 року - випущено картку № [NUMBER] зі строком дії до 05/15, тобто до 31 травня 2015 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.196). Як вбачається з матеріалів справи, з позовом банк звернувся до суду 26 травня 2016 року. Тому встановивши строк дії картки виданої відповідачу, суд прийшов до висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому доводи адвоката відповідача є безпідставними та не обґрунтованими. У відповідності до умов договору, відповідач зобов`язався повернути кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку дії Картки, однак відповідач в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання. Станом на 30 квітня 2016 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за договором про надання кредиту від 01 листопада 2006 року становить 19608 грн. 24 коп. (а.с.59-63), яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 6053 грн. 30 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9369 грн. 05 коп., заборгованості за комісією у розмірі 2775 грн. 97 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 909 грн. 92 коп. Тому, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 19608 грн. 24 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved