Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В травні 2014 року до суду звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції, який ухвалою суду від 12.06.2014 року було замінено на [PERSON], а тому відповідачем по справі є остання. В позовній заяві позивач просив суд звільнити заставне майно, а саме житловий будинок, загальною площею 45.5 кв.м., житловою 33,8 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], якій належить на праві власності [PERSON], з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №594064 від 01.12.2008 року та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВВП №26943671 від 10.06.2011 року. Позивач посилаючись на те, що оскільки згідно рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09 жовтня 2013 року звернуто стягнення на вищезазначене майно [PERSON], з наданням йому права на укладання від імені останньої договору купівлі-продажу будинку та надання всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, а постановами ДВС накладено арешт на майно, що в свою чергу перешкоджає здійснити реалізацію майна, просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала та також просила його задовольнити. Представник ВДВС просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет іпотеки - це переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Вищий пріоритет - це пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна Нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Стаття 3 ЗУ «Про іпотеку» встановлює виникнення, застосування та пріоритет іпотеки. Відповідно до вказаної норми іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до вказаної норми Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.10.2013 року №285/3288/13-ц було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, загальною площею 45.5 кв.м., житловою 33,8 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], з наданням права ПАТ КБ «Приватбанк» укладати договір купівлі-продажу від імені [PERSON] будь-яким способом з іншою особою покупцем, а також надано всіх повноважень необхідних для продажу. Також встановлено, що на підставі виконавчого напису від 08.10.2008 року, якій було видано на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на нерухоме майно [PERSON] в рахунок погашення заборгованості, державним виконавцем 01.12.2008 року постановою АА №594064 та 10.06.2011 року постановою ВП №26943671 накладено арешт на вищезазначене майно /а.с.17, 19, 22/. Отже, як вбачається з вищевикладеного, позивач на сьогоднішній день не має можливості реалізувати вказаний вище предмет іпотеки за рішенням суду, оскільки на нього згідно зазначених постанов накладено арешт, що в свою чергу позбавляє права позивача на відновлення порушених його прав за кредитним та іпотечним договорами з боку відповідачки [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач має вищий пріоритет для задоволенні свої вимог за рахунок майна, що є предметом іпотеки, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved