Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору №GOAWAN02000046 від 22 червня 2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 59262,52 гривень на термін до 22 червня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Повернення кредиту здійснюється щомісяця, зі сплатою заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витрати згідно до умов кредитного договору. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 15 травня 2015 року виникла заборгованість у вигляді заборгованості по тілу кредиту в розмірі 37170,64 гривень, по відсоткам за користування кредитом в розмірі 56661,25 гривень, по комісії за користування кредитом в розмірі 2417,76 гривень та пуні за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 119828,23 гривень, а всього заборгованість на суму 216078,48 гривень, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача. Також просив стягнути понесені судові витрати. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам справи - суд необґрунтовано відхилив в якості доказу надану позивачем копію кредитного договору №GOAWAN02000046, укладеному 22 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] лише на підставі необґрунтованих заперечень представника відповідача, без припущення про його недостовірність та/або фальшивість, при цьому, суд самостійно не встановив жодної підстави для сумніву з приводу достовірності наданої банком копії вказаного договору. Крім цього, суд першої інстанції, в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не поклав на відповідача обов'язку надати свій примірник оригіналу кредитного договору, чим не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, апеляційну скаргу просив задовольнити. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані докази укладання між сторонами кредитного договору, за порушення умов якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість. Але з висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. Зі змісту наявних в матеріалах справи належним чином завірених банком копії кредитного договору №GOAWAN02000046 від 22 червня 2007 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] та копії ордеру розпорядження про надання кредиту №GOAWAN02000046 від 25 червня 2007 року вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» передав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 56661,25 гривень (а.с.9-10, 11). В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] не заперечував щодо надання відповідачу кредиту в сумі 56661,25 гривень та його виконання [PERSON] шляхом погашення заборгованості. Таким чином, з достовірністю встановлено, що на виконання вказаного кредитного договору відбулась передача грошей позичальнику [PERSON], він виконував умови вказаного договору шляхом щомісячного погашення поточної заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісії та інших платежів, а тому, висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог банку не відповідають фактичним обставинам справи. Крім цього, питання про не справжність підпису у кредитному договорі №GOAWAN02000046 від 22 червня 2007 року та ордері розпорядженні про надання кредиту від 25 червня 2007 року відповідачем [PERSON] не порушувалось. Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 59262,52 гривень на строк до 22 червня 2014 року, з умовами сплати за користування кредитом 17,039999999999999% річних. (а.с.9-10) Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту листа від 25 грудня 2008 року вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» було змінено у відповідності до п.2.3.1 Кредитного договору від 22 червня 2007 року процентну ставку (а.с.12) Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №GOAWAN02000046 від 22 червня 2007 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], станом на 15 травня 2015 року вона за тілом кредиту складає 37170,64 гривень, за відсотками складає 56661,25 гривень, заборгованість з комісії 2417,76, в тому числі з простроченої комісії 190,06 гривень, заборгованість з пені складає 216078,48 гривень. (а.с.5-8) Виходячи з викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про доведеність позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №GOAWAN02000046 від 22 червня 2007 року. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Outcome: approved