Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований у [ADDRESS]. Позивач [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом посвідченим 20 жовтня 1989 року заступником голови виконкому Ради народних депутатів [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №189. Крім позивача [PERSON] інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. В передбачений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину. При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду, оскільки реєстрація нерухомого майна не проводилася, відсутні правовстановлюючі документи на будинок та був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, що не дозволяє отримати їй свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований у [ADDRESS]. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР передбачає, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину, однак фактично вступила у володіння майном, оскільки мешкала у спадковому будинку разом зі своєю сім'єю, користувалася садом та городом, який знаходиться біля будинку, робила в будинку ремонт, сплачувала всі необхідні платежі та до сьогоднішнього дня фактично володіє та розпоряджається майном, а тому за положеннями ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів №196 від 17 жовтня 1990 року і архівного витягу №01-32/М-2099 від 30.08.2013 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] оформлено на [PERSON]. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла своє право власності в БТІ не зареєструвала. Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на нерухоме майно, а саме - житловий будинок за адресою: [ADDRESS], яке позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до довідки Балківської сільської ради №1138 від 02 серпня 2013 року згідно погосподарської книги за №10 за 2011-2015 року, особовий рахунок [NUMBER], домовласником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON]. Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,16 га, яка згідно довідки Балківської сільської ради №1137 від 02 серпня 2014 року, належить [PERSON]. Згідно технічного паспорту від 28 грудня 2012 року, домоволодіння №169 по вул. Миру в с. Балки Василівського району Запорізької області складається з житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», погріба літ. «Д», огорожі №1,2. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності померлій [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], фактично прийняла спадщину, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна за померлою [PERSON] не проводилася, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Василівський район, [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved