Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

В червні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою ніж 1 053 284 грн. Дані вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/4038/74/32629, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 30 000 лол. США, які відповідач зобов`язався повернути до 25.04.2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25.04.2006 р. між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1252, за умовами якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно: квартиру - загальною площею 51,3 кв.м, житловою - 30,70 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2006. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконуються, внаслідок чого за ним рахується заборгованість за кредитним договором, позивач просить в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що вимоги позову підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались, відзиву не надали. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням представника позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, судом встановлено, 25.04.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/438/74/32629, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 30 000 лол. США, які відповідач зобов`язався повернути до 25.04.2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с.8-14). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25.04.2006 р. між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1252, за умовами якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно: квартиру - загальною площею 51,3 кв.м, житловою - 30,70 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. 25.04.2006 року за №1247 (а.с.15-18). 22.05.2014 року на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва по цивільній справі №796/3592/2014 вищезазначений предмет іпотеки було поділено між подружжям: 2/3 частки за [PERSON] , 1/3 частка за [PERSON] (а.с.56-58). У зв`язку з неналежним виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед банком утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 25.01.2018 року, становить 31 740 дол. США 67 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 916 206,08 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 16 671 дол. США 89 центів, що в еквіваленті становить 481 240,22 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом: 16 671 дол. США 89 центів, що еквівалентно 481 240,22 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі - 15 068 дол. США 78 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 434 965,86 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 14 898 дол. США 86 центів, що в еквіваленті становить 430 061,06 грн. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за договором кредиту відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Окрім того, ст. 38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до висновку про вартість майна від 23.01.2018 року, складеного експертом Гажва Ю.О., середня ринкова вартість іпотечного майна, квартири [ADDRESS] складає 1 053 284 грн. (а.с.21). Відповідно до ч.3 ст. 12. ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущенням. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і у ході судових засідань. Враховуючи те, що [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а тому на підставі вищезазначеного та Закону України «Про іпотеку», вважає цілком законними та правомірними вимоги позивача щодо звернення стягнення на предметі іпотеки. Однак, разом з цим, враховуючи те, що 07.06.2014 року набрав чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку, суд вважає на підставі ст. 217 ЦПК України відстрочити виконання звернення стягнення на предмет іпотеки на вказане нерухоме майно на строк дії вищевказаного Закону. Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1 762 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, а також 1 500 грн. витрат на проведення оцінки іпотечного майна (а.с.22), в рівних долях з кожного.

Outcome: partial