Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР Паталах Ф. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , який страждає хронічним психічним розладом з 2009 року. Вказує, що останній неодноразово, 8 разів, лікувався стаціонарно у зв`язку із загостренням захворювання. У клінічній картині переважає афективно-маячна симптоматика з агресивними та аутоагресивними формами поведінки. Остання виписка 11.06.2019 року. Після виписки підтримуючу терапію не приймає. Зі слів матері [PERSON] , стан сина погіршився протягом останнього місяця. 29.10.2019 року бригадою швидкої медичної допомоги, у супроводі матері, доставлений в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, був оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Протягом доби дав письмову згоду на госпіталізацію та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги, що підтверджено особистим підписом медичної документації. Продовжив лікування на загальних умовах. 12.11.2019 року пацієнт змінився, став напруженим, багатомовним. Проявляв агресію до медперсоналу. Став напруженим, підозрілим. Категорично відмовився від подальшого лікування. 12.11.2019 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, на теперішній час виписка із закладу з надання медичної допомоги неможлива, у зв`язку з тим, що [PERSON] виявляє реальні наміри чинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія до матері та медичного персоналу). Теперішній стан хворого вони кваліфікують як тяжкий психічний розлад у формі органічно шизофреноподібного розладу з агресивними та ауто агресивними формами поведінки (погрози фізичної розправи до матері та оточуючих). Вдповідно до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заінтересована особа матір [PERSON] та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити, зазначаючи про те, що вони бажають мати доступ до хворого під час його перебування у лікарні, та наполягають на тому, щоб лікарі-психіатри призначали [PERSON] лікування лише за згодою його матері [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора та заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі\~ст.\~14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~психіатричного закладу\~без її\~усвідомленої згоди\~або без\~згоди її\~законного представника,\~якщо її\~обстеження або\~лікування можливі\~лише в\~стаціонарних умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.11.2019 року, [PERSON] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічно шизофреноподібного розладу з агресивними та ауто агресивними формами поведінки (погрози фізичної розправи до матері та оточуючих). Відповідно до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] страждає психічним розладом з 2009 року, декілька разів лікувався стаціонарно у зв`язку з загостренням захворювання. У клінічній картині переважає афективно-маячна симптоматика з агресивними та аутоагресивними формами поведінки. Остання виписка відбулася 11.06.2019 року. Після виписки підтримуючу терапію не приймає. 29.10.2019 року бригадою швидкої медичної допомоги, у супроводі матері, доставлений в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Протягом доби дав письмову згоду на госпіталізацію та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. 12.11.2019 року стан пацієнта змінився, став напруженим, багатомовним. Проявляв агресію до медперсоналу. 12.11.2019 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої на теперішній час виписка із закладу з надання медичної допомоги неможлива, у зв`язку з тим, що [PERSON] виявляє реальні наміри чинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія до матері та медичного персоналу). Теперішній стан хворого вони кваліфікують як тяжкий психічний розлад у формі органічно шизофреноподібного розладу з агресивними та ауто агресивними формами поведінки (погрози фізичної розправи до матері та оточуючих). Відповідно до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. На підставі вищевикладеного, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved