Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач вказав, що відповідачі проживають в гуртожитку у кімнаті [ADDRESS], мають заборгованість у сумі 13810 грн 94 к. за спожиті житлово0комунальні послуги, проте у добровільному порядку заборгованість не сплачують. З викладених у позові підстав (а.с.1-7) просив позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши суму заборгованості, інфляційні втрати, три проценти річних та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтвердила викладені у позовній заяві обставини, підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позові просила його задовольнити у повному обсязі, в підтвердження проживання відповідача [PERSON] за спірним житлом надала рішення суду Відповідачі та їх представники не визнали позов в судовому засіданні, пояснили, що встановлені позивачем тарифи не зареєстровані, їм незрозуміло з яких наданих послуг визначалась сума заборгованості, зазначили на проведення зборів мешканців гуртожитку з приводу вирішення питання оплати за житлово-комунальні послуги мешканцями гуртожитку. Відповідач [PERSON] ствердила про самостійність визначення нею розміру тарифів житло-комунальних послуг, по яким вона і здійснювала оплату спожитих житлово-комунальних послуг. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Положеннями ст.10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, з огляду на ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.58 і 59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] і донькою [PERSON] були поселені до кімнати [ADDRESS], де і відповідно були зареєстровані. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.3 ст.61 ЦПК не підлягають до-казуванню, оскільки встановлені рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.09.2012 року, що набрало законної сили, судом встановлено, що фактичним місцем проживання відповідача [PERSON] є кімната [ADDRESS], не зважаючи на зміну місця реєстрації проживання. Згідно розрахунку вартості розміщення та надання місця працівниками заводу для тимчасового перебування у гуртожитку (корпус№20) оздоровчого комплексу «Сокіл» ДП «Антонов» відповідачі повинні сплачувати: [PERSON] як не працівник заводу у сумі 432 грн 00к. за місяць, [PERSON] як не працівник заводу у сумі 134 грн 00к., [PERSON] як не працівник заводу у сумі 432 грн 00к. за місяць. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно довідки про заборгованість по оплаті за проживання за період з 01.04.2012 року по 01.11.2013 року, за відповідачами рахується заборгованість у сумі 13 058 грн 89к. (а.с.35). Окрім того посилання відповідачів з огляду на відсутність жодного належного та допустимого доказу в підтвердження визнання недійсними або скасування встановлених позивачем тарифів є безпідставними, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги як такі що не містять інформації щодо предмету доказування. Доводи відповідача щодо неправомірності проведеного розрахунку позивачем, з огляду на положення ст.820 ЦК України, є безпідставними. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог позивачем та необхідність їх задоволення у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 грн 60 к. На підставі викладеного та

Outcome: approved