Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

До Гірницького районного суду м. Макіївки звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 42,90 кв.м, житловою площею - 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DOM7GА0000000038 від 30.05.2008 року, яка утворилася станом на 10.04.2013 рік у розмірі 32 576,57 долари США, що еквівалентно 260 286,83 гривням, шляхом продажу вказаного нерухомого майна позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Також просило виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України в Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 травня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DOM7GА0000000038 відповідно до якого, останній отримав кредит у розмірі 10 430,00 долари США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 30 травня 2011 року. В забезпечення виконання укладеного кредитного договору між Банком та відповідачем 30 травня 2008 року був укладений договір іпотеки № 212 відповідно до якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42,90 кв.м, житловою площею - 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу. Обумовлена початкова ціна предмета іпотеки дорівнює 237 087,00 гривень. Свої обов'язки, взяті на себе за кредитним договором, [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 10.04.2013 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 32 576,57 долари США, що відповідно до курсу НБУ станом на 10.04.2013 року складає 260 286,83 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 9 125,13 долари США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 1940,51 долари США; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 528,42 долари США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19 401,45 долари США; а також штрафів 31,29 долар США (фіксована частина) і 1549,78 долари США - процентна складова. Оскільки відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, має заборгованість з погашення кредиту, посилаючись на положення ст.33, 39 40 ЗУ «Про іпотеку» просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцю. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні поясненням викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Пояснив суду, що дійсно у 2008 році між ним та «ПриватБанком» був укладений кредитний договір за умовами якого банком був наданий кредит у розмірі 10 430 доларів США. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ним та банком також був укладений договір іпотеки, відповідно до якого, предметом іпотеки є належна йому на праві власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором він не виконав: він сплатив лише декілька разів обумовлено договором суму на погашення кредиту, після чого у зв'язку з різкою зміною курсу долара (курс долара порівняно до гривні значно підвищився) у нього суттєво погіршився матеріальний стан та він більше не міг погашати кредит. Визнав, що на даний час у нього існує заборгованість з погашення вищевказаного кредиту. Разом з цим просив суд врахувати, що фактично вказаний кредит він брав на прохання своє дочки, яка виходила заміж, та що фактично отримала кошти і розпоряджалася ними його вона разом з своїм чоловіком. Квартира, на яке просить звернути стягнення банк є його єдиним житлом. Також він разом з донькою неодноразово зверталися до Банку з проханням провести реструктуризацію боргу, проте банком у цьому їм було відмовлено. Крім того,зазначив, що жодних вимог банку стосовно звільнення з належної йому квартири він не отримував. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 30 травня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DOM7GА0000000038 відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 10430,00 доларів США у виді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 10 000 доларів США - на споживчі цілі; 300 - доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту; 80,00 доларів США - страхування майна, 50,00 доларів США - особисте страхування, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості; винагороди за надання фінансового інструменту - 3% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту; винагороди за резервування фінансового інструменту у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Кредит наданий на строк з 30.05.2008 по 30.05.2011 рік. При цьому сторони домовилися про порядок погашення заборгованості за Кредитом відповідно до якого, щомісяця в період сплати (з 25 по 30 число кожного місяця) відповідач повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 384,14 доларів США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток №2 до кредитного договору). Також умовами Договору (п.8.4) визначено, що у випадку порушення Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту останній сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Крім того п.8.3 Договору визначено, що у забезпечення Позичальником зобов'язань за цим договором виступає іпотека двокімнатної квартири загальною площею 42,90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також всі інші види застави, поруки, іпотеки і т.і., надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за Договором. Також встановлено, що з метою забезпечення виконання укладеного кредитного договору 30 травня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 212. Відповідно до умов вказаного договору предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 42,90 кв.м, житловою - 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 2008 року, виданого Управлінням по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївського виконавчого комітету, та зареєстроване в КП «БТІ м. Макіївки» 29.05.2008 року за №42790 в книзі 211. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 237 087,00 гривень. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу обумовлену Кредитним договором суму кредитних коштів, що в судовому засіданні не заперечувалося [PERSON] Втім свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 11.04.2013 рік має заборгованість за кредитним договором яка становить 32 576,57 долари США, і складається з: - заборгованості за кредитом - 9 125,13 доларів США; - заборгованості за відсотками - 1 940,51 доларів США; - заборгованості по сплаті комісії - 528,42 долари США; - нарахованої пені - 19 401,45 долари США; - штрафи: фіксована частина - 31,29 доларів США процентна складова - 1549,78 доларів США. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що відповідачем належним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів та нарахованої комісії за користування кредитом. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із договором іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Відповідно до п.4.3 Договору про іпотеку визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки надає право Іпотекодержателю продати від свого імені Предмет іпотеки будбь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 39 Закону передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу,відповідно до процедури, встановленої положеннями ст.38 Закону України» Про іпотеку», узгоджуються з обумовленими сторонами у договорі умовами та положеннями ст.39 вказаного Закону. Також, відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що позивачем не надані належні докази виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених частиною 2 статті 40 ЗУ «Про іпотеку» та частиною 3 статті 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або із житлового приміщення, на які здійснюється звернення стягнення як на предмет іпотеки, а саме, щодо отримання відповідачами вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки. При цьому суд не приймає до увагу представлені позивачем як на доказ виконання вищевказаних приписів закону реєстр поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням - реєстр боржників, оскільки жодних належних доказів отримання боржником таких повідомлень про добровільне звільнення житлового приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки (з особистим підписом) відсутні. За таких обставин позовні вимоги позивача про виселення не підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат на сплату судового збору в сумі 2832,27 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial