Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

До Верхньорогачицького районного суду Херсонської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області, якою просить визнати за ним - за [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Соколівка, Бражського району Миколаївської області, право на земельну частку (пай) у розмірі 7,65 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай) за обставин, викладених в позові. Ухвалою від 11.09.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено до підготовчого засідання на 02.10.2020 року за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 02.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд на 16.11.2020 року, яке в подальшому відкладено до 18.11.2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 36). Представник відповідача Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечив (а.с. 35). З урахуванням поданих сторонами заяв, суд вважає за можливе судовий розгляд по даній справі провести без участі сторін на підставі доказів, поданих сторонами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та врахувавши позиції сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 30 жовтня 1994 року по 02 квітня 1996 року [PERSON] працював та був членом колгоспу імені Шевченко та КСП ім.Шевченка, яке було створене на базі колгоспу. Факт роботи та членства в колгоспі та КСП підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8,22), архівним витягом з протоколу засідання загальних зборів колгоспу ім.Шевченка від 30.10.1994 року № 10 (а.с. 3), архівною довідкою №217/01-52 від 30.06.2020 року (а.с. 7) та архівним витягом № 376/01-52 від 04.09.2020 року з протоколу засідання правління КСП ім. Шевченко Верхньорогачицького раону Херсонської області від 30.10.1994 року № 10 (а.с. 23). Згідно листа Верхньорогачицького районного відділу Держгеокадастру від 04.03.2020 № Г-6/0-0.23-6/137-20 розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП ім.Шевченка складає 7,65 умовних кадастрових гектари, вартість земельної частки (паю) становить 34020,00 грн. (а.с. 9). Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченко було видано 30.11.1995 та зареєстровано за № 2 (а.с. 9). Але в списки громадян-членів КСП [PERSON] включено не було без поважних причин (а.с. 4,6). В результаті цього він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) на території КСП ім. Шевченка розміром 7,65 умовних кадастрових гектарів. Після видачі КСП ім. Шевченка державного акту позивач дізнався про порушення своїх прав, але захистити їх вчасно не зміг, оскільки захворів (перелом ребер) та проходив амбулаторне лікування в період часу з 27.11.1998 року по 03.12.1998 року, що підтверджується довідкою КП «Верхньорогачицька ЦРЛ» від 18.03.2020 року (а.с. 10). У період після видачі КСП ім. Шевченка Державного акту на право колективної власності позивач до суду не звертався у зв`язку із пошуком документів для підтвердження своїх прав. Він розраховував звернутися до суду у встановлений три-річний строк позовної давності, але у кінці цього строку був признаний на строкову військову службу до ЗСУ, де проходив службу з 24.06.1998 року по 15.12.1998 року, що підтверджується копією військового квитка. Зважаючи на те, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченка було видано 30.11.1995 року, то трирічний строк позовної давності закінчився у період проходження служби в армії. Перебуваючи на військовій службі, він не міг звернутися із позовом через юридичну необізнаність та відсутність можливості під час служби звернутися до фахівця у галузі права. Факт перебування на службі у ЗСУ підтверджується копією військового квитка (а.с. 21). Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Ухвалою від 11.09.2020 року позивачу поновлено сток позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного земельного права. Відповідно до ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до пункту 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Як зазначив Пленум Верховного суду України у п.п.23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7( із змінами та доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року №2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі цього акту. Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-IV (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай),також є: …рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. У відповідності до абз.3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). На час паювання, 30.11.1995 року, [PERSON] був членом КСП ім..Шевченка, а тому мав право на земельну частку (пай) відповідно до вимог вище зазначеного Указу. Тому не включення його до списку громадян-членів КСП, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, є безпідставним. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» не внесення особи до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач безпідставно не був включений до списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.. Шевченка, а тому був фактично позбавлений права на отримання у приватну власність земельної частки (паю), що не відповідає вимогам чинного законодавства, на час виникнення правовідносин. Відповідно до доведеності позовних вимог в ході судового розгляду, позивачем з посиланням на норми права, які суд також застосовував при ухваленні рішення, позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, як особі, що з 1994 по 1996 роки, була членом колгоспу та на час отримання Державного акта на право колективної власності на землю був членом КСП ім. Шевченка. Позивач, а ні у своєму позові, а ні під час судового розгляду не ставив питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом (а.с.1), а тому, суд не розглядає питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, передбаченого ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.25 ЗК України, п.п.1, 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, і організаціям», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-IV (із змінами та доповненнями), п.п.23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 (із змінами та доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), та

Outcome: approved