Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що хоч і досягла повноліття, проте навчається в коледжі, в умовах великого міста, одержує допомогу від матері, а тому потребує матеріальної допомоги і від батька. При розгляді справи по суті позивач і третя особа [PERSON], заявлений позов підтримали, просили задовольнити його в межах заявленого позову, пояснивши, що на даний час позивач навчається в м. Полтава, витрачає кошти на оплату квартири, придбання продуктів харчування, на переїзд до місця навчання, на придбання необхідних речей для навчання. З цих підстав відповідач, як батько позивача, повинен надавати їй відповідну допомогу на період навчання. Відповідач [PERSON] чіткого ставлення до заявленого позов у не висловив. В своїх поясненнях вказував на те, що на даний час має іншу фактичну сімю, в якій мається двоє неповнолітніх дітей. Зараз він хоч і працює, проте є інвалідом 2 групи через наявне захворювання, потребує коштів на лікування, одержує пенсію. Стверджував, що третя особа по справі також перебуває у іншому шлюбі і її чоловік має піклуватися про їхню доньку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача і третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обгрунтувань. Встановлено, що між сторонами по справі склалися і існують правовідносини, які визначають обовязок батьків та порядок його виконання по утриманню повнолітніх дітей. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними 23 років, якщо вони продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою відповідача і третьої особи [PERSON] та продовжує навчатися в Полтавському базовому медичному коледжі на денній формі навчання за державним замовленням, що підтверджується дослідженими письмовими доказами / а.с. 5, 6 /. Навчаючись в коледжі, позивач одержує стипендію / а.п. 8 /, однак оплачує вартість проживання на квартирі, несе інші витрати, повязані з навчанням. Термін закінчення її навчання в коледжі 30 червня 2018 року. У звязку з цим та з урахуванням її майнового стану, позивач, за переконанням суду, потребує в період навчання матеріальної допомоги і від батька. Відповідач [PERSON] має заробітну плату, отримує пенсію, а тому спроможний надавати утримання своїй дочці на період її навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, судом приймається до уваги стан здоровя та матеріальне становище позивача і відповідача, а також можливість та обовязок надання утримання позивачу третьою особою, яка має відповідні доходи / а.с. 7 /. Суд також зважає і на сімейно майновий стан відповідача, який є інвалідом 2 групи, має іншу сімю, в якій разом з фактичною дружиною, що має власний дохід, утримує ще двох неповнолітніх дітей / а.с. 19, 22 /, також бере до уваги розмір заробітної плати та пенсії відповідача. З цих підстав заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Зважаючи на те, що при подачі цього позову в суд позивач була звільнена від сплати судового збору, а відповідач є інвалідом другої групи та за приписами ст. 5 Закону України «Про судовий збір» також звільнений від сплати судового збору, підстав стягувати з відповідача судовий збір за цим позовом до спеціального фонду державного бюджету на основі приписів ст. 88 ч. 3 ЦПК України немає. Приймаючи до уваги викладене та

Outcome: partial