Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

\~ В червні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до\~ \~ відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, яка розташована на території Вознесенської міської ради та надана для обслуговування жилого будинку № 181 (до зміни нумерації - № 193) по вул. Космодем'янської Зої в м. Вознесенську Миколаївської області, а також для ведення особистого підсобного господарства за цією адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.04.2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу жилого будинку № 193 (після зміни нумерації - № 181) по вул. Космодем'янської Зої в м. Вознесенську Миколаївської області. Проте земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок, а також земельна ділянка, що була надана для ведення особистого підсобного господарства, до цього часу зареєстровані на праві власності за попереднім власником [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON] Зважаючи на те, що до особи, яка придбала жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або яка необхідна для обслуговування цих об'єктів та яка належить відчужувачу майна, позивач просила визнати її власником земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га (для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства), що розташована по вул. Космодем'янської Зої в м. Вознесенську Миколаївської області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено що 22.04.2003 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області був посвідчений договір купівлі продажу жилого будинку № 193 (після зміни нумерації - № 181) по вул. Космодем'янської Зої в м. Вознесенську Миколаївської області, відповідно до якого позивач [PERSON] є покупцем зазначеного будинку, відповідач [PERSON] продавцем. Останній набув право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.03.2003 року державним нотаріусом Першої Вознесенської держаної нотаріальної контори Миколаївської області. Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Вознесенської міської ради Миколаївської області за № 43 від 24.02.1995 року [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, яка розташована на території Вознесенської міської ради та призначена для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою: по вул. Космодем'янської Зої, 181 в м. Вознесенську Миколаївської області. Право власності останньої підтверджено державним актом на право приватної власності на землю, виданого 23.03.1995 року Вознесенською міською радою Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4827. Як слідує з повідомлення Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області за № 9-28-03-1636/2-15 від 18.06.2015 року, Реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області від 16.06.2015 року право власності на вищевказану земельну ділянку залишилося оформленим на [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~ Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у ч.1 ст. 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка як об'єкт права власності визначена державним актом на право приватної власності на землю, виданим\~ \~ \~ \~ [PERSON], \~ який зареєстрований 23.03.1995 року Вознесенською міською радою Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4827, серія ІІІ-МК № 022403. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на час укладення сторонами договору купівлі-продажу жилого будинку 22.04.2003 року) при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може\~ \~ переходити\~ на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо). Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, також визначається на підставі\~ \~ договору (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Разом з тим, при відсутності\~ цивільно-правової угоди\~ щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, слід виходити з аналізу змісту норм ст.120 ЗК України у їх сукупності , що дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Разом з тим, за змістом ст. 120 ЗК України з точки зору її дії в часі дає підстави для висновку про те, що на момент укладення договору купівлі продажу жилого будинку чинною була редакція, відповідно до якої, якщо договором про відчуження жилого будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності лише на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За таких обставин,\~ \~ враховуючи наведене, цивільне право позивача\~ \~ відповідно до\~ ст. 16 ЦК України,\~ ст. 152 ЗК України\~ підлягає захисту шляхом визнання її власником земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком, та необхідна для його обслуговування, господарських будівель, споруд, у розмірі 0,1000 га, відповідно до кадастрового плану земельної ділянки.

Outcome: partial