Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В травні 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Південкомбанк», в якому просила суд: стягнути на свою користь з відповідача суму депозиту (вкладу) у розмірі 8000,0 дол. США, що за курсом НБУ на день подання позову складає 91168,8 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 11 лютого 2014р. між сторонами було укладено договір банківського вкладу № 4849Д-11Ф «Вільний» (далі по тексту - договір), за яким відповідач прийняв від позивачки грошові кошти у розмірі 8000,0 дол. США, процентна ставка по вкладу була встановлена у розмірі 5,0 % річних. 01 квітня 2014р. позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення суми вкладу та сплати відсотків, але відповідачем грошові кошти повернуті не були, у зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права. До судового засідання позивачка подала на адресу суду заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у відсутність свого представника. Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з п. 1) ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», до банківських послуг належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Згідно ст. 55 цього Закону відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 11 лютого 2014р. позивачка уклала з відповідачем за яким відповідач прийняв від позивачки грошові кошти у розмірі 8000,0 дол. США, процентна ставка по вкладу була встановлена у розмірі 5,0 % річних. Відповідно до п. 2.5., 2.6 договору, протягом всього строку дії цього договору, вкладник має право одержати вклад повністю разом з процентами за користування вкладом або його частину з вкладного рахунку на підставі своєї письмової заяви на зняття вкладу або його частини, яка подається в банк у двох примірниках. Банк зобов'язаний повернути вкладникові вклад або його частину згідно із заявою вкладника, поданої відповідно до умов п. 2.5. цього договору, протягом трьох банківських днів з дня отримання відповідної заяви вкладника з урахуванням вимог п. 3.2.6 цього договору. Судом достовірно встановлено, що 01 квітня 2014р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про повернення суми вкладу, проте її прохання не було задоволено. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності з ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки суми банківського (депозитного) вкладу у розмірі 8000,0 дол. США, що за курсом НБУ на час подання позову складає 91168,8 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 911,69 грн.

Outcome: approved