overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що останнім часом вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки з різних побутових питань, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 18 серпня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 956 (а.с.2), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Неповнолітнього дитину сина [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з матірю, майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 жовтня 2002 року у міському відділі РАЦС Чернівецького обласного управління юстиції за актовим записом № 1965, шлюб у неї перший, у відповідача другий. Від шлюбу є двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, постійні непорозуміння та виникаючі суперечки негативно впливають на їх дітей і на загальну моральну атмосферу в сім'ї, спричиняють тяжкі нервові стреси і як наслідок вони почали уникати один одного. Відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали повному розриву їх відносин. З лютого 2015 року вони остаточно припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремою. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання тричі не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовими повістками за місцем реєстрації у відповідності до вимог ст.76 ч.1 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в лютому 2015 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були постійні непорозуміння та виникаючі суперечки із-за різних характерів та поглядів на життя, які негативно впливали на їх дітей і на загальну моральну атмосферу в сім'ї, спричиняли нервові стреси, між ними відсутнє взаєморозуміння та спільна думка щодо вирішення звичайних побутових питань, що спонукало повному розриву їх відносин, на примирення позивачка не згідна, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу належить залишити проживати з матір'ю [PERSON], з якою вони проживають. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON]звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. 00 коп., починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду через свого представника направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 28 вересня 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 2). Син проживає разом з матір'ю. При цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не є можливим. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 191 СУ України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 30.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON]судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають доньку [PERSON]. Відповідач не в повній мірі приймає участь в утриманні неповнолітньої дитини, матеріальна допомога на її утримання є недостатньою, в звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 038175, виданого 24 жовтня 2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.09.2014 року в цивільній справі № 553/3325/14-ц, провадження № 2/553/1170/2014, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов [PERSON] задоволено. Шлюб зареєстрований між сторонами розірвано. Відповідач не в повній мірі приймає участь в утриманні неповнолітньої дитини, матеріальна допомога на її утримання є недостатньою Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітньої донки [PERSON], [INFO], він зобовязаний утримувати його до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, до досягнення повноліття дитини, мотивуючи тим, що відповідач не утримує дитину, не надає добровільно матеріальну допомогу, участь у вихованні дитини не приймає. Позивачка зазначає, що сама несе витрати по утриманню дитини, не маючи достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину -сина [PERSON], [INFO] р.н, (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття [PERSON]. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею двадцяти трьох річного віку на термін навчання до 30.06.2016 року в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, мотивуючи тим, що [INFO] донці виповнилося 18 років, та вона продовжує навчання в Київському університеті ім. Бориса Грінченка на денній формі навчання, платному відділенні і потребує коштів на утримання, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в Київському університеті ім. Бориса Грінченка на денній формі навчання. В судовому засіданні встановлено, що донька проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Після переходу суду до судових дебатів, відповідач повідомив суд, що позов визнає вже часково, оскільки унього на утримання є неповнолітній син, доказів про навність неповнолітнього сина, який перебуває у нього на утриманні суду до початку розгяллу справи по суті не надав. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею двадцяти трьох річного віку на термін навчання до 30.06.2016 року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В заяві зазначила, що 19 травня 2015 року рішенням Решетилівського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від сумісного проживання вони мають неповнолітніх дітей - синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач свідомо ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням синів та матеріально їх не утримує, хоч він працездатний, працює і має постійний дохід, у вільний від роботи час відповідач займається додатковими підробітками. Інші особи, які перебувають на його утриманні відсутні, утримання з нього на користь непрацездатних батьків та інших осіб не проводиться, а тому він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Позивачка прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення синами повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій свої позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину та розглядати справу без її участі( а.с.33) Відповідач [PERSON]. в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.32). Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України за їх відсутності, які надали суду заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності, Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-КЕ № 125864 від 11 березня 2004 року та серії І-КЕ № 105687 від 07 березня 2003 /а.с.4-5/. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Полтавської області № 02-34/3647 від 08 червня 2015 року [PERSON] з синами та відповідачем по справі проживає разом в [INFO] /а.с.6/. Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням неповнолітніх дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, то є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]., в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини . В заяві зазначила, що з 2007 року по 2009рік вона співмешкала з відповідачем. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину: - дочку [PERSON], [INFO] року народження, батьком якої є відповідач. Донька проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні, в даний час вона працює продавцем в ТОВ «Татнєфть- АЗС-Україна», інших джерел доходу крім заробітної плати не маю. Відповідач ухиляється від добровільних витрат, пов'язаних з утриманням та вихованням дитини, добровільно їй матеріальної допомоги не надає, хоч він працездатний, працює і має постійний дохід, ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини ставить її сім'ю у дуже скрутне матеріальне становище.. Позивачка прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON]. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити (а.с.16). Відповідач [PERSON].. в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.17). Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України за їх відсутності, які надали суду заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності, Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]. та відповідач [PERSON]. співмешкали з 2007 року по 2009 рік. Від сумісного проживання вони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] року народження, батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № [NUMBER] від 11 квітня 2008 року /а.с.5/. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Полтавської області № 02-34/3528 від 02 червня 2015 року [PERSON]. з дочкою проживає разом в [ADDRESS] /а.с.6/. Згідно довідки ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» № 21/09-1056/1 від 08 червня 2015року позивачка [PERSON]. дійсно працює на посаді продавці і отримує заробітну плату ( а.с. 7) Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, пов'язаних з утриманням неповнолітньої дочки, добровільно їй матеріальної допомоги не надає, то є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved