Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

В травні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся в суд в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] з позовом про накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS], яка згідно свідоцтва на право власності від 30.01.2003 року належить на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON] В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що на даний час за рішенням Деражнянського районного суду від 01.12.2015 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], проте, всупереч нормам ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», при цьому не було накладено заборону на відчуження майна та житло дитини, в якому вона зареєстрована, що порушує житлові права малолітнього [PERSON] В судовому засіданні прокурор свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування його позовних вимог дійсно мають місце, разом з тим відчужувати належне йому нерухоме майно, в якому прописаний малолітній [PERSON], він не збирається, оскільки в ньому проживають також його мати [PERSON] та двоє рідних братів [PERSON] і [PERSON], які іншого власного життя не мають. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився 07.01.2007 року у смт. Лозове Деражнянського району Хмельницької області, про що у Книзі реєстрації народжень 08.01.2007 зроблено запис №01. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БВ №047414 від 08.01.2007 батьками [PERSON] є відповідач [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням голови Деражнянської районної державної адміністрації від 09.07.2014 №178/2014-р [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження голови Віньковецької районної державної адміністрації від 28.11.2014 №308/2014-р, малолітнього [PERSON] влаштовано на спільне проживання і виховання в прийомну сімю [PERSON] та [PERSON], жителів с. Яснозіря Віньковецького району Хмельницької області, де він на даний час і проживає. В подальшому, рішенням Деражнянського районного суду від 01.12.2015 у справі №673/1428/15-ц [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 30.01.2003, квартира [ADDRESS], на праві спільної часткової власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Крім того, відповідно до листа Лозівської селищної ради малолітній [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі в смт. Лозове Деражнянського району, але на даний час, як було зазначено вище, проживає у сімї прийомних батьків у с. Яснозіря Віньковецького району. Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Водночас, при ухваленні 01.12.2015 Деражнянським районним судом рішення про позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], питання щодо накладання заборони на відчуження житла вищевказаної квартири не вирішено. Згідно з ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини» дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991, № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Разом з тим, служба у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації, Лозівська селищна рада та прийомні батьки малолітнього [PERSON] [PERSON] та [PERSON] упродовж 2015 2016 років будь-яких заходів по накладенню заборони на відчуження майна [PERSON] не вживали, що свідчить про бездіяльність та неналежне здійснення віднесених до їх компетенції повноважень. З огляду на викладене, з метою захисту житлових прав малолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], яка згідно свідоцтва на право власності від 30.01.2003 року належить на праві спільної часткової власності [PERSON] до досягнення повноліття малолітнім [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved