Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі-відповідач), просив визнати виконавчий напис № 937, вчинений 02.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 13687,77 гривень таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 03.03.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі керуючого Богуславської філії Лукашевської Н.І. було укладено Договір приєднання до Умов банківських кредитних продуктів № 12-38-пк/4-ОВ (далі - Договір), відповідно до якого банк зобов`язався надати йому кредит у формі овердрафту в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень на строк 365 календарних днів з дати укладення вказаного Договору. Відповідно до п. 2.4 вказаного Договору, у випадках та в порядку, передбаченому п.п. 7.12.3.5 - 7.12.3.7 Умов, Банком здійснюється автоматичне подовження строку овердрафту, зазначеного в п. 2.3, на наступні 365 днів. 16.07.2015 року Національним банком України прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» і відповідно строк овердрафту не подовжувався. Із аналізу розрахунку сукупної вартості овердрафту по картковому рахунку вбачається, що 02.03.2015 року була остання дата повного погашення ним кредитного зобов`язання, а отже з цієї дати розпочався строк позовної давності для стягнення спірної заборгованості. До відкриття виконавчого провадження, поштовою кореспонденцією він отримав копію повідомлення про відступлення прав вимог від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» Яковець Ю.М. за вих. №4639 від 21.08.2018 року, яка належним чином не завірена. У вказаній копії повідомленні було вказано про те, що у нього борг, який виник за Договором від 05.09.2014 року перед ПАТ «Банк «Київська Русь», який в свою чергу був проданий відповідачу на підставі договору № UA-EA-2018-06-22-000031-b від 09.08.2018 року, і його загальна сума становить 13187 (тринадцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 77 копійок. В копії повідомлення про відступлення прав вимог йому не було повідомлено про те, що сума заборгованості за Договором може бути збільшена з урахуванням відсотків і штрафних санкцій, а тому сума, яка вказана у повідомленні та у виконавчому написі, різняться. Однак, 11.07.2019 року приватним виконавцем за заявою відповідача відкрито виконавче провадження ВП № 59517592 по виконанню згаданого вище виконавчого напису та винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 78 копійок. Зазначає, що він з відповідачем у будь-які правовідносини не вступав, однак відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису вже після закінчення строків позовної давності, а нотаріус в свою чергу не перевірив належним чином дотримання стягувачем строків позовної давності (загального і спеціального). Таким чином, перед вчиненням нотаріального напису нотаріусом не виконано положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки не зазначено на якій підставі останній видав виконавчий напис про стягнення з нього заборгованість в розмірі 13687,77 грн., яка утворилася поза межами строку позовної давності. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис по своєму змісту не відповідає положенням ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду свого представника з належним чином оформленим договором про надання правничої допомоги (а.с.17-20). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість звернувся із заявою, в якій просив залишити без розгляду вимогу про стягнення на правову допомогу, а решту вимог позивача підтримав та просив їх задовольнити і розглянути справу без сторони позивача (а.с.35). Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву у встановлений судом не надіслав. Приватний нотаріус БРНО Київської області Колейчик Володимир Вікторович у судове засідання не з`явився. Ухвалу суду від 24 вересня 2019 року про витребування доказів, а саме належним чином завіреної копії нотаріальної справи (документів), на підставі якої був вчинений 02.07.2019 року виконавчий напис за № 937, не виконав, причини невиконання ухвали суду та неявки в судове засідання не повідомив. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна в судове засідання не з`явилася. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі керуючого Богуславської філії Лукашевської Н.І. було укладено Договір приєднання до Умов банківських кредитних продуктів № 12-38-пк/4-ОВ, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику - [PERSON] кредит у формі овердрафту в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень на строк 365 календарних днів з дати укладення вказаного Договору (а.с. 12). 02.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис (реєстраційний № 937) про стягнення з боржника, яким є позивач [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість в розмірі 13 687 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 77 копійок. 11.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною за заявою відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відкрито виконавче провадження ВП № 59517592 по виконанню згаданого вище виконавчого напису (а.с. 15) та постанова про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 78 копійок (а.с. 16). Листом від 21 серпня 2018 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 12-38-ПК/4 від 05.09.2014 року з вимогою про усунення порушень за вказаним договором, а саме заборгованості, яка складає 13187,77 грн. (а.с. 14). Згідно розрахунку сукупної вартості овердрафту по зарплатному картковому рахунку вбачається, що 02.03.2015 року була остання дата повного погашення позивачем кредитного зобов`язання в розмірі 10015,56 грн. (а.с. 13). Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, заборгованість була погашена ще у 2015 році, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати на користь держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved