Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON]В звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні з 31.01.2018 року. Страждає на розумову відсталість. Навчався у спеціалізованому інтернаті. Перебуває на обліку у районного психіатра. Багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах з приводу порушень поведінки. [PERSON] є людиною з інвалідністю 2-ої групи. Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.02.2008 року визнаний недієздатним. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.05.2008 року опікуном призначена мати [PERSON] [PERSON]. З 06.11.2008 року є підопічним Орловського психоневрологічного інтернату. Останні роки психічний стан хворого погіршився: проявляє агресивність, наносить ушкодження собі та оточуючим, відмовляється від їжі, висловлює маячні ідеї, вимагає його поховати, погрожує виколоти очі, бє вікна. Остання госпіталізація з 15.07.2013 року по 11.09.2013 року з діагнозом: легка розумова відсталість внаслідок перінатальної патології з порушеннями поведінки, психотичними симптомами. Поточна госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану протягом тижня: на фоні безсоння став злісним, агресивним, побив в інтернаті вікна, дзеркала, нападав на підопічних і співробітників, кусав їх, постійно кричав, вимагав відвезти його до моргу, тому що він вмирає. Доставлений за направленням районного психіатра у супроводі опікуна [PERSON], [PERSON] госпіталізований за її заявою, як страждаючий на психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. Дав згоду на госпіталізацію. У відділенні залишався збудженим, агресивним, розгальмованим, вимагав себе привязати, відрізати статеві органи, розрізати голову, відвезти до моргу, поховати. 01.02.2018 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, хворий страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, внаслідок резідуальної енцефалопатії з грубими порушеннями поведінки, психотичними симптомами. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Лікар-психіатр [PERSON] зазначив, що 01.02.2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, хворий страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, внаслідок резідуальної енцефалопатії з грубими порушеннями поведінки, психотичними симптомами. [PERSON] тривалий час перебуває під спостереженням лікаря-психіатра, на цей час являє потенційну соціальну небезпеку як для себе так і для оточуючих. Законний представник - захисник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації [PERSON] зазначивши, що останній являє небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] у судовому засіданні не надав пояснень. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.02.2018 року [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] є людиною з інвалідністю 2-ої групи, визнаний недієздатним ще у 2008 році, перебуває під спостереженням лікаря-психіатра, страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, внаслідок резідуальної енцефалопатії з грубими порушеннями поведінки, психотичними симптомами. Його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра та захисника, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні, визнаний недієздатним і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved