Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований\~тим,\~що 07.02.2002\~позивач з\~відповідачем уклали\~шлюб,\~який зареєстрований\~міським відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~управління юстиції\~Вінницької області,\~актовий запис\~№ 157.\~Від шлюбу\~у подружжя\~є неповнолітній\~син \~[PERSON],\~[INFO]. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через різні погляди на життя і побут. З 25 січня 2018 року ведення спільного господарства припинено. Таким чином збереження сімї неможливе і суперечить інтересам позивача та відповідача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 14.01.2019 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. У строк, визначений судом ухвалою суду від 14.01.2019, від відповідача відзив на позов не надійшов. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Позивач зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Шитова». Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 071772, виданим 07.02.2002 міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 157. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. (а.с. 3) Судом встановлено,\~що позивач\~з відповідачем\~від шлюбу\~мають неповнолітнього\~сина \~[PERSON],\~[INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 4) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved