Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Київської міської державної адміністрації, в якому просила суд визнати за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , - на 1/5 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим 12.05.2014 року за номером 431 приватним нотаріусом КМНО Зубар Н.В. на майно, яким є 1/5 частина квартири [ADDRESS] , після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 07.12.2018 року позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 11.04.2019 року постановою державного нотаріуса позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки, позивачем не було надано правовстановлюючі документи на вказане майно. З огляду на викладене, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 27.05.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року, у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2020 року № 418, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю [PERSON] 30.07.2020 року від відповідача КМДА до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що КМДА є неналежним відповідачем у даному спорі. У вересні 2020 року позивач звернулась до суду із клопотанням про заміну первісного відповідача КМДА на належного - Київську міську раду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року, у справі було замінено відповідача КМДА на належного відповідача Київську міську раду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився. Відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в Росії, що підтверджується копією тимчасової посвідки на постійне проживання. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] . 06.11.1967 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , та прізвище дружині було присвоєно [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, та прізвище дружині було залишено [PERSON] . 22.06.1974 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , - було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого прізвище дружині було присвоєно [PERSON] . 13.07.1977 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 12.05.2014 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого остання заповіла 3/10 частини квартири [ADDRESS] своїй доньці [PERSON] . На час розгляду справи зазначений заповіт є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. 07.12.2018 року позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , та нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 832/2018. Однак, державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Ткач О.А. 11.04.2019 року було винесено постанову, відповідно до якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 12.05.2014 р. за № 431, після померлої [PERSON] на майно, яким є 1/5 частина квартири [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої увійшла, зокрема, 1/5 частина квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1993 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в рівних частинах. З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка в свій час успадкувала майно після смерті чоловіка [PERSON] , та позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, інші спадкоємці відсутні. Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадщину не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд приймає до уваги те, що згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, перепоною в оформленні спадщини є наявність інших спадкоємців, які можуть претендувати на обов`язкову частку в спадщині, що передбачено 1241 ЦК України. Як вже зазначалося вище, в ході розгляду справи було встановлено, що за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким свою частку в квартирі [ADDRESS] заповіла позивачу у справі, яка, як спадкоємець за заповітом, - належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що оригінал правовстановлюючого документу у позивача, як спадкоємця за заповітом, відсутній, та позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved