Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В січні 2014 року Позивач звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON], вимагаючи захистити свої права як споживача. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що 25 січня 2012 року між ним та Відповідачем було укладено Договір про поставку пиломатеріалів №5, відповідно до умов якого Позивач сплатив Відповідачу кошти в сумі 27500 грн. Позивач вказує, що відповідно до п.1.1 Договору поставки продавець (Відповідач) зобов'язалася доставити товар до 01 березня 2012 року, проте до цього часу ФОП [PERSON] своїх обов'язків не виконала, товар не поставила. Позивач зазначає, що у зв'язку з простроченням Відповідачем виконання своїх зобов'язань з поставки товару у відповідності до п. 3.1 Договору вона має сплатити на його користь штрафні санкції в розмірі 1% від суми договору за кожен день прострочення, що становить 88275 гривень. Крім того, Позивач заявляючи про розірвання договору, вимагає повернення усієї сплаченої ним суми за договором в розмірі 27500 гривень, а також компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2000 гривень із покладенням на Відповідача обов'язку компенсувати судові витрати включаючи витрати на правову допомогу в розмірі 3812,40 грн. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав. На уточнююче запитання суду повідомив, що доказів виконання Позивачем своїх зобов'язань за договором у вигляді сплати обумовленої договором суми в розмірі 27500 гривень [PERSON] не має. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася, тому суд за згодою представника Позивача дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір на поставку деревини (дошки обрізної) на загальну суму в розмірі 27500 гривень. (а.с. 13) У відповідності до вказаного договору [PERSON], як замовник, зобов'язався в якості авансу сплатити продавцю (Відповідачу) суму в розмірі 13750,00 гривень а іншу частину вартості товару сплатити продавцю після повідомлення продавцем про надходження товару (п.2.2.1 Договору). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, в якості належних та допустимих доказів виконання Позивачем своїх зобов'язань як Замовника за Договором поставки №5 від 25.01.2012р. в частині внесення як авансу в розмірі 13750 грн, так і подальшої сплати такої ж суми на користь продавця, [PERSON] мав надати суду відповідні розрахункові документи (квитанції, чеки тощо). Натомість представник Позивача заявив про відсутність у нього таких доказів. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що матеріали справи не містять незаперечних доказів належного виконання Позивачем своїх обов'язків зі сплати Відповідачу авансу та подальших платежів за договором, суд позбавлений можливості визнати вимоги [PERSON] про повернення зазначених коштів, а також стягнення штрафних санкцій та компенсації за спричинену моральну шкоду за прострочення Відповідачем своїх зобов'язань, обґрунтованими. Відтак, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed