Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Ленінський районний центр зайнятості м. Вінниці з позовом до [PERSON] про стягнення допомоги по безробіттю. Позов мотивований тим, що 04.04.2016 [PERSON] був зареєстрований у Ленінському районному центрі зайнятості м. Вінниці як такий, що шукає роботу, і отримав статус безробітного. У заяві про надання статусу відповідач, крім іншого, вказав, що не забезпечує себе роботою самостійно та ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного. Відповідно до ст.ст. 22, 23 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON], який перебував на обліку, як безробітний з 11.04.2016, була призначена виплата допомоги по безробіттю. Однак 18.07.2016 до Ленінського центру зайнятості м. Вінниці надійшов лист Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2016 № 612/0/2-16 та витяг з Єдиного реєстру адвокатів України про те, що 18.08.2008 [PERSON] було видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 603. Згідно з поданої ним заяви, право на заняття адвокатською діяльністю було поновлено з 26.05.2016. Згідно ст. 22 ЗУ « Про зайнятість населення» та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітних, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, ДПА України від 13.02.2009 за № 60/62, Ленінським центром зайнятості м. Вінниці було проведено розслідування достовірності даних, які є підставою для надання статусу безробітного під час реєстрації та в період перебування особи на обліку. Під час проведення розслідування встановлено, що відповідач не повідомив про поновлення ним права на заняття адвокатською діяльністю з 26.05.2016, що він є діючим адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва № 603 виданого 18.08.2008. У звязку з цим відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 2\~632, 76 гривень за період з 26.05.2016 по 20.06.2016. Наказом директора Ленінського районного центра зайнятості м. Вінниці № 115 від 20.07.2016 прийнято рішення про повернення коштів в сумі 2\~632, 76 гривень. [PERSON] було направлено витяг із наказу про повернення незаконно виплачених йому коштів, який той отримав особисто 03.08.2016. Станом на 14.12.2016 кошти відповідачем не повернуті. Вищевикладене й стало підставою для звернення представника позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 2\~632, 76 гривень. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1\~378, 00 гривень. Ухвалою суду від 23.12.2016 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.02.2017 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Вінницького окружного суду в адміністративній справі № 802/213/17-а за позовом [PERSON] до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправними та скасування рішення. 25.05.2017 ухвалою відновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду. 07.07.2017 до суду представником позивачем подано заяву про зміну (доповнення) підстав позову та уточнення позовних вимог. Так представник позивача доповнив підставу звернення до суду з даним позовом наказ директора Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці № НТ160721 від 21.07.2016. В звязку із перейменуванням Ленінського районного центра зайнятості м. Вінниці на Правобережний районний центр зайнятості м. Вінниці, представник позивача уточнив позовні вимоги в частині особи на чию користь необхідно стягнути кошти і вказав нові реквізити. Ухвалою суду від 12.10.2017 провадження у справі зупинено до набрання законної сили постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2017 по справі № 802/1206/17-а за позовом [PERSON] до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення. Ухвалою суду від 23.07.2018 провадження у справі поновлено, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Також даним судовим рішенням учасникам справи запропоновано надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 23.07.2018, від відповідача відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 17.09.2018, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі залучено правонаступника Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці - Вінницький міський центр зайнятості. Відповідно, усі дії вчинені в даному цивільному процесі до вступу правонаступника - Вінницького міського центру зайнятості, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив. Також ухвалою суду від 17.09.2018 провадження у справі зупинено до ухвалення судового рішення Верховним Судом у справі № 802/1206/17-а за позовом [PERSON] до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправними та скасування рішення. Ухвалою суду від 18.02.2019 справу прийнято до свого провадження суддею Борисюк І.Е., поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою суду від 14.03.2019 прийнято до розгляду змінені (доповнені) позивачем підстави позову та уточнені позовні вимоги. В судовому\~засіданні представник\~позивача позовнівимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві та заяві про зміну (доповнення) підстав позову та уточнення позовних вимог від 07.07.2017. Відповідач позовні вимоги не визнав і просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 04.04.2016 відповідач перебував на обліку в Ленінському районному центрі зайнятості м. Вінниці та отримував допомогу по безробіттю відповідно до ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття» . Згідно із довідкою, виданою Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці № 05-51/401 від 14.12.2016, з 04.04.2016 по 20.06.2016 [PERSON] виплачувалась допомога по безробіттю, сума якої за цей період становить 2\~632, 76 гривень. (а.с. 8) 18.07.2016 до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці надійшов лист Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2016 № 612/0/2-16, яким повідомлено центр зайнятості, що станом на 14.07.2016 в Єдиному реєстрі адвокатів України наявні відомості стосовно адвоката [PERSON], в тому числі стосовно поновлення його права на заняття адвокатською діяльністю з 26.05.2016. (а.с. 5) Згідно із витягу з Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що [PERSON] 18.08.2008 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за № 603 і відповідно до поданої ним заяви право на заняття адвокатською діяльністю, яке було зупинене з 30.09.2008, поновлено з 26.05.2016. (а.с. 6) Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці листом № 4136/06-33-1/03 від 15.07.2016 повідомило, що адвокат [PERSON] в органах ПФУ зареєстрований з 25.11.2008, як особа, що забезпечує себе роботою самостійно. (а.с. 7) 20.07.2016 на підставі акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення від 19.07.2016 № 159, директором Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці видано наказ № 115 «Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. [PERSON] та повернення незаконно виплачених коштів» відповідно до п. 3 якого, [PERSON] зобов'язано протягом 15 календарних днів з дня отримання витягу з цього наказу, повернути кошти в сумі 2 632,76 гривень, отримані ним, як допомога по безробіттю за період з 26.05.2016 по 20.06.2016. (а.с. 9, 12) Наказом від 21.07.2016 за № НТ160721 «Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів» [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю, припинено його реєстрацію як безробітного та зобов'язано повернути здійснені виплати за період з 26.05.2016 по 20.06.2016. (а.с. 49) На адресу відповідача центром зайнятості було направлено вимогу № 01-31/2037 від 25.07.2016 про відшкодування коштів та витяг з наказу № 115 від 20.07.2016. (а.с. 9) Вищевказану вимогу відповідач отримав 03.08.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 11) Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі № 802/213/17-а визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 20.07.2016 року № 115 «Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. [PERSON] та повернення незаконно виплачених коштів». (а.с. 37-41) Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 802/1206/17-а від 07.06.2018 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправним та скасування наказу Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці № НТ160721 від 21.07.2016 в частині, що стосується [PERSON], відмовлено. (а.с. 81-93) Постановою Верховного Суду від 19.12.2018 вищевказану постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду залишено без змін. (а.с. 129-134) Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, судом прийнято до уваги, що сторонами під час судового розгляду даної цивільної справи не було спростовано обставини, які встановлені постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 802/1206/17-а від 07.06.2018. Так, вищевказаним судовим рішення встановлено, що [PERSON] з моменту відновлення права на заняття адвокатської діяльності, тобто з 26.05.2016, є самозайнятою особою, забезпечує себе роботою самостійно, а тому, не мав права на збереження статусу безробітного та допомоги по безробіттю. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобовязані інформувати службу зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього закону. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи у встановленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В порушення вищевказаних норм відповідач не повідомив позивача про обставини, що зумовлюють припинення його реєстрації як безробітної особи та виплати йому допомоги по безробіттю, що стало наслідком безпідставного отримання такої допомоги з 26.05.2016 по 20.06.2016 в розмірі 2\~632, 6 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із\~п.\~1\~ ч.\~1\~ст.\~1215\~ЦК України\~не підлягає\~поверненню безпідставно\~набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Однак, в ході розгляду справи встановлено набуття відповідачем допомоги по безробіттю у звязку із його недобросовісністю. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.ч. 13 ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до\~ч.\~2\~і ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~і п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобовязані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~обєктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Твердження відповідача про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки представник позивача просив стягнути кошти на користь Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці, а не Вінницького міського центру зайнятості, не заслуговують на уваги враховуюче наступне. 02.07.2016\~наказом Вінницького\~обласного центру\~зайнятості №\~78\~Ленінський районний\~центр зайнятості\~м.\~Вінниці перейменовано\~на Правобережний\~районний центр\~зайнятості м.\~Вінниці.\~ Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) «Про створення Вінницького міського центру зайнятості Вінницької області» від 29.05.2018 № 56 створено Вінницький міський центр зайнятості. Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) «Про припинення діяльності Правобережного районного та Лівобережного міжрайонного центрів зайнятості м. Вінниці» від 29.05.2018 № 57 припинено шляхом реорганізації (злиття) діяльність наступних юридичних осіб: Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці та Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці. Установлено, що Вінницький міський центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов'язків Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці та Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці. Щодо посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, якою визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 20.07.2016 №115 «Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. [PERSON] та повернення незаконно виплачених коштів», то суд виходить з наступного. Згідно із ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. При цьому судом враховано обставини встановлені в ході розгляду даної цивільної справи та обставини встановлені Верховним Судом в ході розгляду адміністративної справи № 802/1206/17-а. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Вінницького міського центру зайнятості коштів в розмірі 2 632, 76 гривень, отриманих ним без достатньої правової підстави як допомога по безробіттю за період з 26.05.2016 по 20.06.2016. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 1 378, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1625 від 07.12.2016. (а.с. 1) Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~378, 00 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved