Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], 1955 р.н., перебуває на диспансерному обліку з 1998 року з діагнозом: Шизофренія, безперервно - прогредиентна, параноїдн, галюцинаторно - параноїдний синдром, виражена зміна особистості за типом фершробен. З анамнезу відомо, що страждає психічними захворюванням з 1994 року. Багаторазово і тривало лікувався в психіатричних лікарнях м. Донецька, м. Лисичанська. Захворювання протікає безперервно - прогредиентное. У клініці хвороби переважає галюцинаторно-параноїчна симптоматика з маячними ідеями відносин, переслідування, впливу. У зв'язку з хворобою часто пише скарги в різні інстанції. Хворий схильний до алкоголізації, агресивний до матері, багаторазово бив її. Соціальні зв'язки втратив. У зв'язку з наростаючими специфічними змінами особистості байдужий до свого зовнішнього вигляду, ходить у брудному одязі, не виконує елементарні норми особистої гігієни. Часто йде з дому, безцільно бродить по місту. Багаторазово лікувався стаціонарно. Ремісії короткі, нестійкі. Підтримуюче лікування приймає нерегулярно, схильний до відмови від нього. Ухиляється від відвідування лікаря. З 2003 року отримує примусову амбулаторну психіатричну допомогу за рішенням суду. У зв'язку зі схильністю до агресії, алкоголізації, відмови від підтримуючого лікування потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Останнє стаціонарне лікування в ЛОПЛ було з 11.04.2014 року по 04.06.2014 рік. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом Гулаковим В.О., дільничними психіатрами Баутіною Ю.О., Прокопенко Г.П, які, враховуючі хронічний характер течії хвороби, агресивну поведінку в період загострення хвороби, схильність до нерегулярного лікування, прийшли до висновку про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON], 1955 року народження, уродженця м. Лисичанська, проживаючого за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу Баутіна Ю.О. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі, з рішенням суду заздалегідь згодна. Законний представник хворого [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи з її відсутності, просила суд заяву задовольнити. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], 1955 року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2014 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів від 20.10.2014 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], 1955 року народження, інвалід ІІ групи безстроково. З 1998 року перебуває на обліку з діагнозом: Шизофренія, безперервно - прогредиентна, параноїдн, галюцинаторно - параноїдний синдром, виражена зміна особистості за типом фершробен. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах 31 раз, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 11.04.2014 року по 04.06.2014 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі шизофренії, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON], задовольнити.

Outcome: approved