Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтову-вав його тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На підставі ордеру №93 від 7 листопада 2005 року позивач вселився в квартиру [ADDRESS]. Однак будівельні роботи в цій квартирі не були закін-чені, вона не відповідала санітарним та технічним вимогам. Житловий будинок був прий-нятий в експлуатацію Бориспільською міською радою. Ця обставина свідчить про те, що саме цей орган місцевого самоврядування повинен був благоустроїти квартиру позивача. Однак він ухилявся від добровільного виконання цього обов'язку. Тому [PERSON] просив суд зобов'язати Бориспільську міську раду благоустроїти квартиру [ADDRESS]. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про часткову зміну пред-мета позову (а.с.31-33 т.2): просить суд зобов'язати Бориспільську міську раду, виконав-чий комітет Бориспільської міської ради виконати опоряджувальні роботи в квартирі [ADDRESS]: облаштувати плінтуси та закріпити ними ліно-леум, встановити 4 нові металопластикові вікна та здійснити герметизацію віконних бло-ків, встановити нові дверні блоки, здійснити штукатурні роботи стелі та стін, поклеїти нові шпалери та встановити нові труби системи опалення якомога ближче до стін. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Представник відповідачів Волошина Ю.Г. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на відсутність доказів на підтвердження того, що станом на день вселення позивача в квартиру в ній не були за-кінчені будівельні роботи. Крім того, [PERSON] пропустив строк позовної давності. Тому представник відповідачів Волошина Ю.Г. просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник Державної служби України з надзвичайних ситуацій не з'явився у судове засідання. Він надіслав заяву про розгляд цивільної справи в його відсутності (а.с.42-43 т.2). Представник ДП МОУ «Укрвійськбуд» не з'явився у судове засідання. Суд неодно-разово вживав заходи, спрямовані на повідомлення його про час та місце розгляду ци-вільної справи. Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобиль-ській АЕС. Ця обставина підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 14 бе-резня 2006 року (а.с.6 т.1). На підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №513, №530 від 30 серпня 2005 року позивачу був виданий ордер на право зайняття жилого примі-щення №93 від 7 листопада 2005 року (а.с.12 т.1). На підставі цього ордеру [PERSON] вселився та проживає в [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією акта обстеження жит-лових і матеріально-побутових умов (а.с.4 т.1) та копією довідки 135-го Домобудівель-ного комбінату №426 від 27 листопада 2014 року (а.с.5 т.1). Відповідно до ч.1 ст.50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним та відповідати встановленим санітарним і тех-нічним вимогам. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 13 травня 2010 року (а.с.13-14 т.1), в квартирі позивача не були закінчені буді-вельні роботи, вона не відповідала санітарним та технічним вимогам. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Зокрема, в квартирі [ADDRESS] були відсутні плінту-си та лінолеум, не були встановлені підвіконники та не була забезпечена герметизація віконних блоків, дверні блоки були перекошені та двері в кімнатах не закривались, на стелі та стінах частково відпала штукатурка, відклеїлись шпалери. Ці обставини під-тверджуються копією листа секретаря Бориспільської міської ради №12-29-3634 від 10 червня 2009 року (а.с.41 т.1) та копією акта обстеження житлових і матеріально-побуто-вих умов від 3 червня 2009 року (а.с.42 т.1). Під час виїзного судового засідання, яке проводилось 17 листопада 2016 року в квартирі позивача, було виявлено, що в кімнатах та приміщеннях постелений лінолеум, віконні рами облаштовані підвіконниками. Ці обставини свідчать про те, що частина будівельних недоліків була усунута. Однак всі дверні блоки демонтовані та зберігаються на балконі квартири. Аналіз цих доказів свідчить про те, що станом на час розгляду цивільної справи в квартирі [ADDRESS] залишились такі будівельні недоліки: відсутні плінтуси, не забезпечена герметизація віконних блоків, в кімнатах відсутні двер-ні блоки, на стелі та стінах частково відпала штукатурка, залишились відклеєними шпа-лери. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення права на благоустроєне житло [PERSON] має право вимагати усунення перелічених вище будівельних недоліків. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Встановлено, що [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що для виправлення допущених будівельних недоліків не-обхідно замінити дерев'яні вікна на металопластикові, а також облаштувати нові труби системи опалення. Крім того, відсутні докази на підтвердження того, що позивачем по-годжений обраний ним варіант облаштування системи опалення. З огляду на це суд вважає, що підстави для усунення інших будівельних недоліків відсутні. В матеріалах цивільної справи міститься копія повідомлення на право огляду запро-понованої квартири від 23 грудня 2004 року (а.с.11 т.1), з якого вбачається, що позивач був згоден на передачу в його користування квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Встановлено, що в наведеному вище письмовому доказі відсутня жодна інформація про стан та якість виконання будівельних робіт. Сама по собі згода позивача не свідчить про те, що в квартирі були виконані всі будівельні роботи, а житло відповідало санітар-ним та будівельним вимогам. З огляду на це суд вважає, що копія повідомлення на право огляду запропонованої квартири від 23 грудня 2004 року є неналежним доказом. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №529 від 30 серпня 2005 року (а.с.19 т.2) був затверджений акт державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.20-23 т.2). Іншим рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №530 від 30 серпня 2005 року (а.с.27 т.2) був наданий дозвіл на заселення позивача в квартиру №113 в цьому житловому будинку. Аналіз цих доказів свідчить про те, що виконавчий комітет Бориспільської міської ради не перевірив придатність квартири позивача для проживання та помилково передав йому неблагоустроєне житло. Тому саме цей орган місцевого самоврядування, а не Бориспільська міська рада, зобов'язаний усунути допущені будівельні недоліки. З огляду на це суд вважає, що належить зобов'язати виконавчий комітет Бориспіль-ської міської ради виконати опоряджувальні роботи в квартирі [ADDRESS]: облаштувати плінтуси та закріпити ними лінолеум, здійснити герметиза-цію віконних блоків, встановити раніше демонтовані дверні блоки, здійснити штукатурні роботи стелі та стін, поклеїти нові шпалери. Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних сво-бод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Встановлено, що ухилення виконавчого комітету Бориспільської міської ради про-тягом тривалого часу від виконання обов'язку забезпечити позивача благоустроєним житлом становить пряме порушення права [PERSON] на повагу до його житла, перед-баченого ч.1 ст.8 цієї Конвенції. Суд вважає, що запобігання порушення цього права є додатковою підставою для за-доволення позову. Відповідно до ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 та ч.1 ст.261 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. Згідно з ч.4, ч.5 ст.267 цього ж Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає по-важними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановлено, що позивач дізнався про порушення його права ще в листопаді 2005 року. З того часу розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку за-кінчився в листопаді 2008 року. Зі штампу на конверті (а.с.16 т.1) вбачається, що [PERSON] пред'явив позов до суду лише 23 грудня 2013 року. Ця обставина свідчить про те, що він пропустив строк позовної давності. Однак з мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 13 травня 2010 року (а.с.13-14 т.1) вбачається, що позивач дізнався про порушення його права саме виконавчим комітетом Бориспільської міської ради лише в травні 2010 року, тобто вже після закінчення строку позовної давності. Ця обставина об'єктивно пере-шкодила [PERSON] вчасно пред'явити позов до належного відповідача. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] належить поновити строк позовної дав-ності.

Outcome: partial