Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

В травні 2020 рок удо суду надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] з 27 вересня 1986 року по [INFO] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 29 червня 1993 року цей шлюб було розірвано, за ініціативою дружини В рішенні було зазначено про те, що сторони припинили сімейні стосунки в грудні 1991 року. З 1991 року [PERSON] підтримувала фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] , який є біологічним батьком [PERSON] . Проте, позивачі стверджують, що [PERSON] без згоди, відома та письмової заяви [PERSON] внесла його як батька при оформленні народження сина [PERSON] . При цьому, [PERSON] не сплачував аліменти на утримання [PERSON] , не брав участі у його вихованні. Так само і [PERSON] не цікавився станом здоров`я [PERSON] , не надавав допомоги. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Тільки після подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивачі дізнались про те, що [PERSON] було вказано як батька [PERSON] . У зв`язку з чим, позивачі були вимушені звернутись до суду та просили визнати померлого [PERSON] , [INFO] , таким, що не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про [PERSON] як батька [PERSON] , народженого [INFO] , з актового запису № 529 про народження дитини, зареєстрованого 23 березня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві; судові витрати покласти на відповідачів. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2020 у справі було відкрито провадження, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. На підставі ухвали від 08.09.2020 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Згідно з ухвалою від 12.07.2021 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, позов просили задовольнити. Також повідомили, що інший позивач [PERSON] перебуває у лікарні та просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечували наголошували, що померлий [PERSON] був вказаний батьком [PERSON] і про це йому було відомо, він не вчиняв дій щодо виключення себе з вказаного актового запису про народження дитини. Також вказував, що мати повідомляла, що його біологічним батьком є [PERSON] , який його хрестив. Представник відповідача також проти задоволення позову заперечував, наголошував на відсутності в матеріалах справи доказів того, що померлому не було відомо про те, що [PERSON] зареєстрований як його син. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Брала участь у підготовчому судовому засіданні, під час якого визнала, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . Треті особи до суду не з`явились, при цьому, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Жодних клопотань до суду від них не надходило. У зв`язку з чим, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розпочати підготовче засідання за відсутності осіб, які не скористались своїм право на участь у засіданні, про що постановив протокольну ухвалу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка тривалий час проживала поряд з будинком [PERSON] повідомила, що їй відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] . Вказувала, що народився [PERSON] у той період, коли його мати проживала у [PERSON] . Стверджувала, що [PERSON] ніколи не проживала у [PERSON] з [PERSON] . Зазначала про те, що на її думку, [PERSON] не знав про те, що він є батьком [PERSON] . Зазначала, що [PERSON] був ображений на [PERSON] та вони не спілкувались, вказувала, що [PERSON] ніколи не сприймав [PERSON] як свого сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] яка є сусідкою сторін, повідомила, що [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] . Вказувала, що бувала в гостях у померлого [PERSON] . Зазначала, що [PERSON] є схожий на свого батька [PERSON] як дві краплі води. Вказувала, що [PERSON] не вважав [PERSON] своїм сином, всі знали що він є батьком [PERSON] . На думку свідка, [PERSON] не знав про свідоцтво про народження. Не бачила, щоб [PERSON] щось допомагав [PERSON] , на святах у [PERSON] свідок [PERSON] також ніколи не бачила. Про [PERSON] свідку нічого не розказував. Свідок [PERSON] , яка має родинні відносини з позивачами та є подругою [PERSON] повідомила, що [PERSON] та [PERSON] спілкувались. Зазначала, що [PERSON] та [PERSON] офіційно розірвали шлюб, проте ще близько 5 років жили разом. Вказувала, що [PERSON] та [PERSON] постійно спілкувались між собою, святкували свята разом, їздили відпочивати. Вказувала, що [PERSON] знав що не є біологічним батьком [PERSON] , проте не хотів офіційно відмовлятись від нього та вносити зміни в актовий запис про народження [PERSON] . Свідок стверджувала, що особисто мала розмови з [PERSON] на ці теми, оскільки сама не розуміла чому [PERSON] не хоче відмовлятись від [PERSON] , знаючи, що він не його син. Проте, [PERSON] на ці запитання відповідав. Що не відмовиться та відмовлятись не буде. Зазначала, що позивачу [PERSON] також було відомо про те, що [PERSON] був записаний як батько [PERSON] . Зазначала, що після народження [PERSON] , [PERSON] разом з сином ще декілька років проживала у [PERSON] в будинку по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка є подругою та кумою відповідача [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] розстались приблизно у 95-96 роках, відносини почали псуватись і [PERSON] пішла від чоловіка. [PERSON] знав, що [PERSON] не його син, проте вважав його своїм сином, гордився цим. Свідок вказувала, що особисто просила [PERSON] відмовитись від [PERSON] , казала, що оскільки [PERSON] сам знає, що [PERSON] не його син, то навіщо мучити [PERSON] . Проте, [PERSON] не погоджувався, за словами свідка, він гордився тим, що записаний батьком [PERSON] . Свідок зазначала, що чула, як [PERSON] називав папа [PERSON] та папа [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.5,6), а позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.09.1986 у відділі Загсу Ленінградського району м. Києва (а.с.8). Цей шлюб було розірвано відповідно до рішення Ленінградського районного суду м.Києва від 29.06.1993, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис №426 від 23.03.1995 (а.с.8, 9). При цьому, слід зазначити, що рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 12.07.1993. [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубко І.В, від 27.04.2020, станом на дату складення довідки, спадкоємцями [PERSON] за законом є: мати померлого: [PERSON] , [INFO] ; син померлого: [PERSON] , [INFO] ; син померлого [PERSON] , [INFO] (а.с.14). У відповідності до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису при народженні 23.03.1995 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №529 про народження [PERSON] , який народився [INFO] . При цьому, батьком зазначено [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Також зазначено, що державна реєстрація проведена у відповідності до ст. 133 СК України, заявником була [PERSON] (а.с.44-46). При цьому, відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Також слід зазначити, що відповідачі, так само як і позивачі визнають той факт, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У даному випадку, позовну заяву було подано на підставі ст.137 ЦПК України. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. У даному випадку з встановлених обставин справи вбачається і не заперечується сторонами, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . При цьому, встановлено також, що [PERSON] не брав участі у реєстрації актового запису про народження [PERSON] . Також вбачається, що реєстрація актового запису про народження [PERSON] відбувалась після набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу. Разом з цим, оспорити батьківство особи, яка померла, закон дозволяє виключно у випадку якщо через поважні причини така особа не знала про те, що записана батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даному випадку, тягар доказування обставин, передбачених ч. 3 ст. 137 СК України лежить на стороні позивача. На підтвердження вказаних обставин позивач просив допитати свідків [PERSON] , та [PERSON] . Проте вказані свідки повідомили, що на їх переконання [PERSON] не знав про те, що записаний батьком дитини. При цьому, свідки сторони відповідача [PERSON] , [PERSON] повідомили що мали особисті розмови з [PERSON] , який знав про те, він є батьком відповідно до актового запису про народження [PERSON] , тобто, був обізнаний про цей факт та не вживав жодних заходів, спрямованих на оспорювання батьківства. Відтак, оскільки у даному випадку позивачами не було доведено, що померлий [PERSON] не знав про те, що записаний батьком [PERSON] , підстави для задоволення позову - відсутні. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed