Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернулася з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO], який з самого народження зареєстрований разом з нею за адресою: [ADDRESS], та з цього ж часу фактично проживає разом знею за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що матір'ю неповнолітнього [PERSON] є її донька [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, а батьком - є відповідач по справі [PERSON] З часу розірвання шлюбу між донькою позивача та відповідачем, тобто з 2007 року, [PERSON] взагалі перестав піклуватися про свого неповнолітнього сина [PERSON]. Майже протягом одинадцяти років поспіль він не приймає участі у вихованні свого сина, не займається його розвитком, не цікавиться навчанням, не піклується станом здоров'я, матеріально не забезпечує, усунувшись тим самими від виконання своїх батьківських обов'язків. З моменту смерті доньки позивача, неповнолітній [PERSON] залишився проживати разом з позивачем, яка піклується про нього, займається його вихованням, створює всі необхідні умови для його матеріального забезпечення , належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Таким чином, у зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. В судове засідання позивач та її представник не прибули, надали до суду заяви з проханням справу розглядати за їх відсутністю, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, про день час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи - Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю. Зазначив про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Батьками [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). В подальшому шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, та у зв'язку з укладенням шлюбу вдруге, мати [PERSON], змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с. 14,15). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.04.2018 року (а.с. 16). Після смерті матері неповнолітній [PERSON] залишився проживати з [PERSON], яка є його бабою (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов'язків щодо своєї дитини [PERSON], не виконує, не цікавиться станом здоров'я та життям сина, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, які стягнено з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], загальна заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 2-948 від 07.05.2008 року, станом на 31.03.2018 року складає 103 810,54 грн. (а.с. 18-20). Позивач [PERSON] піклується про онука, займається його вихованням, створює всі необхідні умови для належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, повністю матеріально утримує дитину. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому ставить питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON]. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області, позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним, оскільки вихованням сина останній не займається, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв'язку з викладеним, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає необхідним у виконання вимог ст. 142 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved