Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.08.2013 року. Від сумісного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю - позивачем у справі. Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської областівід 27.08.2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти щомісячно на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 07.08.2013 року. Близько 8 років позивач та її син [PERSON] проживають окремо від відповідача. Позивач постійно займається вихованням сина, його фізичним духовним та моральним розвитком, піклується про його стан здоров`я, прикладає зусиль для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готує його до самостійного життя, додатково прикладає зусиль, щоб син розвивався фізично здоровим, розумово розвиненим та розкривав свої здібності. Відповідач з моменту розлучення перестав цікавитись дитиною та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Протягом останніх 8 років відповідач жодного разу не провідав дитину, не приймав участі у його вихованні, не цікавиться його навчанням, станом здоров`я та фізичним і духовним розвитком. Жодного разу не телефонував, не присилав листівок з поздоровленням до дня народження дитини, тобто відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Риданов С.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Суду пояснили, що відповідач тривалий час не цікавиться життям та розвитком дитини, жодного разу не провідав дитину, не приймав участі у його вихованні, не цікавиться його навчанням. Крім того, [PERSON] професійно займається спортом, тому йому необхідно їздити за межі країни на змагання, що потребує постійної згоди батька на виїзд дитини. Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради до судового засідання не з`явився, але надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати дану справу у відсутність представника, позов підтримує, просить задовольнити (а.с. 139). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що вони є давніми подругами позивача [PERSON] . Тривалий час позивачка та її син [PERSON] проживають окремо від відповідача. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням сина, його розвитком. Відповідач [PERSON] не займається вихованням сина, не цікавиться його життям, взагалі не телефонує, не приїжджає до сина, а лише сплачує аліменти у невеликій сумі. Свідки жодного разу не бачили відповідача у дитячому садочку, школі, на тренуваннях, тощо. [PERSON] не знає свого біологічного батька. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 18.09.2011 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який між ними було розірвано на підставі рішення Червоноармійського районного суду Житомирської областівід 27.08.2013 року(а.с. 8, 37). Від сумісного життя та шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де батьком дитини записано відповідача [PERSON] (а.с. 7, 36). 17.03.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу дружини: « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12, 35). Відповідно до довідки №04 від 10.01.2020 року, виданої ОСББ «Надія-102» [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] та чоловіком [PERSON] (а.с. 13, 39). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської областівід 27.08.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2013 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9, 38). На підставі вказаного вище рішення суду про стягнення аліментів, 23.09.2013 року Червоноармійським районним судом Житомирської областібуло видано виконавчий лист №2-219/13 та постановою державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції 29.09.2014 року відкрито виконавче провадження №44873207 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-219/13 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] (а.с. 10-11, 43). З характеристики учня 2-А класу Житомирського екологічного ліцею №24 від 09.01.2020 року суд встановив, що [PERSON] поступив у перший клас ліцею 01.09.2018 року. Дитина із задоволенням відвідує школу, усвідомлює важливість і необхідність навчання, досить легко вступає в контакт. На уроках активний, швидко сприймає навчальний матеріал. Домашні завдання виконує сумлінно і охайно. Всім навчальним приладдям забезпечений. Мати [PERSON] постійно відвідує школу, спілкується з вчителями, контролює і допомагає дитині в навчанні. Тато [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, жодного разу у школі його не бачили. [PERSON] з маленьких років тата не пам`ятає. Велику увагу навчанню і вихованню [PERSON] приділяє його вітчим [PERSON]. , який цікавиться не лише успіхами хлопчика, але й допомагає у вирішенні справ класу (а.с. 14, 40). Також з характеристики [PERSON] від 09.01.2020 року вбачається, що [PERSON] тренується в басейні Фітнес-центру Lime fitness (м. Житомир) з листопада 2018 року. [PERSON] охоче відвідує басейн, наполегливо опановує техніку плавання. На заняттях активний, добре координує рухи. Всім необхідним для тренування в басейні забезпечений. Мама [PERSON] та вітчим [PERSON] постійно водять сина на тренування в басейн, спілкуються з тренером. Батько [PERSON] жодного разу дитину в басейн не приводив (а.с. 15, 42). Згідно характеристики [PERSON] від 15.01.2020 року [PERSON] тренується в Житомирській спеціалізованій дитячо-юнацькій спортивній школі олімпійського резерву з футболу «Полісся» з 2018 року. [PERSON] з радістю відвідує тренування та заповзято виконує свої завдання з оволодіння технічними прийомами та тактичною взаємодією, розвитку фізичних якостей, тощо. На заняттях енергійний, ініціативний, уважний. Всім необхідним для тренувань з футболу забезпечений. Мама [PERSON] постійно водить сина на тренування, спілкується з тренером, забезпечує участь сина у виїзних змаганнях. Так, з 29.11.2019 р. [PERSON] з командою змагався на турнірі у с. Карапиші Київської області, який відвідав разом з мамою. Батько [PERSON] жодного разу дитину на тренування у футбольну школу не приводив (а.с. 16, 41). З акту обстеження умов проживання від 04.03.2020 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Житомирської міської ради О.В. Бібла встановлено, що дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні. В квартирі чисто, прибрано, створені умови для проживання та виховання дитини, а саме є місце для сну та відпочинку. Дитина забезпечена усім необхідним для проживання. У вказаній квартирі проживають [PERSON]. разом з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] (а.с. 69). Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, №962 від 19.08.2020 року, виходячи з інтересів дитини, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 141). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи підстави заявленого позову відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини, в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи та поясненнями свідків підтверджується, що відповідач фактично вже тривалий час самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина, його належного матеріального утримання, духовного розвитку, дитиною взагалі не цікавиться. Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та батьком не склались, відповідач не цікавиться дитиною взагалі, дитиною опікується лише мати, її чоловік та найближчі родичі, а тому, в даній ситуації судом враховуються «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини). Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, дитина з ним не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька із своєю дитиною, за наявності у нього такого бажання. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ним та дитиною. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст. 169 СК України. У правовідносинах, що склались між сторонами, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, діючи свідомо. Відповідно до ст. 81 ЦПК України відповідач не надав суду докази, які свідчать про його участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Бажання змінити своє ставлення до дитини дієвими вчинками відповідачем не підтверджено. Відповідач не використовував можливі шляхи для реалізації батьківського обов`язку. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і відсутність бажання виконувати їх, нерозуміння потреб дитини, байдужість до долі дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить закону і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів. Також на думку суду кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, враховуючи ставлення відповідача до малолітнього сина [PERSON] , суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде здійснене в інтересах дитини і є способом захисту її прав. При ухваленні рішення, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, суд враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Суд також вважає необхідним роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Проте, відповідно до ст. 169 ЦПК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських праві і суд, перевіряючи, наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved