Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В травні 2018 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що 14.10.2006 р.нею був укладений шлюб із відповідачем,зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції,актовий запис № 1323. Сторони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO],яка проживає з матір*ю, та знаходиться на її повному утриманні. З квітня 2018 р. подружжя припинило шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство,проживають окремо. В зв*язку з чим, позивачка наміру відновлювати шлюбні відносини не має. Відповідач не виконував обов*язків батька утримувати дитину. Посилаючись на те,що через різні погляді на сімейне життя, втрату почуття поваги між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння,сторони проживають окремо,відновлення сім*ї неможливе,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дати звернення до суду та до повноліття дитини. Ухвалою від 08.06.2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. У підготовче судове засідання позивач не з*явився, подав заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з*явилася, подала заяву розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до частин 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до частини 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112\~ ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом\~ встановлено та перевірено доказами, що 14.10.2006 р.[PERSON]\~ та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції,актовий запис № 1323,після одруження прізвища чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON],про що надана копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], яка проживає з матір*ю. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і вони проти цього заперечують. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено,а збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи та категоричне небажання сторін примиритися вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,а відповідач не заперечував,що не докладав жодних зусиль до збереження сім*ї. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення,протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Крім того, напружені взаємини\~ між батьками негативно впливають на розвиток дитини подружжя, порушує її право на виховання в сім*ї в умовах взаємоповаги та любові. Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді дитина проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Згідно із ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами законодавства, підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дитини суд не встановив,розмір заявлених вимог чинному законодавству не протирічить. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704 гр.80 коп., з вимог про стягнення аліментів,від попередньої сплати якого позивач звільнена, суд стягує судові витрати з відповідача на користь держави в сумі 704 гр. 80 коп. На підставі ст.105,110,112,141,181-183,191 СК України, 4, 12, 13, 76-81,141,200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,суд-

Outcome: approved