Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Григор*єва В.Б. звернулася до суду з позовм до [PERSON] про стягнення боргу за позикою, інфляційних втрат та процентів за користування позикою в сумі 90000,00 грн. У ході розгляду справи з посиланням на положення ст.. 625 ЦК України позивач уточнила та доповнила вимоги про стягнення 3% річних за користування коштами, нарахованими на суму позики інфляційні втрати, а всього просила сягнути борг за позикою в сумі 82500,00 гривень, проценти за користування позикою в сумі 7500,00 гривень, інфляційні втрати за період з 01.08.2012 року по 04.05.2015 року в сумі 45718,14 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 01.08.2012 року по 04.05.2015 року в сумі 7449,04 в сумі 45718,14 гривень, а всього в сумі 143167,18 грн. , та понесені нею витрати у справі по сплаті судового збору та проведенню експертизи. В судовому засіданні позивач позов підтримала і суду пояснила, що 10.12.2009 року вона позичила [PERSON] гроші в сумі 82500 грн. Ними були передбачені проценти за користування позикою на період дії їх домовленості, а саме до 01.08.2012 року, коли [PERSON] мала повернути гроші і проценти в загальній сумі 90000,00 грн. На підтвердження позики [PERSON] власноручно написала два екземпляри письмової розписки, в якій зазначила і суму позики у 82500,00грн. під проценти, і кінцеву суму у 90000,00 грн. строком повернення 01.08.2012 року. Однак зобов*язання про повернення грошей остання не виконала, заперечувала, що вона позичила їй гроші та факт написання власноручно боргової розписки, у зв*язку з чим вона понесла додаткові витрати на оплату почеркознавчої експертизи. За вказаний час гроші знецінилися, тому вона просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати грошових коштів від дати настання виконання зобов*язання. Представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав, надав розрахунок процентів та коштів від інфляційних втрат за період з 01.08.2012 року по 04.05.2015 року , просив позов задовольнити та стягнути на користь позивача 143167,18 грн. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з*явилися, причини їх неявки суду невідомі, про дату та час розгляду повідомлені належним чином відповідно до поштове повідомлення про вручення судової повістки. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.12.2009 року Григор*єва В.Б. позичила [PERSON] гроші в сумі 82500 грн. зі сплатою процентів за користування грошима із встановленням строку повернення позики 01.08.2012 року із зазначенням суми, яка підлягали поверненню разом з процентами в сумі 90000,00 грн. На підтвердження отримання грошей [PERSON] написала власноручно письмову розписку у двох екземплярах із зазначенням строку повернення боргу з урахуванням процентів 01.08.2012 року. У розписці, переданій позикодавцю, відповідач зазначила суму позики 82500,00грн., зазначила, що позичила під проценти, вказала свої паспортні дані і кінцеву суму грошових коштів у розмірі 90000,00 грн., які вона мала повернути позивачу 01.08.2012 року. Взяте на себе зобов*язання [PERSON] не виконала, відповідно пояснень позивача відповідач заперечує факт позики і факт написання нею боргової розписки. Висновком судової почеркознавчої експертизи за №232 від 28.11.2014 року встановлено, що рукописний текст розписки на суму 82 тисячі 500 грн. від 10.12.2009 р. між [PERSON] та Григор*євою [PERSON] виконано самою [PERSON]В, її звичайним почерком ( а.с.93-104). Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов?яується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України закріплено обов?язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики у строк та в порядку, що встановлені договором. Цивільним законодавством передбачено обов?язкову письмову форму договору позики у випадку перевищення суми позики у десять разів за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. При цьому на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що засвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ( ст. 1047 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними доказами: наявністю власноручно написаної письмової розписки позичальника [PERSON] із зазначенням її анкетних даних ( прізвища імені та по батькові, адреси, серії і номеру паспорту та дати його видачі )про отримання позики в розмірі 82500,00 гривень від Григор*євої В.Б. із зазначенням таких же відомостей і про позикодавця і з уточненням адреси тимчасового проживання та під виплату процентів із зазначенням кінцевої суми у 90000,00грн та строки повернення нею позики 01.08.2012 року. Відповідач не виконала взяте на себе зобов'язання та не повернула позичені кошти і не сплатила проценти. Тому, разом із сумою позики у 82500,00грн. підлягають стягненню і проценти за користування позикою. Окремо розмір процентної ставки сторонами не визначено, однак відповідно до зазначеної у розписці кінцевої суми за період користування позикою розмір процентів сторони визначили у 8000,00 гривень з дня отримання коштів від суми позики, які підлягають стягненню судовим порядком. Таким чином, сума, що підлягає стягненню відповідно до розписки, становить 90000,00 гривень. Відповідно до положень ст 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов' язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від прострочено суми, якщо інший розмір процентов не встановлено договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача за первісним позовом є обгрунтованими, що підтверджено наявністю письмового зобов'язання відповідача про позику, підтверджено висновком експерта про те, що [PERSON] власноручна склала боргове зобов*язання, в якому зазначила про те, що позика в сумі 82500,00 грн. нею отримана під проценти і що вона має повернути 90000,00грн. Тому заявлені вимоги про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов*язання у розмірі 3% річних , як і коштів від втрати інфляційних процесів, розмір яких позивачем вираховано згідно до наданого розрахунку за період з 01.08.2012 року ( 150,798%), який судом перевірено, підлягає стягненню відповідно в сумі 3% річних в сумі 7449,04 гривень та 45718,14 гривень інфляційних втрат. Позивачем сплачено судовий збір та витрати на експертизу у загальному розмірі 5195,47 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача. Всього на користь позивача належить стягнути 148362, 65 гривень.

Outcome: approved