Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом І групи з дитинства безстроково по психічному захворюванню. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2015 року [PERSON] визнаний недієздатним. Мешкає в КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» ЗОР. Рішенням Запорізької обласної Ради від 01.06.2017 року №6 виконуючою обов'язки опікуна й піклувальника призначена в.о. директора будинку-інтернату - [PERSON]. Із анамнезу відомо, що [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2013 року з діагнозом: «Важка розумова відсталість (різко виражена імбецильність) унаслідок резидуальної енцефалопатії з вираженим порушенням поведінки. Загальне недорозвинення мови І рівня». У клінічній картині захворювання домінує інтелектуальне зниження та розлади поведінки з агресивними тенденціями. Тричі лікувався стаціонарно в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. У 2015 році визнаний інвалідом І групи безстроково. Остання виписка із стаціонару 01.02.2017 року. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймав під контролем медичного персоналу будинку-інтернату. Зі слів опікуна, психічний стан змінився протягом останніх 3-х днів: порушився сон, став дратівливим, злісним, агресивним до дітей, б'ється підборіддям по підвіконню, кусає сам себе, дряпає, намагався душити дитину, ударив ногою в живіт молодшу медичну сестру інтернату. 06.09.2017 року о 12.45 год. доставлений у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянутий черговим лікарем, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу, у зв'язку з чим був госпіталізований у примусовому порядку. 06.09.2017 року о 13.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду встановлено, що контакту не доступний, на запитання не відповідає, дивиться по сторонах, безпричинно сміється, стереотипно розгойдується зі сторони у сторону, інструкції не виконує, підхоплюється, прагне на вихід, агресивний, злісний, збуджений, імпульсивний, намагався вдарити лікаря та медсестру, дряпає й кусає себе до крові, голосно кричить. Галюцинаторно-маячної симптоматики не виявляє. Інтелектуально знижений. Критика до хвороби відсутня. Теперішній стан можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості з вираженим порушенням поведінки, з високою вірогідністю скоєння суспільно-небезпечної дії по відношенню до себе та оточуючих (агресивний до дітей, б'є й кусає себе). Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 06.09.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 06.09.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на важкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості з вираженим порушенням поведінки, з високою вірогідністю скоєння суспільно-небезпечної дії по відношенню до себе та оточуючих (агресивний до дітей, б'є й кусає себе) (а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства безстроково по психічному захворюванню, з 2013 року знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: «Важка розумова відсталість (різко виражена імбецильність) унаслідок резидуальної енцефалопатії з вираженим порушенням поведінки. Загальне недорозвинення мови І рівня», у клінічній картині захворювання домінує інтелектуальне зниження та розлади поведінки з агресивними тенденціями, тричі лікувався стаціонарно в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, останнім часом став дратівливим, злісним, агресивним до дітей, б'ється підборіддям по підвіконню, кусає сам себе, дряпає, намагався душити дитину, проявляє агресію до персоналу інтернату, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved