Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь закладу чи особи куди їх буде влаштовано. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. [PERSON] у шлюбі не перебуває. Відомості про батька дитини записано на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Зі слів матері біологічним батьком дитини є [PERSON]. Дитина перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей з самого народження, як така, що опинилися в складних життєвих обставинах. Від адміністрації КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. [PERSON]» ДОР» 10.11.2015 року надійшло повідомлення про те, що у них перебуває недоношена дитина, народжена жінкою під час алкогольного спяніння, з численними діагнозами серед яких алкогольна фетопатія. З самого народження дитини [PERSON] почала ухилятися від її виховання. За час перебування дитини у лікарні мати лише двічі відвідала сина, при цьому, перебувала у стані алкогольного спяніння та погрожувала відмовитися від нього. З лікарями щодо стану здоровя дитини не спілкувалася, лікарськими засобами та предметами по догляду за хлопчиком не забезпечувала. Тому, адміністрація медичного закладу порушила питання доцільності повернення дитини матері. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яка відбулася 04.12.2015 року було вирішено надати матері можливість реалізувати свої батьківські права та дозволити забрати дитину з лікарні. Дитина проживає з матірю у біологічних родичів батька за адресою: [ADDRESS]. Житло знаходиться у неналежному санітарному стані. У квартирі брудно, сморід, дитина постійно перебуває у сигаретному димі. Мати не отримує державну допомогу на сина, оскільки не має реєстрації. Біологічний батько не працює. Сімя існує за рахунок пенсії біологічної бабусі дитини. У 2016 році лікарі при огляді дитини неодноразово відмічали за матірю запах алкоголю. Під час виходів до дитини у квартирі був постійний безлад. З [PERSON] неодноразово проводилися бесіди щодо належного виконання батьківських обовязків, а також було попереджено про позбавлення батьківських прав у разі невиконання нею батьківських обовязків. Взявши дитину, нібито на прогулянку, [PERSON], 26.03.2016 року, спільно з знайомою розпивали спиртний напій самогон біля кіоску, де збираються сумнівні особи. Після великої кількості випитого алкоголю у [PERSON] стався судомний напад. Перехожою жінкою було викликано карету швидкої допомоги. Мати доставлено до КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7», а дитину до КЗ «ДДМКЛ № 2». Під час огляду [PERSON] у нього виявлено грижу і дитині була потрібна операція, однак мати до лікарів за медичною допомогою не зверталася. Після даного випадку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. [PERSON] з 30.03.2016 року по 14.04.2016 року перебував у кардіологічному відділені КЗ «ДДМКЛ № 2»ДОР». За цей час мати відвідала сина лише кілька раз і кожного разу перебувала у стані алкогольного спяніння. З 14.03.2016 року [PERSON] знаходиться у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР». [PERSON], крім вживання алкоголю, веде асоціальний спосіб життя, а саме: у 2010 році була засуджена за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 2010 по 2014 рік. Хронічне вживання алкогольних напоїв під час та після вагітності свідчить про те, що матері дитина не потрібна. Нехтуючи батьківськими обовязками мати наражає дитину на небезпеку для її життя та здоровя. Ухвалою суду до у часті у справу був залучений [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду позивача по даній справі було уточнено на орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідачка своїх батьківських обовязків не виконує. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивача та просили відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказали, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не перебуває на обліку, як особа, що страждає на алкоголізм. Окрім того, відсутній медичний висновок відносно [PERSON] з цього питання. Тому [PERSON] не можна розглядати як такою, що страждає на хронічний алкоголіз, а тому і позбавляти батьківських прав за зазначеною підставою не можна. Відповідачка з третьою особою бажали народження цієї дитини. Саме тому [PERSON], під час вагітності, була госпіталізована на збереження, для чого купувала ліки. Після народження дитини, у період перебування дитини у лікарнях, вона та батько дитини купували ліки для дитини і все необхідне для догляду за нею. Після втрати відповідачкою свідомості, що відбулося на вулиці, у березні 2016 року, яке будо визвано захворюванням відповідачки - епілепсією, дитину було направлено у одну лікарню, відповідачку- у іншу. З цього часу дитина проживає окремо від батьків. На теперішній час дитина знаходиться у дитячому будинку. Її регулярно відвідує відповідачка зі своїм фактичним чоловіком - батьком дитини. Тому, твердження позивача, що відповідачка не піклується про дитину, не відповідає дійсності. При цьому, дитина має батька - [PERSON]М, який характеризується з позитивної сторони. Відповідачка зі своїм фактичним чоловіком проживають у 3-кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], зі всіма зручностями, займають одну ізольовану кімнату. У кімнаті є все для нормального проживання дитини. Якщо суд задовільнить позовну заяву органу опіки та піклування, і позбавить відповідачку батьківства, то дитина все рівно залишиться проживати з відповідачкою та її фактичним чоловіком - батьком дитини, [PERSON], і рішення суду про позбавлення батьківства втрачає свій сенс. Щодо захворювання відповідачки, то слід зауважити, що вона дійсно страждає на захворювання - епілепсією. Відповідачка не перебуває на обліку з цього захворювання, тому що вона у 15 років втратила мати, потім житло, на протязі року проживала у притулку, і тому вона не звикла звертатися до лікарні. Після нападу вона приймає ліки і на цьому лікування закінчується. Для постановки її на облік у лікарні за зазначеним діагнозом, [PERSON] необхідно пройти обстеження, яке коштує дуже дорого, тому вона позбавлена можливості це зробити. Але в матеріалах справи є повідомлення Дніпропетровської міської ради до начальника правління служби у справах дітей від 28.03.2016 року за № 650, в якому зазначене, що «в суботу 26.03.2016 року о 15-00 зареєстровано, що у мами дитини [PERSON], під час прогулянки на вулиці стався судомний напад». З 26.03.2016 року дитину було вилучено. Тому, якби відповідачка не втратила свідомості на вулиці, дитина і по цей час проживала би з відповідачкою та своїм батьком і позову заявлено не було б. Необхідно також зазначити, що батько дитини бажав забрати свою дитину з дитячого будинку, але йому в цьому було незаконно відмовлено і повідомлено, що це можливо тільки після розгляду справи судом. Тому, якби дитину повернули батьку, то і позову і справи у суд не було. При цьому, відповідачка так і її фактичний чоловік [PERSON] постійно працюють (реалізатор на ринку, будівництві), але без оформлення. Їх сімя проживає у квартирі разом з бабцею та тіткою дитини, які дуже добре відносяться до неї. Тому, підстав для позбавлення батьківства [PERSON] немає. [PERSON] в судовому засіданні підтримав заперечення відповідачки та її представника, і просив відмовити позивачу в задоволенні його позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], є матірю малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 576477, виданим повторно 05.04.2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1465 від 30.10.2015 року (а.с.7). Відомості про батька малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], були записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05.04.2016 року за № 00016512746 (а.с.8). Проте, пізніше, [PERSON] визнав себе батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у звязку з чим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 08.04.2016 року було видане повторно свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 586726, актовий запис № 1465 від 30.10.2015 року, в якому батьком дитини зазначений вже [PERSON], а прізвище дитини зазначене, як «Дядичок» (а.с.55). Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], народився недоношеним відповідачкою під час алкогольного спяніння, з численними діагнозами, серед яких алкогольна фетопатія, у звязку з чим дитину було переведено у відділення для недоношених новонароджених дітей Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. [PERSON]» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується повідомленням Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. [PERSON]» Дніпропетровської обласної ради» від 10.11.2015 року за вих. № 1236 (а.с.10). При цьому, згідно повідомлень Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. [PERSON]» Дніпропетровської обласної ради» мати відвідувала за цей час дитину декілька разів та була у нетверезому стані (а.с.10-11), зчиняла скандали з погрозами, що покине дитину. Далі, дитина проживала разом з матірю та біологічним батьком, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. 26 березня 2016 року у [PERSON], під час прогулянки з дитиною, стався судомний напад. Перехожою жінкою було викликано карету швидкої допомоги. Мати доставлено до КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» Дніпропетровської обласної ради», а дитину до КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради», де дитина перебуває по теперішній час, що підтверджується листом Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» Дніпропетровської обласної ради» від 28.03.2016 року за № 650 (а.с.12). В свою чергу, згідно листа Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.04.2016 року за вих. № 376/1172, встановлено, що судомний напад у відповідачки стався після розпивання нею із її знайомою, на імя [PERSON], спиртних напоїв, а саме самогону (а.с.14). Згідно листа Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» Дніпропетровської обласної ради» від 28.03.2016 року за № 650, відповідачка протягом 1 кварталу 2016 року вчасно, щомісячно, зявлялася на огляд, але медичним персоналом відмічався легкий перегар (а.с.12). У самої ж дитини було діагностовано «грижу справа, ущемлення», у звязку з чим дитина була переведена до обласної дитячої лікарні. Згідно акту від 14.04.2016 року за вих. № 01/вих/1518, складеного комісією Комунального закладу «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON], [INFO], знаходився в кардіологічному відділенні вказаного закладу з 30.03.2016 року по 14.04.2016 року, за час перебування у лікарні хлопчика періодично відвідувала мати у стані алкогольного спяніння (а.с.23). З 14 квітня 2016 року та по теперішній час дитина перебуває у Комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується актом від 05.10.2016 року за № 556 (а.с.53). Згідно цього акту дитину відвідують відповідачка та третя особа, приносять предмети догляду, цікавляться станом здоровя, але також зазначено, що 17 травня 2016 року мати прийшла відвідати свого сина у стані алкогольного спяніння. Згідно характеристики на відповідачку, складеної 05.12.2016 року інспектором СПП Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом міліції [PERSON], остання неодноразово була помічена у стані алкогольного спяніння (а.с.71). Крім того, в судовому засіданні були допитані наступні свідки: Свідок [PERSON], яка є лікарем дитини, і яка вказала, що знає відповідачку з вересня 2016 року, коли вона прийшла ставати на облік. На облік відповідачка стало дуже пізно, на 22 тижні після пологів. Наступного разу вона (свідок) бачила її вже на комісії, де відповідачка була у стані алкогольного спяніння. Свідок [PERSON], яка є спеціаліст управління-служби у справах дітей, і яка вказала, що до управління надійшло повідомлення з лікарні про дитину, мати якої визиває підозру, та рекомендовано було перевірити цю сімю. Перше знайомство з відповідачкою було в службовому приміщенні управління (в кабінеті № 5), куди вона прийшла у стані алкогольного спяніння. На момент виходу комісії до місця проживання дитини, у батьків нічого не було для дитини. Після чого дитину поставили на облік, як таку, що опинилися в складних життєвих обставинах. Мати дитини рекомендації управління не виконує. Нею (свідком) було рекомендовано відповідачці пройти курс лікування від алкогольної залежності, але остання в категоричній, агресивній формі відповіла, що вона не зловживає алкогольними напоями. Від сусідів відповідачки та третьої особи комісії стало відомо, що батьки дитини порпаються в сміттєвих баках, тягнуть додому пляшки, у квартирі повна антисанітарія. Вказала також, що дитиною більше опікувався батько, [PERSON]. Він завжди виконує рекомендації, записує «як та що робити», цікавиться дитиною. Він же бажав забрати дитину до дому, але йому було повідомлено, що до розгляду справи в суді неможливо дитину повернути у ту квартиру. При цьому, дитину вони відвідують, щонайменше раз на місяць. Натомість, відповідачка та її представник заперечували вищевказані обставини і на підтвердження їхніх заперечень були допитані свідки: Свідки [PERSON] та [PERSON], які є хрещеними батьками дитини, і які вказали, що [PERSON] знає відповідачку більше десяти років, [PERSON] біля трьох років, [PERSON] знає їх більше двох років. Вказали, що вагітність була бажаною, проживають вони разом десь три роки. Коли дитина перебувала в лікарні, то батьки купували ліки та все необхідне. Зараз також дитину відвідують, привозять памперси. Алкогольними напоями відповідачка не зловживає та не зловживала під час пологів і після. До вагітності вона бувало випивала, як й усі люди, але не зловживала, а під час вагітності взагалі перестала вживати алкоголь. Як їм відомо, відповідачка та [PERSON] працюють, але не офіційно. Умови проживання у них нормальні. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно висновку органа опіки та піклування від 28.04.2016 року за № 633, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка матері є винною, він злісно ухиляється від виховання дитини, матеріально її не забезпечує,

Outcome: dismissed