Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулось в суд з позовом до відповідача про відшкодування надмірно виплаченої пенсії посилаючись на те, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні . Внаслідок невірного обчислення коефіцієнта страхового стажу програмним забезпеченням ППВП при проведенні масового перерахунку пенсій виникла переплата в сумі 15\~026 грн. 31 коп. за період з 01.04.2018 року по 31.08.2019 року, які просив стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав , вважає їх безпідставними. Відсутні правові підстави для стягнення зазначеної суми з відповідача, оскільки переплата пенсії виникла не з його вини. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (надалі - ПФУ), відповідно до якого ПФУ є Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з п.3 Положення, основними завданнями ПФУ є: реалізація державної\~політики з\~питань пенсійного\~забезпечення та\~ведення обліку\~осіб,\~які підлягають\~загальнообов`язковому державному\~соціальному страхуванню; внесення\~пропозицій Міністрові\~соціальної політики\~щодо забезпечення\~формування державної\~політики із\~зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом. Судом установлено, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області . Позивач зазначає, що відповідно до вимог закону, Управлінням проведений масовий перерахунок пенсій по стажу. Внаслідок невірного обчислення коефіцієнта стразового стажу програмним забезпеченням ППВП при проведені масового перерахунку пенсій виникла переплата в сумі 15\~026 грн. 31 коп. за період з 01.04.2018 року по 31.08.2019 року. Позивач звертався до відповідача щодо добровільного повернення переплати пенсії, проте кошти до цього часу не надійшли. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Правовою позицією Верховного Суду України від 02.07.2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017). При цьому, факт подання позивачу завідомо недостовірних даних, які стали б підставою для призначення пенсії відповідачу, судом не встановлено. Також і під час розгляду справи судом не було встановлено жодної з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 50 Закону № 1058, для утримання з відповідача надміру виплачених коштів. Отже, утримання виплаченої надміру суми пенсії, відповідно до ст. 50 Закону № 1058, можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера (надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством) та подання страхувальником недостовірних даних у спосіб, передбачений Порядком. Відповідач не допустив будь-якої недобросовісної поведінки, не подавав до органів ПФУ жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача як пенсіонера, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Представник позивача як на підставу для задоволення позову посилався на невірне обчислення коефіцієнта страхового стажу програмним забезпеченням ППВП при проведенні масового перерахунку пенсій, у тому числі і позивачу. Частиною 1\~ст. 81\~\~ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Щодо рахункової помилки при призначенні пенсії слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Проте, у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової ) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Представник позивача не навів жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій. Отже, помилку програмного забезпечення не можна вважати рахунковою помилкою. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові №556/1231/17 від 5 лютого 2018 року. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». За таких обставин, оскільки позивачем не доведено факту допущення ними рахункової помилки, а також факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed