Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка аргументувала тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 22 листопада 2003 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 22 листопада 2003 року зроблено відповідний актовий запис за № 67. Шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачка та відповідач проживають окремо, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдається. Як вказує [PERSON] у позові, відповідач офіційно працює, аліменти нікому не сплачує, стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться, інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають. Відтак, позивачка просить стягувати із [PERSON] , на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 05.01.2021 року через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно заперечив, посилаючись на те, що вказана сума є непропорційною його щомісячному доходу. Пояснив, що має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 1500,00 грн. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області 25.01.2005 року, актовий запис № 8 від 25.01.2005 року (а.с. 6). Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що вбачається з копії рішення Березанського міського суду Київської області від 18.09.2018 року (а.с. 9-10). [PERSON] проживає разом з позивачкою. В судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині 1 ст. 182 СК України законодавець закріпив, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина 1, 2 статті 184 СК України, передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. В силу приписів ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 17.07.2003 року № 1078. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Згідно ст. 16 «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку. З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відтак, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання спільної з позивачем дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, що відповідає матеріальному становищу відповідача, який, як вбачається з довідки про доходи від 05.11.2020 року № ЗПЛР0000027 ТОВ «АДК ЛЛІР» за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року мав середньомісячний дохід у розмірі 5427 гривень (без врахування встановлених законом утримань), а з урахуванням відповідних утримань середньомісячний дохід відповідача за період з період з травня 2020 року по жовтень 2020 року складав 4350,50 грн. (а.с. 25). Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде відповідати вимогам розумності та справедливості, з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як вказаний розмір аліментів відповідає інтересам сторін та інтересам дитини, а також не суперечить чинному законодавству. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 09.10.2020 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial