Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В травні 2017р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором б/н від 18 січня 2016р. в розмірі 14763,46 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1600,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № SAMDN50000059486385 від 12 березня 2012р., і тому 18 січня 2016р. сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов і правил надання продукту кредитних карт, однак і цей договір відповідач не виконує не здійснює повернення отриманого кредиту своєчасно, не сплачує кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідач повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 11781,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 568,29 грн., штраф - 1942,47грн.; 471,25 грн. - пеня та комісія за користування кредитом. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сторона позивача була повідомлена належним чином. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника та сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за своїм місцем реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 18 січня 2016р. між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідачем отримано кредит у розмірі 24021,47 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, при цьому сторони погодили, що кредитний ліміт може бути змінено. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі по тексту - умов та правил), даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5 умов та правил відповідач зобов'язався повертати кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом та можливу суму комісії відповідно до умов укладеного договору. В порушення своїх зобов'язань та правил відповідач кредит не повертав у повному обсязі та не проводив оплату відсотків за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 17 травня 2017р. заборгованість відповідача по сплаті суми кредитних коштів становить 11781,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 568,29грн., штраф - 1942,47грн.; 471,25грн. - пеня та комісія за користування кредитом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому заявлений позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 14763,46 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved