Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] у психіатричний заклад. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що хворий [PERSON], [INFO], був госпіталізований у відділення № 1 ЛОПЛ 06.11.2016 року о 16 годині 30 хвилин, повторно в році, за заявою опікуна, за направленням психіатра, для лікування, так як у зв'язку з тим, що вдома він дезорієнтований, дезадаптований, в побуті себе не обслуговує, не може самостійно здійснювати фізіологічні потреби, гігієнічні маніпуляції, неспокійний, проявляє агресію до дружини. При надходженні був оглянутий зав. відділенням № 1 [PERSON], який підтвердив необхідність госпіталізації хворого. 06.11.2016 року о 16 годині 30 хвилин у зв'язку з неможливістю надати усвідомлену згоду на лікування, відповідно до ст.ст. 14 п.6, ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділенням № 1 [PERSON], зав. відділення № 2 [PERSON], зав.відділенням №3 [PERSON] Враховуючи, що хворий страждає важким психічним розладом у формі: деменція виявленою ступеня внаслідок хвороби Альцгеймера з раннім початком, соціальну нездатність хворого, неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування в примусовому порядку [PERSON] до відділення № 1 ЛОПЛ, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». На підставі викладеного просили винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до відділення № 1 ЛОПЛ в примусовому порядку строком на 3 місяці. Представник психіатричного закладу, лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив заяву закладу задовольнити. Законний представник хворого [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Хворий [PERSON] у судове засідання не зявився, \~відповідно до висновку ВКК №204 від 09.11.2016р. за своїм психічним станом не може бути доставлений до суду та надавати пояснення в суді. У судовому засіданні прокурор Коробейник Є.Ю. підтримала заяву та просила її задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обовязковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: Луганська область, м. Привілля, вул. Суворова, буд. 11. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 07.11.2016 року вбачається, що [PERSON] надійшов за заявою опіуна, за направленням дільничого психіатра, згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» повторно в році. Цілі госпіталізації: лікування психічних розладів. Мотиви госпіталізації: вдома дезорієнтований, дезадаптований, в побуті себе не обслуговує, не може самостійно здійснювати фізіологічні потреби, гігієнічні маніпуляції, неспокійний, проявляє агресію до дружину. Підстави: неможливість хворого здійснювати за собою догляд на рівні, забезпечувальний нормальну життєдіяльність. Анамнез життя: спадковість по психічним захворюванням не обтяжена. Роди та ранній розвиток без особливостей. Освіта середня, працював в шахті, служив в армії, демобілізований на загальних підставах. В теперішній час на пенсії за віком, проживає із дружиною. Доросла донька живе окремо. Із перенесених захворювань простудні, дитячі інфекції, ЧМТ. Страждає гіпертонічною хворобою. Раніше зловживав спиртними напоями, була сформована алкогольна залежність. В продовж 5 років алкоголь не зловживає. Анамнез захворювання: З 2007 року перебуває на обліку у психіатра з приводу хвороби Альцгеймера. З 17.04.2012 р. хворий позбавлений дієздатності, опікуном є дружина. Багаторазово лікувався стаціонарно у відділенні №1 і №3 ЛОПП. Останній раз з 05.02.2016р. по 31.05.2016р. із діагнозом: Деменція явного ступеня внаслідок хвороби Альцгеймера, з раннім початком. Супутній діагноз: ІБС, дифузний кардіосклероз, СН 2 ст. ДЕП 2-3 ст. Лікворнодисциркуляторний синдром. Поведінка вдома має хворобливих характер, за собою не слідкує, не доглядає, пасивний, байдужий до подій, що відбуваються. Не може самостійно перевдягнись, сходити в туалет, усі гігієнічні маніпуляції здійснює за допомогою родичів. Мова практично відсутня, говорить окремими складами. Психічний статус: контакт непродуктивний. Відповіді після стимуляції, не по суті. Мова тиха, окремими складами. Увага привертається з зусиллями. Вираз обличчя байдужий, дезорієнтований в часі та місці, називає лише своє імя. Настій нестійкий, періодично викрикує звуки. Психомоторно жвавий, метушливий, рве одяг. Сон порушений. Апетит підвищений. На підставі даних анамнезу, психічного статусу хворого, даних об'єктивного огляду хворого, згідно наказу № 271 від 27.10.2000 року «Про затвердження критеріїв діагностики та лікування психічних розладів і розладів поведінки» виставлено клінічний діагноз: Деменція явного ступеня внаслідок хвороби Альцгеймера, з раннім початком. Враховуючи, що хворий страждає важким психічним захворюванням, не дає згоду на госпіталізацію, проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, соціально неспокійний, не критичний до свого стану і вчиненим поступкам, комісія лікарів - психіатрів прийшла до висновку про необхідність примусового лікування в умовах відділення № 1 ЛОПЛ хворого [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди, а зібрані по справі докази вказують на необхідність примусової госпіталізації, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] психіатричний заклад задовольнити.

Outcome: approved