Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 23 квітня 1993 року зареєстрували з відповідачем шлюб у райвідділі ЗАГС м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 68. Від даного шлюбу є повнолітні діти. З відповідачем спільне життя не склалося. Більше трьох років разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншому місті, залишив сім`ю. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникали між ними, прояв подружньої зради з боку чоловіка. Вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Шлюб між ними носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, існує формально, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 23 квітня 1993 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у райвідділі ЗАГС м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 68. Спільне життя не склалося, більше трьох років сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникали між ними, прояв подружньої зради з боку чоловіка. Вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved