Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Вказала, що з серпня 2014 року дитина проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні і утриманні, а відповідачі не проявляють турботу про дочку, не цікавляться її життям, не спілкуються з нею, не надають коштів на її утримання, не дбають про її фізичний, інтелектуальний та духовний розвиток, не виконують будь-які обов'язки по вихованню дитини. Просила також припинити стягувати аліменти з відповідача [PERSON], які він сплачує на дитину на користь [PERSON] за рішенням суду, та стягнути на її користь з відповідачів аліменти на неповнолітню [PERSON] в розмірі 1/4 їх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В липні 2015 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] незаконно тримає у себе її малолітню доньку, при цьому формуючи у дитини негативну думку про матір. Ухвалою суду від 23 липня 2015 року об'єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Відповідно ухвали Теплицького районного суду від 22 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог, заявлених до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що відповідач [PERSON] є її донькою. Вважає, що [PERSON] не любить своєї доньки [PERSON], тому нічого для дитини не купляє, примушувала дитину до праці по господарству, а дитина потім скаржилась. Також, часто сварила її. З липня 2014 року малолітня [PERSON], після того як її побила відповідач, проживає разом з нею. За цей час відповідач [PERSON] не цікавиться дитиною, її здоров'ям чи навчанням, не розмовляє з нею. Увесь тягар утримання та виховання дитини ліг на неї, відмовитись від своєї онуки вона не може. Відповідач отримує аліменти, які за рішенням суду їй сплачує батько дитини [PERSON], однак, на дитину ці гроші не витрачаються, ними відповідач самостійно розпоряджається. Тому вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, і просить позбавити її батьківських прав. Також, пояснила, що вважає правильним коли дитина проживає з матір'ю, але [PERSON] не бажає повертатись до матері, а вигнати дитину з будинку вона не може. Тому на початку судового розгляду позовні вимоги за зустрічним позовом визнавала, а пізніше просила відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов про позбавлення її батьківських прав не визнала. Пояснила, що вона та її мати, яка є позивачем у справі, проживають в [INFO] по одній вулиці. З народження донька [PERSON] проживала разом з нею, вона турбувалась про неї, виховувала та утримувала. [PERSON] почала вмішуватись в її сім'ю. [PERSON] часто ночувала в бабусі, почала залишатись в неї на довше, попала під її вплив. Мати почала налаштовувати доньку проти неї. Вона неодноразово ходила до матері, щоб повернути дитину додому, але мати зачиняла двері, не впускала її, на телефонні дзвінки не відповідала, зустрічей уникала. На сьогоднішній день в [PERSON] бабусею сформовано негативний образ матері, дитина відмовляється з нею розмовляти. Доньку вона не била. Фактично з липня минулого року вона не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, оскільки позивач їй у цьому перешкоджає. Вона зверталась і до міліції, і до психолога відділу освіти, щоб допомогли повернути дитину. Аліменти, які вона отримує від батька дитини, вона не використовує, складає. Вважає, що дитина має бути повернута в сім'ю, тому просить задовольнити зустрічний позов. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що є братом відповідача [PERSON] по материнській лінії, протягом останнього року має неприязні стосунки з сестрою. Вказує, що вона ставиться до своєї доньки [PERSON] як до чужої, останні три роки нічого їй не купляла. Коли він зробив їй щодо цього зауваження, вона відповіла, що сама знає. [PERSON] залякувала її, що здасть в інтернат. Дитина скаржилась, що мати її обзиває, б'є, вона її боїться. [PERSON] втекла до бабусі і почала в неї проживати. Багато обставин йому відомо зі слів матері [PERSON]. Одного разу він сам бачив як [PERSON], проходячи повз господарство матері, відвернула голову від дитини, яка була на подвір'ї. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача, тому їй багато відомо з її слів. Вказала, що конфлікт між сторонами тягнеться з минулого року. [PERSON] погано ставилась до [PERSON], - 2 - била її, тому дитина втекла з дому до бабусі [PERSON]. [PERSON] не займається вихованням дитини. [PERSON] перед навчальним роком все необхідне купила в магазинах м.Гайсин. Вона просила їх обох знайти компроміс. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що до неї звернулась [PERSON], щоб вона поговорила з її донькою [PERSON] про те, щоб вона купила дитині необхідне перед школою. Коли вона запитала [PERSON] чому у неї такі стосунки з донькою, вона відповіла, що поки дитина в бабусі, то вона нічого їй не буде купляти. А [PERSON] боїться йти додому до [PERSON]. Коли вона разом з [PERSON] прийшли додому до [PERSON], [PERSON] просила [PERSON], щоб та йшла додому, але дитина опустила голову і мовчала. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що з вересня 2014 року є класним керівником в класі, де навчається [PERSON] [PERSON]. Їй відомо, що дитина проживає з бабусею, вона намагались допомогти у вирішенні конфлікту, розмовляла окремо з кожним, але нічого не змінилось. [PERSON] їй розповідала, що [PERSON] не хоче брати участь у вихованні дитини. [PERSON] до неї не зверталась з приводу навчання доньки, кілька разів вони випадково бачились на вулиці і вона сама починала мову про [PERSON]. До конкурсу, який проходив в школі, [PERSON] готувала бабуся, на батьківські збори і просто поцікавитись успіхами дитини приходила бабуся. [PERSON] їй скаржилась, що мати налаштовує доньку проти неї, не пускає додому. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що минулого літа прибігла її внучка і сказала, що немає [PERSON]. Поті прийшла [PERSON] і теж питала про свою дитину. Почали її шукати, телефонували в міліцію. Потім хтось сказав, що [PERSON] городами побігла до бабусі, але [PERSON] не пішла до неї, сказала, що все одно її не впустять. [PERSON] теж скаржилась, що мати закрила дітей і не пускає її до них. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що проживає по сусідству з [PERSON]. Бачила як бабуся примушувала дитину в спеку вибирати картоплю на городі, носити гілляки. Також, вона постійно кричить на [PERSON]. 15 серпня [PERSON] заховалась на відстійниках. Вона не була свідком того, щоб [PERSON] приходила до [PERSON], а та її не впускала. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що її діти товаришують з дітьми [PERSON]. [PERSON] раніше часто приходила, ніколи вона не помічала, щоб та була пригнічена. [PERSON] гарна мати, веде господарство, працює вчителькою, доглядає за дітьми. Зі слів своєї доньки їй відомо, що [PERSON] кілька разів намагалась заговорити з [PERSON], але та нічого не відповідала. Також, донька казала, що [PERSON] не приходить, бо бабуся не пускає, каже, що мама забере. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що в шлюбі з [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], але він завжди відносився до [PERSON] як до рідної доньки, ніколи її не бив. [PERSON] ходила до школи, щоб поговорити з [PERSON], але та тікає від неї. 3-4 рази намагались взяти [PERSON] додому, але вона тікає. Вважає, що якби бабуся та [PERSON] помирились, то [PERSON] можна було би повернути додому. Малолітня [PERSON] [PERSON], [INFO], в присутності психолога відділу освіти Теплицької районної державної адміністрації [PERSON], пояснила суду, що вона хотіла б, що мама з бабусею помирились, але жити хотіла би в бабусі, а мама щоб їй все купляла. Коли вона проживала з матір'ю, то та її била, бігала за нею з прутом. З мамою вона не спілкується, бо вона кричала на неї, нічого не купляла, називала поганими словами, казала, що сестричка їй рідніша. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, висновок прокурора, представника Служби в справах дітей та органу опіки та піклування, суд вважає, що позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] задоволенню не підлягає. У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON], яка народилась [INFO], батьками записано [PERSON] та відповідача [PERSON]. Відповідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Соболівської сільської ради від 18 серпня 2015 року за №42, не доцільно позбавляти батьківських прав [PERSON], оскільки для цього не достатньо підстав, [PERSON] характеризується позитивно, не вживає спиртні напої, працює. Також, у висновку вказано про доцільність відібрання дитини у бабусі [PERSON] та передати її матері [PERSON]. Комісія з питань захисту прав дитини Теплицької районної державної адміністрації подала суду висновок від 10 вересня 2015 року, в якому вказано про недоцільність позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] [PERSON], а також про те, що комісія вважає доцільним відібрати малолітню [PERSON] від [PERSON]. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» - 3 - діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проте, доказів встановлення вказаних обставин, зокрема, щодо ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків, які б підтверджувалися належними та допустимими доказами, судом під час розгляду справи не встановлено. Обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, а саме неналежне виконання [PERSON] її батьківських обов'язків, та складні стосунки між відповідачем та малолітньою [PERSON] відповідно до положень ст.164 СК України не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд вважає, що під час розгляду справи позивачем не доведено, що існують виняткові обставини для розлучення дитини з матір'ю. Однак, з огляду на те, що під час розгляду справи встановлено, що між відповідачем [PERSON] та її малолітньою донькою [PERSON] [PERSON], яка має повних 11 років, склались вкрай складні стосунки, на які впливають негативні стосунки між відповідачем та позивачем [PERSON], яка є матір'ю відповідача, налагоджувати ці стосунки, створювати атмосферу любові, розуміння, довіри та сімейного тепла є обов'язком дорослих, а не малолітньої дитини, суд вважає за потрібне попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд враховує таке. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала разом з ними; батьки мають право вимагати відібрання дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Враховуючи вищевикладене, та те, що малолітня [PERSON] проживає разом з [PERSON] не на підставі закону , також відсутнє рішення, яке б визначило таке місце проживання дитини; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, має визначатись за спільною згодою батьків та самої дитини(ч.2 ст.160 СК України), а згоди батьків на проживання дитини з [PERSON] немає, виняткових обставин для розлучення дитини з матір'ю судом не встановлено, тому малолітню [PERSON] необхідно відібрати від [PERSON] та передати її матері. Пунктом п'ятим частини першої статті 367 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом підлягають стягненню судові витрати - сплачена [PERSON] сума судового збору 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved