Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 19 листопада 2013 року між [PERSON] та приватним підприємством «Грандфінресурс» укладено Договір № 222754, за яким відповідач зобовязується вчинити від імені та за рахунок Учасника (яким є позивачка) певні юридичні дії, спрямовані на отримання Учасником грошової суми на умовах діяльності програми «Альянс Україна» ( п.1.1 Договору). Згідно Додатку № 1 до вказаного договору, позивачка мала отримати від відповідача грошову суму у розмірі 40.000 гривень для здійснення ремонту свого житла. На виконання вказаного договору, позивачка сплачувала наступні суми в наступному порядку : У 2013 році : 19 листопада суму у 1600 грн. як організаційний внесок; 16 грудня суму у 232 грн.; 16 грудня суму у 416,70 грн. У 2013 році позивачкою сплачено відповідачу 2248 грн.70 коп. У 2014 році : 14 січня суму 232 грн.; 14 січня суму 417.70 грн.; 12 лютого суму 232 грн.; 12 лютого суму 416,70 грн.; 20 березня суму 232 грн.; 20 березня суму 416,70 грн.; 17 квітня суму 416,70 грн.; 17 квітня суму 232 грн.; 15 травня суму 232 грн.; 15 травня суму 416,70 грн.; 20 червня суму 416,70 грн.; 20 червня суму 232 грн.; 10 липня суму 416,70 грн.; 10 липня суму 416,70 грн.; 11 серпня суму 232 грн.; 11 серпня суму 416,70 грн.; 17 вересня суму 416,70 грн.; 17 вересня суму 232 грн.; 13 жовтня суму 232 грн.; 13 жовтня суму 416,70 грн.; 18 листопада суму 416,70 грн.; 18 листопада суму 232 грн.; 12 грудня суму 416,70 грн.; 12 грудня суму 232 грн.; У 2014 році позивачкою сплачено відповідачу 7784, 40 грн. У 2015 році: 12 січня суму 232 грн.; 12 січня суму 416,70 грн.; 12 лютого суму 416,70 грн.; 12 лютого суму 232 грн.; 10 березня суму 416,70 грн.; 10 березня суму 232 грн.; 20 квітня суму 416,70 грн.; 20 квітня суму 232 грн.; 15 травня суму 232 грн.; 15 травня суму 416,70 грн. У 2015 році позивачкою сплачено відповідачу 3243,50 грн. В загалі позивачка сплатила на користь відповідача 13276 грн.60 коп. Згідно п.1.1 Договору № 222754 від 19.11 2013 року і п.1.3 Додатку №2 до цього договору, предметом договору є надання послуг позивачці, шляхом формування реєстрів Учасників Програми «Альянс Україна», тобто умови цього договору та додатків до нього не передбачали надання позивачці споживчого кредиту безпосередньо для ремонту свого житла, а передбачало побудову групи споживачів, які мали вносити щомісячно грошові суми на створення фонду для надання грошових коштів та сплати щомісячних грошових сум на адміністрування цих дій. Із вищезазначених сум, платіж у розмірі 416,70 грн., є чистим платежем, а платіж у сумі 232 грн., є платежем витрат адміністрування. Такі дії відповідача, коли він не визначаючи позивачці точну дату видачу споживчого кредиту, а тільки отримував від позивачки грошові суми, є діями по створенню пірамідальних схем, які заборонені законодавством України. Оскільки позивачка сплачувала кошти не за саму послугу (отримання споживчого кредиту), а за можливість одержання права на отримання кредиту, відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на отримання кредиту одному із учасників групи, то можна вважати, що діяльність відповідача є такою, що вводить споживачів в оману. Зважаючи на вищевикладене, позивачка вважає, що договір № 222754 від 19.11.2013 року про надання послуг із додатками до нього є нікчемним та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові суми усіх платежів здійснені нею у 2013, 2014, 2015 роках на користь відповідача у загальному розмірі 13276 грн.60 коп.. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, на виконання вимог ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим зі\~\~згоди представника позивача та на підставі ч. 4 ст.\~169, ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між [PERSON] та приватним підприємством «Грандфінресурс» укладено Договір № 222754, за яким відповідач зобовязується вчинити від імені та за рахунок Учасника (яким є позивачка) певні юридичні дії, спрямовані на отримання Учасником грошової суми на умовах діяльності програми «Альянс Україна» ( п.1.1 Договору). Згідно Додатку № 1 до вказаного договору, позивачка мала отримати від відповідача грошову суму у розмірі 40.000 (сорок тисяч) гривень для здійснення ремонту свого житла. Згідно п.1.1 Договору № 222754 від 19.11 2013 року і п.1.3 Додатку №2 до цього договору, предметом договору є надання послуг позивачці, шляхом формування реєстрів Учасників Програми «Альянс Україна», тобто умови цього договору та додатків до нього не передбачали надання позивачці споживчого кредиту безпосередньо для ремонту свого житла, а передбачало побудову групи споживачів, які мали вносити щомісячно грошові суми на створення фонду для надання грошових коштів та сплати щомісячних грошових сум на адміністрування цих дій. На думку суд, такі дії відповідача, коли він не визначаючи позивачці точну дату видачу споживчого кредиту, а тільки отримував від позивачки грошові суми, є діями по створенню пірамідальних схем, які заборонені законодавством України. За положеннями ч.1 п.7 ч.3 ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять оману : утворення,експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем,коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу споживання продукції. Правочини , здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Указаний закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької практики, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. З огляду на зазначене недійсність даного правочину установлена законом (нікчемний правочин), а тому не потребує визнання його недійсності у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ч.2 ч.3 ч.5 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). В цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки позивачка сплачувала кошти не за саму послугу (отримання споживчого кредиту), а за можливість одержання права на отримання кредиту, відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на отримання кредиту одному із учасників групи, то можна вважати, що діяльність відповідача є такою, що вводить споживачів в оману. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що договір № 222754 від 19.11.2013 року про надання послуг із додатками до нього є нікчемним. За приписами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді,коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. У відповідності до ч.5 ст.216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача оскільки відповідачем ПП «Гранфінресурс» дійсно були суттєво порушені права споживача, а саме: при укладенні договору № 222754 від 19.11.2013 року ПП «Гранфінресурс» діяло недобросовісно, внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні позивача в оману як споживача шляхом залучення її коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Умови даного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено на користь відповідача 13276 грн.60 коп., саме ця сума підлягає до стягнення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved