Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

ГУНП України\~в Закарпатській\~області звернулося\~до Ужгородського\~міськрайонного суду\~з позовом\~до лікаря\~Закарпатської обласного\~наркологічного диспансеру\~[PERSON],\~третя особи,\~як не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача [PERSON]\~про визнання\~дій неправомірними,\~скасування протоколу\~медичного освідчення,\~ мотивуючи свої позовні вимоги тим, що протоколом медичного освідчення від 04.09.2017 року за №965 лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] проведено огляд на встановлення факту вживання алкоголю на стан спяніння відносно працівника поліції [PERSON] З вказаного протоколу освідчення від 04.09.2017 року за №965 вбачається, що [PERSON] 04.09.2017 року о 08. год. 40 хв. самостійно звернувся до лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] для проведення відповідного огляду. Вказує, що в протоклі відстуні будь які відомості на підставі яких встановлено особу [PERSON] Також зазначає, що 04.09.2017 року о 08 год. 40 хв. в приміщенні Закарпатського ОНД [PERSON] не міг оглянути лікар , оскільки в той час останній перебував у приміщенні Іршавського ВП ГУНП. Посилається на те, що лікарем при складанні протоколу огляду на встановлення факту вживання алкоголю і стану спяніння не вірно дано заключення. Зокрема в графі п. 14 протоколу огляду встановлено заключення «тверезий», при цьому п. 13 інструкції встановлено чіткий та вичерпний перелік стану освідчення особи де стан особи «тверезий» не передбачено. На підставі наведеного просить визнати дії лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] неправомірними та скасувати протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю на стан спяніння від 04.09.2017 року №965. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на те, що протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю на стан спяніння [PERSON] є лише фіксацією певних подій та не має характеру обовязкового для виконання ненормативних актів. Як наслідок ГУНП в Закарпатській області при виникненні яких-небуть спірних правовідносин може брати чи не брати його до уваги при прийнятті тих чи інших рішень. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2017 року [PERSON] звернувся до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру із заявою про проведення огляду на стан спяніння у звязку із конфліктною ситуацією. З протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння №965 від 04.09.2017 року слідує, що стан [PERSON] на час огляду «тверезий». Освідчення проводив лікар [PERSON] Судом встановлено, що позивач ГУНП в Закарпатській області, будучи роботодавцем відповідача [PERSON] про що сторонами в судовому засіданні не заперечується, звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати дії лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] неправомірними та скасувати протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю на стан спяніння від 04.09.2017 року №965. Статтею 77 ЦПК України,\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст.11,15 ЦК України\~цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Разом з тим, оскаржуваний протокол медичного освідчення встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння №965 від 04.09.2017 року не встановлює для позивача будь-яких обов'язків. Позивачем в позові не зазначено, які саме його права порушені відповідачем. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed