Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги позивачка аргументувала тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 16.03.2011 року був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Таким чином, відповідач як батько дитини зобов'язаний надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання. За відсутності добровільної згоди відповідача щодо способу його участі в її утриманні позивачка змушена звернутись до суду. Відтак, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу з часу звернення до суду та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка проти такого порядку не заперечувала, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та додані до них докази, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] 16.03.2011року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 33 (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області 16.03.2011 року, серія [NUMBER], актовий запис № 31, а також свідоцтвом про народження, виданим Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 18.04.2018 року, серія [NUMBER], актовий запис № 50 (а.с.5,6). При цьому, як вказано позивачем в позовній заяві та не спростовано відповідачем, останній з сім'єю не проживає та матеріальної допомоги не надає. Відтак, право позивача на стягнення аліментів підлягає захисту судом. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік, повинні матеріально підтримувати один одного. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. За змістом ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням положень ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 2 статті 80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146. Відтак, закон передбачає окреме безумовне право дружини, з якою проживає дитина, на її матеріальне утримання батьком дитини, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При визначенні розміру аліментів суд виходить з наданих доказів, з того, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, має двох малолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, не має інших доведених обов'язкових і обтяжуючих його фінансовий стан утримань та виплат з доходу, проте не має постійного місця роботи, що характеризує його матеріальний стан. Будь-яких інших доказів на спростування вимог позивача, а також на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було. Разом з тим, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. За таких обставин, позивачем при зверненні до суду не надано та в судовому засіданні не встановлено жодних належних доказів на підтвердження розміру пред'явлених позивачкою до стягнення аліментів у вигляді 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача. Крім того, за змістом ч. 3 ст. 77 СК України, по своїй правовій природі аліментні зобов'язання як спосіб надання утримання одному з подружжя є періодичними платежами та підлягають сплаті щомісяця. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених фактичних обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 80, ч. 2, 4 ст. 84 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, так як вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін, а також не суперечить чинному законодавству. Положеннями ч. 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак, вимоги позивачки підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 19.12.2018 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial