Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька перебуває на утриманні матері, а відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на свою користь на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, але до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд ухвалив провести судове засідання без фіксування технічними засобами звукозапису. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.09.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки №1897 про склад сім'ї, виданої 15.05.2014 року ЖЕК №5, [PERSON] разом із сином [PERSON], 2005 р.н., та дочкою [PERSON], 2013 р.н., проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного проживання в шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO] р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В той же час, представником відповідача [PERSON], адвокатом [PERSON] позовні вимоги визнано у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судом у відповідності до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог представником відповідача є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Беручи до уваги наведені обставини, а також визнання представником відповідача позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved