Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зміну розміру аліментів, у якій позивач просить змінити розмір стягуваних щомісячних аліментів, визначених виконавчим листом №2/311/485/2017 виданого 03 серпня 2017 року Василівським районним судом Запорізької області, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення повноліття дитини на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. і до досягнення дитиною повноліття. 16 лютого 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява про зменшення розміру аліментів, у якій позивач просить зменшити розмір стягуваних щомісячних аліментів, визначених виконавчим листом №2/311/485/2017 виданого 03 серпня 2017 року Василівським районним судом Запорізької області, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення повноліття дитини на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. і до досягнення дитиною повноліття. У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Опанасенко Л.В. просила відмовити в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що відповідачка вважає, що розмір аліментів, який сплачує позивач і так є мінімальним, позивач має не офіційний (приховані) джерела доходів, з яких не проводилися відрахування аліментів, дитина часто хворіє та потребує обстеження, лікування та оздоровлення, що також потребує значних витрат часу та коштів. Дитина також систематично відвідує дитячий садок, та додатково відвідує оплатні заняття щодо підготовки до школи. Позивач працездатний, інших утриманців не має, фінансовий стан його після ухвалення судом відповідного рішення про стягнення аліментів не змінювався. Вважає, що в даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересах дитини. Представник позивача - адвокат Лисенко І.Ю. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, у зв`язку з тим, що встановлений рішенням суду розмір аліментів є досить великим для позивача, позивач на даний час не працює та інших видів доходу не має, тому просила зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача з ј частини усіх видів заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. Представник відповідача - адвокат Опанасенко Л.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у повному обсязі, підтримала письмовий відзив наданий суду. Представник третьої особи Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без уповноваженого представника відділу, вирішення питання по суті справи просить залишити на розсуд суду. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Опанасенко Л.В. про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання, залишено без задоволення. Дослідивши наявні у справі матеріали, вислухавши пояснення представника відповідача, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області №311/522/17 від 21.04.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою повноліття, почавши стягнення з 22.02.2017 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.8-9). 10 серпня 2017 року державною виконавчою службою Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області на підставі виконавчого листа №2/311/485/2017 виданого 03, серпня 2017 року Василівським районним судом Запорізької області було відкрито виконавче провадження №54478434 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою повноліття (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні висновки викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до п.23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказав, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач [PERSON] послався на те, що він не працює, у зв`язку з чим не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В порушення вищезазначених вимог законодавства, позивачем не надано доказів, які б свідчили про зміну його матеріального та сімейного становища, погіршення стану його здоров`я тощо. Одночасно з цим, суд враховує, що позивач є фізично здоровий та має можливість працевлаштуватись, а не працевлаштування саме по собі не є підставою для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів за відсутності доказів погіршення майнового стану. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.06.2018 року у справі №138/594/17-ц. З огляду на те, що позивачем [PERSON] не було доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що його майновий стан погіршився, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed