Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

В травні 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у останній редакції позовних вимог за яким просив суд визнати договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між [PERSON] та ОСББ «ТІРАС 2012» укладеним на умовах, визначених в проекті договору ОСББ «ТІРАС 2012», що затверджений протоколом зборів членів правління ОСББ «ТІРАС 2012» від 09.10.2013 року, стягнути з [PERSON] на користь позивача 3% річних в розмірі 2,91 грн., втрати від інфляції в розмірі 17,15 грн. а також 252,16 грн. судового збору та 569,32 грн. витрат на правову допомогу, стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги по утриманню та експлуатації будинку за червень 2014 року в сумі 159,04., грн., 3% річних в розмірі 28,32 грн., втрати від інфляції, в розмірі 247,66 грн., заборгованість за спожиту в березні-квітні 2014 року електроенергію в сумі 116,07 грн., а також 235,04 грн. судового збору та 530,68 грн., витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що він є балансоутримувачем будинку [ADDRESS], в зв'язку з чим ОСББ «ТІРАС-2012» надає усім мешканцям вказаного будинку комунальні послуги, які, відповідно до правової позиції позивача мають сплачуватись споживачами незалежно від укладення договору між сторонами, оскільки є фактично спожитими. Разом з тим позивач вказував на те, що ним було висунуто пропозицію [PERSON] щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, однак остання жодної відповіді на таку пропозицію не надала, та на теперішній час відповідачі, як мешканці будинку [ADDRESS], не сплачують комунальні послуги внаслідок чого утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Додатково позивач вказав на те, що в зв'язку з зверненням до суду за захистом свого порушеного права ним було оплачено витрати на правову допомогу та сплату судового збору, які він обґрунтовує договором про надання правової допомоги та відповідні квитанції про сплату послуг за договором про надання правової допомоги та про сплату судового збору. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, вказували на те, що на час розгляду справи вони не мають заборгованості по сплаті спожитих ними комунальних послуг, виконавцем яких є позивач, оскільки послугами з охорони автостоянки вони не користуються, та користуватися наміру не мають, окрім того зазначали про те, що не сплачують кошти у резервний фонд позивача оскільки не знають що це за кошти, куди вони витрачаються та взагалі в них є припущення, що ці кошти витрачаються на власні потреби керівництва позивача, окрім того пояснили що відповідач [PERSON] взагалі не підписувала заяву про прийняття в члени ОСББ. Відповідач [PERSON] з'явилась у судове засідання, надала пояснення в яких заперечувала проти позову з цих же підстав що й інші відповідачі, окрім того, пояснила суду що не є членом ОСББ оскільки заяву про прийняття в члени написала під впливом примусу зі сторони керівництва позивача коли їй необхідно були отримати певні документи, звернулась з усною заявою про подальший розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вказує на наступне. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем є - фізична чи юридична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Виходячи з того, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON]- квартира [ADDRESS], того, що відповідач [PERSON] є власником вказаної квартири (що випливає з довідки про склад родини мешканців вказаної квартири та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №5900991 від 09.07.2013 року) та того, що будинок [ADDRESS] передано на баланс ОСББ «ТІРАС-2012» по акту приймання - передачі від 19.12.2012 року, суд доходить висновку про те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, а позивач - їх виконавцем. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки (що відповідно до п.4 проекту договору, затвердженого зборами членів правління згідно протоколу зборів від 09.10.2013 року, визначено не пізніше 10 числа місяця, що є наступним за розрахунковим, що кореспондує положенням ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених Постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 року) та у розмірі відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» та п. 45 Статуту ОСББ «ТІРАС-2012» визначення розмірів внесків та платежів членів об'єднання відноситься до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку власник-член об'єднання зобов'язаний виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їх повноважень. Тарифи, за якими ОСББ «ТІРАС-2012» надає комунальні послуги затверджено загальними зборами членів ОСББ відповідно до протоколів зборів від 22.06.2013 року та від 01.02.2014 року. Крім того рішенням загальних зборів членів ОСББ «ТІРАС-2012» від 22.06.2013 року (п.16 протоколу загальних зборів членів ОСББ) до складу комунальних послуг внесено витрати на організацію цілодобової охорони загального майна будинку, що не суперечить положеннями ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до наданих позивачем розрахунків, що не були спростовані відповідачами у судовому засіданні, станом на 1 липня 2014 року загальна сума заборгованості без здійснення перерахунку за попередні періоди становила 3096,79 грн. У червні 2014 року в погашення заборгованості було зараховано залишок коштів від попередніх оплат на суму 228 грн., та здійснено відповідний перерахунок, тобто відповідно до наданих суду пояснень та розрахунків (а.с. 119-120) фактична заборгованість у відповідачів почала формуватися у період з вересня 2013 року. Згідно того ж розрахунку сума заборгованості відповідачів у червні 2014 року склала 2868,79 грн.; 02 липня 2014 року за надані послуги СДПТ відповідачами було сплачено 861,15 грн.; 03.07.2014 року - відповідачами було погашено додатково 1520,00 грн., та 11.07.2014 року відповідачами було частково сплачено послуги ОСББ за травень-червень 2014 року в розмірі 328,60 грн., в зв'язку з чим загальна сума заборгованості станом на 03.07.2014 року складає 159,04 грн. (заборгованість за квітень-червень). Разом з тим, згідно наданих сторонами у судовому засіданні пояснень, що підтверджуються письмовими розрахунками, відповідачі мають заборгованість перед позивачем по сплаті спожитої у березні-квітні електричної енергії в розмірі 116,07 грн., яка утворилась внаслідок різниці між сплатою за спожиті послуги відповідачем перед ОСББ «ТІРАС 2012» та сплатою за послуги перед ПАТ «Одесаобленерго». Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу визначених законом перерв. Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з того, що відповідачем за первісним позовом суду не надано відомостей щодо неналежного надання йому комунальних послуг - суд вважає, що підстав для зменшення нарахованої суми немає. Посилання відповідачів на неправомірні дії керівництва ОСББ «ТІРАС 2012» стосовно відключення відповідачів від водопостачання та зняття приладів обліку (лічильників води) в судовому засіданні не досліджувались, оскільки не є предметом розгляду даної справи. Відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки такий обов'язок прямо визначений законом. Такої ж думки про визначення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території дотримується Верховний Суд України у постанові від 30.10.2013 р. № 6-59цс13. Відповідно до положень 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також у вищевказаній постанові від 30.10.2013 р. № 6-59цс13 Верховний суд України дійшов висновку, що, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. На підставі викладеного та виходячи з наданих позивачем розрахунків (а.с.120), що не були спростовані відповідачами у судовому засіданні, суд доходить висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог щодо стягнення трьох відсотків річних та втрат від інфляції з відповідачів на користь позивача: у зв'язку з тим що фактично заборгованість відповідачів перед позивачем існувала тривалий проміжок часу, розрахунок 3-х відсотків річних та втрат від інфляції має відбуватися відповідно до розміру заборгованості на кожний розрахунковий місяць, та за такого з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 2,91 грн. та втрати від інфляції - в розмірі 17,15 грн., за вересень 2013 року, а за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року - з усіх відповідачів у солідарному порядку, 3% річних в розмірі - 28,32 грн., втрати від інфляції в розмірі - 247,66 грн., при цьому такий поділ зумовлений датою реєстрації місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у житловому приміщенні [ADDRESS], що випливає з довідки ф.1 №17, згідно якої вказані особи зареєструвались у вказаній квартирі 02.10.2013 року. Щодо вимоги позивача про визнання договору про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території, опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення між [PERSON] та ОСББ «ТІРАС-2012» укладеним на умовах, визначених у проекті договору ОСББ «ТІРАС-2012» що затверджений протоколом зборів членів правління ОСББ «ТІРАС- 2012» від 09.10.2013 року, то суд зазначає наступне: Свобода договору, закріплена у статтях 6, 627, 630 ЦК України, яка полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК України). Із ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається визначення обов'язків споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено ст.ст.151, 156 ЖК України, п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 р. За змістом ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.19-21 вищезазначеного Закону, Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У зв'язку з цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Із постанови Верховного суду України від 10.10.2012 р. №6-110цс12 слідує, що у разі відмови споживача від укладення договору, відповідаючому вищевказаному типовому договору, відповідно до положень ст. ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутися до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п.1 ч.2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок. Однак з матеріалів справи та наданих суду сторонами пояснень неможливо зробити однозначний висновок про отримання [PERSON] оферти щодо укладення зазначеного договору та її категоричної відмови від його укладання, що відповідно до зазначеної постанови Верховного суду України є підставою для звернення виконавця послуг до суду з позовом про визнання договору укладеним, а за такого вимоги позову в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні та необґрунтовані. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Щодо розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, то суд вказує на те, що судові витрати стягуються на користь сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема позивачем було заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, про задоволення якої суд дійшов висновку, та немайнового характеру, яку суд вважає необґрунтованою та передчасною, а отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація сплаченої ним суми судового збору в розмірі по 81,20 грн., з кожного. Разом з тим вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача компенсації понесених ним витрат на правову допомогу в загальному розмірі 1100,00 грн., суд зауважує, що позивачем не було належним чином обґрунтовано такі витрати, зокрема за текстом договору про надання правової допомоги від 12.05.2014 року, що укладено між позивачем та ТОВ «Європейська юридична група «Юстиніан», відсутні посилання щодо отримання позивачем правової допомоги у зв'язку з розглядом Київським районним судом м. Одеси цієї цивільної справи та за своїм характером вказаний договір на думку суду є договором про надання юридичного супроводу діяльності ОСББ «ТИРАС-2012» в цілому, а не лише у зв'язку зі зверненням позивача з позовними вимогами до відповідачів, а тому суд вважає заявлену позивачем суму витрат на правову допомогу такою, що не обґрунтована належними доказами.

Outcome: partial