Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], 16.03.1979 р.н, що мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на стаціонарному лікуванні з 23.01.2019 р. З 2014 року страждає на параноїдну шизофренію, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. В клінічній картині галюцинаторно-маячна симптоматика, суїцидальні тенденції. Захворювання має безперервний перебіг, визнана інвалідом 2 групи. Остання госпіталізація з 25.06.2018 р. по 16.08.2018 р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром». Теперішня госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану: зі слів матері, чує «голоси» імперативного характеру, залишає домівку, йде в невідомому напрямку, губиться на місцевості, розшукується поліцією, висловлює маячні ідеї щодо підслуховування, переслідування, намагається робити якісь заяви поліції та громадськості, пише SMS та записки щодо суїцидальних намірів. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги, лікар Доля, у супроводі матері. У звязку з відмовою від госпіталізації, госпіталізована у примусовому порядку, за заявою матері, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. У приймальному відділенні була мутичною, негативістичною, скутою, напруженою, на питання не відповідала. У відділенні відмовлялась від їжі, хворобливих переживань не розкривала, періодично проявляла імпульсивність, кричала, підвивала. Заявила, що все одно покінчить з життям. 24.01.2019\~р.\~була оглянута\~комісією лікарів-психіатрів,\~яка дійшла\~висновку,\~що [PERSON]\~страждає на\~тяжкий психічний\~розлад у\~формі параноїдної\~шизофренії з\~безперервним типом\~перебігу,\~кататоно-параноїдний\~синдром.\~За психічним\~станом є\~небезпечною для\~себе та\~оточуючих.Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення даної заяви. [PERSON] в судовому засіданні за станом свого здоровя не могла надавати пояснення. Прокурор заяву підтримала і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~закладу з\~надання психіатричної\~допомоги без\~її усвідомленої\~письмової згоди\~або без\~письмової згоди\~її законного\~представника,\~якщо її\~обстеження або\~лікування можливі\~лише в\~стаціонарних умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона: вчиняє\~чи виявляє\~реальні наміри\~вчинити дії,\~що являють\~собою безпосередню\~небезпеку для\~неї чи\~оточуючих,\~або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 24.01.2018 року, [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 2014 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved