Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 15.03.2019 р. надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій Заявниця просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме: що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5201 га, серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], фактично належить Заявниці. На обґрунтування заявленої вимоги Заявниця зазначила, що їй на підставі розпорядження Володарської районної державної адміністрації Київської області від 01.10.2004 р. № 330 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,5201 га, що розташована на території Матвіївської сільської ради Володарського району Київської області, проте в згаданому державному акті щодо цієї земельної ділянки неправильно зазначене її по-батькові, а саме: зазначено «[PERSON]» у той час як вона є «[PERSON]». Така помилка сталася через неправильне зазначене по-батькові в її свідоцтві про народження та паспорті, що виправлено вже за станом на тепер. Ухвалою суду від 20.03.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 16.04.2019 р. Заявниця в судове засідання 16.04.2019 р. не з'явилася, про дату, час і місце розгляду повідомлена, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 15); до суду 16.04.2019 р. її батько подав заяву про розгляд справи без участі Заявниці, оскільки вона є інвалідом першої групи та не може з'явитися до суду (а.с. 18), підтвердження наявності в Заявниці інвалідності наявне в матеріалах справи (а.с. 8-9). Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 16), до суду 12.04.2019 р. подано заяву Матвіївської сільської ради Володарського району Київської області з проханням проводити розгляд справи без їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] вони не мають (а.с. 17). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України); у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що Заявниця - [PERSON], [INFO], уродженка с. Лихачиха Володарського району Київської області, змінила своє по-батькові на «[PERSON]», у зв'язку з цим 25.05.2016 р. до актового запису про її народження внесено відповідні зміни, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, копія якого додана до заяви (а.с. 6). З огляду на таку зміну 25.05.2016 р. виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Володарського району Київської області Заявниці видано повторно свідоцтво про її народження, серії [NUMBER], актовий запис № 18, із зазначенням по-батькові «[PERSON]» (а.с. 5). Також Заявницею отримано 01.11.2016 р. паспорт громадянина України, серія [NUMBER], та 10.11.2016 р. картку платника податків із зазначеним зміненим по-батькові (а.с. 4). Разом з тим, як вбачається з доданої до заяви копії, державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] був виданий на підставі розпорядження Володарської районної державної адміністрації Київської області від 01.10.2004 р. № 330 на ім'я [PERSON], що посвідчує її право власності на земельну ділянку площею 2,5201 га (а.с. 7). З огляду на наведене і встановлені обставини суд вважає, що Заявниця надала достатньо доказів на підтвердження того, що саме їй належить спірний державний акт на право власності на земельну ділянку, відтак існує невідповідність по-батькові Заявниці за паспортом громадянина України та з даними про особу власника землі за вказаним правовстановлюючим документом. Встановлення цього факту має для Заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для вільного розпорядження належним їй майном (земельною ділянкою). Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення юридичного факту - факту належності [PERSON], [INFO], державного акта серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 2,5201 га, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Матвіївської сільської ради Володарського району Київської області, виданого 10.06.2005 р. Володарською районною державною адміністрацією Київської області на ім'я «[PERSON]» на підставі розпорядження названої державної адміністрації від 01.10.2004 р. № 330. Тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. За визначенням частини першої статті 293 окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved