Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 19 вересня 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 березня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син проживає разом з відповідачем. З цього часу, між [PERSON] та відповідачем почали виникати конфлікти з приводу можливості бачитися і спілкуватися з дитиною. Зокрема, відповідач без згоди [PERSON] змінює місце навчання та проживання сина, про що умисно не повідомляє, чим чинить перешкоди в особистій участі у вихованні та спілкуванні з сином. [PERSON] ігнорує батьківські права позивача, постійно чинити перешкоди, не дає можливості контактувати з сином, забороняє побачення з ним, не повідомляє його адресу проживання та навчання, психологічно налаштовує сина проти позивача. Тому [PERSON] просить визначити наступний порядок спілкування з сином [PERSON], [INFO], а саме: особисте спілкування протягом трьох днів поспіль один раз на три місяці, а також один тиждень літніх канікул (не менше семи днів) один раз на рік з правом виїзду на відпочинок з міста проживання дитини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала та про поважні причини неявки суд не повідомила. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради [PERSON] надала заяву, якою просила розглянути цивільну справу за її відсутності. Представник служби у справах дітей та сімї Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації також не зявився у судове засідання. Натомість начальник [PERSON] направила до суду лист, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує частково та просить ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації №108-17467 від 07 листопада 2018 року «Щодо визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON], [INFO]». На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 19 вересня 2007 року по 24 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого повторно на імя [PERSON] (а.с.4) та копією заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 березня 2013 року (а.с.6-7). Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати разом з відповідачем. При цьому [PERSON] проживає окремо від них. Відповідно до ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.157 СК України той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобовязаний брати\~участь у\~її вихованні\~і має\~право на\~особисте спілкування\~з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. За принципами, закріпленими в Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування з дитиною, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникають непорозуміння та суперечки з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Зокрема, [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином шляхом зміни місця проживання та навчання сина, не повідомляючи про це позивача. Вказана обставина підтверджується відповідями служби у справах дітей та сімї Бориспільської міської ради та Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області на звернення позивача (а.с.8-11) Відповідно до положення ч.2 ст.159 СК України суд визначає\~способи участі\~одного з\~батьків у\~вихованні дитини\~(періодичні\~чи систематичні\~побачення,\~можливість спільного\~відпочинку,\~відвідування дитиною\~місця його\~проживання тощо),\~місце та\~час їхнього\~спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом висновку органу опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації №108-17467 від 07 листопада 2018 року «Про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON], [INFO]» вбачається, що [PERSON] є пенсіонером, але працює, матеріально забезпечений, позитивно характеризується за місцем проживання, сплачує кошти на утримання сина, заборгованості по аліментам не має. Крім цього, малолітній [PERSON] потребує участі і визнання батька у своєму житті, має необхідність у підтримці батька. З його слів вбачається, що він не проти бачитись та спілкуватись з батьком. Тому виходячи з інтересів малолітнього [PERSON] служба у справах дітей та сімї Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина: під час його приїзду до м. Києва три дні з 10.00 години до 19.00 години за умови попереднього повідомлення матері дитини (за один тиждень до зустрічі) щодо прибуття на територію України, один тиждень взимку та один тиждень влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини (а.с.39-40). Відповідно до положення ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що організація участі батьків, які проживають окремо від дитини, у вихованні дитини не повинна впливати на організацію та розпорядок повсякденного життя дитини та повинна відповідати її інтересам. Так, [PERSON] у своїй заяві, адресованій службі у справах дітей, вказала, що не заперечує з приводу часу та періоду спілкування батька з сином, які визначені у позовній заяві. Просить врахувати поточний графік дистанційного навчання малолітнього сина в загальноосвітньому закладі «Школа екстернів» м. Києві та відвідування гуртків робототехніки та програмування. Тому, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, який встановлений рішенням Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації. Оскільки сторонами не надано будь-яких доказів необхідності встановлення іншого порядку участі [PERSON] у вихованні сина. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 05 червня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Предявлений ним позов задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved