Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 28.02.2017 р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій Позивач зазначив, що їх шлюб із Відповідачем зареєстровано 08.10.2011 р., від шлюбу вони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але фактично вони з дружиною не проживають разом уже майже рік, спільного господарства також не ведуть. Подальше спільне проживання однією сім'єю і збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що суперечитиме як його інтересам, так й інтересам їх неповнолітніх дітей, які стають свідками сімейних сварок. Тож подальше перебування з Відповідачем у шлюбних відносинах, примирення між ними Позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON], та Відповідачем, [PERSON], зареєстрований 08.10.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 67. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 14.03.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 04.04.2017 р. У судовому засіданні 04.04.2017 р. Позивач пояснив, що викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні вказала на підтримку позовних вимог у повному обсязі, подальше спільне життя з Позивачем вважає неможливим, тому просить суд задовольнити позов, залишивши їй прізвище «[PERSON]». Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд встановив, що 08.10.2011 р. між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 67, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09.10.2012 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.12.2011 р. виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 07 (а.с. 6); [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.10.2015 р. виконавчим комітетом названої сільської ради, актовий запис № 3 (а.с. 5). Сторонами стверджено, що фактично вони не проживають разом уже майже рік, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання однією сім'єю і збереження шлюбу вважають неможливим і таким, що суперечитиме як інтересам сторін, так й інтересам їх неповнолітніх дітей, які стають свідками сімейних сварок, тому подальше перебування їх у шлюбних відносинах, примирення між ними сторони вважають неможливим, тому просять розірвати їх шлюб. З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час (майже рік), суд дійшов висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім'ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Зважаючи на викладене, суд вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем, а позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задовольнити. Відповідно до статей 24, 55, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved