Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Генеральний директор ТОВ «Кредофінанс» Харченко О.П. в червні 2015р. заявила позов про стягнення з [PERSON] на користь товариства 14336,40 грн. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Турчина Н.І. подала через канцелярію суду заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в суд не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки не повідомив. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. 24.11.2014р. між ТОВ «Кредофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №130 (далі кредитний договір), за яким перший надав, а другий прийняв кредит в сумі 5000 грн. строком до 24.11.2015р. зі сплатою 133% річних. Відповідно до п.6.4.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати всі платежі за користування кредитом, в порядку та строки визначені договором. Пунктами 9.3, 9.4 кредитного договору сторони оговорили неустойку за порушення строків сплати чергового платежу у вигляді пені в розмірі 1% в день від суми фактичної заборгованості по договору. Крім того, п.3.10.1 кредитного договору встановлені штрафи за порушення сплати чергового платежу. Проте, наведені обов'язки, як це вбачається з розрахунку суми боргу, [PERSON] виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 30.04.2015р. за кредитним договором облікований борг, що складається із заборгованості: за кредитом - 4574,16 грн.; за процентами - 2345,95 грн.; з пені - 1996,20 грн.; штрафу - 4500 грн. Крім того, позивачем на борг нараховано 3% річних в сумі 36,09 грн. та інфляційні втрати в сумі 5214,54 грн. Відповідно до п.п. 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору, кредитодавець має право у разі порушення позичальником умов договору вимагати дострокового погашення заборгованості в повному обсязі. На претензію позивача погасити заборгованість відповідач не відреагував. За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд вважає, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За таких фактів, відсутності заперечень відповідача, суд визнає позов обґрунтованим і таким, що правильно засновано на приписах ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України. Разом з тим, суд не погоджується із розміром заявленої до стягнення неустойки. Так, позивачем в позовній заяві вказано, що штраф і пеня відповідно до умов договору настають при різних обставинах порушення зобов'язання. Проте, з огляду на договір і штраф і пеня нараховуються у разі порушення строків сплати чергового платежу. Розрахунок суми боргу не містить даних за який період нарахована пеня, і за яке конкретно порушення накладено штраф. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому, суд вважає, що пені, в заявленому розмірі, буде достатньо щоб покрити збитки позивача. Отже, позов підлягає задоволенню частково в сумі 9592,80 грн. За такого рішення, судові витрати у справі мають бути розподілені між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial