Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В червні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по аліментам в розмірі 49772,49 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 17113,38 грн., а також судовий збір в сумі 668,86 грн. В обґрунтування вимог позивачка посилається на ст. 196 Сімейного кодексу України, розрахунок заборгованості по аліментам відповідача станом на 01 червня 2013 року становить 49772,49 грн. Вказала, що в звязку з невиплатою їй аліментів на утримання дитини, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати дитину та забезпечувати належний матеріальний стан сімї. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] не піклується про сина, не займається його вихованням. Син [PERSON] з нею не мешкає, навчається в школі-інтернаті та знаходиться на утриманні держави. Крім того, в вересні 2014 року [PERSON] позбавлена батьківських прав. Третя особа - державний виконавець Жовтневого відділу ДВС КМУЮ [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила розглядати справу у відсутності повноважного представника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2000 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, починаючи з дня подачі заяви 26.01.2000 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили, видано виконавчий лист № 2-55/2000. Згідно довідки від 20 червня 2013 року заборгованість [PERSON] по виконавчому листу станом на 01.06.2013 року становить 49772,49 грн. Проте вивченими матеріалами цивільної справи встановлено, що відомості про те, що боржник належним чином повідомлявся про відкриття виконавчого провадження, ознайомлений із розрахунком заборгованості, розпорядженням держвиконавця - суду не надано. При цьому згідно довідки від 20.03.2013 року № 561 розрахунок заборгованості проведено з порушенням вимог ч. 4 ст. 195 СК України. Не доведено, що відповідача належним чином повідомлено про таку заборгованість, розяснено право на оскарження розрахунку, попереджено про наслідки несплати заборгованості, строк погашення заборгованості. За таких обставин, не визначивши у встановленому порядку наявність заборгованості та розмір заборгованості по сплаті аліментів, підстави стягувати неустойку з відповідача за прострочення аліментів відсутні. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно довідки №146 від 25.03.2015 встановлено, що дитина [PERSON] з 03.11.2008 по 17.11.2010 навчався в Михайлівській спеціальній школі-інтернаті Диканського району Полтавської обласної ради і знаходився на утриманні за рахунок держави (на не повному державному утриманні). Згідно довідки №93 від 30.03.2015, [PERSON], [INFO], перебував у Майорщинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Гребінківського району Полтавської обласної ради. Був зарахований до 5 класу на підставі наказу №116 від 01.09.2010, вибув за заявою матері 24.02.2011 в звязку з переведенням до іншої школи. Перебував на утриманні за рахунок держави (не перебував на повному державному забезпеченні) відповідно до ст. 37 Закону України «Про освіту». Згідно довідки №98 від 25.03.2015, [PERSON], [INFO], дійсно навчався і виховувався у Кременчуцькій спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів ім. А.С.Макаренко Полтавської обласної ради з 11.04.2011 по 03.03.2015 та знаходився на частковому утриманні за рахунок держави. З 07.05.2013 перебував у Центрі соціально-психологічної реабілітації №1 Криворізької міської ради. Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього дитини [PERSON], [INFO] та стягнуто на користь комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» в м. Кривому Розі аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання [PERSON], починаючи стягнення з 28.11.2013 до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені) за період з грудня 2005 року, виходячи з тих підстав, що вина боржника у створенні заборгованості по аліментам судом не встановлена, відсутнє повідомлення державним виконавцем боржника про наявність заборгованості і встановлення строку погашення, знаходження дитини на забезпеченні держави та позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні дитини [PERSON], суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Жовтневий відділ державної виконавчої служи Криворізького міського управління юстиції про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів не підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, так як позов не підлягає задоволенню, то судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed