Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А.К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки вона проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не має можливості самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечить її життєдіяльність. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ Буднік О.М. в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, апато-абулічний дефект особистості, зазначила, що хвора є недієздатною, психічно хворіє з 1968 року, перебуває на обліку у лікаря психіатра, має встановлену 2 групу інвалідності по зазначеним захворюванням з 1982 року безтерміново. Окрім того зазначила, що під час останнього обстеження у неї був встановлений діагноз «Інфільтративний туберкульоз легень з деструкцією та бациловиділенням», просила заяву задовольнити. Прокурор просив заяву задовольнити. Законний представник в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] хворіє досить тривалий час, більше 20 разів проходила лікування в психіатричному закладі. Зазначив, що лікування їй допомогає, вона стає спокійною та врівноваженою. [PERSON] до суду не була доставлена в зв'язку з активною формою туберкульозу з бациловиділенням (заразна форма), що підтверджується довідкою КЗ «ЧОПЛ» №3040/02 від 7 вересня 2017 року. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, законного представника, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Смілянського міського суду Черкаської області від 8 травня 2003 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішення суду вступило в законну силу (а.с. 6). Відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням №472 від 8 вересня 2017 року [PERSON] є підопічною Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням з 1997 року та має опікуна в особі директора інтернату - Мороз Т.М. (а.с. 15). Судом встановлено, що [PERSON] була доставлена до комунального закладу ЧОПЛ згідно направлення лікаря-психіатра ПНІ Хорунжого Л.І. в зв'язку із погіршенням психічного стану (а.с. 7). Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 7 вересня 2017 року, заступника головного лікаря по медчастині В.І.Шевчук, завідуючого відділенням О.М. Буднік, лікаря-психіатра К.І. Гаєвої - [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, апато-абулічний дефект особистості, внаслідок чого не має можливості самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечить її життєдіяльність та потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved