Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулася із вищевказаним позовом до суду, вказавши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 січня 2010 року вона є власником земельної ділянки площею 1,344 га кадастровий номер 6825288000:03:003:0033. Вказана земельна ділянка належала її чоловіку [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 096400, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01057630059. В 2018 році вона дізналася, що належна їй земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 23.05.2007 р. № 299/07 та перебуває в оренді ТОВ «Енселко Агро» на підставі договору оренди від 12.11.2014 року. Приймаючи до уваги, що [PERSON] було повторно виділено земельну ділянку, яка належить їй на праві власності, просить скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації «Про виділення земельних ділянок (в натурі) на місцевості» від 23.05.2007 року № №299/07, в частині виділення [PERSON] земельної ділянки №302 площею 1,34 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 014334, виданий [PERSON] та скасувати запис про його реєстрацію; визнати недійсним договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро» від 01 серпня 2014 року та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7666096 від 12 листопада 2014 року про державну реєстрацію вказаного договору оренди землі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представник відповідача [PERSON] районної\~державної адміністрації\~Хмельницької області в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила на адресу заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, в задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача ТОВ «Енселко Агро» в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним та в задоволенні просить відмовити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судовому засіданні проти позову заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п.п. г, ґ ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Статтею 1 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Стаття 3 вказаного Закону зазначає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Відповідно до Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників. Результати розподілу оформляються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів. Сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація у дводенний строк розміщує схему розташування земельних ділянок із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників за списком у загальнодоступному місці у населеному пункті для ознайомлення з нею громадськості у 10-денний строк. Сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація протягом п'яти днів після ознайомлення громадськості з результатами розподілу вживає заходів до остаточного його погодження згідно з поданими заявами і затверджує протокол зборів з урахуванням внесених змін, а також доручає територіальному органу Держкомзему разом із землевпорядною організацією забезпечити організацію робіт з установлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки (на підставі відповідних договорів). Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Судом встановлено, що 18 квітня 2004 року в с. Степанівка Чемеровецького району Хмельницької області було проведено розподіл земель колективної власності в межах Степанівської сільської ради між власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай) відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв). Відповідно до протоколу розподілу земельних часток (паїв) від 18 квітня 2004 року [PERSON] виділено земельну ділянку № 302, [PERSON] земельну ділянку № 410. 21 липня 2005 року на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 26.11.2004 року № 576/2004 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,344 га, розташовану на території Степанівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, кадастровий номер 6825288000:03:003:0033. 17 серпня 2008 року [PERSON] помер. Спадкоємицею майна останнього є його дружина [PERSON]. 13.01.2010 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 6825288000:03:003:0033, площею 1,344 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Степанівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області та належала померлому [PERSON] Разом з тим, [PERSON], як спадкоємиці померлої [PERSON], всупереч положенням Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв», розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 23.05.2007 року № 299/07 виділено земельну ділянку «номер ділянки 302, площа ділянки 1,34 га». На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею серії ЯЕ № 014334 площею 1,3445 га кадастровий 6825288000:03:003:0033 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Степанівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01087630063. В подальшому 01 серпня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро» був укладений договір оренди землі, згідно якого [PERSON] передала відповідачу в строкове платне користування належну їй земельну ділянку, загальною площею 1,3445 га, яка розташована на території Степанівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Зазначений договір був зареєстрований в Реєстраційній службі [PERSON] районного управління юстиції Хмельницької області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за № 7666096 від 12.11.2014 року Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснювати (реалізовувати) своє право повністю або частково. При оспорювані або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності, на земельну ділянку, відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ) посвідчується державним актом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт, відповідно до ст. 155 ЗК України, визнається недійсним. Приймаючи до уваги, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 23.05.2007 року № 299/07 [PERSON] була повторно виділена земельна ділянка, яка належала [PERSON] на праві власності і це право він набув у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про визнання недійсним вищевказаного розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації в частині виділення спірної земельної ділянки [PERSON], визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 014334, виданого [PERSON] та скасування запису про його державне реєстрацію. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 4 вищевказаного Закону визначає, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі наведеного вище, враховуючи, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку незаконно та не мала права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про його державну реєстрацію підлягають до задоволення.

Outcome: approved