Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення її чоловіка [PERSON] померлим. В обґрунтування заяви зазначає, що 16.04.1988 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який через непорозуміння в сім'ї 18.05.1994 року було розірвано. [PERSON] звільнився з роботи та поїхав у невідомому напрямку. З того часу ніяких відомостей від нього не надходило. З цієї причини заявниця звернулася до Головного управління національної поліції в Полтавській області Новосанжарського ВП із заявою про його розшук, а також давала повідомлення про розшук до різних газетних видань, проте встановити місце перебування [PERSON] не вдалося. У місці постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] немає більше 23 років, місце його перебування заявниці невідомо, у зв'язку з чим він може бути визнаний померлим, що необхідно заявниці для реалізації права власності на нерухоме майно, а саме для оформлення права власності на житлове господарство, яке було придбано та побудовано за їх спільні кошти як подружжя до 25.03.1993 року, тому заявник інакше ніж у судовому порядку оголосити померлим чоловіка позбавлена можливості. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала. Представник зацікавленої особи - Новосанжарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 2, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Встановлено, що відповідно до довідки відділу РАЦС Управління юстиції міста Теміртау Карагандинської області Республіки Казахстан № 5-2-38/1064 від 16.04.2013 року, підтверджується наявність актового запису про укладення шлюбу № 303 від 16.04.1988 року на [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу заявниці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 18 травня 1994 року Новосанжарським райЗАГС, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 18.05.1994 року зроблено запис № 54 (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради № 5015 від 10.10.2016 року, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с 7). Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради № 5027 від 10.10.2016 року, [PERSON] на території смт. Нові Санжари не зареєстрований та не проживає (а.с 9). Як вбачається з акту обстеження місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], депутат Новосанжарської селищної ради Будім Петро Анатолійович та жителі [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] за даною адресою не зареєстрований і не проживає (а.с. 10). Технічний паспорт на жилий будинок по [ADDRESS] інвентарний номер 2322, реєстровий номер 15-1983, виданий на ім'я [PERSON] (а.с. 11-13). Як вбачається з довідки № 9291 від 31.10.2016 року Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області, станом на 31.10.2016 року [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS] за вказаною адресою не проживає, його теперішнє місцезнаходження невідоме (а.с. 14). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01 січня 1995 року (а.с. 15, 16). Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, згідно ст. 47 ЦК України. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Згідно п. 13 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у справах про оголошення особи померлою суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки відомості про місцезнаходження [PERSON] відсутні, за місцем останнього проживання він не з'являється, тому у суду наявні підстави для визнання даної особи померлою з роз'ясненням заявникові, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved