Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району та за уточненим позовом просить суд: - визнати за [PERSON] , [INFO] , як за колишнім колгоспником колгоспу «Іскра» та КСГП «Нова Царичанка», «Іскра» право на земельну частку (пай) на території власника землі - Новоцаричанської сільської ради (після об`єднання як Старокозацької сільської ради - ОТГ) Білгород-Дністровського району Одеської області, у визначеному колишнім членам колгоспу «Іскра» Білгород-Дністровського району Одеської області розмірі; - зобов`язати Новоцаричанську сільську раду (після об`єднання як Старокозацької сільської ради - ОТГ) Білгород-Дністровського району Одеської області виділити [PERSON] , [INFO] , колишньому члену колгоспу «Іскра» (КСГП «Нова Царичанка», «Іскра») в натурі земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у визначеному розмірі. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. В жовтні 1987 року його було прийнято в члени колгоспу «Іскра» Білгород-Дністровського району. Фактично він працював у колгоспі з дванадцяти років. Відслужив строкову військову службу за межами батьківщини, повернувся потім знову в колгосп який після реорганізації став КСГП «Нова Царичанка», «Іскра». Був виключений з членів КСГП «Іскра» 06.01.1997 року за власним бажанням. Після отримання Державного акту на право колективної власності на землю КСГП «Нова Царичанка» виявилось, що наряду з іншими колишніми колгоспниками позивач не отримав зароблений земельний пай. Розпаювання та приватизація земель сільськогосподарського призначення продовжиться до 2025 року. Постійні звернення позивача до адміністрації КСГП «Нова Царичанка», «Іскра» як письмово так і в усному порядку позитивних наслідків не принесли. Тільки нещодавно позивачеві стало відомо, що після перевірки та ревізій (переліку земель) на території Новоцаричанської сільської ради є залишки земельних ділянок із резервного фонду. За інформацією Новоцаричанської сільської ради на території сільської ради в складі земель сільськогосподарського призначення є землі резервного фонду. Білгород-Дністровська районна державна адміністрація не може розпоряджатись землями резервного фонду так як згідно Акту прийому-передачі передали на сільську раду 615 Сертифікатів у тому числі і незатребувані паї. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.08.2020 року провадження по справі було відкрито та визначено загальний порядок її розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. 15 вересня 2020 року до канцелярії суду надійшла заява Новоцаричанської сільської ради з проханням справу розглянути за відсутністю представника сільської ради, заперечень щодо позовної заяви Новоцаричанська сільська рада не має. Ухвалою суду від 23.09.2020 року розгляд справи було відкладено за клопотання представника позивача - адвоката Коваленко В.А. 04 листопада 2020 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] якою позовні вимоги були доповнені. Ухвалою суду від 04.11.2020 року розгляд справи було відкладено. Ухвалою суду від 14.12.2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 16.12.2020 року сторони не з`явились. Представник позивача - адвокат Коваленко В.А. 14.12.2020 року подавала до канцелярії суду заяву з проханням судове засідання провести за її відсутності, вимоги задовольнити. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що на підставі Наказу № 8 від 20.08.1987 року позивача було прийнято членом до колгоспу «Іскра», що підтверджується даними Трудової книжки колгоспника [NUMBER] заповненої 05.06.1989 року, професія, спеціальність позивача - оператор станків. Печать на трудовій книжці проставлена Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра». Наступний запис в Трудовій книжці від 31.01.1997 року про виключення з членів КСГП «Іскра» відповідно до поданої заяви, наказ № 1 від 06.01.1997 року. В поданому 30.11.2020 року відзиві Новоцаричанська сільська рада зазначила, що в квітні місяці 1996 року розпаювались землі колишнього КСГП «Іскра», при цьому працівники КСГП «Іскра» та пенсіонери з числа працюючих раніше отримали земельні частки (паї). Громадянин [PERSON] , який згідно запису трудової книжки був на той момент членом КСГП «Іскра», з невідомих причин не попав до списків на розпаювання та своє право на отримання земельної частки (паю) не реалізував. Середній розмір земельної частки (паю) по Новоцаричанській сільській раді становить 4,0 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективним сільськогосподарським підприємствам (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб ( членів підприємства), які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до пунктів 1-2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. За даними Новоцаричанської сільської ради (арк..сп.5) в списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) [PERSON] відсутній. Білгород-Дністровська районна державна адміністрація 20.09.2019 року за актом прийому-передачі передала Новоцаричанській сільській раді 615 сертифікатів в тому числі і незатребувані сертифікати на видачу громадянам, які не вступили у спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Згідно роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Пункт 24 Постанови: член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Як вбачається з наданої 03.08.2020 року письмової відповіді адвокату Коваленко В.А. Новоцаричанська сільська рада повідомила, що на території сільської ради в складі земель сільськогосподарського призначення є землі резервного фонду. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист прав позивача.

Outcome: approved