Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В червні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала, і з урахуванням останньої уточнюючої позовної заяви від 20 жовтня 2015 року, мотивувала свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 січня 1993 року вона стала власником 55/100 частин будинковолодіння № 9-б по вулиці Шевченка в смт. Бородянка Київської області, а відповідач - 45/100 його частин. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 грудня 2001 року вони з відповідачем також є власниками, в рівних долях кожен, земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,1514 га, наданої для обслуговування вищезазначеного житлового будинку. За договором купівлі-продажу від 22 березня 2003 року відповідач [PERSON] продав їй ще 20/100 частин даного будинку і таким чином, на даний час вона є власником 75/100 частин цього будинку. За договором дарування від 11 жовтня 2008 року [PERSON] подарував [PERSON] належні йому 25/100 частин будинку. Вважала, що при переході права власності на 20/100 частин будинковолодіння до неї перейшла частина земельної ділянки, яка повинна відповідати цій частині будинковолодіння. Також, оскільки земельна ділянка між сторонами до цього часу не поділена, відповідач без її згоди біля її частини будинку самочинно збудував фонтан та дитячий басейн, висадив дерева та кущі смородини. Тому просила виділити їй із земельної ділянки загальною площею 0,1514 га, що знаходиться по вул. Шевченка, 9-б в смт.Бородянка Київської області, 70/100 її частин відповідно до першого варіанту поділу, визначеного висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи від 15 серпня 2015 року (з виправленнями від 7 вересня 2015 року), зобов'язати [PERSON] знести побудовані на вказаній земельній ділянці фонтан і басейн та висаджені кущі смородини і дерева, відновити первісний стан земельної ділянки. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом та, оскільки між ним та [PERSON] цивільно-правові угоди щодо переходу права власності чи користування на 20/100 частин спірної земельної ділянки не укладалися, просив виділити йому та [PERSON] по 50/100 частин спірної земельної ділянки. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримали, викладене підтвердили, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечували. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову [PERSON] заперечували, посилаючись на те, що при укладенні договору купівлі-продажу земельна ділянка [PERSON] не передавалась, зустрічний позов підтримали. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, проти позову [PERSON] не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 грудня 2001 року [PERSON] являвся спадкоємцем 45/100 частин спадкового будинковолодіння № 9-б по вулиці Шевченка в смт. Бородянка Київської області, а [PERSON] - 55/100 його частин (а.с.10 т.1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних долях кожний приватизовану земельну ділянку площею 0,1514 га, яка розташована на території селища Бородянка, вулиця Шевченка, 9-б (а.с.11 т.1). За договором купівлі-продажу від 22 березня 2003 року [PERSON] продав [PERSON] 20/100 частин вказаного житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в селищі Бородянка по вулиці Шевченка, 9-б, що підтверджується копією даного договору купівлі-продажу (а.с.12). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 29 серпня 2007 року, частка [PERSON] у домоволодінні № 9-б по вулиці Шевченка в смт. Бородянка Київської області становила 25/100 частин, а [PERSON] 75/100 (а.с.14 т.1). За договором дарування від 11 жовтня 2008 року [PERSON] подарував [PERSON] належні йому 25/100 частин зазначеного будинку (а.с.149-150 т.1). Відповідно до ч.1 та 4 ст.120 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладення сторонами договору купівлі-продажу частини будинку 22 березня 2003 року), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при перегляді даної справи 11 лютого 2015 року, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] придбала у [PERSON] 20/100 частин будинковолодіння, то суд вважає, що на підставі ст.120 ЗК України вона стала власником і 20/100 частин земельної ділянки, так як укладеним між ними договором купівлі-продажу інше передбачене не було. Так як [PERSON] була власником ? частини вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та стала власником ще 20/100 частин цієї ділянки в звязку з придбанням частини будинку, то на даний час у власності позивачки перебуває 70/100 частин цієї ділянки, а у відповідача [PERSON] - 30/100 її частин. При цьому суд не вважає за можливе вирішувати питання втрати відповідачем [PERSON] права власності на вказану частину земельної ділянки з продажем належної йому частини будинку, оскільки відповідачем [PERSON] таке право [PERSON] не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.364,367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. Аналогічне положення закріплено і в ч.3 ст.88 ЗК України. Відповідно до ч.4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до уточненого висновку №СЕ-1-1-351/15 судової земельно-технічної експертизи від 15 серпня 2015 року (з виправленнями від 7 вересня 2015 року), поділ спірної земельної ділянки, за яким [PERSON] виділяється 70/100 частин земельної ділянки, а [PERSON] 30/100 її частин, з врахуванням їх права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці, є можливим і запропоновано три варіанти такого поділу (а.с.88-105 т.2). Оскільки позивачка просить виділити їй земельну ділянку відповідно до першого варіанту розподілу, визначеного вказаним висновком, а відповідач [PERSON] взагалі заперечує проти розподілу земельної ділянки у вищезазначених частках та не запропонував жодного варіанту поділу, такий розподіл відповідає часткам сторін і підстав для його відхилення не вбачається, то суд визнає за необхідне здійснити поділ земельної ділянки між [PERSON] і [PERSON] саме за вказаним варіантом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги зустрічного позову [PERSON], виділити у власність із земельної ділянки загальною площею 0,1514 га, що знаходиться по вул.Шевченка, 9-б в смт.Бородянка Київської області, [PERSON] - 70/100 частин цієї ділянки, що складає 0,1060 га, а [PERSON] 30/100 її частин, що складає 0,0454 га, в межах відповідно до першого варіанту розподілу, визначеного уточненим висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи від 15 серпня 2015 року ( з виправленнями від 7 вересня 2015 року). Позовні вимоги [PERSON] щодо зобов'язання [PERSON] знести побудовані на спірній земельній ділянці фонтан та басейн, висаджені кущі смородини і дерева, відновлення первісного стану земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки доказів порушення прав позивачки будівництвом зазначених об'єктів, посадкою кущів та дерев не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 114,70 грн. (а.с.2 т.1), на відшкодування витрат на правову допомогу 1500 грн. (а.с.148 т.1, 131-132 т.2) та на відшкодування витрат по оплаті судової земельно-технічної експертизи 4431,90 грн. (а.с.125 т.2). Так як судом взята до уваги лише висновок експертизи від 15 серпня 2015 року, то підстав для відшкодування позивачці витрат по інших експертизах не вбачається.

Outcome: partial