Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

В січні 2019 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги Банк мотивує тим, що 01.04.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2010 р., в розмірі 19465,55 грн., яка складається з: 2776,42 грн. заборгованості за кредитом, 16689,13 грн. заборгованості за відсотками. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі, який протягом шести місяців з дня смерті свого батька - [PERSON] , від спадщини не відмовився, а тому до нього, на думку позивача, перейшов обов`язок сплатити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача, як спадкоємця [PERSON] , заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2010 р., в розмірі 19465,55 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, представник позивача надав на адресу суду заяву, якою позовні вимоги банку підтримав, просив про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання, призначене на 31.03.2020 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, представник позивач не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети-заяви разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, і який становить між відповідачем та позивачем кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено Статутом АТ КБ «ПриватБанк», погодженим 11.06.2018 р. НБУ. [INFO] . [PERSON] помер, що підтверджується дослідженими судом матеріалами справи. З вимогою про повернення кредитної заборгованості, Банк за життя [PERSON] , до останнього не звертався. 03.10.2017 року на адресу Новоодеської державної нотаріальної контори Банком було направлено претензію кредитора, якою Банк просив нотаріальну контору повідомити їх, чи заводилася спадкова справа після померлого боржника [PERSON] ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 19465,55 грн.; надіслати на адресу Банку інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями померлого боржника [PERSON] ; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника [PERSON] , а також які вже прийняли спадшину, що підтверджено копією вказаної претензії. Відповідно до відповідей Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 26.12.2017 р. № 1648/01-16, від 24.01.2020 р. № 74/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] вказаною установою не відкривалася, а була відкрита у приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В., якому вказана вище претензія кредитора була переадресована. Вказана інформація підтверджена Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59148182 від 24.01.2020 р. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району, Миколаївської області від 24.01.2020 р. за вих. № 43. 22.10.2018 року Банк направив спадкоємцю [PERSON] лист-претензію з вимогою погасити борг, вказана претензія відповідачем не виконана. Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. За такого, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Як встановлено з матеріалів справи, позивачу стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] ще в листопаді 2016 р. оскільки 17.11.2016 року Новоодеським районним судом Миколаївської області було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження в цивільній справі № 482/1147/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, в зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] . Про вказану обставину, а саме про те, Банк знав про смерть [PERSON] в листопаді 2016 року саме на підставі вказаної ухвали суду, зазначено представником Банку у позовній заяві до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Відповідно, до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивач звернувся 03.10.2017 року, після чого, 22.10.2018 р. направив лист-претензію до спадкоємця [PERSON] , а позов до суду подав - 10.01.2019 року, тобто, понад шість місяців з дня, коли Банк дізнався про відкриття спадщини, шестимісячний строк, передбачений частиною 2 ст. 1281 ЦК України сплинув ще у 2017 році, що позбавляє його права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст.1281,1282 ЦК України, які ним не дотримані. Відповідно до наведеного вище, позивачем пред`явлено вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним), у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок, в зв`язку з відмовою у позові.

Outcome: dismissed