Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.16), просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 14.11.2009 року та стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що сумісне життя з відповідачем стало неможливим, через виникнення непорозумінь з багатьох питань подружнього життя. Крім того, вказала, що син знаходиться на її вихованні та утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, надала заяву, у якій просила закінчувати розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, на користь позивача на утримання сина [PERSON], надав заяву, у якій просив закінчувати розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо ухвалити без участі сторін. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 63 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач, у відповідності до вимог закону повинен сплачувати аліменти на утримання дитини (а.с. 4). Сторони по справі шлюбні стосунки припинили. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім»ї суперечитиме інтересам сторін, а тому приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, зазначені обставини є підставою для розірвання шлюбу. Оскільки подружжя припинило спільне проживання, суд вважає за необхідне залишити малолітнього сина [PERSON] на проживання з матір»ю [PERSON] Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментних зобов»язань, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 13.05.2014 року, що відповідає вимогам ст. 184 СК України.

Outcome: approved