Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, за уточненою редакцію якого просив визнати незаконним та скасувати наказ від 30.10.2020р. № 90-о/с про його звільнення з посади сторожа господарської служби Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова, поновивши на роботі з 31.10.2020р. За вказаною позовною заявою ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/2800/21. Справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Відповідачу встановлено строк для надання відзиву. Відповідач на позов відізвався. Позов не визнав та просив відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі. Після надання відзиву відповідачем, протокольною ухвалою суду від 11.05.2021 вирішено питання щодо поновлення позивачу процесуального строку звернення до суду, прийнято відзив відповідача на позов, позивачу визначено строк на надання відповіді на відзив. Позивач скористався правом на надання відповіді на відзив. У відповіді заперечував обставини, зазначені відповідачем у відзиві, на підтвердження чого просив викликати в суд свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Третя особа Професійний комітет первинної профспілкової організації ДЗ «ССКС ім. В.П. Чкалова» МОЗ України у своїй заяві по суті справи також не визнала позов [PERSON] і просить відмовити позивачу у повному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в суді заперечував проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Представник третьої особи до суду не з`явився. При розгляді справи суд враховує письмові пояснення третьої особи, у яких підтримано сторону Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Частина 3\~ст. 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно з п. 4 ч. 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 264 ЦПК України\~визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Кодексу законів про працю України. Статтею3 КЗпП України\~встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до\~ст.\~139\~КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Проаналізувавши матеріали цивільної справи № 947/2800/21, дослідивши письмові докази, показання позивача, допитаного у якості свідка під присягою, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: approved