Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, вказавши, що 17.05.2013 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 323808-ІS, згідно з яким банк надав останній у тимчасове користування на умовах строковості, поворотності та платності грошові кошти в сумі 84000 грн. шляхом перерахування на платіжну карту, терміном користування до 16.05.2015 року. 07.07.2014 року між сторонами було укладено додатковий договір, яким термін користування кредитом продовжено до 06.01.2016 року та зафіксовано кредитний ліміт в сумі 78189,20 грн. Банк передав обумовлену договором суму грошових коштів, проте відповідачка зобовязання за договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 01.06.2017 року виникла заборгованість в загальному розмірі 35103,68 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася та, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідачки, проте будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на поважність причин неявки до суду, відповідачкою не подано, що свідчить про те, що вона навмисно затягує розгляд справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.05.2013 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 323808-ІS, згідно з яким банк надав відповідачці у тимчасове користування на умовах строковості, поворотності та платності грошові кошти в сумі 84000 грн. шляхом перерахування на платіжну карту, терміном користування до 16.05.2015 року. Як вбачається із матеріалів справи, 07.07.2014 року між сторонами було укладено додатковий договір, яким термін користування кредитом продовжено до 06.01.2016 року та зафіксовано кредитний ліміт в сумі 78189,20 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~\~ Судом зясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, тоді як відповідачка всупереч умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася\~ заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 01.06.2017 року становить 35103,68 грн., в тому числі: прострочений кредит в розмірі 20362,74 грн., заборгованість по несплачених процентах 14440,94 грн., комісія за несвоєчасну оплату щомісячного платежу 300,00 грн. Вирішуючи обґрунтованість наданого вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що відповідно до п.2.5.1. кредитного договору погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником не пізніше ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця, протягом строку дії кредитного ліміту. Таким чином, оскільки відповідачка дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість по кредиту у розмірі 20362,74 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Згідно з умовами кредитного договору відповідачка отримала кредит зі сплатою 5 процентів від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду. Відповідно до п.2.5.3 договору проценти за користування кредитними коштами нараховуються щоденно, виходячи з щоденного залишку заборгованості за основним боргом, починаючи з дня виникнення заборгованості за основним боргом (включаючи цей борг)по день повного погашення заборгованості за основним боргом. Отже, оскільки борг по процентах за користування кредитом станом на 01.06.2017 року становив 14440,94 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми також є обґрунтованими. Крім того, є доведеними і позовні вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 300,00 грн., оскільки пунктом 3.9.1. договору передбачено, що у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобовязань за цим договором, а саме прострочення оплати обовязкового платежу на 7 календарних днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 30 грн. у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобовязання за цим договором, а саме прострочення оплати обовязкового платежу на 30 календарних днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 300 грн. При цьому судом приймається до уваги те, що сумнівів у розрахунку боргу, наданого позивачем немає, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на необґрунтованість позовних вимог, відповідачкою не надано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі і до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 35103,68 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved