Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої майну. В обґрунтування позову зазначив, що 02.11.2020 квартиру за адресою: [ADDRESS] залило водою внаслідок прориву труби гарячого водопостачання, про що було складено відповідний акт. В акті вказано, що причиною залиття квартири був прорив трубопроводу ГВП на технічному поверсі, в зв`язку з довготривалою експлуатацією мереж гарячого водопостачання, капітальний ремонт мереж не проводився. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відмовляється. Розмір матеріальної шкоди за результатами експертного будівельно - технічного дослідження становить 101337, 00 грн. За отримання послуг з визначення розміру матеріальної шкоди позивачем було сплачено 7000, 00 грн та 70,00 грн за розрахункове касове обслуговування при прийомі готівкових коштів. Окрім того, вказує, що згідно з товарознавчим дослідженням меблів встановлено, що розмір матеріальної шкоди становить 4634, 12 грн. За вказане дослідження позивачем було сплачено 4500,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок залиття квартири в розмірі 105971, 12 грн, моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн, а також просив стягнути судові витрати, що складаються з 7000,00 грн, сплачених за послуги експерта, 70,00 грн за розрахунково-касове обслуговування, 4900, сплачені за послуги адвокатського об`єднання, 3207,42 сплачені у якості судового збору. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2021 провадження відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Після відкриття провадження позивачем було додано акт наданих послуг позивачу відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.06.2020 згідно з яким позивачем було сплачено послуги з надання правової допомоги загальною вартістю 4900, 00 грн. Управління житлово-комунального господарства Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації направило лист з проханням слухати справу без участі представника Управління, рішення просило постановити відповідно до чинного законодавства. Відповідач направив відзив в якому вказував, що позивачем не було доведено завдання позивачу шкоди з вини відповідача. Зокрема, відповідач вказує, що витрати на проведення ремонтно-капітальних робіт несуть саме власниками квартир, на яких і покладений обов`язок як співвласників будинку, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку. Також відповідач наголошував, що інформації про пошкодження меблі не міститься в акті, який долучено до матеріалів справи. Окрім того, відповідач наголошував на відсутності належного обґрунтування моральної шкоди. У зв`язку з чим, просив у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив позивач наголошував на тому, що представники відповідача знали про незадовільний стан мереж гарячого та холодного водопостачання і згідно з актом загального осіннього огляду житлового будинку включили ці мережі в капітальний ремонт, який не провели, що призвело до затоплення квартири позивача. Також зазначає, що пошкодження трубопроводу сталось на технічному поверсі, який позивач не може обстежувати і ремонтувати. Позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач скерував до суду заперечення, в яких вказував на недоведеності позивачем своїх позовних вимог, також зазначає, що невиконання обов`язку співвласниками житлового будинку щодо обрання управителем та визначення способу накопичення коштів для проведення капітального ремонту будинку є зоною відповідальністю самих співвласників, виконати за них їх обов`язок підприємство не може. Відсутність обов`язку щодо проведення капітального ремонту відповідач також обґрунтовував структурою вартості послуг, яка є додатком до договору. Також зазначалось, що у місті діють програми спів-фінансування проведення капітальних ремонтів житлових будинків, проте позивач не вчиняв жодних дій щодо управителя або визначення порядку фінансування капітального ремонту власного майна. У зв`язку з чим,у позові просив відмовити. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 кожному (а.с. 16). Відповідно до даних технічного паспорту квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 53,2 кв.м. розташована на дев`ятому поверсі десятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, жилою площею 16,3 кв.м. та 12,2 кв.м., кухнею площею 8,9 кв.м., ванною кімнатою площею 2,7 кв.м., вбиральнею - 1,3 кв.м., коридором - 9,4 кв.м. (а.с. 17-18). Позивач вказує, що 02.11.2018 квартиру за адресою: [ADDRESS] залило водою внаслідок прориву труби гарячого водопостачання. Співвласник квартири [PERSON] 06.11.2018 звернулась до відповідача з заявою про складення акту з приводу вказаного залиття (а.с.19). За фактом залиття квартири за адресою: [ADDRESS] комісія у складі: головного інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] склали дійсний акт від 08.11.2018 про те, що 02.11.2018 відбулось залиття квартири 135 з технічного поверху. Причиною аварії, що трапилась вказано пошкодження трубопроводу ГВП на технічному поверсі, в зв`язку з довготривалою експлуатацією мереж гарячого водопостачання капітальний ремонт мереж не проводився. Окрім того, в акті вказано, що квартирі було нанесено збитки в таких розмірах: кімната 12,7 м.кв. - шпалери покращеної якості - вологі стіни, розійшлись стики між шпалерними листами; стеля - флізелінові шпалери під фарбування відклеїлись, жовті розводи по периметру стелі; підлога - ламінат місцями деформований; коридор 9,00 кв.м. - флізелінові шпалери під фарбування, вологі стіни, відшарування шпалер, по кутам кімнати розійшлися стики шпалерних листів; стеля - водоемульсійне фарбування, жовті розводи; підлога - місцями деформовано; кімната 16,4 кв.м. - стіни- шпалери покращеної якості-вологі стіни, відшарування шпалер від стін, розійшлись по стикам;стеля 16,4 кв.м. - флізелінові шпалери під фарбування, відклеїлись, жовтні розводи по периметру стелі; підлога - ламінат деформований по всій площі кімнати; кухня, 9,6 кв.м. стіни - шпалери покращеної якості, відшарування шпалер; стеля - водоемульсійне фарбування, жовті розводи, розтріскування фарби; підлога - ліноліум, деформований про всій площині кухні; ванна 3,1 кв.м. - полістирольна плитка (0,50м*0,50м), пошкоджено (відклеїлись) 4 шт. При обстеженні електропроводка на освітлення не працює по всій квартирі. - коротке замикання в зв`язку з залиттям. Даний акт затверджено начальником дільниці «Жед-6» Бузінським О.В. Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва листом від 28.02.2019 повідомила [PERSON] про те, що на сьогоднішній день не встановлено наявності протиправних дій, бездіяльності, вини Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», що стало причиною завдання шкоди, відтак питання відшкодування шкоди може бути вирішено у судовому порядку. В акті зазначено, що причиною залиття є неналежне технічне обслуговування та утримання внутрішньобудинкових мереж/систем балансоутримувачем житлового будинку КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», що стало наслідком аварії на технічному поверсі дев`ятиповерхового будинку в системі центрального опалення, ГВП (або ХВП), зливної каналізації. Згідно з висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 29.01.2020 розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири за адресою: [ADDRESS] становить 101 337,00 грн (а.с.42-64). За договором про надання експертних послуг №03/01-20 від 23.01.2020, укладеним між ФОП [PERSON] та [PERSON] за підготовку висновку позивачем було сплачено 7000,00 грн (а.с.37-65). При переказі вказаних коштів, позивачем було сплачено 70,00 грн за прийом готівкових коштів (а.с.37). Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме меблів для кухні №ED-1725-6-1462.20 від 06.02.2020 розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття меблів для кухні в квартирі за адресою: [ADDRESS] згідно із проведеного розрахунку на момент проведення експертного дослідження складає: 4364,12 грн (а.с. 73-77). При цьому вказано, що матеріальний збиток, заподіяний власнику наданого на дослідження майна встановлюється на момент проведення авто товарознавчої експертизи. На підставі договору №ED-1725-6-1462.20 за надані послуги позивачем було сплачено 4500,00 грн (а.с.67-68). Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Правовий аналіз вищезазначених норм права вказує на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди. Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України »Про житлово-комунальні послуги». Будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні житлово-експлуатаційної дільниці №6 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва». Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин, оскільки нова редакція Закон убла введена в дію з 01.05.2019) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Балансоутримувач є особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, який залежно від цивільно-правових угод може бути, зокрема виконавцем, тобто суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору- частина 6 статті 19 Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 7 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобов`язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Пунктом 2.1.5 Правил передбачено, що до системи технічного огляду жилих будинків входить також профілактичне обслуговування будинків, яке є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв. Періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків, а саме системи водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання проводиться кожні 3-6 місяців. Згідно з пунктом 5.3.4 Правил, під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно, зокрема, регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та інше; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; усувати засмічення в системі. Матеріалами справи доведено, що залиття квартири відбулось через прорив водопровідної труби гарячого водопостачання на технічному поверсі будинку. Відповідно до вищевикладених норм законодавства обов`язок обслуговування і своєчасного вжиття заходів попередження та уникнення аварійної ситуації у внутрішньобудинковій мережі гарячого водопостачання у зазначеному вище будинку покладено на відповідача та виконавця послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Згідно з актом загального осіннього огляду жилого будинку за адресою: [ADDRESS] який відбувався в період з 06.09.2018 по 25.09.2018 виконавцем послуг було зазначено, що будинок знаходиться в задовільному технічному стані та готовий до експлуатації в наступні періоди окрім п.3.13.14 розділу споруд і конструкцій та п.4.3.10 розділу інженерне обладнання. При цьому, за результатами огляду інженерного обладнання вказано, що прилади гарячого водопостачання так само як і мереж водопроводу знаходяться у незадовільному стані та підлягають включенню у капітальний ремонт. Відповідач не надав у розпорядження суду належних та допустимих доказів належного виконання ним своїх обов`язків в частині утримання в належному технічному стані внутрішньо будинкових мереж будинку. Отже, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової мережі гарячого водопостачання у житловому будинку стало наслідком аварії на технічному поверсі вказаного десятиповерхового будинку та потрапляння води з технічного поверху до розташованої на 9 поверсі будинку квартири позивача , що призвело до пошкоджень приміщень вказаної квартири. Факт залиття сторони не заперечують, відтак, суд дійшов висновку, що залиття сталось з вини відповідача, а тому його вина у спричиненні позивачу матеріальної шкоди через залиття квартири є доведеною. При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачці, суд виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Пунктами 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій - частина 4 статті 12 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Жодна сторона у справі не скористалась процесуальним правом заявити клопотання про призначення експертизи. Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві. Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження розміру шкоди позивачем надано висновок про розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, який становить 101337,00грн. Відповідно до ч.1 ст. 358, та ч.1 ст. 369 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, судом встановлено, що позивачу дійсно була заподіяна матеріальна шкода, при цьому, виходячи із положень норм статей 358, 369, 370 ЦК України, зважаючи, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки позов заявив лише один із співвласників даної квартири, інші співвласники не заявляли вимог про відшкодування шкоди, заподіяної спільному майну, то кожен із них має право на відшкодування 1/3 частини суми на відшкодування заподіяної шкоди. Таким чином, відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 33779,00грн (101337,00 грн /3). В іншій частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, слід відмовити. При цьому, суд не бере до уваги докази, надані позивачем на підтвердження факту псування внаслідок залиття меблів на кухні, оскільки відомості про пошкодження меблів відсутні в акті від 08.11.2018, розмір матеріальної шкоди встановлювався станом на лютий 2020 року, тобто, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між вказаними збитками та залиттям, яке мало місце у листопаді 29018 року. Відтак, в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди слід зазначити, що позивач обґрунтовує наявність матеріальної шкоди дискомфортом, нервовим напруженням, оскільки він та дружина постійно відчувають в квартирі запах плісняви, витрачанням часу на отримання необхідних документів, негативними наслідками та моральними втратами та стражданнями для позивача та членів його родини. Також зазначає, що його чин зі своєю сім`єю вимушений був орендувати житло, на підтвердження чого надав договір оренди квартири від 10.11.2018, укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем - [PERSON] . Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, а відповідачі у відповідності до положень статей 12, 76-81 ЦПК України це не спростували і не довели відсутність своєї вини. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яка фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, суд виходить із того, що затоплення квартири призвело до змін в житті позивача, оскільки цим була викликана необхідність проведення робіт по відновленню квартири, докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя. З урахуванням характеру страждань, обсягу заподіяної шкоди суд вважає, що сума в 3 000 грн буде достатньою грошовою компенсацією завданої позивачці моральної шкоди. Щодо судових витрат слід зазначити про таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи - ст. 133 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 367,79 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, позивач просив стягнути в рахунок судових витрат витрати на оплату послуг експерта в розмірі 7000,00 грн, витрати на розрахунково-касове обслуговування в розмірі 70,00 грн, витрати на послуги адвокатського об`єднання у сумі 4900,00 грн. Оплата позивачем судових витрат у визначеному розміру документально підтверджена квитанціями (а.с. 37, 88-91). Позовні вимоги задоволено частково (28%), а тому судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 3351,60 грн слід покласти на відповідача.

Outcome: partial