Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом, згідно з яким просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 62 535,20 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а разом 72 535,20 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 725,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.12.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON], та транспортного засобу марки «Lexus LX570», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 25.03.2016 року винною у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER],- [PERSON] Разом з тим, згідно Звіту №4678 від 13.01.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого КТЗ «Lexus LX570», державний реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту вказаного КТЗ з урахуванням значення коефіціента фізичного зносу складових склала 87 828,16 грн., а величина втрати товарної вартості - 18 453,54. При цьому, згідно акту виконаних робіт по відновлювальному ремонту автомобіля фактична сума витрат склала 92 826,66 грн. Тобто, на думку позивача, загальний розмір матеріального збитку, який йому заподіяно, становить 92 826,66 грн. (відновлювальний ремонт) та 18 453,54 (величина втрати товарної вартості), що разом складає 111 280,00 грн. На підставі зазначеного та враховуючи те, що на час ДТП цивільна-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля марки «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в АСК «ОМЕГА» згідно з Полісом №АЕ/ 2615233, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., позивач, посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкодою та страховим відшкодуванням в сумі 61 280,20 грн., витрати на проведення експертної оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку на суму 1 000,00 грн. та вартість робіт по зняттю/встановленню лівої підніжки автомобіля в розмірі 255,00 грн. Також, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушеннях звичного режиму життя у зв'язку з відсутністю автомобіля протягом тривалого часу. Таким чином, позивач, окрім зазначеного, просив стягнути також на його користь з [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді від 19.07.2016 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Водночас, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON]. у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2017 року за № 01-08-884 дану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Макаренко І.О. Ухвалою від 30.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою від 22.12.2017 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про відвід головуючого судді Макаренко І.О. та заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м.Києва Макаренко І.О., а позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - передано для повторного автоматичного розподілу справи в порядку, передбаченому ст. 14 ЦПК України. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Малинникову О.Ф. Водночас, на підставі доповідної записки помічника судді Малинникова О.Ф. від 27.12.2017 року, було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О. Ухвалою судді від 02.01.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження, а розгляд справи вирішено розглядати у загальному позовному порядку з призначенням проведення підготовчого засідання. Ухвалою від 31.05.2018 року було закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 12.07.2018 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив суд позов задовольнити, справу розглядати без його участі та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, а також те, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26.12.2015 року об 11 год. 08 хв. в м.Києві по вул. Б.Хмельницького в м.Києві, [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER], перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконалась у безпеці свого маневру, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м.Києва від 23.05.2016 року, [PERSON] було визнано винною у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11-18). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні пошкодження. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку за №4678, складеного 13.01.2016 року, вартість відновлювального ремонту вказаного КТЗ з урахуванням значення коефіціента фізичного зносу складових склала 87 828,16 грн., а величина втрати товарної вартості - 18 453,54. Водночас, судом встановлено, що 10.02.2016 року пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано та згідно з актом виконаних робіт №ЕЛЮСА-000912 від 10.02.2016 року, складеного ТОВ «ВіДі», фактична сума витрат по відновлювальному ремонту автомобіля склала 92 826,66 грн. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що оскільки на час ДТП цивільна-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля марки «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в АСК «ОМЕГА» згідно з Полісом №АЕ/ 2615233, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., з відповідача на його користь підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкодою та страховим відшкодуванням в сумі 61 280,20 грн., витрати на проведення експертної оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку на суму 1 000,00 грн. та вартість робіт по зняттю/встановленню лівої підніжки автомобіля в розмірі 255,00 грн. Так, як встановлено в судовому засіданні, на момент ДТП відповідальність відповідача, як власника автомобіля марки «КІА», була застрахована в АСК «Омега» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2615233. Згідно листа АСК «Омега» від 02.06.2016 року за вих.№1104, умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2615233 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн. на одного потерпілого. В свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Крім того, як встановлено ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Разом з тим, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15. За вказаних обставин, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду скористався наданим йому чинними законодавством правом вимоги про відшкодування частини завданої його майну шкоди до особи, яка завдала цю шкоду, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 61 280,20 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно стягнення з [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп. слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті ДТП, оскільки пошкодження автомобіля спричинило йому значний душевний дискомфорт та порушило звичний спосіб життя. Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 725,35 грн., а також понесені позивачем 1 000,00 грн. витрат, пов'язаних із проведенням експертної оцінки ФОП [PERSON],, що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт від 13.01.2016 року за №4678, та 255,00 грн. вартості робіт по зняттю/встановленню лівої підніжки автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт №ЕЛЮСА-000137 від 06.01.2016 року та фіскальним чеком ГУ «Ощадбанк». Таким чином, в загальному розмірі з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 62 535,2 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також 1 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди. Враховуючи наведене та

Outcome: partial