Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

До Бориславського міського суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» в особі філії молочного комплексу «Карпатські Луки» (надалі - відповідач) в якому просить суд стягнути із відповідача на її користь 8170 гривень 74 копійок середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку та 10000гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої невиплатою заробітної плати, а всього стягнути 18170 гривень74 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 28 березня 2011 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем, на посаді лаборанта. 10 квітня 2014 року припинила трудові відносини за згодою сторін. На день її звільнення, сума заборгованості по заробітній платі складала 2723гривень 58 копійок., яку судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 15 вересня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача. Відповідачем з лютого 2014 року по жовтень 2014 року включно здійснено затримку позивачу заробітної плати, за час якої відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток. Окрім того, відповідачем, з вини якого безпідставно затримано виплату заробітної плати завдано позивачу моральну шкоду, яку оцінює в 10000 гривень, оскільки через невиплату зароблених нею коштів зазнала моральних страждань та порушились звичні життєві зв'язки, оскільки впродовж дев'яти місяців не могла нормально харчуватись, оздоровитись та забезпечити сім'ю. На підставі цього, право позивача на отримання заробітної плати у встановлені строки, на компенсацію збитків за час невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції, компенсації за затримку з виплати заробітної плати, порушено відповідачем, а тому підлягає захисту. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 05 березня 2015 року, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить суд їх задоволити, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім цього представник позивача подав уточнений розрахунок середнього заробітку за весь час затримки в сумі 7264гривень 32 копійки, який просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлявся належним чином. від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб , які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з що з 28 березня 2011 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем. 10 квітня 2014 року припинила трудові відносини за згодою сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з довідкою підприємства станом на 05 серпня 201 року заборгованість по заробітній платі складає за лютий 2014 року - 315 гривень 49 копійок, березень 2014 року - 705 гривень65 копійок., квітень 2014 року - 1702 гривень 44 копійок. Згідно ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільненні працівника розрахунок проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органа належних працівнику сум у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України, за відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З фактичних обставин справи вбачається, що всі належні позивачу суми при звільненні були виплачені їй не в день звільнення, а стягнуто судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 15 вересня 2014 року. Цей факт відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення середньої заробітної плати за час затримки є обґрунтованим і підлягають задоволенню. Відповідно до частиною 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, якими він керувався при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати (п. 5 зазначеного Порядку із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ N 1266 від 26 вересня 2001 року). Судом встановлено, що позивач звільнений з роботи 30 вересня 2013 року, відповідно позовні вимоги про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу бути задоволені за вказаний період, тобто за 53 робочих днів. Згідно ч. 2 ст. 225 КЗпП України та п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями) при обрахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку про заробіток позивача (а.с.5) від 5 серпня 2014 року за повні два місяці роботи перед звільненням, згідно до якої середній заробіток (за один робочий день) позивача становить 39,48 грн. і за 184 прострочених днів за час вимушеного прогулу йому належить до виплати 7262 гривень 48 копійки без урахування податків та обов'язкових платежів ( 705,65грн.+1702,44 грн.= 2408,09:61=39,47х184=7262,48 грн.). Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд погоджується з доводами позивача, що завдана йому моральна шкода полягає в його моральних стражданнях, пов'язаних з тим, що він втратив роботу, позбавлений джерела доходу для існування, не може забезпечити достатній життєвий рівень для своєї сім'ї, втратив нормальні ділові та дружні зв'язки з тими людьми, з якими він щоденно спілкувався на роботі, вимушений постійно прикладати значних додаткових зусиль для налаштування й організації свого життя, пошуку нової роботи та джерел доходу для забезпечення існування сім'ї, внаслідок чого знаходиться у стані постійного стресу. Проте, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, враховуючи характер та тривалість його страждань і переживань у зв'язку з порушення відповідачем його законних прав та інтересів і стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial