Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивовано тим, що 29.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою - резидентом України, яким є [PERSON] укладено кредитний договір № ВLаЖГА00022776. Згідно пункту 1.2. Загальної частини Договору, Позивач надав Відповідачу грошові кошти, а Відповідач зобов'язався повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі санкції. Сума Кредиту 15000 гривень, термін повернення Кредиту 29.03.2014 року. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом становить 1,75% від суми Кредиту. Відповідач порушив свої зобов'язання, щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Загальна сума заборгованості Відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 05.08.2015 року становить 44\~625,63 гривень в тому числі: кредит - 3854,50 гривень, відсотки - 1550,17 гривень, комісія- 4200 гривень, плата за пропуск платежів 35\~020,96 гривень. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, що було проведено в режимі відеоконференції свої вимоги підтримала та послалась на докази викладені в позові, просила суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання, що відбулось 18.03.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. В попередніх судових засідання, що були проведені за участю представника відповідача [PERSON], він позов визнав частково не заперечував проти стягнення з відповідача основної суми заборгованості, в іншій частині позову просив суд відмовити в задоволенні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 29.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою - резидентом України, яким є [PERSON] укладено кредитний договір № ВLаЖГА00022776. Згідно пункту 1.2. Загальної частини Договору, Позивач надав Відповідачу грошові кошти, а Відповідач зобов'язався повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі санкції. Сума Кредиту 15000 гривень, термін повернення Кредиту 29.03.2014 року. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом становить 1,75% від суми Кредиту. Відповідач порушив свої зобов'язання, щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Загальна сума заборгованості згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 05.08.2015 року становить 44\~625,63 гривень в тому числі: кредит - 3854,50 гривень, відсотки - 1550,17 гривень, комісія- 4200 гривень, плата за пропуск платежів 35\~020,96 гривень. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України - наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. Відповідно до частини 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає за необхідне позов задоволити частково, а саме частково задоволити позовні вимоги щодо стягнення плати за пропуск платежів, на підставі ст.. 551 ч. 3 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, приймає до уваги те, що розмір плати за пропуск платежів значно перевищує розмір кредиту, тому його розмір за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором підлягає до часткового задоволення в сумі 10 000 гривень. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, його згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial