Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 20/140 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Арматурна, 37. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником 120/140 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Харкові, вул.Арматурна, 37. У зазначеному будинку позивач зареєстрований та проживає з 1948 року і по теперішній час. Право власності на 20/140 частин житлового будинку №37 по вул.Арматурній зареєстроване за [PERSON], яка померла у 1986 році. Спадкоємці [PERSON] у вказаному житловому будинку не зявлялися. Понад 20 років позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє і користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, здійснює поточний та капітальний ремонт, сплачує за комунальні послуги. Тому вважав, що у нього виникло право власності на вказаний обєкт нерухомого майна за набувальною давністю в порядку ст.344 ЦК України. 08.06.2018 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 27.06.2018 ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача про витребування у відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області відомостей щодо реєстрації смерті [PERSON], померлої у 1986 році. 16.08.2018 ухвалою судді витребувано від Хорошевського геріатричного пансіонату відомості щодо реєстрації смерті [PERSON], померлої у 1986 році у вигляді актового запису про смерть. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] належить частина будинку за адресою: м.Харків, вул.Арматурна, 37 на підставі наступних документів: -20/140 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 31.03.1966, посвідченого нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстром №855; -19/420 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.03.1966, посвідченого нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстром №859; -357/1680 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2018, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №5-490; -599/1680 частин на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 01.06.2018, посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №5-539. Крім того, право власності позивача на частину будинку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126009544 від 01.06.2018, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №126048334. Відповідно до звіту про оцінку майна та висновку про вартість майна, складених ТОВ «Харківська інвестиційна агенція нерухомості», від 04.06.2018 вартість 20/140 житлового будинку №37 по вул.Арматурна в м.Харкові складає 219770 грн. Згідно з довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1033932 від 23.03.2018 станом на 31.12.2012 власниками житлового будинку по вул.Арматурній, 37, в м.Харкові були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З паспорту позивача [PERSON] вбачається, що з 29.12.1969 його зареєстрована адреса місця проживання: [INFO]. Позивач сплачує комунальні послуги за житловий будинок №37 по вул.Арматурній в м.Харкові, що підтверджується відповідними квитанціями, наданими у якості доказів суду. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 31.03.1966, посвідченого нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстром №855, співвласником спірного житлового будинку є [PERSON], якій належить 20/140 частин житлового будинку. Довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1033932 від 23.03.2018 підтверджується право власності [PERSON] на підставі зазначеного правовстановлюючого документа станом на 31.12.2012. Співвласник домоволодіння [PERSON] померла 16.02.1986, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІІ-ВЛ №321675 від 17.02.1986. Після смерті [PERSON] позивач добросовісно заволодів 20/140 частин будинку №37 по вул.Арматурній в м.Харкові, що належала їй та продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном вже понад 20 років. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Ч.4 ст.344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Ураховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнішнього володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Враховуючи викладене, судом встановлено, що [PERSON] добросовісно заволодів майном, відкрито і безперервно володіє спірним нерухомим майном протягом біля 17 років (рахуючи з 01.01.2001), та відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України набув право власності на 20/140 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Харкові, вул.Арматурна, 37. Враховуючи вищевикладене, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача та приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 2197,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved