Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з цивільним позовом до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій , посилаючись на те, що 05 червня 2013 року Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області було відкрито спадкову справу № 188/2013 на майно його сина [PERSON], який помер [INFO]. У передбачений законом шестимісячний термін він звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До спадкового майна, крім житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору дарування від 01 червня 2012 року його сину належала земельна ділянка загальною площею 0,0292 гектарів, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS]. Державний акт серії ЯК № 348193, виданий Білоцерківською міською радою 03.01.2012 року, кадастровий номер - 3210300000:03:030:0169. Оформляючи документи на спадкове майно, а саме земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], яка була подарована його сину, він не знайшов державний акт серії ЯК №348193. Державним нотаріусом 24 грудня 2013 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.0929га, що розташована по вулиці [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю державного акту або витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Просить визнати незаконною відмову нотаріуса у вчиненні нотаріально дії та зобов'язати відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0292 гектарів, що розташована по [ADDRESS] на його ім'я, як спадкоємця за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслали на адресу суду заяву в якій просять слухати справу без участі їхнього представника. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. 05.06.2013 року позивачем подано заяву про прийняття спадщини до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. До спадкового майна, крім житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору дарування від 01 червня 2012 року його сину належала земельна ділянка загальною площею 0,0292 гектарів, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS]. Копія договору дарування земельної ділянки площею 0,0292 га. від 01.06.2012 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] міститься в матеріалах справи. Відповідно до п.11 вказаного договору, обдарованому ([PERSON]) роз'яснено, що право власності на земельну ділянку у нього виникає з моменту прийняття дарунку та з моменту державної реєстрації прав на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за земельну ділянку площею 0,0292 гектарів державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівська О.С. посилається на те, що право власності на земельну ділянку не зареєстроване належним чином у органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме відсутній державний акт з відміткою про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, або Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідно до п.п.1.12 п.1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 вище вказаного порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Як передбачено ст.126 Земельного кодексу України та закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» документи, що посвідчують право на земельну ділянку є: державний акт, цивільно-правова угода відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій визначені ст.49 Закону України «Про нотаріат», а відповідно до ст.50 цього Закону нотаріальна дія або відмова у вчиненні нотаріальної дії можуть бути оскаржені до суду особою прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій нотаріуса щодо винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріально дії від 24 грудня 2013 року, суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки позивачем не надано доказів які б підтверджували, що [PERSON] зареєстрував у порядку встановленому законом у органах реєстрації прав на нерухоме майно, земельну ділянку яку розміром 0,0292 гектари, яку він отримав в наслідок укладення 01.06.2012 року договору дарування. Ні нотаріусу ні суду позивачем не надано державний акт на вказану земельну ділянку з відміткою про реєстрацію у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, або витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, позивач скористався своїм правом на судовий захист і його право не може бути порушено, однак доводи викладені ним у позовній заяві не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, що тягне за собою відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed