Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

До Баранівського районного суду надійшов позов від [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Заявлений позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить 1 / 3 квартири [ADDRESS] . У 2005 році [PERSON] разом з двома дітьми, які зараз вже повнолітні та є відповідачами у справі, покинула свого чоловіка [PERSON] - сина позивача та виїхала з квартири на постійне проживання в м Баранівку Житомирської області. У 2008 році в будинку зареєструвалася онука позивача [PERSON] , а в 2011 в квартирі зареєструвався онук [PERSON] . 07.05.2021 [PERSON] добровільно знялася з реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Однак, у квартирі залишилися зареєстрованими відповідачі, у зв`язку з чим позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п. 3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зареєстровані, але тривалий час не проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8, 14, 15) Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у житловому будинку позивача, але понад один рік там не проживає і не повідомляють власника про причини своєї відсутності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved