Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в аспірантурі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 грудня 2013 року на бюджетну форму навчання до аспірантури без відриву від виробництва в Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» за спеціальністю «інфекційні хвороби» на кафедру інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами, зараховано [PERSON] Того ж дня, 02 грудня 2013 року між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського» та [PERSON] укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. На підставі листа МОЗ України від 10.02.2016 року № 08.01-49/11-сп/158/3130 та відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 309 від 1 березня 1999р., аспіранта [PERSON], яка навчалась в аспірантурі за державним замовленням (за кошти державного бюджету) і припинила виконання індивідуального плану навчання, засіданням Вченої ради Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України», протокол № 13 від 23 лютого 2016 року, ухвалили - відрахувати з аспірантури без відриву від виробництва з фаху «інфекційні хвороби» кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами. 25 лютого 2016 року наказом ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» № 66, аспіранта [PERSON] відраховано з аспірантури без відриву від виробництва. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання [PERSON] - аспіранта без відриву від виробництва за державним замовленням 2013 року прийому, було витрачено 18 704,65 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1.03.1999 №309 «Про затвердження Положення про підготовку науково-педагогічних кадрів» аспірант, який був зарахований до аспірантури за державним замовленням і відрахований у зв'язку із невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених п.19 цього Положення, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Оскільки, відповідач добровільно відмовляється відшкодувати витрати, понесені університетом на її навчання, тому просить стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 18 704,65 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмове заперечення в якому зазначає, що угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення укладеною 02 грудня 2013 року між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського» та [PERSON] не передбачено обов'язок, строки та розміри відшкодування вартості навчання. Відповідачем [PERSON] навчання після зарахування до аспірантури не здійснювалось, [PERSON] щорічних атестацій не проходила, іспити не здавала, робочий план першого та другого року навчання не виконала, що підтверджено атестаційними картками, що згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 ку № 309, було підставою для відрахування відповідача аспіранта в перший рік навчання. Однак позивач, в порушення вимог законодавства переводив відповідача на наступний рік навчання. Відрахування проведено лише 25.02.2016 року. Позивачем не здійснювався відповідний контроль за виконанням відповідачем індивідуального плану, що свідчить про порушення позивачем п. 1, п.2 Угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення щодо здійснення якісної підготовки аспіранта, нездійснення дій щодо належного контролю за виконання ним індивідуального плану, забезпечення необхідним науковим керівництвом протягом всього періоду навчання. Крім того вказує на те, що поданий позивачем розрахунок фактичних витрат на навчання не обґрунтований будь-якими доказами фактичних затрат на аспіранта [PERSON] в період з грудня 2013 по грудень 2015 року та не містить інформації про обсяг завданої майнової шкоди. Здійснення витрат за 2016 рік взагалі не відповідає дійсності, оскільки рішення про не атестацію аспіранта [PERSON] прийнято 22 грудня 2015 року. Зі змісту протоколів методичних нарад кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними захворюваннями №5 від 22.12.2014 та №3 від 30.10.2015 вбачається, що підставою для атестацій та зарахування [PERSON] на другий та третій рік навчання, були виключно власні твердження наукового керівника проф.[PERSON], що в подальшому і стало підставою для оплати праці, нарахувань на заробітну плату, та спричинило шкоду. Таким чином вважає, що в діях [PERSON] відсутня як вина, так і безпосередній причинний зв'язок між діями та заподіяною шкодою. А тому, просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Наказом №125-о від 02 грудня 2013 року [PERSON] зараховано до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» на бюджетну форму навчання до аспірантури без відриву від виробництва, за спеціальністю «інфекційні хвороби» на кафедру інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами. 02 грудня 2013 року між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського» та [PERSON] укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення ( далі Угода), яка підписана сторонами. Відповідно до Угоди аспірант [PERSON] зобов'язалася: дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів; оволодіти науковими знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю згідно з обраною спеціальністю; звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану; своєчасно подавати відділу аспірантури індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи. 26.12.2013 року на засіданні кафедри затверджено Індивідуальний план навчання в аспірантурі з інфекційних хвороб заочного аспіранта [PERSON] Згідно Протоколу №5 методичної наради кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами від 22.12.2014 року, в порядку оцінки роботи аспіранта [PERSON] у відсутності останньої її науковим керівником [PERSON] повідомлено, що згідно з індивідуальним планом, протягом другого року навчання аспірантка зобов'язувалася здати кандидатський іспит з філософії. Крім того, у неї ще не зданий екзамен з іноземної мови, робота над дисертацією включала продовження набору хворих у відділенні гемодіалізу, однак аспірант досі жодної статті, тез чи іншої продукції не подала. Враховуючи зазначене, запропоновано авансом проатестувати аспірантку [PERSON] з ультимативною вимогою в місячний строк підготувати до друку статтю і тези. За пропозицію проголосовано членами наради одноголосно та ухвалено вважати індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] за перший рік навчання виконаним частково та атестувати аспіранта з оцінкою «задовільно» та з умовою в місячний строк підготувати до друку статтю і тези. 22.12.2014 року науковим керівником [PERSON] атестовано аспіранта [PERSON] з застереженням про необхідність своєчасного виконання робочого плану підготовки. Наказом №1062 від 01.12.2014 року ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського», [PERSON] переведено на другий курс виходячи з результатів атестації. Згідно Протоколу №3 методичної наради кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами від 30.10.2015 року, в порядку оцінки роботи аспіранта [PERSON] її науковим керівником [PERSON] повідомлено, що згідно з індивідуальним планом, протягом другого року навчання аспірантка зобов'язувалася здати кандидатський іспит з філософії, крім того, у неї ще не зданий екзамен з іноземної мови, [PERSON] готувалася до екзаменів, але досі їх не здала, робота над дисертацією включала продовження набору хворих у відділенні гемодіалізу, однак на превеликий жаль, досі жодної статті, тез чи іншої продукції вона не подала. Проте запропоновано усе ж авансом проатестувати аспірантку [PERSON] з ультимативною вимогою в місячний строк підготувати до друку статтю і тези. За пропозицію проголосовано членами наради одноголосно та ухвалено вважати індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] за другий рік навчання виконаним частково та атестувати аспіранта з оцінкою «задовільно» та з умовою в місячний строк підготувати до друку статтю і тези. 30.10.2015 року науковим керівником [PERSON] атестовано аспіранта [PERSON] з умовою в місячний строк підготувати до друку статтю і тези. Наказом №572 від 01.12.2015 року ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського», [PERSON] переведено на другий курс виходячи з результатів атестації. Згідно Протоколу №5а кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами від 30.10.2015 року, науковим керівником заочного аспіранта кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського, [PERSON]- проф. [PERSON] запропоновано просити науковий відділ про відрахування [PERSON] із заочної аспірантури у зв'язку з тим, що заочний аспірант систематично порушує трудову дисципліну, не з'являючись на навчання, не подала жодних результатів наукової роботи, немає жодної публікації, не представляє журнал первинної документації. Рішенням кафедри аспіранта [PERSON] не атестовано. На підставі листа МОЗ України від 10.02.2016 року № 08.01-49/11-сп/158/3130 та відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 309 від 1 березня 1999р., аспіранта [PERSON], яка навчалась в аспірантурі за державним замовленням (за кошти державного бюджету) і припинила виконання індивідуального плану навчання, засіданням Вченої ради Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України», протокол № 13 від 23 лютого 2016 року, ухвалено - відрахувати з аспірантури без відриву від виробництва з фаху «інфекційні хвороби» кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними хворобами. 25 лютого 2016 року наказом №66 ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України», аспіранта [PERSON] відраховано з аспірантури без відриву від виробництва. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання [PERSON] - аспіранта без відриву від виробництва за державним замовленням 2013 року прийому, було витрачено 18 704,65 грн. з яких оплата праці: за 2013 рік - 5555,64 грн., за 2014 рік 5742,43 грн., за 2015 рік 6234,21 грн., за 2016 рік 8488,55 грн.; нарахування на заробітну плату: за 2013 рік - 2016,70 грн., за 2014 рік - 2084,50 грн., за 2015 рік 2263,02 грн., за 2016 рік 1867,48 грн.; оплата послуг (крім комунальних): за 2013 рік - 3,42 грн., за 2014 рік - 3,07 грн., за 2015 рік 2,78 грн., за 2016 рік 9,67 грн.; оплата комунальних послуг за 2016 рік - 94,29 грн., оплата електроенергії за 2016 рік - 94,29 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Відповідно до п.п.1, 2 п.22 вказаної Постанови КМУ, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Однією з форм післявузівської освіти є заочна аспірантура, що передбачає самостійне вчення ряду дисциплін і самостійну роботу над дисертаційним дослідженням. Навчання в заочній аспірантурі проводиться відповідно до індивідуального навчального плану, який складається спільно з науковим керівником протягом 1-2 місяців після зарахування до аспірантури. Навчальний план затверджується завідувачем кафедри. У навчальному плані за роками навчання розписуються всі етапи навчання в заочній аспірантурі: підготовка до здачі кандидатського мінімуму, етапи підготовки дисертаційної роботи та наукових статей і т.д. У програму здачі кандидатського мінімуму входять іспити з історії та філософії, іноземної мови та профільного предмету. У відповідності з навчальним планом до кінця першого року навчання аспірант повинен мати план дисертації, огляд літературних джерел, постановку мети і задач дисертаційного дослідження та здати один кандидатський іспит. На другому році навчання аспірант повинен опублікувати тези про виконану роботу, підготувати перший розділ дисертації, здати другий іспит кандидатського мінімуму. Крім того, зазвичай на другому році навчання аспірант веде самостійну підготовку до складання іспиту кандидатського мінімуму з профільної спеціальності і проходить цей екзамен. За результатами складання кандидатського мінімуму аспіранту видається посвідчення про складання кандидатських іспитів, яке дійсне три роки. Відповідно до плану навчальної роботи аспіранта на другому році навчання передбачається підготовка 1-2 наукових статей за результатами дисертаційного дослідження, участь в 2-3 наукових конференціях з публікацією тез доповідей, підготовка другого і третього розділу дисертації з висновками. У відповідності з програмою навчання аспірант здає іспити кандидатського мінімуму. Щороку аспірант атестується на засіданні кафедрі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) значені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснила, що навчання в аспірантурі вона не здійснювала, екзамени не складала, статті не писала, наукової роботи не проводила, лекції не відвідувала, для наукової роботи відбір пацієнтів вона не здійснювала, участь у конференціях вона брала в ході виконання її лікарської роботи. Також зазначила, що вона до наукового керівника про атестацію та переведення її на другий курс не зверталася. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що наприкінці 2013 року [PERSON], яка працювала лікарем виявила бажання займатися науковою діяльністю та після зарахування останньої на навчання в аспірантурі медичного університету ним, як науковим керівником були складені плани роботи аспіранта [PERSON] та обрано тему дисертації та остання збирала матеріали та літературу для виконання даної роботи. На другий курс та третій курс [PERSON] була переведена з урахуванням, що остання працює у відділі з важко хворими та з умовою складання іспитів та виконання роботи згідно складеного плану. У зв'язку з невиконанням умов переведення [PERSON] було відраховано. Як вбачається з відміток про виконання календарного плану виконання дисертації [PERSON] виконано в повному обсязі план роботи за 2013-2014 рр., а також пункт 1 з плану роботи на 2014-2015-рр. Відповідно до листа підготовки та складання кандидацьких іспитів, [PERSON] не виконано підготовки та складання кандидацьких іспитів за 2014-2015 роки. Зі змісту протоколів методичних нарад кафедри інфекційних хвороб з епідеміологією, шкірними та венеричними захворюваннями №5 від 22.12.2014 та №3 від 30.10.2015 вбачається, що підставою для атестацій та зарахування [PERSON] на другий та третій рік навчання, були виключно власні твердження наукового керівника проф.[PERSON], що в подальшому і стало підставою для оплати праці, нарахувань на заробітну плату, та спричинило шкоду. Згідно списків лікарів інфекціоністів [PERSON] була присутня на засіданнях обласного наукового товариства інфекціоністів від 19.02.2014 року, 10.12.2014 року та від 05.03.2015 року. Суд не бере до уваги подані позивачем вищезазначені списки, як доказ проходження відповідачем навчання в аспірантурі, оскільки [PERSON] була присутня на засіданнях обласного наукового товариства інфекціоністів від 19.02.2014 року, 10.12.2014 року та від 05.03.2015 року в порядку підвищення рівня професійної підготовки лікарів згідно Наказів Міської комунальної лікарні №3 Відділу охорони здоров'я та медичного забезпечення Тернопільської міської ради від 19.02.2014 року, 10.12.2014 року та від 05.03.2015 року. Крім того суд критично оцінює як доказ поданий позивачем календарний план виконання дисертації з відмітками про виконання, оскільки відповідачем заперечується проведення нею, як аспірантом будь-якої навчальної роботи, а позивачем не представлено жодного доказу, щоб підтверджував дійсність відмітки «Виконано». Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] навчання після зарахування до аспірантури не здійснювалось, аспірант [PERSON], іспитів не здавала, щорічних атестацій не проходила. Доказів навчання [PERSON], як аспіранта позивачем не надано. Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тож, відповідальність за заподіяння шкоди настає за загальним правилом за наявності таких умов: 1) шкода; 2) протиправність поведінки заподіювача; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; 4) вина того, хто завдав шкоду. Сукупність цих умов і є підставою для покладання на особу цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди. Ці умови є загальними для виникнення зобов'язань із заподіяння шкоди, оскільки їх сукупність вимагається в усіх випадках, крім тих, які спеціально передбачені в законі. Пленум Верховного суду України у Постанові №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановив, що « Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Роз'яснити судам, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності).» Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в діях [PERSON] відсутня як вина, так і безпосередній причинний зв'язок між діями та заподіяною шкодою позивачу у виді затрат на навчання [PERSON], оскільки остання навчання не отримувала, тому, в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed