Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Санаторію «Одеський» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.10.2014 р. по 12.06.2015 р. у розмірі 40201,20 грн. Позивач та його представник [PERSON] просили розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити позов, про що подали адресовані суду свою письмові клопотання які приєднані судом до матеріалів справи. Представник відповідача [PERSON] також просила розглянути справу з її участі, про що подала адресовану суду свої письмову заяву, в тексті якої зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Наказом по особовому складу цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 558 від 27.10.2014 року позивача [PERSON]А було звільнено з посади головного лікаря санаторію «Одеський» відповідно до п. 5 ст. 40 КЗпП України (незявлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд після тимчасової непрацездатності). На підставі зазначеного наказу, 27.10.2014 року санаторієм «Одеський» було видано наказ № 111, відповідно до якого [PERSON] було звільнено з посади головного лікаря цього санаторію по п. 5 ст. 40 КЗпП України з 27.10.2014 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2015 року у справі № 522/23487/14 (провадження № 2/522/863/15), згадані наказ особовому складу цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 558 від 27.10.2014 року та наказ санаторію «Одеський № 111 від 27.10.2014 року про звільнення позивача були визнані незаконними та скасовані, й Державну службу України з надзвичайних ситуацій було зобовязано поновити [PERSON] на посаді головного лікаря санаторію ДСНС України «Одеський». На виконання вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2015 року, наказом по особовому складу цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 295 від 12.06.2015 р. було поновлено [PERSON]А, на посаді головного лікаря санаторію ДСНС України «Одеський з 28.10.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Проте під час розгляду Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи № 522/23487/14 (провадження № 2/522/863/15) [PERSON] не заявляв позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в звязку з чим ухваленим Приморським районним судом м. Одеси судовим рішенням від 02.06.2015 р. в цій справі питання про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалося. Відповідно до наданого позивачем суду розрахунку, зробленого виходячи з його середньоденної заробітної плати у розмірі 257,70 грн., розрахованої виходячи з його заробітку за останні два місця перед звільненням, а саме : серпень 2014 року та вересень 2014 року у загальному розмірі 10823,60 грн., належний йому середній заробіток за 156 днів вимушеного прогулу з 27.10.2014 року по 12.06.2015 року становить 40201,20 грн. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved