Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю . В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що з листопада 1999 року постійно проживає у квартирі [ADDRESS] та зареєстрована за вказаною адресою. Посилаючись на те, що право власності на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та КП «Краснокутське БТІ» не зареєстровано, не належить до комунальної власності , не перебуває на балансі ДП «Дублянський спиртовий завод» , більше 10 років вона відкрито, добросовісно та безперервно користується зазначеним житлом, за власні кошти проводить в ньому поточні і капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, [PERSON] просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказану квартиру. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Судовим розглядом встановлено та підтверджується виготовленим 12.02.2019 року КП «Краснокутське бюро технічної інвентаризації» на замовлення [PERSON] технічного паспорту, що квартира [ADDRESS] , складається з 1 кімнати житловою площею 20,00 кв. м, загальна площа квартири 40,00 кв. м. Згідно довідки Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 13.11.2018 року , квартира [ADDRESS] , на балансі сільської ради не перебуває . ( а.с. 10). Як вбачається з довідки ДП «Дублянський спиртовий завод» від 06.11.2018 року, квартира [ADDRESS] , на балансі підприємства не знаходиться. ( а.с. 12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 124553417 від 20.05.2017 року вбачається, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо вказаного об`єкта нерухомості відсутні. ( а.с.36). Згідно з відповіддю КП «Краснокутське БТІ» від 14.02.2019 року, згідно даних технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, відомості про реєстрацію права власності станом на 31 грудня 2012 року на спірну квартиру відсутні. ( а.с.16). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи із змісту підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, є добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства та означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач, як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно, а за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі нерухомої чи рухомої, яка перебуває у володінні певної особи, для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Із довідки Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 31.01.2019 року , [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , з 01.11.1999 року по цей час. ( а.с. 11). Крім того , згідно погосподарських книг Олексіївської сільської ради, станом на 01.01.1996 року [PERSON] проживала з сином [PERSON] та дочкою [PERSON] за вище вказаною адресою . Зареєстрованих осіб , крім [PERSON] , в квартирі на даний час не має, що підтверджує довідка Олексіївської сільської ради від 19.11.2020 року. Договір б/н технічного обслуговування системи газопостачання та газового обладнання (крім ВОГ) від 20.06.2019 року укладений між позивачем та АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» та акт визначення власника та відповідальності за зберігання розрахункових приладів обліку електрочної енергії побутового споживача від 27.08.2006 року ,укладений між [PERSON] та представником АТ «Харківобленерго», підтверджують те , що [PERSON] є споживачем газопостачання та електроенергії по [ADDRESS] . ( а.с. 34,35). Трудова книжка позивача свідчать про те, що [PERSON] в 1989 році прийнята на роботу на Дублянський спиртзавод помічником вихователя дитячого садку , де працювала по 2002 р. ( а.с.33). Отже, судом встановлено, що [PERSON] вселилася до спірного житла правомірно, заволоділа квартирою добросовісно, володіє та користується нею відкрито, безперервно, утримує її в належному стані. У пункті 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7.02.2014 року передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Матеріали справи свідчать про те, що жодних дій уповноважені органи з приводу реєстрації державної чи комунальної власності на вказане майно не вчиняли. Зазначене не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що позивач вселилася до спірної квартири у передбаченому законом порядку, заволоділа квартирою добросовісно, відкрито, безперервно володіє квартирою більше десяти років, експлуатує її та вживає необхідні заходи для її утримання в належному стані, інших осіб у квартирі не зареєстровано та не проживає, на це майно не претендують інші особи.

Outcome: approved