Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

в травні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, поданим у її інтересах представником адвокатом Чередніченко І..Б., до відповідачів Вознесенської міської ради Миколаївської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: магазин - склад, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0,0763 га, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розташованої за вказаною адресою. На вказаній земельній ділянці позивачем в 2018 році був збудований магазин - склад, площею 173,6 кв.м. Проте будівництво було здійснено без належного на те дозволу уповноваженого органу. В подальшому, в травні 2019 року, шляхом поділу належної позивачу земельної ділянки на дві окремі та зміни цільового призначення однієї з них, за позивачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0461 га з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку господарських будівель, адреса: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0302 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування будівель торгівлі, [ADDRESS] ». Проте вирішити питання щодо вводу в експлуатацію завершеного будівництвом магазину - складу в адміністративному порядку позивач позбавлена можливості, оскільки дане будівництво вважається самочинним. Водночас, останнє проведено з дотриманням необхідних будівельних норм та правил, надана земельна ділянка в встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, права інших осіб не порушуються. Посилаючись на вказані обставини, положення ст. 376 ЦК України позивач просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача адвокат Чередніченко І.Б. не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, питання щодо вирішення справи по суті залишили на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 13.03.2017 року позивач [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,0763 га, кадастровий номер 4810200000:08:031:0045, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою, відповідно до договорів купівлі - продажу (житлового будинку, земельної ділянки), посвідчених приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М., зареєстровані в реєстрі за №255 та, відповідно № 256. В 2018 році [PERSON] розпочала та закінчила будівництво магазину-складу, площею 173,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 11.05.2019 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, виготовленої 18.03.2019 року ПП «Моноліт-Вознесенськ», з урахуванням рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради за №178 від 26.04.2019 року щодо присвоєння адреси земельним ділянкам, які утворилися внаслідок поділу належної [PERSON] вищевказаної земельної ділянки площею 0,0763 га, проведено державну реєстрацію земельних ділянок, а саме: - земельної ділянки, площею 0,0461 га, кадастровий номер 4810200000:08:031:0057, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до витягу з ДЗК № НВ-4806746202019 від 24.06.2019 року; - земельної ділянки, площею 0,0302 га, кадастровий номер 4810200000:08:031:0058, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до витягу з ДЗК № НВ-4806746192019 від 24.06.2019 року. 22.05.2019 року право власності [PERSON] на новостворені в результаті поділу земельні ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що вбачається з відповідних витягів з реєстрів. В подальшому, на підставі проекту землеустрою, виготовленого 11.06.2019 року ПП «Моноліт-Вознесенськ», проведено реєстрацію зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0302 га, кадастровий номер 4810200000:08:031:0058, місце розташування: [ADDRESS] , нове цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (витяг з ДЗК за № НВ-4808090562019 від 06.12.2019 року) та здійснена реєстрація права власності позивача на обмовлену земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2019 року. Отже, як слідує з вищевикладеного, магазин-склад збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та за відсутності проектної документації на об`єкт будівництва, в зв`язку з чим вказане будівництво має статус самочинного. Згідно технічного паспорту на магазин-склад, виготовленого станом на 30.09.2019 року, будівельні роботи завершено в 2018 році, загальна площа магазину-складу складає 173,6 кв.м. Відповідно до звіту експерта з технічного обстеження будівель і споруд Луговської Л.І. про проведення технічного обстеження магазину-складу, розташованого по [ADDRESS] , недоліків, дефектів або пошкоджень об`єкта будівництва не виявлено, встановлено його повну відповідність вимогам надійної та безпечної експлуатації. Так, згідно ч.ч.1, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На самочинно збудоване нерухоме майно право власності може бути визнано за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п.4 ст. 26, ст. 27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником за умовою використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації, затвердження проектної документації, виконання підготовчих та будівельних робіт. Згідно з п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Згідно п. 15 вищевказаної постанови, виходячи зі змісту ч.3 ст. 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування. Судове рішення про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт може бути підставою, згідно п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року, для прийняття в експлуатацію згідно Порядку, який затверджений вказаною постановою за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. За таких обставин, враховуючи, що позивач позбавлена іншої можливості захистити своє право, водночас наявні дані про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, що дає підстави вважати про наявність спору про право, цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Outcome: approved