Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до Дніпровокамянської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 1 серпня 2004 року помер батько позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,550 га на території Дніпровокамянської сільської ради (кадастровий номер1221084400-01-047-0417), яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП № 115565. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. У звязку з чим позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,550 га на території Дніпровокамянської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті батька, де оригінал державного акту їй не відомо. Як їй відомо зараз цією земельною ділянкою фактично користується Дніпровокамянська сільська рада. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 1 серпня 2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується її свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, згідно з яким після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Биковську», свідоцтво про укладення шлюбу, згідно з яким [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Корнієнко», після смерті [PERSON], позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « Мартиненко». На час своєї смерті [PERSON] мав у власності земельну ділянку на території Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 6,550 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю ДП № 115565, виданий 13 листопада 2003 року та довідкою Управління Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, відповідно до якої на імя [PERSON] дійсно виготовлявся та видавався державний акт на право приватної власності на землю ДП № 115565 (а.с.6). Після смерті батька [PERSON] звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно з довідкою Дніпровокамянської сільської ради від 26 грудня 2013 року від імені померлого [PERSON] заповіти не посвідчували. Також довідкою Дніпровокамянської сільської ради від 26 грудня 2013 року підтверджується, що на момент смерті [PERSON] проживав один. Також матеріалами спадкової справи підтверджується, що з метою оформлення спадкових прав до нотаріуса також зверталися [PERSON], який згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року є двоюрідним племінником померлого та у відповідності до ст. 1265 ЦК України належить до пятої черги спадкоємців, а також зверталася [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що вона не надала документів, що підтверджують її належність до спадкоємців. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Враховуючи те, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як донька померлого [PERSON], належить до першої черги спадкоємців, суд приходить до висновку, що вона має першочергове право на спадкування. Непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців, або ж спадкоємців, цивільна дієздатність яких обмежена, після смерті [PERSON] судом не встановлено. Так само не встановлено підстав для зміни черговості одержання права на спадкування у відповідності до ст. 1259 ЦК України. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, про що 22 червня 2016 року державним нотаріусом було винесено відповідну постанову (а.с.5). Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав у власності земельну ділянку на території Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області загальною площею 6,550 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] прийняла спадщину, то до позивача перейшло право власності на це нерухоме майно, проте її право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved