Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В серпні 2018 року відкрите провадження у справі за позовом комунального підприємства «Білоцерківтепломережа» про стягнення із [PERSON] заборгованості за опалення та підігрів води в розмірі 23 193,86 грн. та судового збору. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що згідно особового рахунку № 31850-0 наявна заборгованість за опалення та підігрів води, за період з 01.03.2014 року до 01.06.2018 року, яку [PERSON] в добровільному порядку погашати відмовляється. Відповідач заперечувала проти позову. Свої заперечення обґрунтувала в відзиві, вказавши, що позов поданий з пропуском позовної давності, між нею та позивачем відсутній договір про надання послуг, квартира за якою рахується борг знаходиться у спільній частковій власності, отже не має підстав стягувати борг з неї. В січні 2019 року надійшла відповідь на відзив, яку суд розглядає, як заяву про зміну предмету та підстав позову, оскільки комунальне підприємство «Білоцерківтепломережа» змінило свої вимоги та просило стягнути із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно борг за опалення та підігрів води в розмірі 23 193,86 грн. Суд не приймає та повертає дану відповідь на відзив, оскільки наявні умови передбачені ч. 5 ст. 49 ЦПК України, а саме: до відповіді не додано доказів надсилання її іншим учасникам справи, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень [PERSON] підписувати будь-які документи від імені позивача. Розгляд справи відбувався в судових засіданнях. Сторони бажання брати участь в них не виявили, про що звернулися із заявами про розгляд справи за їх відсутності. В звязку із чим, судові засідання проводились без їх участі. Із письмових доказів встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] (2/7 частки), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка). Згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23.12.2005 року № 388 комунальне підприємство «Білоцерківтепломережа» визначене виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква. Станом на 01.06.2018 року за особовим рахунком відкритим за № 31850-0 наявний борг за опалення та підігрів води в розмірі 23 193,86 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. До витрат повязаних з утриманням майна належать витрати повязані з оплатою житлово-комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Суд зазначає, що забезпечення квартир опаленням та гарячою водою є одним із видів житлово-комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Суд зазначає, що послуги з опалення, які надає позивач споживаються незалежно від того чи проживає особа у квартирі чи ні, оскільки полягають у забезпеченні в приміщенні комфортної температури, яка дозволяє зберегти приміщення в придатному для проживання стані, в свою чергу гарячою водою можуть користуватись лише особи, які постійно проживають у квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний\~ оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, кожен із співвласників має сплачувати кошти за фактично спожиті житлово-комунальні послуги відповідно до частки, яка належить їм на праві спільної часткової власності, якщо між ними не має домовленості про інше. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Встановлено, що в позовній заяві позивач просить стягнути борг за опалення та підігрів води з 01.03.2014 року. За особовим рахунком № 31850-0 наявний борг за опалення та підігрів води в розмірі 23 193,86 грн. Дана заборгованості відповідачем не спростована. Доказів, що квартира за якою рахується заборгованість вибула із власності відповідача не надано. Водночас, відповідачу належить лише 2/7 частини квартири. Отже, за викладених обставин, вимоги позивача є правомірними виключно в розмірі 6 626,82 грн. (23 193,86 грн. х 2/7). Водночас, відповідач вважала, що вимоги позивача предявлені до неї із пропуском позовної давності та просила застосувати наслідки її спливу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (постанова ВСУ у справі № 6-43цс17 від 22.03.2017 року). Встановлено, що остання сплата боргу відбулася в лютому 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦПК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Встановлено, що з лютого 2016 року до дня звернення позивача до суду із вимогою про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води не минуло трьох років. Таким чином, позов слід задовольнити частково, в частині стягнення із відповідача боргу за період з 01.03.2014 року до 01.06.2018 року в розмірі 6 626,82 грн. В свою чергу, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн., позов задоволений частково на суму, яка становить 28,57 % від заявлених вимог, тому\~ на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 503,40 грн.

Outcome: partial