Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась[PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну порядку користування квартирою, зобов'язання до вчинення дій. Позов мотивований тим, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло № 339 від 25.03.1999 року, виданого виконкомом Вінницької ради, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3) та [PERSON] (1/3). Згідно договору дарування частка квартири від 26.11.2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку вказаної квартири.Саме з цього часу позивач стала проживати по вказаній адресі разом з малолітнім сином, а з жовтня 2013 року офіційно зареєстрована разом з ним по вказаній адресі.Дана квартира загальною прощею 62,8 кв.м складається з 3-х кімнат, житловою площею 37,8 кв.м., у тому числі: 1 кімната - 9,2 кв.м. 2 кімната - 17,1 кв.м. 3 кімната - 11,5 кв.м., кухня - 8,1 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м. вбиральні - 1,2 кв.м., коридорів - 7,3 та 3,6 кв.м., вбудованої шафи - 1,1 кв.м., балкону - 1,1 кв.м.14.12.2009 року Староміським районним судом м. Вінниці було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою.Дане рішення, яке набуло законної сили 25.12.2009 року, було виконано: [PERSON] зайняв кімнату площею 11,5 кв.м., [PERSON] - кімнату площею 9,2 кв.м, а [PERSON] зайняв кімнату площею 17,1 кв.м. [PERSON] поставив на двері замок, оформив окремий особовий рахунок і поїхав проживати разом з родиною до Росії.Після приїзду позивача до спірної квартири вона оселилась разом з малолітнім сином у кімнаті площею 9,2 кв.м.Після винесення рішення в 2009 році [PERSON] у вказаній кімнаті жодного дня не прожив, кімната стоїть закрита з того часу. Заборгованість по комунальним послугам станом на 07.10.2013 року по особовому рахунку [NUMBER] становить 1423,23 гривень.З братом позивач перебуває в крайнє напружених та неприязних стосунках, через дальніх родичів позивачу стало відомо, що відповідач взагалі не збирається приїздити та проживати до м. Вінниця.При винесенні рішення в 2009 році суд, присудивши за [PERSON] найбільшу з кімнат в даній квартирі, керувався тим, що він має родину - дружину і доньку. Але на даний час обставини суттєво змінились, і позивач як власниця 1/3 частки квартири має разом з сином проживати у найменшій кімнаті 9,2 кв.м., в той час, коли кімната 17,1 кв.м. стоїть вже 3 роки зактира і ніхто там не проживає.Позивач як і відповідач в різних частках володіє даною квартирою і позбавити його власності позивач немає права, однак змінити порядок користування даною квартирою було б законно та справедливо. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами провстановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування [PERSON] кімнату № 5 площею 17,1 кв.м.; [PERSON] -кімнату№2 площею 9,2 кв.м.; [PERSON] залишити в користуванні кімнату№ 3 площею 11,5 кв.м. Кухню № 3 площею 8,1 кв.м.; ванну кімнату № 7 площею 2,6 кв.м.; вбиральню№ 6 площею 1,2 кв.м.; коридори № 1 площею 7,3 кв.м. і 3,6 кв. м.; вбудовану шафу№ 2 площею 1,1 кв.м. залишити в спільному користуванні всіх співвласників, а також зобов'язати МКП «ЖЕК № 5» укласти із позивачем окремий договір найму житлового приміщення - кімнати площею 17, 1 кв. м. В ході розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги через помилковість зазначення нею в прохальній частині позовної заяви нумерації кімнат не у відповідності до технічної документації. Просила суд встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, позначену на плані цифрою « 5» площею 17,1 кв.м.; [PERSON] - житлову кімнату, позначену на плані цифрою « 4» площею 9,2 кв.м.; [PERSON] - житлову кімнату, позначену на плані цифрою « 8» площею 11,5 кв.м, а кухню, позначену на плані цифрою « 3» площею 8,1 кв.м.; ванну кімнату, позначену на плані цифрою « 7» площею 2,6 кв.м.; вбиральню, позначену на плані цифрою « 6» площею 1,2 кв.м.; коридор, позначений на плані цифрою « 1» площею 7,3 кв.м.; коридор, позначений на плані цифрою « 9» площею 3,6 кв.м.; вбудовану шафу, позначену на плані цифрою « 2» площею 1,1 кв.м. та балкон залишити в спільному загальному користуванні.Також, представник позивача просила суд зобов'язати МКП «ЖЕК № 5» укласти із позивачем окремий договір найму житлового приміщення - кімнати площею 17, 1 кв. м. Ухвалою суду від 09.04.2014 року було залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог та МКП «ЖЕК № 5» - в якості співвідповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами, викладеним в позовній заяві, та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України (через оголошення у пресі та за останнім відомим місцем проживання). Про причини неявки суд не повідомлено. Судом враховано, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник співвідповідача МКП «ЖЕК № 5»в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Представником МКП «ЖЕК № 5» суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що при вирішенні позову покладається на думку суду. Третя особа без самостійних вимог [PERSON]. при вирішенні спору поклався на думку суду. Зазначив, що спору саме щодо визначеного позивачем порядку користування квартирою у нього із позивачем не має, тому він не заперечує щодо задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 25810 на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS]. З матеріалів вищезазначеної інвентаризаційної справи вбачається, що спірний об'єкт нерухомості належав на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3) та [PERSON] (1/3). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 14.12.2009 року, яке набрало законної сили 25.12.2009 року, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою задоволено. Зобов'язано [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS]; встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: [PERSON] виділено у користування житлову кімнату, позначену на плані цифрою 5, площею 17,1 кв. м.; [PERSON], [PERSON] виділено житлові кімнати, позначені на плані цифрами 4 і 8, площею 9,2 кв. м. та 11,5 кв. м.; кухню 3, площею 8,1 кв.м., ванну кімнату 7, площею 2,6 кв.м., вбиральню 6, площею 1,2 кв.м. коридор 1, площею 7,3; 3,6 кв.м., вбудовану шафу 2, площею 1,1 кв.м залишено у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 9-10) Згідно ч. 3ст. 61 ЦПК Україниобставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особиабоособа,щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до договору дарування частки квартири від 26.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу[PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар належну[PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS]. (а.с. 8) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби ВМУЮ у Вінницькій області 11.02.2014 року, [PERSON] померла [INFO] року в м. Вінниці, актовий запис № 435. (а.с. 82) Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого 16.12.2011 року,[PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS], відповідно до договору дарування, посвідченого 26.11.2011 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу[PERSON] (а.с. 48 інв.спр.) Згідно акту № 103 від 22.10.2013 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] та посвідченого майстром МКП «ЖЕК № 5» та начальником МКП «ЖЕК № 5», [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], але більше двох років за даною адресою не проживає. (а.с. 11) Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно відділом РАЦС ВМУЮ Вінницької області 19.07.2012 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14) Відповідно до довідки № 2332, виданої МКП «ЖЕК № 5» 05.06.2014 року, в квартирі [ADDRESS] мешкають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 96) З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що спірна квартира є трикімнатною, загальною площею 62,8 кв.м., з яких: 37,8 кв.м. - житлова площа. Квартира складається з трьох жилих кімнат, одна з яких - 9,2 кв.м., позначена цифрою « 4», друга - 17,1 кв.м., позначена цифрою « 5», третя - 11,5 кв.м.,позначена цифрою « 8».Окрім іншого в квартирі є: кухня - 8,1 кв.м.,позначена цифрою « 3»; ванна кімната - 2,6 кв.м.,позначена цифрою « 7»; вбиральня - 1,2 кв.м.,позначена цифрою « 6»; коридор - 7,3 кв.м, позначений на плані цифрою « 1»; коридор- 3,6 кв.м., позначений на плані цифрою « 9»; вбудована шафа (кладова) - 1,1 кв.м.,позначена на плані цифрою « 2». Квартира обладнана балконом. Судом встановлено, що на час розгляду справи квартира[ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності:[PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3) та [PERSON] (1/3). Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так дійсно, у відповідності до положень Цивільного кодексу України, сторони по справі мають право як співвласники володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Однак, згідно ч. 2 та ч. 5 ст. 319 ЦК України, при здійсненні даного права та виконанні своїх обов'язків, сторони по справі не мають права вчиняти дії, які при цьому порушують права та інтереси інших осіб, суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом, як то в даному випадку, позивач та відповідач. Згідно ч. 1 - ч. 4, ч. 6 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана, зокрема, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Важливими елементами здійснення державою права на мирне володіння майном є забезпечення нею умов, за яких можливими є захист, реалізація і повага до права власності кожного. Заслухавши пояснення сторін посправі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено наявність визначеного рішенням суду порядку користування спірною квартирою, однак з того чого змінився не лише співвласник квартири, але й змінились обставини, що стали підставою для встановлення саме такого порядку користування квартирою. Тому, суд вважає за доцільне і справедливе змінити встановлений рішенням Староміського райнного суду м. Вінниці від 14.12.2009 року встановлений ним порядок користування квартирою [ADDRESS]. При цьому судом прийнято до уваги проживання позивача із малолітньою дитиною в спірній квартирі та відсутність відповідача за даною адресою понад два роки. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку про необхідність зміни порядку користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками і встановлення наступного: [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, позначену на плані цифрою « 5» площею 17,1 кв.м.; [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, позначену на плані цифрою « 4» площею 9,2 кв.м.; [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, позначену на плані цифрою « 8» площею 11,5 кв.м.Кухню, позначену на плані цифрою « 3» площею 8,1 кв.м.; ванну кімнату, позначену на плані цифрою « 7» площею 2,6 кв.м.; вбиральню, позначену на плані цифрою « 6» площею 1,2 кв.м.; коридор, позначений на плані цифрою « 1» площею 7,3 кв.м.; коридор, позначений на плані цифрою « 9» площею 3,6 кв.м.; вбудовану шафу (кладову), позначену на плані цифрою « 2» площею 1,1 кв.м. та балкон залишити в спільному загальному користуванні. Встановлюючи саме такий порядок користування спірною квартирою, судом прийнято до уваги, що даний порядок не порушує прав жодної сторони по справі. Даний порядок користування є оптимальним та найбільш прийнятним. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до МКП «ЖЕК № 5» про зобов'язання укласти окремий договір найму на кімнату слід відмовити, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК Україниспіввласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Отже, співвласник бере участь у витратах пов'язаних, зокрема з утриманням спільного майна, належного на праві спільної часткової власності, не у відповідності до встановленого порядку користування, а відповідно до своєї частки в цьому майні. Договір найму - це договір, за яким наймодавець зобов'язується надати за відповідну плату жиле приміщення у безстрокове користування в будинках державного і комунального житлового фондів для проживання в ньому. Цей договір визначає права і обов'язки двох сторін - наймача і наймодавця. Стаття 810 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати іншій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Отже, договір найму і договір про надання житлово - комунальних послуг є різними за своєю правовою природою. Тому, враховуючи положення чинного законодавства України, не передбачено укладення договору найму із власником житлового приміщення організацією, яка надає житлово-комунальні послуги. Також, посилання представника позивача в обґрунтування позовних вимог на положення ст. 104 ЖК України є безпідставним, оскільки дана норма може бути застосована виключно до правовідносин, пов'язаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а не приватного. Окрім того, укладення договору має ґрунтуватись на положеннях ст.627 ЦК України. Тому, враховуючи вищевикладене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язаннядо МКП «ЖЕК № 5» укласти із позивачем окремий договір найму на кімнату. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243, 60гривень. Відповідно до наведеного вище та

Outcome: partial