Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

В травні 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 14.07.2006 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. В останні роки стосунки між сторонами почали поступово руйнуватись, що призвело до їх фактичного припинення. Між сторонами виникли нездоланні непорозуміння, що унеможливлюють подальше збереження шлюбу. Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, а тому збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Зазначає, що примушення позивача до шлюбу з відповідачем не допускається, а тому він вважає, що шлюб укладений між сторонами, допустимо розірвати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 15.07.2019 року у підготовчому судовому засіданні судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибув, подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, розглядати справу у його відсутність та на розподілі судових витрат не наполягає. Відповідач в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що визнає позов на розірвання шлюбу погоджується, але категорично не погоджується зі змістом позовної заяви Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2006 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 13). В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10) та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про погодження на розірвання шлюбу вбачається, що сторони не бажають жити однією сім`єю, не здійснили дій щодо збереження шлюбу, та бажають його розірвати. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з вимогами ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з вимогами ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження сім`ї з урахуванням їх взаємних відносин неможливе і суперечить інтересам сторін, сторони не здійснили дій для примирення та збереження шлюбу, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved