Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власником кімнати [ADDRESS] , в якому зареєстрований також її брат [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає за вказаною адресою, проте залишається зареєстрованим в кімнаті, участі в утриманні якої не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.05.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 14-15/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 39-40/. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що власником кімнати [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.12.2012 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №183214251 від 02.10.2019 року. Згідно відповіді на запит суду відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницький від 23.05.2019 року за вказаною адресою зареєстрований з 14.10.2014 року [PERSON] , [INFO] /а.с. 13/. Відповідно до довідки КП «ЖЕО» №3 від 16.04.2019 року №1374, склад сім`ї за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , 1960 року народження, [PERSON] , 1957 року народження та [PERSON] , 1967 року народження /а.с. 9/. Як вбачається з акту від 16.04.2019 року, складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] , підписи яких засвідчено начальником КП «ЖЕО №3», [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації не проживає з березня 2018 року /а.с. 10/. Вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені також показами свідка [PERSON] . Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні кімнатою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved