Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В травні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1993 року. Від цього шлюбу у них народились діти - повнолітній син [PERSON], [INFO], неповнолітній син [PERSON], [INFO] та малолітня донька [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, тому позивач разом з дітьми проживає окремо від відповідача. Вказує, що після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому позивач звернулась до суду, та просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі однієї тисячі гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, до дня досягнення двадцяти трьох років, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] - у розмірі однієї тисячі гривень щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, до дня досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, оскільки він не має постійного місця роботи і на час розгляду справи в суді не працює. Тому із заявленим позивачкою розміром аліментів на дітей він не погоджується через незначний місячний дохід, що становить 1500 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка з 12 червня 1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб зареєстрований у відділі РАЦС Бориспільського міськвиконкому Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER](а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження дитини, від шлюбу у подружжя народився повнолітній син [PERSON], [INFO], неповнолітній син [PERSON], [INFO] та малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей(а.с.8-9). Згідно довідки служби у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області від 19 березня 2014 року №01-14/87 позивач разом з сім'єю, чоловіком та трьома дітьми, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до довідки № 165 від 13 травня 2014 року повнолітній син [PERSON] є студентом 2-го курсу Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова в м. Київ, денної форми навчання(а.с.10). На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, передбачає право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Сімейним кодексом України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, а саме: за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2 ст.181 СК України), або за рішенням суду, коли кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Верховний суд України, в абзаці другому п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; та обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, судом враховуються обставини, передбачені ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України і розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказаний у позовних вимогах розмір аліментів є частково доведеним і на думку суду завищеним, оскільки відповідач не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі через скрутне матеріальне становище. В той же час, доказів протилежного позивач суду не надала. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial