Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 22.06.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Спільне життя не склалося, збереження сім'ї є неможливим, оскільки з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, мають протилежні погляди на життя, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] Позивач просила розірвати шлюб з відповідачем, залишити на виховання та проживання з позивачем неповнолітню дитину та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилась, від останньої надійшла на адресу суду заява, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, на адресу суду направив заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити в його відсутність. Подав свої письмові заперечення відповідно до яких позовні вимоги визнав частково, заперечив в частині стягнення з нього судового збору та в цій частині просив відмовити в його задоволенні, оскільки не має коштів, щоб сплачувати судовий збір, є безробітним, не має доходів, має намір стати на облік до центру зайнятості як безробітний. Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.06.2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Старосілецької сільської ради Коростишівського району, Житомирської області, про що був зроблений актовий запис за № 2. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, та права дитини, крім того сторони разом не проживають, примирення є неможливе, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Дитину [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якої відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердила понесені нею судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 243 грн 60 коп. ( а.с.1). Посилання відповідача щодо відсутності коштів для сплати судового збору, оскільки є безробітним, має намір стати на облік до центру зайнятості суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні глави 5 ЦПК України та спростовуються вищевикладеними висновками. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оцінюючи доводи сторін, а також всі докази по справі, наведені норми права та їх аналіз і застосування до спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню з вищевказаних мотивів. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України ). Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved