Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В червні 2015р. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просив суд припинити право останньої на 3/100 частки квартири [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 100 % спірної квартири, а також виплатити Відповідача внесені [PERSON] в рахунок компенсації за припинення права власності на 3/100 вказаної квартири. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року задоволено повністю позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 18 серпня 2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, щойому на праві власності належить 97/100 частки квартири [ADDRESS]. Підставою для виникнення у нього права власності є рішення Апеляційного суду м.Києва від 19.03.2014 року у справі №22-ц/796/1355/2014, яким також відповідачу було виділено у власність 3/100 частини вказаної квартири. Зважаючи на вимоги ст.ст.183, 364 ЦК України поділити зазначену квартиру у відповідності до визначених часток в натурі неможливо. Позивач звертався до відповідача із заявою про викуп належної їй частки, але вона залишена поза увагою. Оскільки частка квартири в розмірі 3/100, що належить [PERSON] на праві спільної часткової власності є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою неможливе через неприязні стосунки, які склалися між Позивачем та Відповідачем після розірвання шлюбу, тому [PERSON] звернення до суду за захистом свого права із цією заявою про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 100% квартири зі спалою грошової компенсації частки майна в порядку ст.365 ЦК України в сумі - 87 969,00 грн. В судове засідання представник Позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду м.Києва від 19.03.2014 року у справі №22-ц/796/1355/2014, що набуло законної сили, за позивачем [PERSON] було визнано право власності на 97/100 частин квартири [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 3/100 частин вказаної квартири (а.с.33-35). Зазначену частку квартири у вигляді 97/100 позивач [PERSON] зареєстрував за собою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.37). Відповідно до технічної документації (технічний паспорт, план квартири) квартири [ADDRESS], то вона складається з 2-х кімнат та має загальну площу - 79,20 кв.м., житлову площу - 33,60 кв.м. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. ст. 355, 356 ЦК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Outcome: approved