Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із позовною заявою [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з відповідача [PERSON] . Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі, однак 26.11.2010 року даний шлюб між ними розірвано. Від вказаного шлюбу у позивачки та відповідача є син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що на даний час син позивачки та відповідача є неповнолітньою особою та навчається на денній формі навчання в Інституті Гідротехнічного будівництва та Цивільної Інженерії ОДАБА (ВНЗ IV рівня акредитації) є студентом 1 курсу та потребує в зв`язку з навчанням матеріальної допомоги з боку батька, то в даній ситуації позивачка претендує на стягнення з відповідача по справі аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини, оскільки син знаходиться на її повному утриманні, з повною оплатою позивачкою всіх витрат, пов`язаних із навчанням та відповідною сплатою грошових коштів, пов`язаних із життєдіяльністю сина, в тому числі і придбання предметів одягу, ноутбуку, який необхідний в процесі навчання та сум за проживання дитини під час навчання. Повнолітній син [PERSON] немає самостійного доходу чи прибутку та відповідно можливості самостійно з власних джерел, приватно, особисто фінансувати своє навчання. Тому, позивачка вважає, що відповідач [PERSON] спроможний матеріально допомогти сину в зв`язку з навчанням останнього. Відповідач виплачував аліменти на утримання дитини до настання його повноліття. Позивачці відомо, що [PERSON] працює начальником Балтської районної філії Одеського обласного центру зайнятості, має відповідно заробіток та змогу надавати дитині підтримку матеріального характеру до закінчення сином навчання. Одночасно з поданням позовної заяви позивачкою було надано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.25). 28 жовтня 2019 року головуючим суддею по справі було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 19 грудня 2019 року (а.с.34). Позивачка у судове засідання на розгляд справи не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить в матеріалах справи довідка про доставку смс-повідомлення у вигляді судової повістки про виклик до суду на 19 грудня 2019 року та поштове повідомлення про отримання позивачкою рекомендованого листа за вихідним номером 491/930/19/8987/2019, в якому містилася копія ухвали про відкриття провадження у справі від 28 жовтня 2019 року(а.с.37). Проте, 19 грудня 2019 року позивачкою було надано через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.42). Відповідач у судове зсідання на розгляд справи не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання відповідачем особисто під розписку 7 листопада 2019 року, рекомендованого листа за вихідним номером 491/930/19/8988/2019, в якому містилася копія ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів (а.с.40). Відповідно до вимог ч.7 ст. 178 ЦПК України відповідач у встановлений йому строк в ухвалі про відкриття провадження від 28 жовтня 2019 року відзив на позовну заяву позивачки до суду не подав. Частиною 8 статті 178 ЦПК передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги письмову заяву позивача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, з урахуванням заяви позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, взявши до уваги письмову заяву позивача, неявку відповідача та дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка села Полезне Великомихайлівського району Одеської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 1 березня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4-5). Встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець, зареєстрований та проживаючий за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, котра надійшла до суду 24 жовтня 2019 року з Балтської міської ради Одеської області (а.с.32), та копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 1999 року Балтським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-9). Встановлено, що в позивачки та відповідача є повнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04 листопада 2017 року Ананьїським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10) та копією паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданого 03 січня 2018 року, органом - 5123 (а.с.11). Відповідно до довідки №1808, виданої 06 серпня 2019 року Ананьївською міською радою Одеської області, позивачка [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться син - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З довідки №67-19, виданої 2 липня 2019 року Одеською Державною академією будівництва та архітектури Інституту Гідротехнічного будівництва та Цивільної Інженерії, вбачається, що [PERSON] , дійсно є студентом 1 курсу вказаного інституту та навчається на денній формі навчання, відповідно до наказу на зарахування №388/ас від 06.08.2018 року, термін навчання якого з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2023 року (а.с.14). З копії дублікату виконавчого листа, виданого 06 листопада 2018 року Ананьївським районним судом Одеської області вбачається, що з відповідача [PERSON] відповідно до рішення суду від 10 липня 2012 року було присуджено до стягнення на користь позивачки [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття (а.с.15). Позивачкою в підтвердження того, що повнолітній син [PERSON] знаходиться на повному її утриманні, з повною оплатою позивачкою всіх витрат, пов`язаних із навчанням та відповідною сплатою грошових коштів, пов`язаних із життєдіяльністю сина, в тому числі і придбання предметів одягу, ноутбуку, який необхідний в процесі навчання та сум за проживання дитини були надані чеки (а.с.16-18). Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.27 Конвенції про захист прав дитини батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з досягненням сином повноліття відповідач припинив виплачувати аліменти. Враховуючи звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, беручи до уваги навчання повнолітнього [PERSON] на денній формі навчання, і у зв`язку з цим позивач та син відповідача потребують допомоги, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову по день закінчення сином навчання, тобто по 30 червня 2023 року. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 23 вересня 2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 600 гривень 00 копійок, згідно наданих до позовної заяви підтверджуючих документів, які відповідають вимогам ст.137 ЦПК України.

Outcome: approved