Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа - [PERSON] про зняття арешту з майна. Згідно якого просив суд, звільнити з-під застави та виключити відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна стосовно транспортного засобу Hyndai модель Tucso, 2007 року випуску, легковий універсал - В, № кузова/шасі [NUMBER] ), реєстраційний номер [NUMBER] , належний на праві приватної власності [PERSON] , зареєстрований на підставі кредитного договору від 06 липня 2007 року № 29/п/20/2007-840. Позовні вимоги обґрунтовані тим, 12 березня 2013 року [PERSON] придбав автомобіль марки Hyndai модель Tucso, 2007 року випуску, легковий універсал - В, № кузова/шасі [NUMBER] ( [NUMBER] ), реєстраційний номер [NUMBER] . Даний транспортний засіб, належав [PERSON] , як власнику на час оформлення договору купівлі - продажу та довідки-рахунку. В подальшому після оформлення договору купівлі - продажу, 12 березня 2013 року, транспортний засіб було зареєстровано у ВРЕВ-6 УДАІ в м. Києві. Під час проведення перереєстрації транспортного засобу посадовими особами ВРЕВ-6-УДАІ в м. Києві не було встановлено обтяжень, заборон стосовно даного транспортного засобу. Також, особа яка продавала транспортний засіб на підставі довіреності від імені [PERSON] не повідомила про наявність обтяжень рухомого майна на автомобілі. В зв`язку з чим, позивач на час придбання транспортного засобу не знав і не міг знати про наявність застави від 11 липня 2007 року яка накладена на підставі кредитного договору від 06 липня 2007 року № 29/п/20/2007-840 укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», а дізнався про її наявність тільки у 2018 році при спробі продажу транспортного засобу. В подальшому, позивач звернувся з запитом на отримання інформації та документального підтвердження до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та до Територіального сервісного центру МВС №4086 у м. Києві. Відповідь від Територіального сервісного центру МВС №4086 у м. Києві не надходила. Як вбачається з відповіді на запит, наданої Регіональним сервісним центром в м. Києві від 24 січня 2019 року за вих. № 31/26-13-23, що перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів у сервісних центрах МВС проводиться після 05 жовтня 2016 року, та надано роз`яснення, що до 05 жовтня 2016 року реєстраційні операції з транспортними засобами проводились без перевірки відомостей щодо обмежень відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна і зокрема при реєстрації транспортного засобу позивача. В зв`язку з отриманою інформацією, представником позивача було направлено, адвокатський запит на адресу Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білій І.В. з питаннями на отримання копій документів та інформації яка стосується кредитного договору укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» від 06 липня 2007 року № 29/п/20/2007-840. З відповіді наданої на адвокатський запит вбачається, що запитувані документи та інформація є банківською таємницею та розкривається Банком за письмовим дозволом клієнта на розкриття таємниці. Оскільки позивач не є стороною кредитного договору щодо якого подано адвокатський запит, в позивача відсутня об`єктивна причина на отримання даної інформації. Для встановлення деяких фактичних обставин, представником [PERSON] було направлено адвокатські запити на адресу Територіального сервісного центру МВС №4086 у м. Києві в якому безпосередньо проходило підписання договору купівлі - продажу, оформлення довідки рахунку, та подальша реєстрація транспортного засобу, однак на час звернення з позовною заявою відповіді на адвокатський запит не надходили. Надалі, для проведення перевірки за допомогою сайту Судова влада (https://court.gov.ua/fair/) та Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua) було знайдено рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 09 квітня 2015 року залишеного в силі ухвалою Апеляційним судом Черкаської області від 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. В зв`язку з вищесказаним, позивач як добросовісний набувач транспортного засобу, вимушений звернутися за захистом своїх прав з даною позовною заявою, оскільки зареєстроване обтяження перешкоджає позивачу розпоряджатися набутим у власність рухомим майном. 18 липня 2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх необґрунтованими з огляну на наступне. 06 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір №29/П/20/2007-840. Згідно даного договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США на споживчі цілі підставі договору застави від 06 липня 2007 року №29-07-07 передала в заставу банку автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, рік випуску - 2007, синього кольору, заводський номер кузова [NUMBER] . В цей же день, а саме, 06 липня 2007 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження даного транспортного засобу. Згідно частини другої статті 586 Цивільного кодексу України, частини другої статті 17 Закону України «Про заставу», відчуження майна, що є предметом застави (іпотеки), можливе лише за згодою заставодержателя (іпотекодержателя). В свою чергу, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» не надавало згоди на реалізацію легкового автомобіля Hyndai Tucso, рік випуску - 2007, синього кольору, заводський номер кузова [NUMBER] і за такою згодою [PERSON] до банку не зверталася. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала до цього часу. Дана обставина змусила банк звернутись з заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. 14 лютого 2019 року до ЄРДР внесена дана інформація і на цей час триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України 2001року. Позивач укладаючи правочин з придбання транспортного засобу, був зобов`язаний перевірити/передбачити наявність обтяжень щодо такого транспортного засобу, однак цього не зробив, що свідчить про необережну форму його вини, як набувача. Таким чином, позивач є недобросовісним набувачем вказаного вище транспортного засобу, оскільки на час придбання ним автомобіля, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився запис про його обтяження. Щодо посилань позивача в позовній заяві на те, що при переоформленні даного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була відсутня інформація щодо обтяження (заборон), як випливає з відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві від 24 січня 2019 року, який додано позивачем до позовної заяви, «до 05 жовтня 2016 року реєстраційні операції з транспортними засобами проводились без перевірки відомостей щодо обмежень відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна», а транспортний засіб - «автомобіль Hyndai Tucso, 2007 року випуску, кузов [NUMBER] перебуває в заставі з 11 липня 2007 року». Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року, у справі відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до слухання по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання, в якому він просив суд проводити розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. У відзиві до позовної заяви, просив суд в разі неявки банку у судове засідання, розглядати справу без представника з врахуванням наданого відзиву та викладеною у ньому позиції. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна було накладено арешт на підставі кредитного договору № 29/П/20/2007-840 від 06 липня 2019 року на автомобіль Hyndai Tucso, рік випуску - 2007, синього кольору, заводський номер кузова [NUMBER] (а.с. 52). Вказаний транспортний засіб Hyndai Tucso, рік випуску - 2007, синього кольору, заводський номер кузова [NUMBER] належить позивачу, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 9). В подальшому, позивач звернувся з запитом на отримання інформації та документального підтвердження до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та до Територіального сервісного центру МВС №4086 у м. Києві (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, відповідь від Територіального сервісного центру МВС №4086 у м. Києві не надходила. З відповіді на запит, наданої Регіональним сервісним центром в м. Києві від 24.01.2019 року за вих. № 31/26-13-23, вбачається, що перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів у сервісних центрах МВС проводиться після 05 жовтня 2016 року, та надано роз`яснення, що до 05 жовтня 2016 року реєстраційні операції з транспортними засобами проводились без перевірки відомостей щодо обмежень відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна і зокрема при реєстрації транспортного засобу [PERSON] . Окрім того, у відповіді на запит були зазначені дані про боржника та першого власника транспортного засобу [PERSON] , дані про обтяжувала яким є Філія ВАТ КБ «Надра», та реквізити кредитного договору укладеного 06 липня 2007 року № 29/П/20/2007-840. В зв`язку з отриманою інформацією, представником позивача було направлено, адвокатський запит на адресу Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «НАДРА» Білій І.В. з питаннями на отримання копій документів та інформації яка стосується кредитного договору укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «НАДРА» від 06.07.2007 року № 29/п/20/2007-840 (а.с.24). З відповіді наданої на адвокатський запит вбачається, що запитувані документи та інформація є банківською таємницею та розкривається Банком за письмовим дозволом ,, клієнта на розкриття таємниці. Оскільки [PERSON] не є стороною кредитного договору щодо якого подано адвокатський запит, в позивача відсутня об`єктивна причина на отримання даної інформації (а.с.26). Як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 09 квітня 2015 року залишеного в силі ухвалою Апеляційним судом Черкаської області від 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. Приписами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку позовна заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved