Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В червні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Вказувала на те, що її чоловік [PERSON] помер, та вона є спадкоємицею першої черги за законом після його смерті. Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала [PERSON] на праві власності. Однак, спадкодавець мав у власності інше нерухоме майно, а саме земельну ділянку, що розташована по вул. Передовій 27, 27-А в м. Миколаєві, яка належить померлому та [PERSON] на праві спільної приватної власності. Позивачка має намір оформити свої спадкові права щодо вищевказаної земельної ділянки, як спадкоємиця після смерті [PERSON], однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцю земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності без виділення часток. Тобто неможливо точно визначити склад спадкового майна. Посилаючись на вищевикладене, позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0622 га по вул. Передовій, 27, 27-А м. Миколаєва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право спільної власності на землю, зареєстрованого за № 2556, виданого ММР народних депутатів 06.05.1999 р. В подальшому позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги та остаточно просила суд: визначити частки співвласників земельної ділянки по вул. Передова, 27, 27А в м. Миколаєві наступним чином: [PERSON], який помер 26.01.2014 р. - 1/2 частка, [PERSON] - 1/2 частка; визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер 26.01.2014 р., на 1/2 частку земельної ділянки по вул. Передовій, 27, 27А в м. Миколаєві. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради, відповідно до заяви, просив про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. А саме, вважав, що розмір частки померлого є меншим, ніж ?, згідно встановлених між ним та спадкодавцем раніше меж. Представник Управління земельних ресурсів ММР та ПН ММНО [PERSON] в судове засідання не зявились , повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу Серії І-ФП № 464348 між [PERSON] та [PERSON] 16.09.1988 р. було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1226. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1998 р., виданого ВАТ [PERSON] ПКК Алые паруса, [PERSON] на праві власності належала [ADDRESS]. Також згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належала земельна ділянка площею 0,0622 га за адресою: м. Миколаїв, вул. Передова, 27, 27-а. 26.01.2014 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна. Відповідно до ст. 1216 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦПК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. У встановленому законом порядку [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - [PERSON] Інша спадкоємиця за законом (донька померлого [PERSON]С.) відмовілась від прийняття спадщини. Відповідно позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] Проте, позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на частку спадкового майна - на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Постанови нотаріуса від 25.06.2015 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки вона знаходиться у спільній сумісній власності померлого [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. Відповідно неможливо встановити, яка саме частка у праві власності належала померлому. Згідно ч.2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], а відповідно право власності на земельну ділянку, яка перебувала у спільній власності померлого [PERSON] та [PERSON], також перейшло до неї в порядку спадкування. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, вищезазначена земельна ділянка належала померлому спадкодавцю та третій особі [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Частки співвласників визначені не були. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Відповідно до Плану встановлення меж між [PERSON] та [PERSON], узгодженому Головним архітектором міста та начальником управління земельних ресурсів 18.02.1999 року, загальна площа земельної ділянки за адресою вул. Передова, 27, 27-А в м. Миколаєві - 622 кв.м., при цьому площа земельної ділянки [PERSON] складає 305,73 кв.м., [PERSON] 316,05 кв.м., що разом становить 621,78 кв.м. Отже, за домовленістю між співвласниками, раніше ними було визначено частки в праві спільної сумісної власності наступним чином: частка [PERSON] складає - 123/250, що відповідає 305,73 кв.м., а частка [PERSON] складає 127/250, що відповідає 316,05 кв.м.. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що в звязку зі смертю одного зі співвласників іншим чином захистити свої права позивач не має можливості, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, проте частково. На підставі ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦК України, суд -

Outcome: partial