Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 2009 року з діагнозом «шизофренія, безперервно - прогредієнтна, параноїдна, параноїдний синдром, виражена аутизація особи з емоційним збідненням». Психічні порушення вбачаються у хворого з 9-річного віку після перенесеної травматичної ампутації руки. З 2001 року перебуває на обліку у дитячого психіатра з приводу розладу адаптації. Нетривалий час отримував лікування. У підлітковому віці вживав марихуану. Виражені психічні порушення появилися у 2008 році, коли відмічалися страхи, заявляв, що за ним слідкують, переслідують. Зявилась агресія на любі зауваження, бив дома посуд, крайнє негативно відноситься до матері, оскорбляв її, бив її, вимагав на колінах просити прощення, загрожував розправою. Неодноразово лікувався стаціонарно в ЛОПЛ. Раніше відмовлявся від лікування, ухилявся від відвідування лікаря. З 2010 року до листопаду 2013 року отримував амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. В 2-13 році скоїв правопорушення (зберігання наркотиків та зброї), проходив СПЕ, визнаний особою, яка не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, був направлений на примусове лікування до СОПЛ з звичайним наглядом, де знаходився з 04.12.2013 року по 30.10.2014 року. Примусове лікування змінено на АППП, згідно рішенням Сватівського районного суду від 28.10.2014 року. Хворий потребує у регулярному прийомі підтримуючого лікування, яке приймає у період загострення нерегулярно, на прийом звертається нерегулярно. Останнє стаціонарне лікування у Сватівській ОПЛ (примусове лікування) з 04.12.2013 року по 30.10.2014 року, знаходився на лікування у денному стаціонері ЛОПЛ з 23.06.2015 р. по 25.08.2015 р. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON], психіатрами [PERSON], [PERSON], які, враховуючі хронічний характер хвороби, агресивні дії по відношенню до навколишніх, схильність до відмови від лікування, схильність хворого до правопорушень, асоціальної поведінки, прийшли до висновку, що хворий потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO] строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з рішенням суду заздалегідь згодна. В судове засідання зявилась законний представник [PERSON], просила суд заяву про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку її сину [PERSON] задовольнити. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 22 травня 2015 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 02.12.2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід І групи. З 2001 року перебуває на обліку з приводу шизофренії, безперервно - прогредієнтної, параноїдної, параноїдного синдрому, вираженої аутизації особи з емоційним збідненням. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах, остання госпіталізація в СОПЛ з 23.06.2015 року по 25.08.2015 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії, безперервно - прогредієнтної, параноїдної, параноїдного синдрому, вираженої аутизації особи з емоційним збідненням, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON].

Outcome: approved