overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 липня 2006 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 979, шлюб у обох перший. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців на його утримання вже стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в листопаді 2013 року вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняв сварки. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які вказує позивачка, з листопада 2013 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в листопаді 2013 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняв сварки, вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що має на праві приватної власності житловий будинок в [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в її будинку з 2010 року, проте фактично в ньому не проживають і ним не користуються більше одного року. Тому [PERSON] просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, враховуючи покази свідків, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок по [ADDRESS] Чортківського районного суду Тернопільської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 12 березня 2001 року та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 2 квітня 2001 року. Згідно копії будинкової книги у житловому будинку позивачки зареєстровані [PERSON] з 29 січня 2010 року, [PERSON] з 25 вересня 2001 року. У відповідності з актами обстеження сім'ї [PERSON] Угринської сільської ради від 23 травня 2013 року, 26 липня 2013 року, 30 жовтня 2013 року, 25 квітня 2014 року комісією встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в господарстві не проживають. Факт їхнього непроживання в будинку позивачки понад один рік підтверджується і показами свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачі не користуються житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивачка вказала, що її батько [PERSON] 14 вересня 2010 року склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів дочці [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Мати позивачки [PERSON] та баба [PERSON], відповідачі по справі, відмовились від прийняття спадщини. Однак, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Своїм листом № 776/02-14 від 05.05.2014 року Чортківська районна державна нотаріальна контора роз'яснила позивачці про необхідність звернутися до суду для вирішення питання визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене, відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу її відкриття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації її місця проживання. В позовній заяві позивачка вказала, що має на праві власності по договору дарування квартиру [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в її квартирі з грудня 2004 року, проте з лютого місяця 2007 року фактично в квартирі не проживає і нею не користується. Тому [PERSON] просить визнати його таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстрації місця проживання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку позивачки та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 12 квітня 2006 року. Відповідач [PERSON] . зареєстрований у житловому будинку з 09 грудня 2004 року, що стверджується довідкою КП «Чортків дім» №3336 від 05 травня 2014 року. У відповідності з актами обстеження сім'ї [PERSON] від 05 квітня 2013 року, 29 жовтня 2013 р., 29 квітня 2014 р. комісією встановлено, що [PERSON] в житловому будинку не проживає, перебуває закордоном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 13 листопада 1983 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в Чортківському райвідділі ЗАГСу Тернопільської області, актовий запис № 211. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку. Протягом останніх десяти років життя з відповідачем стало неможливим, оскільки він влаштовує сварки і скандали, піднімає на дружину руку. Вона неодноразово йшла з дому проживати до своїх рідних. Через органи РАЦС розірвати шлюб він не погоджується, що змусило її звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 13 листопада 1983 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано в Чортківському райвідділі ЗАГСу Тернопільської області, актовий запис № 211. Відповідач влаштовує сварки і скандали, б'є позивачку, а тому остання надалі перебувати в шлюбі не бажає. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 16 січня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Струсівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом одного року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. 16 січня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Струсівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від подружнього життя вони мають сина [PERSON] [INFO]. Протягом одного року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу малолітню дитину сторін суд залишає проживати з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 31 серпня 1985 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу Чортківського райвиконкому. Пізніше цей шлюб вони розірвали і повторно його зареєстрували 31 жовтня 2002 року в Чортківському відділі РАГСу Тернопільської області, актовий запис № 218. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO].. З відповідачем вони не проживають з травня 2010 року, спільного господарства не ведуть, сім'я існує лише формально. Позивачка в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 31 жовтня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в Чортківському відділі РАГСу Тернопільської області, актовий запис № 218. Від шлюбу з відповідачем вони мають сина, який на даний час є повнолітнім. Сторони спільно не проживають з травня 2010 року, не ведуть спільного господарства, їх сім'я фактично розпалась і існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 9 вересня 1989 року вони з відповідачем уклали шлюб і зареєстрували в Давидківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 13. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння. З травня 2013 року сторони разом не проживають. Фактично їх сім'я розпалася, надалі перебувати у шлюбі [PERSON] не бажає, тому просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачка вказала, що [INFO] померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на її майно, зокрема на квартиру, що розташована в [ADDRESS]. 13 січня 2006 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] Позивачка пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що вона проживає в іншому населеному пункті, здійснює догляд за хворою матір'ю та відсутністю в неї свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] Тому вона просить визначити додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Чортківської міської ради Тернопільської області Андрусик О. І. позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, та

Outcome: approved