Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 23 листопада 1996 року вона уклала шлюб з [PERSON] 22 березня 2007 року у них народилась дочка [PERSON] Однак, [PERSON] більше не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач не приймає участь в утриманні дочки. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та просять задовольнити його. [PERSON] визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 23 листопада 1996 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Кіровської сільської ради Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №15. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №006039 від 23 листопада 1996 року (а.с.9). 22 березня 2007 року у них народилась дочка [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №067331 від 5 квітня 2007 року (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні сторони визнали, що вони припинили проживати однією сімєю, після чого, [PERSON] залишилась проживати разом з матірю. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не потребують доказування. Встановлено, що [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що він приймає участь в утриманні дочки. В матеріалах цивільної справи відсутні також докази на підтвердження того, що відповідач має важкий стан здоровя та тяжке матеріальне становище, або на його утриманні перебувають інші діти чи непрацездатні члени сімї. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду, а саме з 14 червня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 22 березня 2025 року. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved