Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 22 квітня 1998 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в с. Косів Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у них є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~З відповідачкою спільне життя не склалось, відсутні спільні інтереси, більше року вона з дітьми проживає у своєї матері, повернутись до чоловіка для спільного проживання відмовляється. Їх сім`я існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дітей, оскільки проживання в атмосфері постійних сварок і стресів травмує психіку дітей, тому позивач просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позову, просила справу розглядати за її відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 22 квітня 1998 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в с. Косів Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у них є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, відсутні спільні інтереси, більше року вони разом не проживають. Їх сім`я існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved