Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

В червні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним первісним позо-вом (а.с.1-5 т.1) та обґрунтовує його тим, що 2 липня 2008 року ВАТ «Астра Банк» уклав зі [PERSON] кредитний договір №ФЛ-020708-001А, за яким ВАТ «Астра Банк» зобо-вязався надати кредит в розмірі 35863 доларів США, а [PERSON] зобовязався щомісячно до 2 липня 2015 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,5% річних. В той же день ВАТ «Астра Банк» уклав зі [PERSON] договір поруки №ФЛ-020708-001П, за яким [PERSON] зобовязалась відповідати перед ВАТ «Астра Банк» у випадку неналежного виконання [PERSON] грошових зобовязань за кредитним договором. 2 липня 2008 року ВАТ «Астра Банк» видав [PERSON] кредит в розмірі 35863 доларів США. 2 грудня 2013 року ПАТ «Астра Банк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Астра Банк» відступив позивачу права вимоги: до [PERSON] за кредитним договором та до [PERSON] за договором поруки. [PERSON] неналежним чином виконує грошові зобовязання за кредитним дого-вором. Ця обставина свідчить про те, що у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 262776 гривень 99 копійок та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 14722 гривень 58 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором становить 277499 гривень 56 копійок. Відповідачі відмовляються добровільно погасити цей борг. Тому ПАТ «Дельта Банк» просить суд стягнути солідарно зі [PERSON] та [PERSON] борг за кредитним договором в розмірі 277499 гривень 56 копійок. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] предявив зустрічний позов (а.с.66-72 т.1) та обґрунтовував його тим, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків на території України, є гривня. Як вбачається з абз.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Ці обставини свідчать про те, що ВАТ «Астра Банк» не мав право надавати кредит в доларах США. Крім того, ВАТ «Астра Банк» не по-відомив [PERSON] інформацію про наявні форми кредитування та приховав від нього ризики отримання кредиту в іноземній валюті. Такі дії ВАТ «Астра Банк» є нечесною під-приємницькою діяльністю, внаслідок якої виключно [PERSON] несе ризик подорожчання долара США. У звязку з цим він опинився у відверто дискримінаційному становищі. Тому [PERSON] просив суд визнати дії ВАТ «Астра Банк», що полягають у видачі кредиту в іно-земній валюті, нечесною підприємницькою практикою; визнати недійсним кредитний дого-вір №ФЛ-020708 від 2 липня 2008 року в частині визначення валюти кредиту та вважати кре-дит таким, що виданий в національній валюті України, в розмірі 173910 гривень 45 копійок. В подальшому [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог (а.с.42 т.2): просить суд визнати дії ВАТ «Астра Банк», що полягають у видачі кредиту в іноземній валюті, нечес-ною підприємницькою практикою; визнати недійсним кредитний договір №ФЛ-020708 від 2 липня 2008 року в частині визначення валюти кредиту та вважати кредит таким, що ви-даний в національній валюті України, в розмірі 162180 гривень 00 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує первісний позов та заперечує проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] не визнає первісний позов та наполягає на задо-воленні зустрічного позову. [PERSON] та представник ПАТ «Астра Банк» жодного разу не зявились у судові засідання. Вони неодноразово завчасно у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та висновок судово-економічної експертизи, а також допитавши експерта, суд дійшов до висновку, що первісний позов належить задовольнити частково, а зустрічний позов не підлягає задоволен-ню з таких підстав. Встановлено, що 2 липня 2008 року ВАТ «Астра Банк» уклав зі [PERSON] кредит-ний договір №ФЛ-020708-001А (а.с.6-11 т.1), за яким ВАТ «Астра Банк» зобовязався надати кредит в розмірі 35863 доларів США, а [PERSON] зобовязався щомісячно до 2 липня 2015 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,5% річних. В той же день ВАТ «Астра Банк» уклав зі [PERSON] договір поруки №ФЛ-020708-001П (а.с.16-17 т.1), за яким [PERSON] зобовязалась відповідати перед ВАТ «Астра Банк» у випадку неналежного виконання [PERSON] грошових зобовязань за кредитним дого-вором. 2 липня 2008 року ВАТ «Астра Банк» видав [PERSON] кредит в розмірі 35863 дола-рів США. Ця обставина підтверджується копією меморіального ордеру №1267 від 2 липня 2008 року (а.с.222 т.1) та випискою по особовому рахунку за період часу з 2 липня 2008 року (а.с.128 т.1). 2 грудня 2013 року ПАТ «Астра Банк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-про-дажу прав вимоги (а.с.29-33 т.1, а.с.47-52 т.2), за яким ПАТ «Астра Банк» зобовязався від-ступити позивачу права вимоги: до [PERSON] за кредитним договором №ФЛ-020708-001А від 2 липня 2008 року та до [PERSON] за договором поруки №ФЛ-020708-001П від 2 липня 2008 року. В той же день ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» склали акт приймання-пере-дачі прав вимоги (а.с.233-235 т.1), за яким ПАТ «Астра Банк» відступив позивачу права ви-моги до обох відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути банку або іншій фінансовій установі (кредитодавцю) кредит та сплатити проценти у розмірі та на умо-вах, встановлених кредитним договором. Згідно з ч.1, ч.2 ст.554 цього ж Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, вклю-чаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З виписок з особових рахунків (а.с.126-170, 223-226 т.1) вбачається, що [PERSON] не-належним чином виконував грошові зобовязання за кредитним договором. Тому нього ви-ник борг по поверненню кредиту в розмірі 262776 гривень 99 копійок та борг по сплаті про-центів за користування ним в розмірі 14722 гривень 57 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором склав 277499 гривень 56 копійок (262776,99 + 14722,57). Ця обставина підтверджується письмовим розрахунком, поданим позивачем (а.с.221 т.1). Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Як розяснив Верховний Суд України в абз.2 п.14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у випадку виконання грошового зобовязання в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з пере-веденням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З копії квитанції №108111 від 2 грудня 2013 року (а.с.218 т.1) вбачається, що 2 грудня 2013 року [PERSON] сплатив ПАТ «Астра Банк» грошові кошти в розмірі 1636 доларів США. З письмового розрахунку, поданого позивачем (а.с.221 т.1), вбачається, що сплата цих грошових коштів не була врахована при визначенні розміру боргу за кредитним договором. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на 2 грудня 2013 року ПАТ «Астра Банк» або ПАТ «Дельта Банк» повідомили [PERSON] про заміну кредитора. Навіть теоретично вони не могли виконати цю дію, оскільки відпо-відач сплатив грошові кошти в розмірі 1636 доларів США якраз в день укладення договору купівлі-продажу прав вимоги. Ці обставини свідчать про те, що сплата [PERSON] вказа-них грошових коштів вважається належним виконанням зобовязання за кредитним дого-вором. Станом на день ухвалення рішення суду 1 долару США еквівалентні 26 гривень 52 копійки. Сума грошових коштів, сплачених [PERSON] 2 грудня 2013 року, становить 43386 гривень 72 копійки (1636 х 26,52). У звязку з цим розмір боргу за кредитним дого-вором зменшився до 234112 гривень 84 копійок (277499,56 43386,72). Відповідачі відмовляються добровільно погасити цей борг. З огляду на це суд вважає, що солідарно зі [PERSON] та [PERSON] на користь позивача належить стягнути борг за кредитним договором в розмірі 234112 гривень 84 копі-йок. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета дока-зування. В матеріалах цивільної справи міститься висновок судово-економічної експертизи №3-11/11 від 11 листопада 2016 року (а.с.70-98 т.2), з якого вбачається, що неможливо визначити розмір боргу по поверненню кредиту, розмір боргу по сплаті процентів за користування ним, а також розмір загального боргу за кредитним договором з урахуванням сплати [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» грошових коштів в розмірі 1636 доларів США. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що він проводив вказа-ну судово-економічну експертизу. [PERSON] у нього були відсутні документи, необхідні для на-дання відповідей на поставлені перед ним питання. Тому експерт [PERSON] не зміг виз-начити розмір боргу по поверненню кредиту, розмір боргу по сплаті процентів за користу-вання ним, а також розмір загального боргу за кредитним договором з урахуванням сплати [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» грошових коштів в розмірі 1636 доларів США. Наведені докази не містять жодних відомостей, що стосуються предмета доказування. З огляду на це суд вважає, що висновок судово-економічної експертизи №3-11/11 від 11 листопада 2016 року та показання експерта [PERSON] є неналежними доказами в розумінні ст.58 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами пер-шою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосу-вання судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовід-носин», відповідно до абз.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У звязку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є спо-живчий кредит в іноземній валюті, укладений виключно після набрання чинності Законом України №3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним. Встановлено, що оспорюваний кредитний договір був укладений ще 2 липня 2008 року. [PERSON] України №3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» набрав чинність значно пізніше лише 16 жовтня 2011 року. Аналіз цих обставин свідчить про те, що кредитний договір №ФЛ-020708-001А від 2 липня 2008 року не суперечить абз.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, з копії банківської ліцензії №241 від 13 лютого 2008 року (а.с.171 т.1), копії дозволу №241-1 від 13 лютого 2008 року (а.с.172 т.1) та копії додатку до нього (а.с.173-174 т.1) вбачається, що станом на день оспорюваного правочину ВАТ «Астра Банк» мав право надавати кредити в іноземній валюті. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору №ФЛ-020708 від 2 липня 2008 року в частині визначення валюти кредиту. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна під-приємницька практика забороняється. Вона включає будь-яку діяльність (дії або бездіяль-ність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно з абз.2 ч.2 цього ж Закону підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіт-кий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В матеріалах цивільної справи міститься копія листа-ознайомлення з умовами отриман-ня кредиту (а.с.7 т.2), з якої вбачається, що перед укладенням оспорюваного кредитного договору [PERSON] особисто ознайомився зі всіма умовами кредитування. Крім того, до кредитного договору №ФЛ-020708-001А від 2 липня 2008 року були приєднані два додатки: графік повернення кредиту та сплати процентів за користування ним (а.с.12-13 т.1) та умови надання, обслуговування та погашення кредиту (а.с.14 т.1), в яких була викладена детальна інформація про орієнтовану сукупну вартість кредиту, порядок обчислення та сплати про-центної винагороди (метод розрахунку), розрахунково-касове обслуговування, додаткові платежі на користь третіх осіб за сукупні послуги, абсолютне значення та процент подорож-чання кредиту, а також реальну процентну ставку. Як вбачається з розділу №9 оспорюваного кредитного договору (а.с.11 т.1), [PERSON] був ознайомлений з тарифами та був згодний з ними, йому були зрозумілі умови кредитного договору, про що відповідач особисто роз-писався. Крім того, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.16 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про прак-тику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зростання (коливання) курсу іноземної валюти стосується не однієї, а обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для визнання дій ВАТ «Астра Банк», які полягали у видачі [PERSON] кредиту в іноземній валюті, нечесною підприємницькою практикою. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги належить відмовити також. З висновку судово-економічної експертизи №3-11/11 від 11 листопада 2016 року (а.с.70-98 т.2) вбачається, що кредитний договір №ФЛ-020708-001А від 2 липня 2008 року був укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року. [PERSON] достовірність цієї обставини спростовується копією листа-ознайомлення з умовами отриман-ня кредиту (а.с.7 т.2), графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування ним (а.с.12-13 т.1), а також умовами надання, обслуговування та погашення кредиту (а.с.14 т.1). Крім того, відповідність цивільно-правового договору вимогам законодавства не по-требує спеціальних знань. Тому в ухвалі Бориспільського міськрайонного суду від 27 липня 2016 року (а.с.63-65 т.2) перед експертом не ставилось питання про те, чи відповідає кредит-ний договір №ФЛ-020708-001А від 2 липня 2008 року вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Самовільно надавши відповідь на це питання, експерт [PERSON] пере-вищив повноваження, визначені судом та ч.1 ст.143 ЦПК України. Ці обставини свідчать про те, що висновок судово-економічної експертизи №3-11/11 від 11 листопада 2016 року є не-допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.59 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішен-ня, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропор-ційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування суда-ми законодавства про судові витрати у цивільних справах», при предявленні позову до кіль-кох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» був звільнений від сплати судового збору в роз-мірі 3654 гривень. Предявлений ним первісний позов задоволений на 84,36% (234112,84 : 277499,56 х 100%). З огляду на це суд вважає, що кожного відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1541 гривні 25 копійок (3654 : 100% х 84,36% : 2).

Outcome: partial