Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ( далі ПАТ «НАСК »ОРАНТА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 13\~144,50 грн. та 243,60 грн. судового збору. Свою вимогу позивач обгрунтовує тим, що 16 липня 2014 року о 22 год. 40 хв. на автодорозі Н-09 Мукачево - Львів з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки Опель Аскона, реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного спяніння та за участі автомобіля ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода ( далі ДТП) , в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП та керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння підтверджується постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2014 року. Згідно дослідження вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП власнику автомобіля ВАЗ 21081 становить 13\~654,50 грн. 29 грудня 2014 року позивач виплатив потерпілій особі відшкодування в розмірі 13\~144,50 грн. , що підтверджується платіжним дорученням та реєстром одержувачів сум відшкодувань, а тому у нього на підставі ст.1191 ЦК України та пп.»а» п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача. Відповідач [PERSON] зокрема пояснив, що в момент ДТП він не перебував в стані алкогольного спяніння. Проте після ДТП дійсно вживав алкогольні напої, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП. Просили у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, а саме 5 000 грн. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2013 року між ВАТ НАСК «Оранта», правонаступником якої є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АС/75308000. [PERSON] дії якого з 20 листопада 2013 року по 19 листопада 2014 року. Згідно умов договору страховик зобовязувався , що у випадку заподіяння шкоди [PERSON] чи іншою особою, яка керуватиме автомобілем на законних підставах третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка станеться за участю забезпеченого транспортного засобу Опель Аскона, реєстраційний номер [NUMBER], і внаслідок якої виникне цивільно-правова відповідальність [PERSON]П, чи іншої особи, яка керуватиме автомобілем на законних підставах, що підтверджується постановою суду, виплатити страхове відшкодування третій особі у розмірі матеріальної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2014 року о 22 год. 40 хв. на автодорозі Н-09 Мукачево - Львів з вини відповідача [PERSON]Л, який керував автомобілем марки Опель Аскона, реєстраційний номер [NUMBER] та за участі автомобіля ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вина [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів ( ст.124 КУпАП) підтверджена постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2014 року. 03 грудня 2014 року до позивача звернувся страхувальник [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування у звязку з пошкодженням транспортного засобу Опель Аскона реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначена подія була визнана страховим випадком, про що 04 грудня 2014 року складено страховий акт №ОЦВ-14-6515/1 та розрахована сума страхового відшкодування у розмірі 13\~144,50 грн. \~ Платіжним дорученням №74705 від 29 грудня 2014 року дана сума страхового відшкодування була перерахована на рахунок потерпілій особі , власнику транспортного засобу ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп.»а» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Суд вважає, що притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП ( у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння ) не є підставою для стягнення з відповідача витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування з врахуванням вимог пп.»а» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 13\~144,50 грн. із відповідача, оскільки позивач не довів, що [PERSON] спричинив ДТП, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст.84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом Як розяснено у п.47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».\~\~ Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів вбачається, що правову допомогу відповідачу [PERSON] надавав адвокат [PERSON], який приймав участь у двох судових засіданнях по даній справі, які відбулися 30 липня та 04 серпня 2015 року. Згідно журналів, судові засідання тривали 1,5 год. ( а.с.68-70,78-81). [PERSON] подав суду підтверджуючі відомості про оплату ним послуг адвоката за надану правову допомогу в сумі 5\~000 грн, а саме: квитанцію до прибуткового касового ордеру (а.с.76), договір про надання правової допомоги (а.с.48-51) та акт виконаних робіт ( а.с.77). З акту про виконанні роботи по справі від 04 серпня 2015 року вбачається, що сторони погодили розмір витрат на оплату правої допомоги в сумі 455 грн. за 1 год. затрачених на виконання послуг, що не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлену вище вказаним Законом. Однак адвокатом не надано документального підтвердження, що на надання правової допомоги ним було затрачено 11 год. З врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації відповідачу підлягає не 5\~000 грн, а тільки частина його витрат на правову допомогу. Розмір вирахуваної судом компенсації включає: 1,5 год. участі адвоката у судових засіданнях помножених на \~розмір витрат на оплату правової допомоги в сумі 455 грн. за 1 год., що дорівнює 682 грн.

Outcome: approved