Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

До Гагарінського районного суду м. Севастополь звернувся [PERSON],з позовними вимогами, які на протязі розгляду справи неодноразово уточнювалися. За остаточними позовними вимогами, що були викладені у позовної заяві від 09.10.2013р. позивач просив суд: визнати технічне обґрунтування Садового товариства «Планер» по земельно-кадастровій інвентаризації і оформленню державного акту на право його приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Планер» недійсним так як ця організація не мала права виготовляти технічну документацію;скасувати розпорядження Гагарінської РДА м. Севастополь про передачу у приватну власність земельної ділянки [NUMBER] громадянину [PERSON], так як це розпорядження було видане без узгодження з ним меж як з користувачем ділянки [NUMBER]; зобов'язати Гагарінську РДА м. Севастополь внести зміни в додаток до розпорядження №930-р від 05.05.2000р. про розмір виділеної земельної ділянки так як йому виділялася земельна ділянка більшого розміру ніж та, що вказана у його державному акті та видати йому новий державний акт на земельну ділянку більшої площі; визнати виданий йому 20.08.2001р. державний акт ІІІ-КМ №09736 на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0579 га недійсним в зв'язку с порушенням вимог Інструкції «Про порядок складання, реєстрації та видачі земельних ділянок у власність» що була затверджена наказом №43 Держкомзему України від 04.05.1999р. при його видачі ; зобов'язати [PERSON] звільнити частину належної [PERSON] земельної ділянки [NUMBER], так як частина цієї ділянки була надана у користування позивачу; надати дозвіл виконавцю технічної документації здійснити оформлення акту приймання-передачі межових знаків в тих розмірах що будуть встановлені у збільшених розмірах. Вказані позовні вимоги він мотивував тим, що земельна ділянка йому була виділена в більшому розмірі ніж це вказано у акті. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі з мотиви і підстав що вказані вище, просив суд його задовольнити та додав, що йому садовим товариством була надана земельна ділянка більшого розміру чим вказана у державному акті який був йому виданий йому додатково було виділено 626 кв.м. земельної площі. Цю земельну ділянку захопив [PERSON] і звільняти його не збирається. Скасування виданого йому державного акту йому потрібно, щоби він міг отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку більшого розміру ніж той що він має на цей час. Представник Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополь до суду не з'явився, про дату і час слухання справи сповіщений, надав суду відгук на позовну заяву у якому просив справу розглянути без участі представника райдержадміністрації, а справу вирішити на власний розсуд відповідно до вимог законодавства. Представник Садового товариства «Планер» до суду не з'явився про час та місце розгляду справи сповіщений, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників відповідачів. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився і пояснив, що він отримав державний акт на свою земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0482 га у СТ «Планер» відповідно до вимог законодавства і користується нею виключно в межах, що встановлені виданим йому 17.10.2010р. державним актом на право приватної власності серії ЯИ №082360, який був виданий йому на підставі рішення №890 від 21.08.2009р. Гагарінської районної у м. Севастополь Ради. За цих підстав просив суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку із наступним: Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб в межах заявлених позовних і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (п.1 ст. 60 ЦПК). За приписами ст.ст.57 - 60 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі заяви позивача йому 20.08.2001р. був виданий державний акт ІІІ-КМ №09736 на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0579 га. На підставі рішення №890 від 21.08.2009р. Гагарінської районної у м. Севастополь Ради відповідачу [PERSON] 17.10.2010р. був виданий державний акт на право приватної власності серії ЯИ №082360 на земельну ділянку площею 0,0482 га. Позивачем не спростовано і не надано суду жодних доказів, що [PERSON]. користується земельною ділянкою більшою площею і поза межами границь, що встановлені вказаним актом. У той же час, відповідачем [PERSON] було надано суду рішення №7 від 27.10.2004р. комісії по вирішенню земельних спорів Гагарінської районної в м. Севастополь Ради, згідно якого [PERSON] був зобов'язаний в строк до 05.11.2004р. відновити порушену ним межу між його ділянкою та ділянкою [NUMBER], що належить [PERSON] Рішенням Гагарінського районного суду у м. Севастополь від 08.11.2006р., що набрало чинності 18.01.2007р. за позовом [PERSON] до СТ «Планер» про визнання права власності на земельну ділянку та внесення змін до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку встановлено, що [PERSON] 10.06.1978р. був прийнятом у члени Садівничого товариства «Планер» і йому була виділена земельна ділянка [NUMBER] площею 400 кв.метрів. Після проведення інвентаризації на підставі заяви позивача йому 20.08.2001р. був виданий державний акт ІІІ-КМ №09736 на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0579га. Про виділення йому додаткових 0,0626 га землі [PERSON] до товариства не звертався і правомочний орган СТ «Планер» ніяких рішень з цього питання не приймав. За цих підстав у задоволенні позову було відмовлено, так як позивач не надав суду жодних доказів надання йому у власність земельної ділянки більшого розміру ніж та, що була йому виділена у власність. Рішенням Гагарінського районного суду у м. Севастополь від 08.11.2008р. (справа 2-2442008р), за позовом СТ «Планер» до [PERSON] про усунення перешкод в користування громадськими землями товариства було визнано, що [PERSON] безпідставно захопив земельну ділянку, а тому він був зобов'язаний відновити межі земельної ділянки в межах встановлених виданим йому державним актом на право власності на земельну ділянку, звільнити захоплену частину земельної ділянки тощо. Рішенням Гагарінського районного суду у м. Севастополь від 13.07.2011р. (справа 2-2972011р.) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача повернути самовільно захоплену ділянку у задоволенні позову було відмовлено в зв'язку з тим, що позивачем не доведено факт захоплення [PERSON] належної позивачу ділянки. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, при вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних допустимих доказів якими би підтверджувалося наявність у нього прав на земельну ділянку більшого розміру ніж та, що вказана в межах виданого йому державного акту. Вимога позивача про визнання виданого на його імя державного акту є по суті вимогою про припинення права власності на земельну ділянку. Статтею 140 ЗК України передбачені підстави для припинення права власності на земельну ділянку. За приписами п.а) ст.140 ЗК такою підставою є добровільна відмова власника від права власності на земельну ділянку. Отже, право на відмову від власності належить від суб'єктивного волевиявлення самого власника і вирішення цього питання не входить до повноважень суду, а тому не потребує судового втручання. Питання щодо припинення права власності вирішується поза судовою процедурою, шляхом звернення до відповідних органів, що вирішують питання реєстрації прав власності на земельну ділянку. Припинення права власності тягне за собою скасування реєстрації прав власності та недійсність державного акту на право власності на земельну ділянку. Так як всі інші вимоги є похідними від визнання державного акту недійсним, то суд не вбачає підстав для їх задоволення так як позивач має право проводити технічну процедуру виготовлення документації або до, або після вирішення питання, щодо припинення права власності. Згідно ст.15 ЦПК України суд розглядає справи у разі порушення цивільних прав, свобод чи інтересів громадян. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів, що відповідачами були порушені його права, які підлягають судовому захисту, а тому суд не находить підстав для задоволення його вимог. На підставі викладеного та ст..ст. 3, 6, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 27, 31, 88, 109, 123, 124, 209, 213-215 ЦПК України;

Outcome: dismissed