Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, який 12 лютого 2018 року о 16 годині 45 хвилин був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря психіатра Золотоніської ЦРЛ [PERSON] з ознаками тяжкого психічного розладу. 12 лютого 2018 року о 16 годині 45 хвилин був оглянутий лікарем психіатром [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: РППВВ канабіноїдів, переважно поліморфні (галюцинаторні та маячні), що відноситься до тяжких психічних (психотичних) розладів , просила заяву задовольнити, зазначила також хворий становить небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] проти госпіталізації до психіатричного закладу заперечував, зазначив, що він не є хворим та потребує амбулаторного лікування. Прокурор заяву про госпіталізацію просила задовольнити. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] становить небезпеку як для себе так і оточуючих, кидався на нього з молотком, різав собі вени, може вистрибнути з вікна. Зауважив, що лікар-психіатр м. Золотоноша пояснив, що амбулаторне лікування [PERSON] не допоможе. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проявляє до неї агресії протягом останніх двох місяців, поводить себе неадекватно, а саме, кидається молотком, може вистребнути з вікна, брав лезо та хотів порізати собі вени. Зазначила також, що амбулаторне лікування йому не допомогає. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, [PERSON], допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Отже, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 12 лютого 2018 року згідно направлення лікаря - психіатра Золотоніської ЦРЛ з ознаками тяжкого психічного розладу. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме заступника головного лікаря [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] виявляє ознаки РППВВ канабіноїдів, переважно поліморфні (галюцинаторні та маячні), що відноситься до тяжких психічних (психотичних) розладів та вчиняє дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с.2). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], хоча і не має групи інвалідності по психічним захворюванням, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, госпіталізовується вперше, проте з пояснень свідків вбачається, він являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved