Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок разом з господарськими будівлями № 10 в с. Великий Молодьків Новоград-Волинського району Житомирської області, по вулиці Сосніної ( далі житловий будинок), який належав [PERSON], померлій 20 березня 2009 року. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина, яка, крім іншого, складається з житлового будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. . Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій. Сторони в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2009 року померла [PERSON]\~ - мати позивачки\~ /а.с. 24-26/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема і на житловий будинок № 10 по вул. Сосніної в с. Великий Молодьків Новоград-Волинського району Житомирської області з господарськими будівлями, який, згідно погосподарської книги №1, особовий рахунок № 72, належав померлій /а.с.12/. Як слідує з копії заповіту від 26 листопада 1997 року [PERSON] все своє майно заповіла порівну сину [PERSON] та дочці [PERSON] /а.с.21/. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] ( чоловік померлої) відмовилися від прийняття своєї частини спадщини на користь позивачки, що вбачається з відповідних заяв /а.с. 18,19/. Позивач як єдина спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину, зокрема отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та майновий пай /а.с. 5,6,7,8,9,10/. 23.02.2015\~ року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1964 році та має наступні господарські будівлі: ганок, три сараї, вбиральню, навіс, колодязь (а.с. 15-16). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 грудня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього /а.с.11/. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до чинного на той час законодавства будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, реєстрація будинків та домоволодінь відбувалась лише у містах та селищах міського типу та не поширювалась на сільську місцевість.\~ Як встановлено судом, право власності на житловий будинок за спадкодавицею [PERSON] підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння нею цим майном, оскільки за її життя законодавство не передбачало оформлення в сільських місцевостях свідоцтв про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію, натомість, облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що залишився після смерті її матері. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, визнаються відповідачем, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved