Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В червні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № ZRZ0GK00004216 від 30.01.2008 року [PERSON] (надалі також - відповідач) 30.01.2008 року отримала кредит у розмірі 60000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також 6480,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, з кінцевим терміном повернення до 30.01.2018 року. Посилаючись на те, що відповідач умов договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 22.05.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 39941,02 доларів США, яку просив стягнути з відповідача. 21.02.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 39927,65 доларів США. В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів. Зустрічний позов обгрунтовувала тим, що кредитний договір суперечить ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою НБУ від 10.05.2007 року за №168, в зв'язку з чим просила визнати кредитний договір недійсним, визнати припиненим іпотечний договір від 30.01.2008 року, виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором від 30.01.2008 року на 3-х кімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Заявою від 23.02.2016 року про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, [PERSON] просила визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір №ZRZ0GK00004216 від 30.01.2008 року з додатками №1 і №2. Також просила визнати неправомірною зміну ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсоткової ставки за кредитним договором з 02.03.2009 року до 17,52% річних. Ухвалою суду від 21.02.2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду належним чином оформлену заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав визначених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] 30 січня 2008 року укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004216, згідно з умовами якого останньому надано кредит на строк до 30 січня 2018 року у розмірі 66480,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 60000,00 доларів США на придбання нерухомості, у розмірі 6480,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 883,64 долари США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, за відсоткам, винагороди, комісії. Періодом сплати вважається період з 20 по 25 число кожного місяця. (п.8.1 укладеного між сторонами договору). Із наданого Банком розрахунку заборгованості за первісною позовною заявою вбачається, що станом на 22.05.2015 року утворилася заборгованість в сумі 39941,02 доларів США, яка складається з: 30505,39 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 5098,24 (доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 171,93 (доларів США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2251,99 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 12,09 (доларів США) - штраф (фіксована частина); 1901,38 (доларів США) - штраф (процентна складова). У відповідності до курсу НБУ станом на 22.05.2015 (20,67 грн. за 1 дол. США) заборгованість відповідача становила 825580,93 грн. Судом також встановлено, що Банком здійснювався розрахунок заборгованості за збільшеною відсотковою ставкою: з 26.10.2008 року за ставкою 15,12% річних, з 27.07.2010 року за ставкою 14,62% річних. Відповідно до п. 5.5. умов договору строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлений сторонами тривалістю п'ять років і договір у цій частині є дійсним. 21.02.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була подана заява про зменшення позовних вимог та розрахунок заборгованості станом на 13.06.2017 року. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.06.2017 року утворилася заборгованість в сумі 39927,65 доларів США, яка складається з: 20281,08 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 6653,36 (доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 313,87 (доларів США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12679,34 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Також судом встановлено, що в заяві про зменшення позовних вимог, розрахунок боргу здійснювався за первісною відсоткової ставкою 12% річних. Враховуючи викладене суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № ZRZ0GK00004216 від 30 січня 2008 року у розмірі 39613,78 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 21 лютого 2018 року становить 1072461,69 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 20281,08 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 21 лютого 2018 року становить 549068,56 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 6653,36 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 21 лютого 2018 року становить 180126,05 грн.; - пеня в сумі 12679,34 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 21 лютого 2018 року становить 343267,07 грн. Суд наводить розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення (27,072945 за 1 долар США) відповідно до роз'яснень, які містяться у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за №14. Разом з тим, суд відмовляє у стягненні з відповідача комісії, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, за дії, які споживач здійснює на користь банку, або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3654,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial