Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що 01.08.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08/05-403, згідно з яким позичальник отримав кредит в розмірі 12 000, 00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави транспорту № МК-590 від 02.07.2008 року. [PERSON] передав в заставу автомобіль марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER]., 14.10.2008 року, 02.12.2008 року, 10.02.2009 року, 11.06.2012 року, 30.06.2011 року, 14.12.2011 року, 18.03.2013 року, 10.09.2013 року, 22.01.2014 року, 06.02.2014 року, 04.03.2014 року було накладено арешти на даний автомобіль. Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставне майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про звільнення з-під арешту автомобіля марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, накладеного:30.06.2011 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Вінниці Кашпрука Г.М., 02.12.2008 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Вінниці Грабика В.В., 14.10.2008 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Вінниці Федчишена С.А., та постановами ВДВС Вишенського МУЮ від 10.09.2013 року, 22.01.2014 року, 11.06.2012 року, 10.02.2009 року, 04.03.2014 року, 06.02.2014 року, а також ВДВС Вінницького РУЮ від 14.12.2011 року. Ухвалою суду від 21.05.2014 року до участі у справі судом було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету споруна стороні відповідача Вишенський відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції та відділ ДВС Вінницького районного управління юстиції. Ухвалою суду від 08.12.2014 рокупозовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо зняття арешту, накладеного: 30.06.2011 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Вінниці Кашпрука Г.М.; 02.12.2008 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Вінниці Грабика В.В.; 14.10.2008 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Вінниці Федчишена С.А.; постановами Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 10.09.2013 року, від 10.02.2009 року та постановою відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції від 14.12.2011 року на автомобіль марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] - залишено без розгляду. До участі у справі в якості співвідповідачів залучено ПАТ «Універсал Банк», ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Мегабанк». В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами викладеними в уточненій позовній заяві від 05.12.2014 року, та просив їх задовольнити. Судові витрати просив залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки суду не повідомив. Тому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Представник відповідача ПАТ «Мегабанк» проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник співвідповідача ПАТ «Універсал Банк» при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду, однак зазначив, що вважає ПАТ «Універсал Банк» неналежним відповідачем у даній справі. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» заперечував щодо задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що виконавчий документ, на виконання якого було накладено арешт на спірний автомобіль, було повернуто ПАТ «Державний ощадний банк України», а державний виконавець мав зняти арешт. Надав суду письмові заперечення. В судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету споруна стороні відповідачів Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції та відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції, не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Заяву про розгляд справи у відсутність представника Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції не надано, причини неявки суду не повідомлено. Представником відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції надано заяву про розгляд справи у його відсутність. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.08.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08/05-403, згідно з яким позичальник отримав кредит в розмірі 12 000, 00 дол. США. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між банком та [PERSON] того ж дня було укладено договір застави автотранспорту № ДЗ-403. Згідно даного договору в заставу було передано автомобіль марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER].(а.с. 4-13) Згідно картки арешту ТЗ (вих. № 12915/08-2 від 11.06.2012 року) та постанови про арешт майна ВП № 32964028, 11.06.2012 року державним виконавцем Вишенського відділу ДВС ВМУЮ Осиповим О.Ю. накладено арешт на автомобіль марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 51, 181) Згідно картки арешту ТЗ (вих. № 1109 від 22.01.2014 року) та постанови про арешт майна ВП № 41564743, 22.01.2014 року заступником начальника Вишенського відділу ДВС ВМУЮ Вишарем А.Ю. було накладено арешт на автомобіль марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 51, 180) Відповідно до постанови про арешт майна ВП № 38559101, винесеної 06.02.2014 року державним виконавцем Вишенського відділу ДВС ВМУЮ Микитюком М.О. накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно [PERSON], зокрема автомобіль марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER].(а.с. 54, 179) 04.03.2014 року старшим державним виконавцем Вишенського відділу ДВС ВМУЮ Заводнюком І.М. винесена постанова про арешт майна [PERSON], зокрема автомобіля марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER].(а.с. 55, 178) Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 43984166 від 14.04.2014 року, обтяження рухомого майна, а саме: автомобіля марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], що єпредметом договору застави автотранспорту від 01.08.2005 року, було зареєстровано в цьому Реєстрі 04.09.2012 року за № 12948130 (запис № 37). (а.с. 37) Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. З матеріалів цивільної справи вбачається, що ДВС не повідомляло заставодержателя про арештоване майно боржника, що перебуває в заставі. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 43984166 від 14.04.2014 року не вбачається зареєстрованих обтяжень спірного рухомого майна на підставі постанов про накладення арешту державним виконавцем Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Осиповим О.Ю. від 11.06.2012 року, старшим державним виконавцем Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Заводнюк І.М. від 04.03.2014 року; державним виконавцем Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Микитюком М.О. від 06.02.2014 року, та заступником начальника Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Вишарем А.Ю. від 22.01.2014 року. (а.с. 13-48) Відповідно, заставодержатель ПАТ КБ «Приватбанк» має переважне право перед: стягувачем ПАТ «Державний ощадний банк України» за виконавчим провадженням ВП № 38559101, відкритим на виконання виконавчого листа № 2-7163/08, виданого 04.02.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці; стягувачем ПАТ «Універсал Банк» за виконавчим провадженням ВП № 39114804, відкритим на виконання виконавчого листа № 2-5554-2010, виданого 05.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці; стягувачем ПАТ «Мегабанк» за виконавчим провадженням ВП № 41564743, відкритим на виконаннявиконавчого листа № 2-1294/08, виданого 05.02.2009 року Староміським районним судом м. Вінниці, на задоволення своїх вимог про стягнення боргу з боржника [PERSON] шляхом звернення стягнення на заставне майно. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку з цим звернення до суду з позовом має здійснюватись за наявності даних про те, що існують підстави вважати про наявність спору. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Верховний Суд України в п. 16 Постанови Пленуму від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» звернув увагу на те, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками, але володіють ним на законних підставах. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення автомобіля марки MAN, модель: 8.163, рік випуску 2000, тип ТЗ: фургон-С, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], з-під арешту накладеного: державним виконавцем Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Осиповим О.Ю., про що винесено постанову ВП № 32964028 від 11.06.2012 року; старшим державним виконавцем Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Заводнюк І.М., про що винесено постанову ВП № 39114804 від 04.03.2014 року; державним виконавцем Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Микитюком М.О., про що винесено постанову ВП № 38559101 від 06.02.2014 року, та заступником начальника Вишенського відділуДВС Вінницького міського управління юстиції Вишарем А.Ю., про що винесено постанову ВП № 41564743 від 22.01.2014 року. Враховуючи клопотання представника позивача про залишення судових витрат за позивачем, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: approved