Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з з позовом до відповідачів про виділ в натурі частки із майна, що є в спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона та відповідачі є співвласниками домоволодіння №51 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві. Згідно з договором дарування від 16 січня 2017 року позивачка стала власником 4/25 часток житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, розташованого в м. Миколаєві по вул. Велика Морська, 51. Власниками інших часток домоволодіння є відповідачі, а саме: 24/100 частки належить [PERSON], 13/50 частки спільно належить [PERSON] та [PERSON], 34/100 частки [PERSON] Позивачка звернулася до відповідачів з пропозицією надати згоду про виділ в натурі житлового приміщення як об'єкту права спільної часткової власності. Однак, відповідачі не виявили бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. Оскільки сторони не змогли дійти згоди щодо виділу частки домоволодіння позивачки, що позбавляє її, як власника, можливості здійснювати свої права щодо володіння та користування цим майном, просить виділити в натурі належну їй частку. В подальшому позивачкою до суду було надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить виділити в натурі частку із майна, що є у спільної частковій власності, а саме: квартиру №3 домоволодіння №51 по вул. Велика Морська, 51 в м. Миколаєві площею 25,7 кв.м., яка складається: 3-1 - кухня пл. 3,8 кв.м., 3-2 - житлова площа 18,5 кв.м., 3-3 - коридор пл. 2,3 кв.м., 3-4 - вбиральня пл. 1.1 кв.м.; не визначати порядок користування земельною ділянкою між нею та співвласниками житлового будинку (відповідачами), та залишити земельну ділянку в загальному користуванні. Крім того, просить залишити у загальному користуванні також і надвірні узаконені господарські будови, а саме: ворота №1 та замощення № I; також стосовно неї припинити спільну часткову власність на домоволодіння №51 по вул. Велика Морська, 51 в м. Миколаєві. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали повністю. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову згідно першого варіанту експертизи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 січня 2017 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 4/25 часток житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, розташованого в м. Миколаєві по вул. Велика Морська, 51. У відповідності до довідки КП ММБТІ, виданої 23.01.2017, власниками інших часток житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, розташованого в м. Миколаєві по вул. Велика Морська, 51 є відповідачі, а саме: 24/100 частки переведені в нежитлові приміщення магазина належить [PERSON], 13/50 частки належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 34/100 частки [PERSON], 4/25 часток - [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований в м. Миколаєві по вул. Велика Морська, 51, позивачці належить житлове приміщення, а саме: квартира №3 домоволодіння №51 по вул. Велика Морська, 51 в м. Миколаєві площею 25,7 кв.м., яка складається: 3-1 - кухня пл. 3,8 кв.м., 3-2 - житлова площа 18,5 кв.м., 3-3 - коридор пл. 2,3 кв.м., 3-4 - вбиральня пл. 1.1 кв.м. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 25.12.1992 р. № 13, при вирішенні спорів про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру). Згідно положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна № 127 від 24.05.2001 р. зі змінами та доповненнями, квартирою є сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід. Виділ в натурі можливий при умові ізолювання часток і наявності мінімального складу приміщень. Відповідно до норм ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові споруди. Основні положення», п. 2.22. - в квартирах слід облаштовувати житлові кімнати та підсобні приміщення: кухню (не менше 7 кв.м. з природнім освітленням та вентиляцією); вбиральню (0,8 х1,22 м.), ванну кімнату та коридор. Згідно висновку № 125-033 судової будівельно-земельно-технічної експертизи від 06.05.2017 р., проведеною за ухвалою суду, експертом були розроблені два варіанти, а саме: 1-й варіант розділу домоволодіння №51 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві та 2-й варіант виділу частини земельної ділянки №51 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві. Відповідно до першого варіанту розділу домоволодіння по наближених до ідеальних часток, згідно порядку, що склався, в користуванні позивачки знаходиться квартира №3, а саме: 3-1 - кухня пл. 3,8 кв.м., 3-2 - житлова площа 18,5 кв.м., 3-3 - коридор пл. 2,3 кв.м., 3-4 - вбиральня пл. 1.1 кв.м., разом по квартирі №3 площа 25,7кв.м. Квартира позивачки є ізольованою частиною житлового будинку, при цьому які-небудь роботи по переобладнанню не потрібні. Кожна із сторін по справі, а саме, як позивачка, так і відповідачі, мають свою відокремлену частину, оскільки житлові приміщення, що належать сторонам, ізольовані одно від одного та сторони мають самостійні входи до цих приміщень. Відповідно до другого варіанту виділу частини земельної ділянки, встановлено, що виділити площу земельної ділянки, що ідеально належить, позивачці в користування, що має розбіжність від ідеальної частки в менший бік на 18,41 кв.м. не надається можливим в зв'язку з плотністю забудови земельної ділянки надвірними узаконеними будовами. Тому потрібно залишити в загальному користуванні земельну ділянку, а також надвірні узаконені господарські будови, а саме: ворота №1 та замощення № I. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ч. 1 цього Кодексу передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності (а не відповідно до норм житлової площі на одного мешканця відповідно до положень ЖК України). Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Відповідачі не надали доказів завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню їх часткам житлового будинку. За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачкою при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved