Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В червні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 14, 15) до відповідачки [PERSON], в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог в редакції від 21 березня 2017р. (а.с. 39, 40): зобов'язати відповідачку не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання вільного доступу до вказаної квартири (відкриття всіх дверей квартири, зняття сигналізації), надання дублікату всіх ключів від всіх дверей вказаної квартири, надання коду доступу для зняття сигналізації. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить ? частина спірної квартири, решта ? частини цієї квартири належить відповідачці. В зв'язку з тим, що відповідачкою було здійснено заміну замків на вхідних дверях квартири, позивачка не в змозі користуватися частиною квартирою, яка їй належить, в добровільному порядку відповідачка відмовляється допустити її до квартири, а також користуватися частиною квартирою, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. До судового засідання стороною позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку за своїм місцем реєстрації, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, сторонам на праві спільної часткової власності належить спірна квартира, так позивачці на праві власності належить ? частина квартири [ADDRESS], відповідно до договору дарування ? частини квартири від 19 квітня 2014р. (а.с. 43-48), решта ? частини цієї квартири належить відповідачці [PERSON] Спірна квартира складається з двох кімнат, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, в результаті чого, відповідачка не допускає позивачку до спірної квартири, остання немає ключів від вхідних дверей квартири, крім того судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивачка зверталась до правоохоронних органів з приводу того, що відповідачкою їй чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, шляхом зміни вхідних дверей до квартири та встановлення нових замків (а.с. 49). Враховуючи відносини, які склалися між співвласниками і характер правопорушення, створення відповідачкою перешкод позивачці в користуванні спірною квартирою, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved