Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 09.10.2018 р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., а саме: на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,3863 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] які розташовані по [ADDRESS] та належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Володарською районною державною нотаріальною конторою Київської області 14.05.2015 р. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, до якої увійшло названі вище земельні ділянки. Для оформлення спадщини вона звернулася до нотаріуса, той відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Після усунення недоліків на виконання ухвали суду від 11.10.2018 р. та встановлення місць проживання Відповідачів ухвалою суду від 27.11.2018 р. відкрито провадження у справі, визначено порядок розгляду справи, встановлено Відповідачам строк для подання відзивів, призначено підготовче судове засідання на 20.12.2018 р. У підготовче судове засідання 20.12.2018 р. сторони не з'явилися, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені, до суду ще 20.11.2018 р. подали завірені секретарем Завадівської сільської ради Володарського району Київської області заяви про розгляд справи без їх участі, Відповідачі зазначили також про визнання ними позовних вимог (а.с. 42-44). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Судом встановлено, що спірні земельні ділянки, а саме: 1/2 частка земельної ділянкиплощею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], та 1/2 земельної ділянки площею 0,3863 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] які розташовані по [ADDRESS], належали на праві приватної власності [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 14.05.2015 р. Володарською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с. 16, 17). Власник зазначених земельних ділянок [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER], виданого 16.02.2018 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 10 (а.с. 5). За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склав, спадкоємцем за законом, який подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщиниє Позивач - [PERSON], [INFO], яка є його дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 06.05.1972 р. Червоногвардійським відділом РАЦС м. Макіївка Донецької обл., актовий запис № 313 (а.с. 14). Відповідачі: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, відповідно, свідоцтва серії [NUMBER], виданого 13.02.1979 р. Червоногвардійським відділом РАЦС м. Макіївка Донецької області, актовий запис № 143 (а.с. 11), та свідоцтва серії [NUMBER], виданого 14.11.1986 р. Червоногвардійським відділом РАЦС м. Макіївка Донецької області, актовий запис № 1227 (а.с. 12); зміна прізвища першого з названих Відповідачів після укладення шлюбу підтверджена копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.10.2006 р. Червоногвардійським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 220 (а.с. 13). Обидва Відповідачі на спадщину не претендують, що вбачається із поданих до суду 20.11.2018 р. заяв про визнання позову (а.с. 43, 44). У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки (стаття 1261 ЦК України). За статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України), а також має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця (частини перша, друга статті 1274 ЦК України). За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. З матеріалів справи, зокрема відповіді приватного нотаріуса Позивачеві від 21.09.2018 р. № 425 (01-16) (а.с. 18) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилася спадщина у вигляді згаданих земельних ділянок площею 0,2500 га та 0,3863 га, що розташовані по [ADDRESS] оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивача виявилось неможливим через відсутність на підтвердження права власності спадкодавця належних правовстановлюючих документів (оригіналів). У зв'язку з цим приватним нотаріусом Бабак\~В.С. було відмовлено Позивачеві у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину з роз'ясненням про можливість вирішення питання в судовому порядку. Копія оголошення в газеті про недійсність втрачених свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.05.2015 р. серії [NUMBER] та серії [NUMBER], що належали [PERSON], додано до позовної заяви (а.с. 19). Відсутність будь-яких інших спадкоємців після померлого [PERSON], які подали б заяви про прийняття спадщини, підтверджено нотаріусом (а.с. 53) на відповідний запит суду (а.с. 45). За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, а саме: на1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,3863 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] які розташована по [ADDRESS] та які за життя належали померлому [INFO] р. [PERSON] на праві приватної власності. Таким чином, визнання Відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачами позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідачів на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося. Проте, зважаючи на визнання Відповідачами позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та вбачає підстави для повернення Позивачеві державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved