Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В січні 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 05 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №11293803000. За цим договором АКІБ «УкрСиббанк» зобовязався надати кредит у розмірі 100000 доларів США, а [PERSON] зобовязалася щомісячно до 05 лютого 2018 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 13,90% річних. Крім того, для забезпечення належного виконання грошових зобовязань за кредитним договором 05 лютого 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки №5883, за яким відповідач передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1488 га з кадастровим номером 3220881300:03:002:0227, з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Петрівське. АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 100000 доларів США. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобовязання, тому у АКІБ «УкрСиббанк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором в повному обсязі та сплати відсотків у загальному розмірі 3545421 гривень 95 копійок. [PERSON] ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. Тому в рахунок погашення боргу за кредитним договором позивач просить суд звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1488 га з кадастровим номером 3220881300:03:002:0227, з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Петрівське, шляхом визнання за ТОВ «Кей-Колект» права власності на земельну ділянку В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, якою просила в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11293803000 від 05 лютого 2008 року, яка складає з 3454421 гривень 95 копійок, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту 91665 доларів США 81 цент, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 12 грудня 2016 року 2372252 гривень 04 копійок, заборгованість по процентам 45332 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 12 грудня 2016 року 1173169 гривень 91 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,1488 га з кадастровим номером 3220881300:03:002:0227, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Петрівське, шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною 263772 гривень, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала у повному обсязі позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась та про своє ставлення до предявленого позову не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порякдку. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрованою не значиться (а.с.61). Тому, [PERSON] повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик у пресі в газеті «Час Київщини» від 07 квітня 2017 року (а.с.81). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що 05 лютого 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту №11293803000. За умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» зобовязався надати кредит у розмірі 100000 доларів США, а [PERSON] зобовязалася щомісячно до 05 лютого 2018 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,90% річних (а.с.9-15). В той же день для забезпечення належного виконання грошових зобовязань АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір іпотеки №5883, за яким відповідач передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1488 га з кадастровим номером 3220881300:03:002:0227 з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Петрівське, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №215797 (а.с.16-18). АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобовязання за договором про надання споживчого кредиту та надав [PERSON] кредит у розмірі 100000 доларів США. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Встановлено, що 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу №1 (а.с.49-53). За цим договором ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11293803000 від 05 лютого 2008 року, що підтверджується випискою з додатку №1 до договору факторингу від 12 грудня 2011 року (а.с.55). Крім цього, 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклади договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за договором іпотеки №5883, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.46-48). У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобовязання. Тому неї виникла заборгованість у загальному розмірі 136998 доларів США 08 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 12 грудня 2016 року еквівалентно 3545421 гривень 95 копійок та складається з заборгованості за основним боргом 91665 доларів США 81 цент, що еквівалентно 2372252 гривень 04 копійки та заборгованості за відсотками 45332 доларів США 27 центів, що еквівалентно 1173169 гривень 91 копійок. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 12 грудня 2016 року (а.с.23). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно з ч.5 ст.38 цього ж Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. У відповідності до п.4.1 та п.4.2 договору іпотеки №5883 від 05 лютого 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання. При цьому, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, [PERSON] сплатила заборгованість за кредитним договором у розмірі 136998 доларів США 08 центів, що еквівалентно 3545421 гривень 95 копійок. За правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку » у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до розяснень, викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст.38,39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону. Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Зі звіту про експертно-грошову оцінку предмета іпотеки, виконаного субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1488 га з кадастровим номером 3220881300:03:002:0227, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Петрівське, становить 263772 гривень (а.с.28-45). Тому, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором допустимо звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1488 га з кадастровим номером 3220881300:03:002:0227 з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Петрівське, та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №215797, шляхом її продажу ТОВ «Кей-Колект» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», та надати право ТОВ «Кей-Колект» на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною у розмірі 263772 гривень, визначеною на підставі оцінки предмету іпотеки. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №8149 від 21 грудня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ТОВ «Кей-Колект» сплатив судовий збір у розмірі 3956 гривень 58 копійок. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3956 гривень 58 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved