Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області 14.01.2019 року звернулось Публічне акціонерноге товариство «Перший Український Міжнародний Банк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначається, що 19.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою та статутом, та [PERSON] було укладено кредитний договір №26257018273483 та видано кредит в розмірі 15 283,06 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, розмір якої станом на 14.12.2018 року складає 21 394,99 грн., з яких: 13 766,44 грн. - заборгованість за кредитом, 1 516,62 грн. - заборгованість за комісією, 6 111,93 - штрафні санкції, яку позивач просить стягнути з відповідача та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.06.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2019 року цивільну справу передано до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю. Ухвалою Приморського районного суду від 21.02.2020 року прийнято справу до провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, не зважаючи на визнання явки представника позивача в судове засідання обов`язковою на підставі ухвали суду від 12.03.2020 року, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Однак, у зв`язку з тим, що сторонами подані всі докази до матеріалів справи, суд вважає, що нез`явлення позивача, явка якого визнана обов`язковою, в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В письмовому відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що питання щодо стягнення заборгованості в розмірі 15 713,06 грн. вже було вирішено на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 16.08.2018 року, який було оскаржено відповідачем та заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2019 року вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Суд звертає увагу сторін, що в порядку ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складання цього судового рішення є 04.06.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] було підписано пропозицію укладення договору карткового рахунку та договору страхування (оферта), відповідно до якого на ім`я відповідача [PERSON] було відкрито картковий рахунок, випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи, встановлено ліміт овердрафту (кредитування) за рахунком на умовах, визначених в пропозиції та загальних умовах відкриття та порядку ведення карткового рахунку та договору страхування. За умовами пропозиції моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції про укладання договору карткового рахунку та договору страхування буде вважатись дата підписання банком пропозиції та скріплення його печаткою, що мало місце 19.01.2020 року. За умовами пропозиції банком було встановлено ліміт овердрафту у розмірі 20 000 грн. зі строком користування 36 місяці. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятого на себе обов`язку із повернення суми кредиту позивачем було направлено письмову вимогу (повідомлення) на адресу відповідача про необхідність сплати заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Публічний Український Міжнародний Банк» за вих. № 675 від 06.06.2018 року. Окрім цього судом встановлено, що 16.08.2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис (номер в реєстрі № 7004 ) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №26257018273483 від 19.01.2012 року в розмірі 15 713,06 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. [PERSON] звернувся до Приморського районного суду з позовом про визнавання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2019 року у справі №522/18353/18 позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7004, вчинений 16.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 15 713,06 грн. Доказів щодо оскарження чи скасування вказаного рішення до суду не надано. Однією із підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд зазначив пред`явлення вимоги поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, що є однією із умов для видання виконавчого напису нотаріуса. На вказану обставину звертає увагу і відповідач у своєму відзиві однак при цьому не заявляє вимогу щодо застосування строків позовної давності, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для застосування наслідків сливу строків позовної давності. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивачем надано до суду виписку з рахунку [PERSON] , згідно якої заборгованість станом на 14.12.2018 року складає 21 394,99 грн., з яких: 13 766,44 грн. - заборгованість за кредитом, 1 516,62 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 6 111,93 - неустойка, 0 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 0 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту, 0 грн. - строкова заборгованість за комісією, 0 грн. - строкова заборгованість за процентами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного Кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Так, судом дійсно встановлено факт прийняття відповідачем пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування. Факт виконання позивачем обов`язку з перерахування коштів на рахунок відповідача не заперечується відповідачем. Разом з тим, досліджуючи посилання позивача щодо розміру заборгованості, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/16891/15-ц від 30 січня 2018 року доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до п. п. 41, 42, 44, 48 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Таким чином, виписка, підписана представником Публічного акціонерного товариства «Публічний Український Міжнародний Банк» Власенко Ж.В. , по суті є інформаційною довідкою та не може вважатись належним доказом на підтвердження отримання кредиту, руху коштів та розміру заборгованості за кредитним договором. Окрім цього, в матеріалах справи не міститься жодного обґрунтування розміру заборгованості, за який період така заборгованість нарахована, не зазначено яким чином нараховано неустойку в розмірі 6 111,93 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача в частині наявності заборгованості за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №191218.110 від 19.12.2018 року. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимогах, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed