Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь малолітнього [PERSON] , аліменти на його утримання в розмірі ј частки всіх видів її доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 грудня 2018 року і до його повноліття. В обґрунтування позовної заяви директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О.П. зазначає, що відповідач у справі має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від виховання якого злісно ухиляється. Відомості про батька малолітнього записані у свідоцтві про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Малолітній [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Мати дитини, [PERSON] , покинула малолітнього у КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр», про що було складено акт. Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.04.2018 року №229 малолітній [PERSON] влаштований до Обласного спеціалізованого будинку дитини «Гіппократ» на повне державне утримання. За час перебування малолітнього у будинку дитини, мати жодного разу його не відвідала, не поцікавилась станом здоров`я та розвитком сина. Відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 липня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, ухвалити заочне рішення по справі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява директора КНП ХОР ОСБД «Гіппократ» - Марабян Р. в якій останній зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника КНП ХОР ОСБД «Гіппократ». Разом з тим, повідомляє, що за весь час перебування мати дитини жодного разу не відвідала сина, не цікавилась його розвитком та станом здоров`я. Ніхто з рідних також не намагався відвідати хлопчика. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 593. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00019993647 від 20 квітня 2018 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до заяви [PERSON] та Акту закладу охорони здоров`я та органів внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 19.03.2019 року, матір - [PERSON] відмовилась забрати свою дитину - хлопчика [PERSON], [INFO] , з КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» (м.Харків, Салтівське шосе, буд.264) у зв`язку з тим, що у дитині є фізичні вади розвитку. Згідно рішення № 229 від 11.04.2018 року виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про реєстрацію народження та влаштування малолітніх, надано дозвіл службам у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на реєстрацію народження малолітніх дітей у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції; вжити заходів щодо влаштування дитини - [PERSON] , [INFO] , до закладів для дітей. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідувала його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на виховання. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК, зокрема як ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту висновку вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Відповідач в судове засідання не з`явилась, не надала доказів, що спростовують заявлені до неї вимоги, не надала заперечень, що свідчать про її небажання займатися дитиною, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає їй матеріальну допомогу, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків. Крім того, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, суд визначає розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , в розмірі ј частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до його повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved