Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив встановити\~ факт постійного проживання спадкоємця за заповітом [PERSON]\~ в квартирі [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON]\~\~ на\~ час відкриття спадщини станом на 28 січня 2009 року; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на нерухоме майно, яке належало [PERSON] на час його смерті станом на 28.01.2009 року, а саме\~ на 12/100 частин житлового будинку\~ літ. А з належними до нього будівлями і спорудами, що складається з\~ квартири №1\~ загальною площею 41,2 кв.м., в тому числі житловою площею 30,7 кв.м., сарая літ. Г, вбиральні літ. Д,\~ а також криниці та огорожі спільного користування\~ за адресою м.Чернівці, проспект Незалежності, 67.\~\~\~ В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який між ними було розірвано у квітні 2007 року. під час вказаного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з ним за адресою м. Чернівці, вул. Білоцерківська, 7/2, а колишня дружина [PERSON] проживала разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою п-т. Незалежності, 67/3. В цьому ж будинку, в квартирі №1, що складає 12/100 частин житлового будинку літ. А проживав батько [PERSON] та дід [PERSON] [PERSON]. Після смерті батька, у вересні 2008 року, [PERSON] проживала разом з дідом у належній йому квартирі та останній 22.07.2007 року склав заповіт відповідно до якого належну йому на праві власності частину вище вказаного будинку заповів матері позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON] продовжувала проживати у належній йому квартирі [ADDRESS], що становить 45/100 частин вказаного будинку, проте з заявою про прийняття спадщини в органи нотаріату не зверталась, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем. В подальшому, 20.11.2014 року померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на вказану частку нерухомого майна, проте її донька [PERSON], як спадкоємець першої черги, не може прийняти спадщину після смерті матері, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок. В судовому позивач, її законний представник, а також представник за договором про представництво інтересів в суді, позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти задоволення позову, якщо це не порушує права інших осіб. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що їй достеменно відомо, що мати позивачки [PERSON] проживала разом з дідом [PERSON] та після смерті останнього вона займалась його похованням та продовжувала проживати в належній йому квартирі. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представників, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а/с 6). Згідно вимог ч. 2 ст. 29 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Також, матеріалами справи встановлено, що мати позивача [PERSON] було донькою [PERSON], який в свою чергу був сином [PERSON], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а/с 28,29). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 28 січня 2009 року помер [PERSON], який за свого життя склав заповіт відповідно до якого належну йому на праві власності частину будинку №67 по проспекту Незалежності в м.Чернівці заповів [PERSON] (а/с 11, 22 зворот). Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, відповідно до якого Чернівецьке міське житлове управління посвідчило право власності [PERSON] на 12/100 частин житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами за адресою м. Чернівці, п-т. Незалежності, 67 (а/с 23). Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом з спадкодавцем та з заявою про відмову прийняття спадщини у відповідні органи не зверталась, а тому її дії свідчили про прийняття спадкового майна після смерті спадкодавця. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті дідуся, проте у встановленому законом порядку не отримала правовстановлюючі документи про право власності на спадщину. 20 листопада 2014 року мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 8). За змістом ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею першої черги після смерті її матері та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про наявність інших спадкоємців окрім доньки покійної [PERSON] [PERSON] Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] не може реалізувати свої право оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її матері, оскільки відсутній відповідний правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на житловий будинок №67 по п-ту Незалежності в м. Чернівці. У відповідності до розяснень, які містяться в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 \~ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За наслідками розгляду справи встановлено, що покійному [PERSON] належало на праві власності 12/100 частин житлового будинку\~ літ. А з належними до нього будівлями і спорудами, що складається з\~ квартири №1\~ загальною площею 41,2 кв.м., в тому числі житловою площею 30,7 кв.м., сарая літ. Г, вбиральні літ. Д,\~ а також криниці та огорожі спільного користування\~ за адресою м.Чернівці, проспект Незалежності, 67.\~\~\~Спадкоємець за заповітом [PERSON], після смерті спадкодавця [PERSON], прийняла спадщину до складу якої входила вказана вище частка в нерухомому майні, проте за життя не оформила правовстановлюючих документів про право власності на спадщину, у звязку з чим її спадкоємиця за законом [PERSON] не може реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті матері, у звязку з чим порушене право позивачки підлягає захисту в судовому порядку. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved