Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що останній є інвалідом II групи безстроково. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2006 року визнаний недієздатним, опікуном призначена мати - [PERSON]. Із анамнезу відомо, що перебуває під спостереженням лікаря-психіатра з 1995 року у зв'язку з важким психічним розладом. Неодноразово, більш 30 разів, перебував на лікуванні в психіатричній лікарні у зв'язку із загостренням психічного захворювання. Виставлявся діагноз: «Шизофренія, проста форма». Потім у зв'язку з перевагою в клінічній картині галюцинаторно-параноїдної симптоматики виставлений діагноз: «Шизофренія, парапоїдна форма». За час хвороби сформувався емоційно-вольовий дефект із вираженою аутизацією, різким звуженням кола інтересів, схильністю до бродяжництва, неодноразово йшов з будинку на тривалий час, не пояснював, де буває, розшукувався поліцією. Ремісії короткочасні, нестійкі. У клінічній картині галюцинаторно-параноїдна симптоматика, агресивні форми поведінки, у стані загострення психічного захворювання агресивний стосовно матері, сусідів, перехожих на вулиці. Остання виписка 13.07.2017 року з КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОС. Після виписки підгримуючу терапію приймав нерегулярно. Зі слів матері: стан погіршився протягом 10 днів (порушений сон, заявляє, що він поховав свою матір, живе у квартирі із чужою жінкою, себе називає «сином диявола», мати «терористкою». Не виконує елементарні санітарно-гігієнічні заходи, іде з будинку на тривалий час, не знімаючи взуття й одяг, лягає в постіль, на зауваження матері реагує агресивно - штовхає її, може вдарити. 01.08.2017 року мати викликала бригаду спеціалізованої медичної допомоги, доставлений у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР о 06.00 годині, оглянутий черговим лікарем, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. Госпіталізований у примусовому порядку. 01.08.2017 року о 09.00 годині оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: контакт носить формальний характер. Розуміє, що перебуває в лікарні, дату назвати не може. Себе називає «син диявола - [PERSON]», злобливо говорить про матір, «вона - терористка [PERSON], з нею буде розбиратися Путін і Бен-Ладан». Відмовляється від бесіди, щось шепотить. Не заперечує, що штовхає й може вдарити мати, афективно заряджений на її адресу, говорить, «за законом України вона повинна мене фінансувати». Не заперечує, що не миється й спить в одязі, але пояснити це не може. Фрази незакінчені, розірвані. Мислення паралогичное, із зізковзуванням. Критика до хвороби відсутня. Стан хворого можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, парацоїдної форми, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, галюіщнаторно-параноїдний синдром з агресивними діями й високою ймовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння (агресія на адресу матері). Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Зацікавлена особа мати [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.08.2017 року [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, парацоїдної форми, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, галюіщнаторно-параноїдний синдром з агресивними діями й високою ймовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння (агресія на адресу матері). Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved