Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В січні 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки борг по квартирній платі та комунальним послугам в сумі 18048грн.98коп., посилаючись на те, що відповідачка, будучи власником квартири [ADDRESS] з січня 2008р. по липень 2012р. квартплату та комунальні послуги сплачувала не регулярно та не в повному обсязі. Також позивач просить поновити строк позовної давності, посилаючись на те, що в квітні 2012р. був винесений судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості за житлово-комунальні послуги за цей період, який був за її заявою скасований, позивач звернувся до суду з позовом, однак у зв'язку з накладенням арешту на кошти не мав змоги сплатити судовий збір, а тому строк позовної давності був пропущений з поважних причин. Представник відповідачки позов визнав частково, посилаючись на те, що у відповідачки встановлені лічильники, а тому розмір заборгованості за холодне та гаряче водопостачання не відповідає дійсності. Крім того, наполягає на застосуванні строку позовної давності та відмові з цих підстав у позові про стягнення заборгованості за період з січня 2008р. по грудень 2009р., посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише в січні 2013р. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому, відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає ЖБК «Верстат-3». Однак відповідачка квартирну плату та плату за комунальні послуги сплачує не регулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого згідно з розрахунком позивача за період з січня 2008р. по липень 2012р. виникла заборгованість в розмірі 18 048грн. 98коп. /ас 8-10/. В квітні 2012р. позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.05.2012р. судовий наказ від 3.04.2012р. за заявою [PERSON] був скасований. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992р. № 572 /що діяли до 24.01.2006р./ власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. № 45 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992р. заборгованість власників квартир, пов'язана з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4,5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки відповідачка сплачувала квартирну плату та плату за комунальні послуги не регулярно, заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку. При встановлені періоду, за який з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги, суд враховує той факт, що в квітні 2012р. позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості, який ухвалою суду від 10.05.2012р. був скасований, після чого позивач протягом 2012р. при зверненні до суду з позовом не мав можливості оплатити судовий збір внаслідок накладення арешту на його рахунки, у зв'язку з чим суд вважає причини пропуску позовної давності поважними, а порушене право на стягнення заборгованості за період з квітня 2009р. по липень 2012р. таким, що підлягає захисту /т. 2 ас 8-16/. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 1.06.2004р. між [PERSON] та ЖЕО-804 був укладений договір про проведення розрахунків за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води, відповідно до якого сторони домовились проводити розрахунки за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води /т. 1 ас 100-105/. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Посилання представника позивача на те, що відповідачка не допускала працівників ЖБК для перевірки наявності лічильників та проведення їх повірки, а тому плата нараховувалась без урахування показників лічильників суд вважає безпідставним, оскільки доказів не допуску в той період часу /2009-2012р./ відповідачкою [PERSON] уповноважених осіб ЖБК в свою квартиру позивач не надав. Факт встановлення лічильників підтверджений договором від 1.06.2012р., а також рахунками на сплату житлово-комунальних послуг за період 2010-2012р.р., що направлялись відповідачці, які містять графу та відомості про показники лічильників гарячого та холодного водопостачання в квартирі у відповідачки /т. 1 ас 109-119/. Як вбачається з наданих відповідачкою квитанцій та рахунків, за період з січня 2010р. по липень 2012р. нею були сплачені комунальні послуги з урахуванням показників лічильників холодного та гарячого водопостачання на загальну суму 2843грн. 10коп. /т. 1 ас 108-120/. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 397грн. 38коп., що становить різницю між нарахованою позивачем та сплаченою відповідачкою заборгованістю згідно поданих квитанцій (8 240,48-2843,10=5397,38грн.). Доказів про оплату комунальних послуг за період з квітня по грудень 2009р., а також даних про кількість використаної гарячої та холодної води згідно з показаннями лічильників за цей період відповідачка, не дивлячись на неодноразові пропозиції суду, не надала, а тому при стягненні заборгованості за цей період суд керується ч. 3 ст. 10 ЦПК України та приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до якого за цей період заборгованість відповідачки за житлово-комунальні послуги складає 2 925грн. 95коп. /т. 1 ас 8/. Таким чином з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 1.04.2009р. по 31.07.2012р. в розмірі 8 323грн. 33коп. ( 5397,38+2925,95=8323,33). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial