Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Головний лікар комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини №3 «Сонечко» (65111, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 149/5) звернулась до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Предмет та підстави позову - позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої дитини, не проявляє щодо сина батьківської турботи та уваги. За весь час перебування дитини в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 Сонечко», мати дитини, [PERSON] , відвідала дитину 17.09.2017 року , 31.01.2018 року, 14.05.2018 року та 18.05.2018 року. Також мати приходила 14.03.2018 року та 03.04.2018 року, але з дитиною не бачилась, оскільки дитина хворіла. Починаючи з 18.05.2018 року мати, більше жодного разу не відвідувала свого сина, не цікавилась його долею та здоров`ям, матеріальної допомоги не надавала. На підставі викладеного, враховуючи наявність позитивного рішення органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 19.11.2018 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 29 січня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження № 4890 від 17.07.2017 року (а.с. 8). Відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 675р від 10.10.2017 року (а.с. 10) малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до КУ «Спеціалізований психоневрологічний судинок дитини №3 «Сонечко» на повне державне забезпечення. Час перебування дитини у зазначеному закладі сплинув 10.04.2018 року. Малолітній [PERSON] перебуває в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 Сонечко» з 15.09.2017 року по теперішній час. Підставою для цього стало те, що хлопчик залишився без батьківського піклування. Так, згідно з актом, складеним 15.09.2017 року інспектором ЮПСП Суворовськог ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, біля воріт КУ «СПБД №3 Сонечко» була виявлена покинута дитина чоловічої статі. Мати дитини, [PERSON] , за даними Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою КУ «Одеський міський центр бездомних громадян»: м. Одеса, вул. Л.Толстого, 7 (а.с. 21). Разом з матір`ю [PERSON] не зареєстрований. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.09.2018 року (а.с. 6-7), мати дитини постійного місця проживання не має, помешкання для проживання винаймає. Відповідно до інформації, наданої Одеським міським центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді від 13.08.2018 року (а.с. 16), було здійснено вихід до місця проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування вдома нікого не було. Зі слів сусідів з`ясовано, що за дією адресою мешкає свекруха [PERSON] . Залишені інформаційні повідомлення та запрошення до ОМЦСССДМ залишились без уваги матері дитини. Малолітній [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, відповідно до наказу Служби у справах дітей №118 від 19.09.2017 року. За весь час перебування дитини в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 Сонечко», мати дитини, [PERSON] , відвідала дитину 17.09.2017 року , 31.01.2018 року, 14.05.2018 року та 18.05.2018 року. Також мати приходила 14.03.2018 року та 03.04.2018 року, але з дитиною не бачилась, оскільки дитина хворіла. Починаючи з 18.05.2018 року мати, більше жодного разу не відвідувала свого сина, не цікавилась його долею та здоров`ям, матеріальної допомоги не надавала. Таким чином, дитина залишились без батьківського піклування, мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матір`ю не одноразово проводилися бесіди, щодо регулярного відвідування дитини та створення необхідних умов для проживання малолітньої дитини. Мати обіцяла прийти на прийом до територіального відділу служби у справах дітей та надати заяву про подовження терміну перебування дитини в закладі у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю житла. На засіданні ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 16.08.2018 року, було відкладено розгляд питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав до 30.08.2018 р. Матері надали можливість підготувати та надати до служби у справах дітей ОМР відповідний пакет документів та заяву про подовження терміну перебування дитини в закладі. [PERSON] власноруч написала заяву про те, що вона зобов`язується до 30.01.2018р. принести необхідні документи і написати заяву, але зобов`язання не виконала. До служби у справах дітей не прийшла, на телефонні дзвінки не відповідала, не засідання ради опіки та піклування не з`явилась, була повідомлена належним чином. Суворівська районна адміністрація Одеської міської ради 11.09.2018 року надала висновок вих.№ 01-05-3/329 вх про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с 6-7). Згідно з ст.245 Сімейного кодексу України, головний лікар КУ Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» виконує обов`язки опікуна та піклувальника по відношенню до вихованців КУ СПБД №3 «Сонечко» м. Одеси, позбавлених батьківського піклування та постійно проживаючих у дитячому закладі. Враховуючи викладене, суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яке виражається у тому, що вона не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування його особистості вік; не надає синові доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі і своєю систематичною поведінкою не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких материнських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням дитини, не задумується про її долю, її майбутнє, не може навчити сина моральним та суспільним цінностям: любові, взаєморозумінню, взаємоповазі, добру. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи доведеність в судовому засіданні факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, зважаючи на те, що при розгляді даної категорії справ рішення ухвалюється з першочерговим дотриманням інтересів дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 164 СК України та позбавлення відповідача батьківських прав. Особа, яка позбавлена батьківських прав, відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини та суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме - до [INFO] , та вважає за доцільне зобов`язати законного представника дитини відкрити їй особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved