overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою та вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Шпичинецькою сільською радою Деражнянського району 15 травня 1999 року, актовий запис за № 01. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між подружжям припинені в силу відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Враховуючи вказані обставини вважає за доцільне розірвати шлюб із відповідачем. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просить їх задоволити. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач в ході розгляду справи не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження сім'ї не вбачається. Згідно зі ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ст.105 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малотітньої дитини, дитини-інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, суд враховує, що сторони мають двох неповнолітніх дітей, протягом тривалого часу не проживають як подружжя, крім того, не досягли примирення впродовж строку визначеного судом, з цих підстав шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551грн.20коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 10.08.2002 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. З 10.08.2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними копії свідоцтва про одруження, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 847 (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження останніх (а.с. 6,7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 2003 р. перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження останніх (а.с. 3,4). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 27 серпня 2011 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку Ніколь, [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом поштового повідомлення, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. З 27.08.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що перебувала з відповідачем в цивільному шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виконавчого комітету Узинської міської ради від 28.04.2016 року № 67, [PERSON] та її син [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO] (Фрунзе), 60, кв.39 (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню.. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 17.02.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, вони не ведуть спільного господарства, та не підтримують шлюбні відносини, тому збереження сім`ї є неможливим, позивач просила їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.02.2009 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 128, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO]. що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 28.12.1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб. Посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, в зв`язку з відсутністю між ними взаємоповаги та взаєморозуміння, внаслідок чого в сім`ї виникали сварки, а сімейно-шлюбні стосунки не підтримують на протязі 15 років, тому збереження шлюбу є неможливим, позивач просив їх шлюб розірвати. В заяві від 03.08.2016 року позивач просив залишити за ним сплачений судовий збір. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій нею заяві надала свою згоду на розлучення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.12.1990 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 2070, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що з 11.08.2006 року вона з відповідачем перебуває в шлюбі, від якого в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Вона самостійно не може повноцінно утримувати доньку, оскільки несе інші витрати повязані з фізичним, духовним та моральним розвитком дитини, а батько ухиляється від добровільного надання грошових коштів на утримання доньки та витрачає кошти на власні потреби, інтересами сімї не цікавиться. Тому просить позов задоволити та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, суду пояснила, що дитина перебуває на її утриманні, а відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в сумі 1/4 частини усіх його видів доходу на утримання доньки. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.08.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівенській області, актовий запис №187. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], а матірю [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №146104; свідоцтвом про народження серії І-БВ №264943. Згідно довідки ОСББ «Промінь» №38 від 30.05.2016 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [INFO]/2А, кв.44. Відповідно до довідки ТДВ «ТДВ «Хмельницькзалізобетон» №85 від 17.06.2016 року, [PERSON] працює на посаді начальника відділу виробничо-технічного і його дохід за останні 12 місяців становить 149409,39 грн.. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.05.2016 року і до повноліття дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 12 вересня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинені, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Тому, просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій проти позову заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2012 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved