Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Голова Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], стягнення аліментів та передачу дитини під опіку держави. Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що всупереч вимогам Закону, [PERSON], як мати не виконує своїх обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], фактично не займається її вихованням та утриманням, ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов'язків. Згідно акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2017 року, складеного інспектором з ювенальної превенції Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції, в присутності начальника відділу соціальних послуг Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, було виявлено дитину [PERSON], [INFO]. Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області направила малолітню [PERSON], [INFO] до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. За час перебування малолітньої [PERSON] в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, долею дитини відповідачка не цікавилася. На засідання комісії з питань захисту прав дитини жодного разу не з'являлася. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду обставини викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи у судовому засіданні просив суд вирішити дану справу на розсуд суду на підставі тих документів, які містяться в матеріалах справи. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що мати - [PERSON], [INFO], в м. Запоріжжі та Запорізькій області не має реєстрації (а.с.11). Згідно довідки Томаківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06.02.2017 року № 128/14-44-14, відомості про батька малолітньої [PERSON], встановлено, що, до актового запису № 3 від 15.06.2010 року складеного на [PERSON], відомості про батька внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (тобто за вказівкою матері) (а.с.9). Згідно акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2017 року, складеного інспектором з ювенальної превенції Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції, в присутності начальника відділу соціальних послуг Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, було виявлено дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області направила малолітню [PERSON], [INFO] до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. Таким чином, малолітню [PERSON] було поставлено на облік дитини яка перебуває в складних життєвих обставинах наказом начальника служби у справах дітей Запорізької райдержадміністрації від 09.03.2017 року № 46 (а.с.12). За час перебування малолітньої [PERSON] в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, долею дитини відповідачка не цікавилася, жодних дій з метою повернення малолітньої дитини на виховання в сім'ю не зробила. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, відповідачка жодного разу не з'являлася. Тому на засіданні комісії, яке відбулося 27.11.2017 року було визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітньої доньки [PERSON] (а.с.14). Відповідно до вимог ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про неї. Порушуючи зазначені вимоги, мати ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не здійснює належний догляд за малолітньою дитиною, власною бездіяльністю створює загрозу її життю та здоров'ю. На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, є хронічними алкоголіками або наркоманами, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно рішення № 196 від27.11.2017 року про доцільність/не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], комісія з питань захисту прав дитини Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, вирішила визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.14). Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю малолітньої [PERSON] є [PERSON] - відповідачка по справі (а.с.6). Батько дитини у свідоцтві про народження записаний за вказівкою матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 1762,00 гривень, слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved