Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому в законом порядку 13.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №294. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO],. Однак на теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, дитина постійно проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.12.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №294 (а.с.9). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження від 28.11.2014 року [NUMBER], являється відповідач [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з поданої позовної заяви, та пояснень сторін - сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Як вказує позивач у своїй позовній заяві, син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач свій обов'язок по утриманню дитини належним чином не виконує, малолітня дитина проживає з матір'ю та перебуває на її повному утриманні, відповідач письмовою заявою визнав заявлені позовні вимоги, отже виявив згоду сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. Окрім цього, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень, суд бере до уваги вимоги ст. 182 СК України та враховує матеріальне становище відповідача те, що він інших неповнолітніх дітей та утримань по виконавчим документам не має, інвалідом не являється, при цьому працює та має можливість утримувати дитину. Згідно з ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів 22.08.2017 року, суд присуджує стягнення аліментів з 22.08.2017 року. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved