Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.12.2004 року. Тривалий час страждає на параноїдну шизофренію В клінічній картині галюцинаторно-маячна симптоматика, агресивні соціально-небезпечні тенденції. Є інвалідом другої групи безстроково. 22.08.1975 року за хворобливими мотивами вбив свою сестру Згідно Постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.10 1975 року знаходився на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим наглядом м. Дніпропетровськ, потім з 04.02.1988 року по 11.01.1991 рік в Запорізькій обласній психіатричній лікарні. 20.02.1994 року за хворобливими мотивами вбив матір. Згідно Постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.1994 року був направлений на примусове лікування в психіатричну лікарню з суворим наглядом. В подальшому був переведений до Херсонської обласної психіатричної лікарні з посиленим наглядом, а звідти до Запорізької обласної психіатричної лікарні, де знаходиться з 15.12.2004 року. Згідно Постанови Комунарського районного суду від 16 11 2007 року переведений на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань. До теперішнього часу, не зважаючи на проводиме лікування, психічний стан хворого залишається нестабільний. Вважає себе «Богом», а більшість оточуючих «чортами», імпульсивно нападає на хворих та медичний персонал, б'є, погрожує розправою, заявляє, що «чортів треба вбивати». Медикаментозній та психотерапевтичній корекції практично не піддається. Соціальні зв'язки втрачені 18.05.2017 року, через соціальну службу, лікарня отримала копію Рішення народного суду Червоногвардійського району м. Дніпропетровськ від 17.06.1976 року про визнання [PERSON] недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 16.02.1984 року № 51 опікуном над недієздатним [PERSON] була призначена його сестра [PERSON], однак Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації від 30.04.2003 року №824/г [PERSON] звільнена від обов'язків опікуна над недієздатним [PERSON] В теперішній час опікуна не має. 19.05.2017 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що [PERSON] А,О., [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом являє небезпеку для себе та оточуючих, а також не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.05.2017 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] А,О., [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом являє небезпеку для себе та оточуючих, а також не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved