Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON], яка діє від імені [PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 31 липня 2010 року її довіритель уклав шлюб з відповідачем. Під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Ця квартира є обєктом їх спільної сумісної власності. [PERSON] не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому представник позивача [PERSON] просить суд розірвати шлюб та визнати за кожною стороною право власності на ? частку в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не зявилась у судове засідання. Вона завчасно у встановленому законом порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверд-жується її особистим підписом у довідці від 24 липня 2017 року (а.с.29). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 31 липня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відпо-відний актовий запис за №732. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). 23 вересня 2012 року у них народилась дочка [PERSON] Ця обставина підтверджу-ється копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №163915 від 28 вересня 2012 року (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сімєю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Примушування його до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Крім того, 13 грудня 2011 року [PERSON] уклав з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким позивач прид-бав квартиру [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копі-єю витягу з Державного реєстру правочинів №10788109 від 13 грудня 2011 року (а.с.7) та копією витягу про державну реєстрацію прав КП «Бориспільське БТІ» №32742560 від 29 грудня 2011 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Встановлено, що спірна квартира була придбана під час перебування сторін у шлюбі. Тому це нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності сторін. В матеріалах ци-вільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, які є підставами для відступ-лення від засад рівності часток. З огляду на це суд вважає, що в порядку поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за [PERSON] належить визнати право власності на ? частку в квартирі [ADDRESS]. В такому випадку у власності відповідача залишиться інша ? частка в цій квартирі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї час-тини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1903 гривень 55 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №18490042-1 від 15 травня 2017 року (а.с.1). Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1903 гривень 55 копійок.

Outcome: approved