Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

В січні 2017 року, позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила збільшити розмір аліментів визначений рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2015 року по справі № 522/12354/15-Ц та стягувати з Відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх доходів [PERSON] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 01.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також просила стягнути з відповідача 23220 (двадцять три тисячі двісті двадцять) гривень 95 копійок як 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на утримання сина та 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок сплаченого нею судового збору. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року було відкрито провадження по справі. Відповідачем по справі [PERSON] неодноразово було оскаржено ухвалу про відкриття провадження у справі до Одеського апеляційного суду. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.06.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року було ухвалено вважати неподаною та повернути скаржнику через зловживання скаржником процесуальними правами з метою затягування виконання судового рішення. Також, позивачкою були змінені позовні вимоги, та остаточно вона просить збільшити розмір аліментів визначений рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2015 року по справі № 522/12354/15-Ц та стягувати з [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , громадянки України, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок на місяць починаючи з 01.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , стягнути з Відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 23220 (двадцять три тисячі двісті двадцять) гривень 95 копійок та судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання неодноразово повідомлявся, однак повістки поверталися до суду з поміткою «відмовився від отримання», про існування зазначеного судового процесу йому відомо, враховуючи оскарження ним ухвали суду про відкриття цього провадження та встановленням судом апеляційної інстанції факту зловживання позивачем процесуальними правами з метою затягування виконання судового рішення, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягає задоволенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року у першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 642 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 24 квітня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення по справі № 522/3105/14-Ц відповідно до якого шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17 вересня 2011 року у першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 642, було розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина- [PERSON] , [INFO] 16 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом про стягнення з Відповідача - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини [PERSON] . 23 жовтня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення по справі № 522/12354/15-Ц, відповідно до якого позов [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, постановлено стягувати з [PERSON] [INFO] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , громадянки України, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно починаючи з 01 листопада 2015 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] (копія рішення додається). Винесення саме такого рішення із визначенням розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень було обумовлено відсутністю постійного доходу у відповідача та його згодою на сплату саме такої суми. 29.09.2015 року [PERSON] зареєструвала новий шлюб з [PERSON] , після чого обрала прізвище чоловіка - [PERSON] . Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З жовтня 2015 року (початок стягнення аліментів з [PERSON] ) і по сьогоднішній день позивачка [PERSON] понесла багато додаткових витрат на [PERSON] , зумовлених його хворобою та необхідних для розвитку здібностей дитини, її нормального фізичного, духовного та морального розвитку. Починаючи з березня 2016 року [PERSON] проходив лікування в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», йому було поставлено діагноз - Гіперметропія слабого ступеня, катаральний кон`юнктивіт. Згідно із медичним висновком ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» від 8 листопада 2016 року було уточнено діагноз - невроз нав`язливих рухів повік, гіперметропія слабого ступеня, рекомендовано лікування в спеціалізованому центрі офтальмології в м. Відень. За цей час на ліки, медичні товари та процедури для [PERSON] загалом було витрачено 9278,28 гривень (дев`ять тисяч двісті сімдесят вісім гривень 28 копійок), з них: 3893,64 гривень безпосередньо на ліки, 350,00 гривень на придбання CD диску з спеціалізованою програмою для тренування очей, 150,00 гривень у якості внеску за здійснення процедур в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», 1020,00 гривень за медичну допомогу ТОВ «Медікап», 1153,18 гривень на придбання інгалятора, 1961,00 гривень на придбання специфічного ортопедичного взуття та фурнітури для нього. Окрім цього з метою забезпечення якісної освіти [PERSON] . Позивачкою були здійсненні наступні додаткові трати на загальну суму - 11617,84 гривень (одинадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 84 копійки), з них: за дитячій садок - 2329,48 гривень, за навчання в школі розвитку - 8180,00 гривень, витрати на канцтовари - 37,74 євро, що згідно із курсом НБУ на 17.01.2017 року становить 1108,36 (37,74Х29,3682). Також для забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку [PERSON] . Позивачкою були здійснені додаткові витрати на організацію його дозвілля, придбання навчаючих іграшок в розмірі 6230,40 гривень (шість тисяч двісті тридцять гривень 40 копійок. Оскільки [PERSON] , як і люба інша дитина дуже стрімко переростає розмір власного одягу, позивачка вимушена була здійснювати додаткові витрати на придбання сезонного та спеціалізованого одягу для зайнять спортом на загальну суму 15855,37 гривень (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 37 копійок), з яких 2394,16 безпосередньо гривень, та 458,36 євро, які відповідно до курсу НБУ на 17.01.2017 року складають 13461,21 гривень. Окрім цього, оскільки [PERSON] більше не міг спати в дитячому ліжку, оскільки виріс з його розмірів, Позивачка змушена була вчинити додаткові трати на придбання для нього дивану у розмірі 3460,00 гривень (три тисячі чотириста шістдесят гривень 00 копійок). Таким чином, загалом Позивачкою було здійснено додаткові витрати на [PERSON] , зумовлених його хворобою та необхідних для розвитку його здібностей, а також необхідних для його нормального фізичного, духовного та морального розвитку, у розмірі 46441,89 гривень (сорок шість тисяч чотириста сорок одна гривня 89 копійок), 1/2 з яких в розмірі 23220,95 гривень (двадцять три тисячі двісті двадцять гривень 95 копійок), відповідно до статті 185 СК України повинна бути стягнута з Відповідача [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, суд вважає обґрунтованим позов та можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок на місяць починаючи з 01.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивача, додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 23220 (двадцять три тисячі двісті двадцять) гривень 95 копійок та сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved