overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки Оксани 10 лютого [INFO] та доньки Марини [INFO] твердій грошовій сумі по 250 грн на кожну дитину посилаючись на те, що він ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивачка в судове засідання позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день розгляду справи був належним чином повідомлений. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Вислухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітніх дітей і згідно закону він зобов'язаний приймати участь в утримані дитини. Стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання дітей Оскільки відповідач ніде не працює, аліменти з нього слід стягнути в твердій сумі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В червні 2010 року ВАТ [PERSON] «Надра звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення на його користь суми боргу в розмірі 41740 грн., посилаючись на те, що 17 жовтня 2007 року відповідно до кредитного договору №683691 [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 грн, і зобов'язалася погасити його згідно графіку щомісячно до 15 жовтня 2010 року. Станом 8 червня 2010 року вона допустила в заборгованість по поверненню кредиту в сумі 23078 грн.14 коп. У зв'язку з чим, їй нарахована 11389 грн.86 коп. несплачених відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 3672 грн., штраф 3600 грн., Просив стягнути з відповідачів в примусовому порядку 41740 грн В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи та не повідомили про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 17 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту, згідно якого відповідачка отримала від позивача кредит в сумі 3000 грн, і зобов'язалася погасити його згідно графіку щомісячно до 15 жовтня 2010 року. Станом 8 червня 2010 року вона допустила в заборгованість по поверненню кредиту в сумі23078 грн.14 коп. У зв'язку з чим, їй нарахована 11389 грн.86 коп. несплачених відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 3672 грн ., штраф 3600 грн. Відповідачка [PERSON] виступила гарантом повернення кредиту Всього сума боргу станом на 8 червня 2010 року становить 41740 грн слід стягнути в примусовому порядку з відповідачок в солідарному порядку. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В червні 2010 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Центральна буд.18 смт. Цебриково Великомихайлівського району Одеської області. На прохання [PERSON] позивач зареєстрував її в указаному будинку 15.06.2007 року. Після реєстрації в указаному будинку [PERSON] не проживала, а виїхала на постійне місце проживання в м. Одеса. Добровільно виписуватись з будинку відповідачка не бажає. Посилаючись на те, що відповідачка не проживає у домобудівлі без поважних причин, позивач просив задовольнити його вимоги. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Через канцелярію суду від відповідачки надійшла заява, в якій вона позов визнала. Та не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим на вул. Центральна буд.18 смт. Цебриково Великомихайлівського району Одеської області. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. С\\дом встановлено, що буд.18 по вул. Центральна смт. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської ооласті належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлю від 21.11.1966 року. Згідно зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідачкам часу реєстрації, тобто з 15.06.2007 року не проживає в спірній домобудівлі, що підтверджується довідкою №1046 від 14.06.2010 року, виданою виконкомом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області. Таким чином судом безспірно встановлено, що відповідачка на спірному житловому приміщенні не проживає більше шести місяців без поважної причини. На підставі ст.71 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В червні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 30.07.2009 року померла мати позивачки - [PERSON], яка залишила на її імя заповіт. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок розташований в Володарсько-Волинському районі, с. Дворище, вул. 50-річчя 'у Жовтня ,34., загальною плошею 77,7 м2. При житті [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка- позивачки батька [PERSON], який помер 19.07.2004 року, на все спадкове майно в тому числі і на житловий будинок № 34 , що розташований по вул.. 50 річчя Жовтня, в с. Дворище. Володарсько-Волинського району (що йому належав згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок № 231), але не оформила своїх спадкових справ та правовстановлюючих документів на будинок, а тому позивач [PERSON] не має змоги оформити спадщину після померлої [PERSON] Представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просить суд постановити рішення, позов задовольнити, судові витрати просить з відповідача не стягувати. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов визнала, просить задовольнити позов у повному обсязі. Суд заслухавши позивача, враховуючи що відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, будинок не є самочинним будівництвом, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення та про можливість постановления рішення в попередньому судовому засіданні. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 328, 1216 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В червні 2010 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки подружнє життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, мають різні характери та погляди на життя, разом не проживають. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що зберегти сім'ю не бажає, причиною розпаду сімї стали сварки, примиритися з відповідачем не бажає, разом не проживають. Просить позов задовольнити, судові витрати з відповідача не стягувати, витрати по розірванню шлюбу покласти на останнього. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, беручи до уваги те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.07.1991 року. Шлюб зареєстрований Виконкомом Топорищенської сільради Володарсько-Волинського району 20.07.1991 року, про що був зроблений актовий запис за № 25. Від шлюбу мають дітей - дочку [PERSON], 18.10.1991р.н., та [PERSON], 10.04.2002р.н. Вказані обставини підтверджуються відповідно свідоцтвом про одруження серії ІІ-ТП № 300232, копіями свідоцтв про народження дітей ( а.с.4, 6). Позивач зберегти сімю не бажає, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, не підтримують подружніх стосунків, примиритись не бажає, разом не проживають, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є недоцільним та неможливим. Витрати повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача. Неповнолітню дитину [PERSON], 10.04.2002р.н. слід залишити проживати з матірю, спір про місце проживання дитини відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В червні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 17 травня 2008 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, актовий запис №20. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через конфлікти та непорозуміння. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. Також пояснила, що однією сімєю з відповідачем вони не проживають з лютого 2010 року. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, на розірвання шлюбу з [PERSON] не згоден. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 травня 2008 року відділом РАЦС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, актовий запис №20. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з лютого 2010 року, позивачка відновлювати подружні відносини не має наміру, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. Ухвалою суду, з метою збереження родини, сторонам було надано строк на примирення 5 місяців, але у вказаний строк вони не примирились. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Ломова», що підтверджується її письмовою заявою. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 8,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00грн. на користь позивачки. На підставі ст.105 ч.З, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В червні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області про продовження строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги підтверджує тим, що 09 листопада 2008 року в с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,95 гектарів, яка розташована на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району і посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ОД №018631, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за .№291. При житті, заповіту щодо свого майна, [PERSON] не складав, тому має місце спадкування за законом. Коли позивачка в червні 2010 року звернулась з заявою про прийняття спадщини до Великомихайлівської державної нотаріальної контори їй пояснили, що нею був пропущений шестимісячним строк пя подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вчасно не звернулась із заявою про прийняття спадщини до Великомихайлівської державної нотаріальної контори з поважної причини - в зв»язку з хворобою та юридичною необізнаністю щодо змін у законодавстві. Тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Через канцелярію суду надійшла заява, в якій позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність в зв'язку з поганим станом здоров'я. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень по справі не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У відповідності зі ст.12 0 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ст.12 2 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визначити позивачці додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини, так як позивачка пропустила строк з поважної причини - причини юридичної необізнаності у зв'язку зі змінами в законодавстві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

В червні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області про продовження строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги підтверджує тим, що 29 липня 2008 року в с. Новопетрівка Великомихайлівського району Одеської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,46 гектарів, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району і посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ОД №038269, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №33. При житті, 16 листопада 2000 року її матірю - [PERSON] було складено заповіт, яким вона вищезазначену земельну ділянку заповіла [PERSON] Коли позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини до Великомихайлівської державної нотаріальної контори їй пояснили, що нею був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вчасно не звернулась із заявою про прийняття спадщини до Великомихайлівської державної нотаріальної контори з поважної причини - в звязку з юридичною необізнаністю щодо змін у законодавстві. Тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Через канцелярію суду від Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі та просили слухати справу у їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини терміном два місяці, так як позивачка пропустила строк з поважної причини - причини юридичної необізнаності у зв'язку зі змінами в законодавстві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те. що 30 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено у письмовій формі, договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у сумі 150 000.00грн. із терміном повернення до 30.11.2009р. Для забезпечення договору між сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений 30.10.2009р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Палінчак Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5367. Відповідно до п. 1.2. договору предметом іпотеки являється нерухоме' майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] На день звернення до суду сума отриманої позики відповідачем повернута не була. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму процентів, за користування позикою та інфляційні втрати. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав у повному обсязі, провів уточнення позовних вимог. Представник відповідача, [PERSON] надав суду заяву, в якій заявлений позов визнав у повному обсязі. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. На підставі ст. 365 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В червні 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] (дошлюбне прізвище Герман) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 лютого 2003 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №1). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 18 лютого 2003 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Герман) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 1) від 18.02.2003 року. Також, в шлюбі вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], батьками якої в свідоцтві про народження записані позивач та відповідачка. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження. Однак, спільне сімейне життя сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Майнових спорів у подружжя немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

В червні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідачів, просила про усунення перешкод у користуванні будинком [ADDRESS], а також визнання відповідачів такими, які втратили право користування спірним житловим приміщенням. В обґрунтування вимог послалась на обставини набуття права власності на будинок на підставі договору дарування, а також на неправомірне перешкоджання з боку відповідачів в користуванні житловим приміщенням. Як на правові підстави позову позивач послалась на ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу на підставі договору дарування житлового будинку від 20 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1277 (а.с. 3) Крім того, право приватної власності позивача на спірний житловий будинок підтверджується витягом про державну реєстрацію прав ММБТІ № 34546087 від 19.06.2012 року (а.с. 4) Виходячи з обставин справи, суд робить висновок про те, що відповідачі мають статус тимчасових мешканців відносно спірного житлового будинку, оскільки були зареєстровані та проживали там з дозволу попереднього власника, позивач, як нинішній власник будинку, такого дозволу їм не надавала. Крім того, той факт, що відповідачі зареєстровані за спірною адресою створює перешкоди для позивача у реалізації її права власності на спірне майно. Отже, [PERSON], як власник спірного будинку на підставі ст. 391 ЦК України має право на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй майном, у тому числі у спосіб, нею обраний. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі по 57 грн. 35 коп. з кожного.

Outcome: approved