Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів 5263 грн. 16 коп. заборгованості, яка виникла за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2017 року по 01.03.2019 року, мотивуючи позов неналежним виконання з боку відповідачів своїх зобов`язань. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд його задовольнити. Відповідачі позов не визнали. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, відповідач [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] з травня 2016 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишгородської міської ради. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись з позовом до суду позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу в розмірі 5263 грн. 16 коп. за період з 01.07.2017 року по 01.03.2019 року. Нарахування проводилось на 2 осіб. Під час розгляду справи в суді позивачем на підставі довідки про фактичне місце проживання відповідача [PERSON] у місті Вишгороді Київської області було проведено перерахунок з 01.07.2017 року по 01.03.2019 року, згідно якого сума боргу зменшилась до 1821 грн. 16 коп. За період з 01.05.2016 року (дати не проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] ) по 01.07.2017 року позивач перерахунок відмовився проводити, пославшись на технічну неможливість, а також на те, що вказаний період виходить за межі позовних вимог. Однак, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що за спірний період, тобто з 01.07.2017 року по 01.03.2019 року відповідачами при нарахуванні 4462 грн. 20 коп. сплачено 6450 грн. 33 коп., з яких 4748 грн. 27 коп., позивачем зараховано на «погашення боргу», який виник до 01.07.2017 року, тобто включає період з 01.05.2016 року по 01.07.2017 року, за який нарахування повинно бути проведено з розрахунку на 1 особу, оскільки відповідач [PERSON] фактично наданими послугами не користувався. Доказів того, що сума вказаного боргу - 4748,27 грн.- вираховувалась за виключенням нарахування на відповідача [PERSON] за період з 01.05.2016 року по 01.07.207 року позивачем не надано. Перерахунок з 01.05.2016 року не проведено. Таким чином, позивачем не доведено в судовому засіданні наявність заборгованості відповідачів за надані послуги позивачем за період з 01.07.2017 року по 01.03.2019 року. Отже, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed