overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 грудня 2011 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 451. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2011 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 451, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-ОК № 125444 від 17 грудня 2011 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO],свідоцтво про народження Серії І-ОК №216102895. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №341. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №341, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-БК № 244267 від 23 квітня 2014 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БК № 395094 від 12.06.2014 року, актовий запис № 2094. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

В травні 2016 року позивач банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення нею його прав, а також зобовязань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 46, 49, 50, 55 /, заявивши письмово про розгляд справи у його відсутність / а.с. 39/. Відповідач [PERSON], заявлений позов не заперечувала, пояснивши, що свого часу дійсно одержала у позивача грошовий кредит, який в послідуючому не змогла вчасно погасити через сімейні обставина та у звязку із погіршенням стану здоровя і подальшим лікуванням. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 29 грудня 2010 року між банком позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошовий кредит у сумі 800 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою останньою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості / а.с. 6, 9 32 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позову, банк виконав свої зобовязання перед відповідачем, а остання належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Відповідно до розрахунків позивача банку, які суд визнає вірогідними, станом на 31 березня 2016 року та на час розгляду справи відповідач заборгував йому за кредитом 622,76 гривень; 7496,98 гривень по процентам за користування кредитом; 2445,60 гривень за пенею та комісією; 500 гривень та 528,27 гривень по штрафам відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у виді фіксованої частини і процентної складової, а всього 11593 гривни 61 копійку, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 4-5 /. За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи в сумі 1378 гривень, у виді судового збору / а.с. 1 /, які документально підтверджені та про стягнення яких заявлено стороною позивача, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 11, ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком №22, що по вул. Сонячній в с. Самчинці Старокостянтинівського району. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №22, що по вул. Сонячній в с. Самчинці Старокостянтинівського району. Крім того, у вказаній квартирі зареєстрований його колишній зять - відповідач [PERSON], який у ній з 2013 року не проживає, оскільки розлучився із дочкою позивача та виїхав на постійне місце проживання до м. Хмельницького. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №22, що по вул. Сонячній в с. Самчинці Старокостянтинівського району. Згідно довідки Самчинецької сільської ради №297 від 18 травня 2016 про склад сімї [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований по вул. Сонячній. 22 с. Самчинці Старокостянтинівського району. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON], відповідач [PERSON] не проживає по вул. Сонячній. 22 с. Самчинці Старокостянтинівського району та його речі в даному будинку також відсутні. Ці обставини підтверджуються: довідкою Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району №297 від 18.05.2016 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], паспортними даними позивача, витягом про державну реєстрацію прав №33020324 від 30.01.2012 року, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок №22 по вул. Сонячній с. Самчинці Старокостянтинівського району. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній в житловому будинку №22, що знаходиться по вул. Сонячній с. Самчинці Старокостянтинівського району понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась 19.07.2015 року після смерті його матері [PERSON] Посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері через пропуск встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність в якій позовні вимоги визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19.07.2015 року померла [PERSON], що підтверджується даними наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть. Позивач по справі є сином померлої [PERSON], що вбачається з даних копії свідоцтва про народження (а.с. 6). Постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 19.07.2015 року [PERSON] Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на пропуск заявником встановленого ч. 1 ст. 1272 ЦК України шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Листом № 1074/02-14 від 30.06.2016 року державним нотаріусом [PERSON] повідомлено суд, що після померлої 19.07.2015 року [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини, тому заявлений ним позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 21.09.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вони близько одного року проживають окремо та не ведуть спільного господарства, просив їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнала. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.09.2010 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1216. Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 14 лютого 2010 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилаючись на те, що у нього та відповідача різні погляди на подружнє життя та сімейні цінності, на нерозуміння одне одного, що привело до того, що разом не мешкають більше року, просив шлюб розірвати, визначити місце проживання сина разом з матірю. В позовній заяві позивач просив суд слухати справу у його відсутність (а.с. 4). Відповідач, в заяві, направленій до суду позов визнала у повному обсязі та також просила суд слухати справу у її відсутність (а.с. 19). Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та сина. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №DN81АR03110047 від 04 вересня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 66250,00 грн. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 07 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 226469,24 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 вересня 2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді у розмірі 66250,00 грн., що підтверджується копіями кредитного договору (а.с.10-13), новою редакцією статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-9) станом на 07 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 226469,24 грн. в тому числі: 25567,66 грн. - заборгованість за кредитом; 49338,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8892,24 грн.- заборгованість за комісією за користування кредитом, 142670,58 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 3397,04 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №СL 61953 від 27 червня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8600,00 грн. на строк по 05 червня 2013 року із застосуванням базової відсоткової ставки у розмірі 36,00% річних, підвищеної - 108% річних. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 17 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 33 553,30 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8600,00 гривень, що підтверджується копіями кредитного договору № СL 61953 від 27 червня 2008 року та додатками до нього (а.с.9-18), угоди про припинення зобов'язань за договором № СL 61953 від 27 червня 2008 року (а.с.19-21), меморіального ордеру №0730005UАН004416 від 27 червня 2008 року (а.с.22), виписки особового рахунку (а.с.23), витягу із Статуту ПАТ «Універсал банк» (а.с.30) адресною довідкою (а.с.35), копією паспорту (а.с.41-42).. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.24-25) станом на 17 вересня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 32 553,30 грн. в тому числі: 8264,91 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6214,28 грн. - заборгованість за відсотками, 18074,11 грн. - підвищені відсотки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача зазначену суму заборгованості та відповідно до ст.88 ЦПК України понесені судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки та ведення спільного господарства вони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 10 жовтня 2014 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 09 червня 2007 року, від спільного життя мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 09.06.2007 року (актовий запис № 177). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved