Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 25.05.2017\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд: шлюб, зареєстрований між сторонами 25.02.2012\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~13, розірвати. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що 25.02.2012\~р. вона з Відповідачем уклала шлюб, від цього шлюбу сторони мають двох дітей, 2012 та [INFO] Протягом останнього часу сімейне життя між ними погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, тривалий час вони вже не проживають спільно, наміру жити далі разом в шлюбі вона не має, подружні стосунки сторони не підтримують, внаслідок чого їхнє спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 29.05.2017\~р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 20.06.2017\~р.; ухвалою суду від 20.06.2017\~р. сторонам було надано строк для примирення 5\~місяців, провадження в справі зупинено; ухвалою суду від 20.11.2017\~р. провадження в справі відновлено, призначено судовий розгляд справи в судовому засіданні на 06.12.2017\~р., відкладене на 21.12.2017\~р. через неявку Відповідача. У судовому засіданні 21.12.2017\~р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та відновити її дошлюбне прізвище, ствердила обставини, викладені в її позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, також просив суд позов задовольнити, вказавши, що вони не примирилися із дружиною, стосунки за час, наданий їм судом для примирення, ще більш погіршилися. Відповідно до підпункту\~9 пункту\~1 розділу\~XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017\~р. №\~2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017\~р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За частинами третьою, четвертою статті\~3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно з частинами першою, четвертою статті\~206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, вирішуючи справу та зясовуючи наявність законних підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, виходить з такого. Відповідно до статті\~24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті\~55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті\~56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті\~104, частина третя статті\~105, стаття\~110 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття\~113 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії\~І-ОК №\~124334, виданого 25.02.2012\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~13 (а.с.\~5); сторони мають спільних дітей; [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про його народження серії\~І-ОК №\~208741, виданого 06.07.2012\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~56 (а.с.\~6), та [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ОК №\~299590, виданого 05.06.2015\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~40 (а.с.\~7). За поясненнями сторін на даний час їх фактичні шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають тривалий час, подальше спільне життя як подружжя вважають неможливим, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, примирення неможливе. Зогляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час, суд дійшов до висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на це суд вважає, що визнання Відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує пропорційно розміру задоволених вимог на підставі положень статті\~141 ЦПК України. Зважаючи на усе наведене та відповідно до статей\~24, 55, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved