Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Лиманського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану? Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] де просила суд виключити відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 381 від 30.11.2018 року, як батька дитини [PERSON] , [INFO] , визнати [PERSON] , [INFO] батьком дитини, та внести відповідні зміни в актовий запис № 381 від 30.11.2018 року. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву, щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві вказала на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач, Лиманський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану? Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про задоволення позовних вимог не заперечує. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що 04.09.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1102. Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », Встановлено, що з січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, та проживають окремо. З 2016 року [PERSON] стала спільно проживати, вести спільне господарство та побут з [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 15.12.2017 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 51, розірвано шлюб укладений 04.09.2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 28.08.2018 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 21, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно медичного свідоцтва про народження № 2877 виданого 24.09.2018 року комунальною установою Одеською обласною клінічною лікарнею, [PERSON] [INFO] о 14-00 годині народила дівчинку, вагою 3160 грамів. 22.11.2018 року відповідач, [PERSON] надав заяву серії [NUMBER] , що посвідчена приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Ізмайловою В.Б., зареєстрована в реєстрі за № 1634, якою вказав, що не заперечує присвоїти дитині, народженій [INFO] прізвище [PERSON] , яка народилася у громадянки [PERSON] . Надав право надати прізвище, ім`я та по-батькові дитині, народженій [INFO] її матері [PERSON] і записати дитину у свідоцтві про народження, як [PERSON] . Також, 22.11.2018 року відповідач, [PERSON] надав заяву серії [NUMBER] , що посвідчена приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Ізмайловою В.Б., зареєстрована в реєстрі за № 1635, якою повідомив, що бажає виключити себе із відомостей про батька (батьківство) з актового запису про народження дитини, яка народжена [INFO] громадянкою [PERSON] . [PERSON] додатково повідомив, що виключає своє біологічне батьківство дитини, народженої [INFO] громадянкою [PERSON] . Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.11.2018 року року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 381, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками зазначені: мати - [PERSON] , громадянка України, батько - [PERSON] . Батьком народженої [INFO] дитини, [PERSON] , згідно ч. 2 ст. 122 СК України, записаний [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина народилась на протязі 10 місяців з моменту розірвання шлюбу. Абзацом першим п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. за № 52/5 , зазначено, що якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі. Статтею 7 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91 р., визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Як визначено ч.ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ч. 2. ст. ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. Частиною 3 ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. У п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Пунктом 11 вказаної постанови ВСУ роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право жінка, котра народила дитину в шлюбі, ст. 138 СК України, - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку спеціаліста № 13 від 23.05.2019 року з питань судово-медичної експертизи, виконаної експертами Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, яка розпочата 16.05.2019 р. та закінчена 23.05.2019 р., а саме експертами відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз Яворським Б.І., Ланцман І.В., Стоєвою М.І., проведено судово-медичну дослідження зразків рідкої крові, у зв`язку із встановленням біологічного батьківства громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , та визначено наступне: молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , з ймовірністю 99,99999 %. Таким чином батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , є практично доведеним. Вказаний висновок спеціаліста у повному обсязі обґрунтовує викладені у позовній заяві [PERSON] доводи, що відповідач, [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а біологічним батьком є [PERSON] , уродженець м. Батумі Грузія, громадянин Грузії (посвідчення особи громадянина Грузії: GEO, персональний номер: [NUMBER] , номер посвідчення: [NUMBER] , дата видачі: 25.10.2012 р., орган видачі: Міністерство юстиції, дійсне до 25.10.2022 р.; паспорт тип: Р, код країни: GEO, номер паспорту: 15 [NUMBER] , персональний код: [NUMBER] , орган видачі: Міністерство юстиції, дата видачі: 02.11.2016 року, дійсно до 02.11.2026 року). Частиною 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Правилами внесень змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5 встановлено: п. 2.13.1 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; 2.16.2. за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду ; 2.16.4. на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду; 2.16.7. на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно до абзацу дев`ятого п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Статтею 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, в зв`язку із чим підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved