Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

В січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 12 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою був укладений кредитний договір №nkxrRX10750031, відповідно до якого банк надав останній кредит в розмірі 10 800 грн. на строк до 12 вересня 2009 року (включно), а відповідачка зобовязалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частини кредитних коштів, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію в розмірі 259,2 грн., а всього щомісячно вносити не менше 768,43 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов`язок останньої сплачувати банку проценти за користування кредитом в підвищеному розмірі 11,83 % на місяць від розміру простроченої заборгованості по кредиту та неустойку (за загальне порушення - пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення, а при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості). Однак відповідачка умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконувала в звязку з чим заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року з неї на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 13 серпня 2013 року в розмірі 98 717,60 грн., в тому числі 10 800 грн. заборгованості за кредитом, 35 365,70 грн. заборгованості по процентам, 5 961,60 грн. заборгованості по комісії, 41 413,24 грн. нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 5 177,03 грн. в якості штрафів. Проте [PERSON] судове рішення не виконала, продовжує порушувати виконання умов договору в зв'язку з чим станом на 25 листопада 2016 року виникла заборгованість по процентам - 92 016,03 грн.. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 12 вересня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір №nkxrRX10750031 в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умов), діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до договору банк зобовязався видати, а в подальшому надав позичальнику кредит в розмірі 10 800 грн. на строк до 12 вересня 2009 року включно. Зі своєї сторони позичальник зобовязалася щомісячно рівними частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту та щомісячну комісію в розмірі 259,2 грн., а всього вносити 768,43 грн. щомісячно. Згідно заяви позичальника в разі порушення нею умов договору остання зобовязалася сплатити банку проценти в підвищеному розмірі 11,83 % на місяць та пеню в розмірі, передбаченому п. 5.1 Умов, тобто 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу. Водночас згідно п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, остання зобовязалася сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що відповідачка умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконувала в звязку з чим заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року з неї на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 13 серпня 2013 року в розмірі 98 717,60 грн., в тому числі 10 800 грн. заборгованості за кредитом, 35 365,70 грн. заборгованості по процентам, 5 961,60 грн. заборгованості по комісії, 41 413,24 грн. нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 5 177,03 грн. в якості штрафів. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір. Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобовязанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобовязання до дня його фактичного виконання. Аналогічні висновки зробив в своїй постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15 Верховний Суд України, який зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо повного виконання відповідачкою судового рішення про стягнення боргу, а тому суд вважає, що зобов'язання між сторонами не припинилося. Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно продовжував нараховувати [PERSON] проценти за період з 13 серпня 2013 року по 25 листопада 2016 року. Станом на 25 листопада 2016 року заборгованість по процентам становить 92 016,03 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу. В звязку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved