Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 236050-cred. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 6000 доларів США на строк до 25.06.2010 року та зобовязувався його повернути, сплативши відсотки за користування кредитними коштами в порядку та на умовах визначених договором. Вказував на те, що відповідач належним чином умов договору не виконав, у звязку з чим у нього станом на 14.02.2016 року утворилась заборгованість в сумі 2635,39 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 688,75 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом 1812,02 доларів США, а також штрафи 9,59 доларів США фіксована частина та 125,04 доларів США процентна складова. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права просив стягнути з відповідача на користь банку вказану вище заборгованість та судові витрати по справі. У разі неявки представника позивача в судове засідання просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення в засобах масової інформації. Про причини своєї неявки суду не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 236050-cred згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 6000 доларів США на строк до 25.06.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит та сплатити відсотки за його користування відповідно до встановленого графіку, а також сплатити пеню, штрафи і відповідні винагороди на умовах визначених у договорі (а/с 4). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, укладеного між сторонами, погашення заборгованості за кредитом та відсотками за його користування відбувається в порядку визначеному Графіком, який є не відємною частиною договору (а/с 6). Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник належним чином та своєчасно свої зобовязання за договором не виконував, у звязку з чим у нього станом на 14.02.2016 року утворилась заборгованість за кредитом 688,75 доларів США (на момент розрахунку еквівалентно 17962,60 грн.) та по відсотках за користування кредитом 1812,02 доларів США (що становить 47257,48 грн. ) (а/с 3). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобовязань повинен нести в повному обємі відповідач. Як вбачається зі змісту п. 5.10 кредитного договору, за порушення позичальників строків сплати заборгованості по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, у звязку з чим банк буде змушений звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в сумі 250 грн. (на день розрахунку 9,59 доларів США) та 5 % від суми позову. З розрахунку заборгованості вбачається, що за не належне виконання умов договору відповідач зобовязаний сплатити штрафи: 9,59 доларів США фіксована частина, що на момент розрахунку еквівалентно 250 грн. та 125,04 доларів США процентна складова, що станом на 14.02.2016 року становить 3261 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору 1378 грн. та витрат на за розміщення оголошення в засобах масової інформації в сумі 150 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved