Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що згідно договору міни від 22.06.2004 року Р№1-1018, вона є власником квартири [ADDRESS] . З 22 липня 2004 року за вказаною адресою зареєструвані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які перебувають за кордоном і вже більше року в будинку не проживають. Їхня реєстрація в будинку створює незручності для [PERSON] , оскільки їй доводиться сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Тому вона просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про визнання позову, просять справу розглядати без їхньої участі. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договору міни від 22.06.2004 року Р№1-1018 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4105727 від 10 липня 2004 року. В будинку позивачки значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] , який фактично там не проживає і квартирою не користується більше року. Актами про встановлення факту непроживання від 21 травня, 23 травня 2019 р. встановлено, що [PERSON] , [PERSON] по місцю реєстрації ( [ADDRESS] ) не проживають, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в будинку не утримують. На даний час проживають за кордоном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] без поважних причин не користуються житлом понад один рік. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як громадянин, віднесений до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує солідарно з відповідачів на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved