Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянці [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], 1983р.н., перебуває на диспансерному обліку з 2001 року з приводу шизофренії, шубообразна, шизоафективна, афективно-бредовий тип нападу, виражена аутизація особистості з емоціональним збідненням. Вперше захворіла в 2001 році, коли почала почувати вербальні псевдогалюцинації погрожуючого і імперативного характеру, висловлювала маячні ідеї впливу, переслідування, стала замкнутою, холодною до батьків. Вперше лікувалась стаціонарно в 2001-2002р.р. Після виписки достатньо регулярно приймала підтримуюче лікування. З 2008р. характер захворювання змінився: фон настрою переважно підвищений, зявились маячні ідеї переоцінки, висловлює думки, що вона іноземка,\~ збирається їхати на батьківщину, за маячним мотивам зайнялась спортом, заявляючи, що вона тренер по фітнесу, влаштувала сварку в фітнес-клубі, критикувала тренерів, зявилась агресія у поведінці, особливо по відношенню до вітчима та брата, кидалась на матір із гантелями, складала у себе в кімнаті ножі, неодноразово висловлювала загрози в адресу вітчима, сексуально разторможена, знайомиться в кафе з чоловіками, вступає у випадкові статеві стосунки, не буває вдома по кілька днів, знаходиться в притонах. Багаторазово лікувалася в стаціонарі Лисичанської ОПЛ. Виявлена резистентність к лікуванню Ремісії короткі, нестійкі. Негативно налаштована до підтримуючого лікування, оскільки хворою себе не вважає. Ухиляється від лікування, на прийом не звертається. Останнє стаціонарне лікування в ЛОПЛ з 06.10.2015р. по 30.11.2015р. Хвора оглянута лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON], дільничних психіатрів [PERSON], [PERSON], які, враховуючі хронічний характер перебігу хвороби, агресивні дії по відношенню до оточуючих, схильність до ухилення від лікування, прийшли до висновку, що [PERSON] потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу, лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі та просила заяву закладу задовольнити. Законний представник хворої [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Хвора [PERSON] у судовому засіданні \~не заперечувала проти продовження у відношенні неї \~ амбулаторної психіатричної допомоги. У судовому засіданні прокурор підтримав заяву та просив її задовольнити у повному обсязі. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. За змістом п. 8 принципу 11 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Захист осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» від 18 лютого 1992 року № 49/119, крім випадів, передбачених пунктами 12, 13, 14 і 15 даного принципу, лікування будь-якого пацієнта може проводитися без інформаційної згоди пацієнта, якщо уповноважений законом кваліфікований психіатричний працівник визначить, що воно терміново необхідне для того, щоб запобігти шкоді пацієнта або інших осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 279 ЦПК України\~за умов, визначених\~Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. У ч. ч. 1, 2\~ст. 280 ЦПК України\~передбачено, що у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяв про примусову госпіталізацію, її продовження, додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Надання до заяви висновку комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність примусової госпіталізації, передбачено й ч. 3\~ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу». Згідно із ч. 3\~ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 квітня 2016 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовжити надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.\~ З висновку лікарів-психіатрів від 28.10.2016 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO], з 2001 року перебуває на обліку з діагнозом: шизофренії, шубо образна, шизоафективна, афективно-бредовий тип нападу, виражена аутизація особистості з емоціональним збідненням. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах п'ятнадцять разів, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 06.10.2015 року по 30.11.2015 року.\~ Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі шизофренії, в силу якого вона може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянці [PERSON], задовольнити.

Outcome: approved