Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В позові позивач зазначив про те, що 05.10.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2054. 23.07.2012 року заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], місце проживання якого після розірвання шлюбу не визначене а ні судом, а ні органами опіки та піклування. [PERSON] протягом майже року після розлучення проживав за згодою батьків: частину часу з матір'ю, частину - з батьком. Проте, останнім часом [PERSON] проти волі позивача та всупереч бажанням самої дитини самовільно визначила місцем проживання дитини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Не маючи на меті перешкоджати спілкуванню матері та дитини, позивач впевнений, що проживання з ним на сьогодні більше відповідає інтересам дитини. Робочий день [PERSON] тримає з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., тому позивач має час відводити дитину до школи і забирати, займатися із ним після уроків, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Позивач має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для нормального проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач проживає з батьками у трикімнатній квартирі з ремонтом та сучасним обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі є окрема кімната для дитини, щоб [PERSON] міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. В позивача є власний автомобіль, тому переміщення сина містом до місць навчання та тренувань відбувається швидко й з комфортом. Натомість, в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS], таких умов не має. З самого народження [PERSON] піклується про дитину та забезпечує його матеріально. Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров'я. [PERSON] не може дати дитині належного виховання та розвитку й не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з [PERSON]. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов обґрунтований тим, що 05.10.2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З грудня 2008 року [PERSON], [PERSON], син [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON] стали проживати у будинку [ADDRESS]. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У вересні 2012 року [PERSON] виїхав з будинку. Жодних спорів щодо місця проживання дитини у позивача з відповідачем не було. Син залишався проживати із [PERSON] [PERSON] зустрічався з сином. Ніяких перешкод у цьому йому ніхто не створював. [PERSON] почав відноситись до [PERSON] агресивно, влаштовувати сварки, скандали вдома, в школі, у присутності сина [PERSON] та інших осіб. Міг вдарити, погрожував [PERSON] фізичною розправою. [PERSON] неодноразово зверталась за допомогою в органи внутрішніх справ, в службу у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вінницької міської ради. [PERSON] у будь-який час, без узгодження із [PERSON], фактично насильно забирає сина зі школи та з дому. У присутності сина [PERSON] поводиться із [PERSON] грубо, ображає, погрожує. До її думки щодо виховання син він не прислуховується. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2013 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 450, 00 гривень. Однак, [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі виплачує аліменти на утримання сина. Згідно довідок, виданих ТОВ «Спецтехмонтажавтоматика», [PERSON] працює на 0, 5 ставки з посадовим окладом 1 300, 00 гривень. Відповідно, заробіток [PERSON] становить лише 650, 00 гривень. Таким чином, [PERSON] не має стабільного самостійного доходу, власного окремого житла та він не може забезпечити сину [PERSON] всі необхідні умови для проживання та розвитку, про що зазначає у своєму позові. [PERSON] проживає з сином у просторому, двоповерховому приватному будинку з усіма зручностями, меблями та обладнанням. [PERSON] всього 6 років, він потребує постійної, щоденної присутності у його житті матері, ласки та її любові, звичного, спокійного оточення та життя. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду [PERSON] із вимогою про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 05.02.2014 року об'єднано в одне провадження вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 03.04.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги. Просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві. Відповідач позов не визнав. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Вінницької міської ради не заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на висновок виконавчого комітету Вінницької міської від 25.03.2014 року. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.08.2007 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.07.2012 року, яке набрало законної сили 03.08.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 29) Рішенням Вінницького міського суду Вінницького області від 10.07.2013 року, яке набрало законної сили 23.07.2013 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 450, 00 гривень, щомісячно, починаючи з 22.04.2013 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 30) Згідно акту обстеження будинку та опису майна від 13.01.2014 року, складеного [PERSON], [PERSON] та посвідченого головою квартального комітету «Поділля», [PERSON] проживає в будинку з сином [PERSON], якому 6 років, та матір'ю [PERSON]; займають дві кімнати; умови проживання добрі; нарікань з боку сусідів на [PERSON] не має. (а.с. 36) Відповідно до довідки № 20, виданої КК «Поділля» 13.01.2014 року, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], - власник, [PERSON], [INFO], - не проживає згідно свідчень сусідів, [PERSON], [INFO], - син, [PERSON], [INFO], - мати. Згідно довідки № 1, виданої ТОВ «Спецтехмонтажавтоматика» 29.05.2013 року, [PERSON] працює в ТОВ «Спецтехмонтажавтоматика» з 24.05.2013 року на посаді заступника директора з інформаційних технологій та фінансів з посадовим окладом 1 300, 00 гривень на місяць. (а.с. 44) Згідно довідки № 19, виданої ТОВ «Спецтехмонтажавтоматика» 05.12.2013 року, [PERSON] працює в ТОВ «Спецтехмонтажавтоматика» з 18.11.2013 року неповний робочий день (0,5 ставки) на посаді заступника директора з інформаційних технологій та фінансів. (а.с. 7) Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.03.2014 року, [PERSON] зареєстрований підприємцем з 28.02.2014 року (діяльність із керування комп'ютрним устаткуванням). (а.с. 82-83) Згідно довідки № 7367, виданої ПАТ «Укрсиббанк» 31.12.2013 року, [PERSON] працює в АТ «Укрсиббанк» на посаді провідного фахівця. За період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року (включно) заробіток [PERSON] складає 24 299, 11 гривень. (а.с. 46) В характеристиці на [PERSON], виданій ПАТ «Укрсиббанк» 28.01.2014 року, зазначено, що [PERSON] працює в АТ «УкрСиббанк» з лютого 2003 року, безпосередньо у Вінницькому регіональному операційному центрі з серпня 2011 року. За час роботи [PERSON] зарекомендувала себе як кваліфікований спеціаліст. Службові обов'язки виконує сумлінно і якісно. Відповідально ставиться до доручених обов'язків. Енергійна, сумлінна, здібна, наполеглива та добросовісна. Постійно підвищує свій професійний рівень. В колективі користується повагою, стримана, справедлива, чуйна, доброзичлива. Шкідливих звичок не має. (а.с. 45) В характеристиці на учня ФМГ №? 17 ВМР [PERSON], [INFO]. виданій фізико-матиматичною гімназією № 17 ВМР, [PERSON] проживає та прописаний з мамою - [PERSON] у [ADDRESS]. Хлопчик зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Мати - [PERSON] постійно цікавиться навчанням сина та відповідально ставиться до його виховання. Надає допомогу класному керівнику, бере активну участь у житті класу та школи, постійно відвідує батьківські збори. У [PERSON] є все необхідне для навчання в гімназії. Хлопчик додатково займається англійською мовою, відвідує гурток з майстерності, займається гімнастикою. Має всі необхідні умови для дозвілля та розвитку. (а.с. 47) З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем Ленінського ВДВС ВМУЮ, вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] (а.с. 43) Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами відносно неналежної поведінки [PERSON] В зв'язку з чим 15.11.2013 року 1-м ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про проведення бесіди із [PERSON] профілактичного характеру про недопустимість протиправної поведінки і роз'яснено про можливість вирішення спірного питання в судовому порядку. (а.с. 38-40) Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. В судовому засіданні судом було встановлено відсутність перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. В будь-якому випадку [PERSON] не позбавлений можливості звернутись до органу опіки та піклування щодо вирішення питання щодо його участі у вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 27.11.2013 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей ВМР з проханням визначити способи участі батька у вихованні дитини. Однак, в зв'язку із перебуванням справи за позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини в суді, заяву [PERSON] було залишено без розгляду, згідно повідомлення від 11.12.2013 року. (а.с. 41-42) Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи міжнародні та національні правові норми, якими визначено, що до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя, зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Враховуючи вище зазначене, а також те, що дитина у віці шести років може висловити свою думку та сформулювати погляди згідно свого віку, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини. В судовому засіданні малолітній [PERSON] зазначив, що однаково любить маму та папу і хоче щоб всі проживали разом. Також зазначив, що мама допомагає йому з уроками, папа возить на заняття до гуртків; гуляє як з мамою, так і з папою. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01-00-011-12801 від 25.03.2014 року, визначено доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON]. (а.с. 71-73) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки і піклування не є обов'язковим, а має рекомендаційний характер для суду, однак суд приймає його до уваги і погоджується з ним, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Також, судом під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини прийнято до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи вище викладене. Тому, суд прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved