Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

В червні 2021р. [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4080 грн.; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3600 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зіслалась на те, 05.08.2006р. сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1271. В шлюбі у сторін народились сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Останні декілька років сімейне життя з відповідачем погіршилось через різні погляди на шлюб, сім`ю, вирішення побутових питань. Наразі сторони живуть окремо, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливе, та буде суперечити інтересам позивача та інтересам дітей. Посилаючись на те, що відповідач є працездатним, коштів на утримання дітей не надає, між подружжям не досягнуто згоди та домовленості щодо способу виконання обов`язку по утриманню дітей, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей. Згідно розрахунку позивача з урахуванням потреб дітей на харчування, одяг, дозвілля, розваги, навчальне приладдя, медичні засоби позивач вважає, що на утримання [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 3600 грн. та на утримання [PERSON] 4080 грн. Відповідач у відзиві позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував щодо розірвання шлюбу та, посилаючись на норми ст.180 ЦПК України, вказав, що обов`язок щодо утримання дітей покладається на двох батьків. Також, зазначив, що сума аліментів, яка підлягає стягненню, є завищеною та необґрунтованою. Відповідач не заперечував щодо стягнення аліментів у розмірі 1006,50 грн. на утримання [PERSON] , [INFO] , та 1255 грн. на утримання [PERSON] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також пояснила, що діти хронічних захворювань не мають, утримувати дітей допомагає мати позивача. Відповідач та його представник не заперечували в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Посилаючись на нестабільний дохід, який в середньому складає 4815 грн. на місяць, наявність на утриманні батька пенсіонера, просив позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити частково. На запитання головуючого судді відповідач пояснив, що щомісячно на утримання дітей витрачає від 3000 грн. до 5000 грн. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.08.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, запис №1271 (а.с.5). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням заяви позивача про залишення дошлюбного прізвища суд вважає за можливе прізвище позивача залишити « [PERSON] ». З приводу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей суд вважає за необхідне вказати наступне. Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9). Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.10). Згідно звіту за 2020 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), заявлена в податковій декларації/самостійно визначена сума доходу, складає майже 5000 грн. Відповідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд зазаявою одержувачавизначає розміраліментів утвердій грошовійсумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч.1 ст.182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років складає: з 1 січня -2395грн., з 1липня -2510 грн., з 1 грудня - 2618 гривень. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями ст.2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991р. (далі: ЗУ №1282-XII), передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Згідно ст.5 ЗУ №1282-XIІ індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, тобто має мінливий дохід. Позивач, в свою чергу, доказів на підтвердження доходів відповідача не надала і не довела можливості відповідача виплачувати аліменти на дітей у визначеній нею сумі на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4080 грн., та на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3600 грн. щомісячно. Діти зі слів позивача не мають хронічних захворювань. Посилання позивача на те, що саме такі суми можуть надати їй можливість гармонійно утримувати дітей, враховуючи сучасне ціноутворення, не є підставою стягнення аліментів у заявлених [PERSON] розмірах. Таким чином, підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірах, визначених позивачем, суд не вбачає. Водночас, беручи до уваги, що відповідач є фізично особою-підприємцем, а утримання дітей є обов`язком для обох батьків, виходячи із встановлено розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає достатніми суми аліментів для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн., та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн., щомісячно. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з моменту пред`явлення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial