Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернулась до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19 грудня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO], а також з 22.07.2016р. на підставі рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська відповідач є усиновлювачем дочки позивачки [PERSON], [INFO], яка згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2016р., зазначена як [PERSON]. Позивач з відповідачкою припинили шлюбні відносини, сторони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, необхідність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду провести заочний розгляд справи та розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 19 грудня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке було видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, та актовим записом № 610 (а.с.9) Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO], а також на підставі рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.07.2016р. відповідач є усиновлювачем дочки позивачки [PERSON], [INFO], яка згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2016р., зазначена як [PERSON]. Відповідно до довідки №3/43492 від 27.12.2017р., наданої ТОВ «ЄРЦ КП», діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80грн., відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача.

Outcome: approved