Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Бронницької сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що 14.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 460. [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON], актовий запис № 11. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. З 21.12.2017 року рішенням Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області присуджено стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки. Станом на момент подання позову з дати присудження стягнення аліментів з боку відповідача не відбулося жодної виплати грошових коштів на утримання дитини. Позивач зазначає, що приблизно з 2013 року відповідач життям своєї дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з донькою, не бажав приймати участі в її вихованні, не провідував її, не цікавився успіхами в дошкільному навчально-виховному процесі, не піклувався про здоров'я дитини. Також позивач вказує, що у відношенні відповідача з 2013 року порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.01.2013 року за № 12013010380000261, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в межах розслідування якого відповідач двічі - 23.12.2013 року та 13.06.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було оголошено у розшук. За час перебування відповідача в розшуку з 2013 року по 2018 рік відповідач не намагався встановити зв'язки із сім'єю, не турбувався про життя доньки та не надав ніякої матеріальної підтримки на її утримання. На даний момент відповідача затримано та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] Позивач [PERSON] згідно заяви просила справу розглядати у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи виконавчого комітету Бронницької сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони в справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.03.2012 року. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2018 року позов [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Відповідно до висновку акту обстеження умов проживання від 14.05.208 року, умови проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] добрі. Вихованням дитини в повному обсязі займається мати. Згідно висновку опікунської ради Бронницької сільської ради від 14.05.2018 року, встановлено, що вихованням малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та догляд за нею здійснює її мати [PERSON], так як батько дитини перебуває у всеукраїнському розшуку, фінансово та матеріально не забезпечує дочку, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям, здоров'ям та розвитком. Рішенням виконавчого комітету Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 21.05.2018 року було вирішено: затвердити рішення опікунської ради № 2 від 21.05.2018 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]». З довідки ГУНП у Вінницькій області від 20.04.2018 року № С-107/04/14-2018 видно, що з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] управлінням карного розшуку ГУНП у Вінницькій області його оголошено в розшук. Відповідно до довідки про неотримання аліментів, виданої Центральним відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року, згідно з виконавчим листом № 138/3241/17, виданим Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області. Висновком опікунської ради Бронницької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено, що так як [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться долею доньки, її життям, станом здоров'я, виконавчий комітет Бронницької сільської ради, як орган опіки та піклування вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON], [INFO], відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не виконує належним чином свого батьківського обов'язку щодо його утримання; не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до власної дитини, не підтримує тривалий час за власним бажанням спілкування із нею, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], оскільки це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved