Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Івано-Франківській\~областізвернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої надміру виплачену суму пенсії за період з 01.06.2016 року по 28.02.2021 року в розмірі 85755,45 грн.\~В обґрунтування позову покликалося на те, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років з 20.11.2002 року. Однак, в травні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виявлено, що [PERSON] було надано дозвіл на виїзд на постійне місце проживання за кордон, а саме в Республіку Італія, та знято з реєстрації місця проживання в Україні ще в травні 2016 року. На виконання п.16 «Порядку виплати пенсії та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках» № 1596, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.1999 року, АТ КБ «ПриватБанк» 15.01.2021 року надіслало лист № 20.1.0.0.0/7-20210104/2429 від 05.01.2021 року щодо осіб, які не одержують пенсію більше року та одержують пенсію за довіреністю більше як один рік. В списках, доданих до листа, була зазначена [PERSON] , як така, що не знімала кошти з рахунку більше року. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в січня 2021 року було надіслано повідомлення [PERSON] про необхідність з`явитися протягом місяця для написання заяви про продовження виплати пенсії через АТ КБ «ПриватБанк», однак пенсіонерка до сервісного центру не з`явилася. З березня 2021 року виплату пенсії відповідача було переведено на поштове відділення, однак кошти які були нараховані до виплати, починаючи з березня 2021 року по травень 2021 року поверталися поштовим відділенням, як невиплачені у зв`язку з відсутністю пенсіонера. 15.05.2021 року [PERSON] звернулася до сервісного центру № 4 (м. Тлумач) із наміром написати заяву на переведення виплати пенсії через банк, однак у якості документа, що посвідчує особу був пред`явлений закордонний паспорт, в якому містився штамп «Прийнятий на консульський облік в Генеральному консульстві України в Мілані «Постійне проживання» 12 травня 2016 року». За повідомленням пенсіонерки паспорта громадянина України вона не мала. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 15.05.2021 року був надісланий запит до Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області щодо надання інформації про можливе вибуття [PERSON] на постійне місце проживання за кордон. Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області 14.06.2021 року надало відповідь, згідно якої [PERSON] в травні 2016 року оформила клопотання по виїзду на постійне проживання за межі України. 17.06.2021 року [PERSON] вдруге звернулася до сервісного центру № 4 (м. Тлумач) для написання заяв на переведення виплати пенсії через банк. При цьому надала паспорт України у виді ID-картки із датою видачі 09.06.2021 року. Крім того, також надала довідку про реєстрацію місця проживання особи, в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.06.2021року по даний час. Документів про фактичне проживання в Україні за період з червня 2016 року по травень 2021 року [PERSON] не надала, а отже за вказаний період неправомірно отримувала пенсію, внаслідок чого виникла переплата пенсії у розмір 85755,45 грн. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 24.09.2021 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, залишено без руху та надано з часу отримання копії ухвали, десятиденний строк, для усунення недоліків. 07.10.2021 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 24.09.2021 року, в якій позивач у встановлений судом строк, усунув недоліки позовної заяви. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 07.10.2021 року прийнято до розгляду дану справу та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з метою за слухання їх усних пояснень о 11 год. 00 хв. 08.11.2021 року. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву вона має право пред`явити зустрічний позов. Однак, за заявою представника позивача та у зв`язку з перебуванням головуючої судді Лущак Н.І. на лікарняному розгрозгляд даної справи було відкладено на 13 год. 00 хв. 25.11.2021 року та 13 год. 00 хв. 14.12.2021 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~ 05.11.2021 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву (а.с. 36-37), разом із підтвердженням про направлення його копії позивачу (а.с. 39), в якому просив відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Свою позицію обґрунтував тим, що оцінюючи в сукупності обставити та мотиви, на яких ґрунтуються позовні вимоги та докази, якими вони підтверджуються, вважає позов безпідставним. Вказав, що грошові кошти, які нараховані відповідачу [PERSON] є пенсією. Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України. Таким чином, визнані неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» втрачають чинність з 07.10.2009 року, тобто саме з цієї дати відновлюються права громадян України на отримання пенсії під час перебування за кордоном у тому випадку, коли з відповідною державою не укладено міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення. З огляду на вищенаведене [PERSON] правомірно нараховувалася пенсія за період з 01.06.2016 року по 28.02.2021 року, у відповідності до ст. 46 Конституції України, яка передбачає соціальний захист у вигляді виплати пенсії. Будь-яких доказів рахункової помилки з боку позивача, чи недобросовісності з боку [PERSON] немає, а тому позов є безпідставним. Доводи позивача з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є надуманими. Зазначив, що у випадку, якщо суд визнає його доводи необґрунтованими та прийде до переконання щодо задоволення позову, то він просить суд відмовити у задоволенні позову за наслідками пропуску строку позовної давності (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). В судовому засіданні представник позивача Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Івано-Франківській\~області Вдовін Р.Т. позов підтримав, з підстав зазначених в ньому, та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак її представник [PERSON] у відзиві на позов просив у випадку його неявки в судове засідання розгляд справи проводити без його участі (а.с. 37). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років з 20.11.2002 року. Згідно повідомлення Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області № 0900-0401-5/17493 від 20.05.2021 року згідно обліків Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області [PERSON] (відповідач), [INFO] , в травні 2016 року оформила клопотання по виїзду на постійне проживання за межі України (а.с. 26). Відповідно до повідомлення Тлумацького районного відділу Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області № 0900-0401-8/21281 від 17.06.2021 року [PERSON] (відповідач), [INFO] , було надано дозвіл на постійне місце проживання за кордон а Республіку Італія та знято з реєстрації місця проживання в Україні 04.05.2016 року (а.с. 27). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 362 від 15.06.2021 року [PERSON] (відповідач), [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.06.2021 року по теперішній час (а.с. 28). Як вбачається з копії розрахунку переплати по пенсійній справі № 926140130164 [PERSON] (відповідач), переплата, яка виникла у зв`язку із припиненням виплати пенсії на весь час проживання пенсіонера за кордоном, відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з червня 2016 року по лютий 2021 року становить 85755,45 грн. (а.с. 29-30). Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Нормами ст. 1215 ЦК України\~встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: \~1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; \~2) інше майно, якщо це встановлено законом. Грошові кошти, нараховані [PERSON] , є пенсією. У відповідності до п. 2 ч.\~1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється зокрема на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно\~ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Частиною 2\~статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~встановлено винятки для громадян, які проживають за кордоном, якщо пенсія їм призначена внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року\~визнано такими, що не відповідають\~Конституції України\~положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення\~статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV\~щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2\~ст. 152 Конституції України\~закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Згідно ст. 151-2 Конституції України\~рішення та\~висновки,\~ухвалені Конституційним\~Судом України,\~є обов`язковими,\~остаточними і\~не можуть\~бути оскаржені. Таким чином визнані неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення\~ст. 51 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~втрачають чинність з 07.10.2009 року, тобто саме з цієї дати відновлюються права громадян України на отримання пенсії під час перебування за кордоном у тому випадку, коли з відповідною державою не укладено міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення. У зазначеному рішенні Конституційного Суду України звернуто увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до\~Конституції України\~положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору. Згідно ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. З огляду на вище наведене [PERSON] правомірно нараховувалася пенсія за період з 01.06.2016 року по 28.02.2021, у відповідності до\~статті 46 Конституції України, яка передбачає соціальний захист у вигляді виплати пенсії. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази рахункової помилки з боку позивача, та не встановлено недобросовісність з боку відповідача, тому правових підстав для задоволення позову немає. Доводи позовної заяви з посиланням на п. 1 ч. 2\~ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~є необґрунтованими. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та\~оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що\~стороною позивача не було надано жодних відомостей, які б підтверджували факт, що при нарахуванні позивачем пенсії була допущена рахункова помилка, як і не надано відомостей про допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати, а тому в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області\~до\~ [PERSON] \~про стягнення надміру виплаченої пенсії необхідно відмовити. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При такому вирішенні позову, суд вважає, що судові витрати понесені позивачем по справі слід покласти на його рахунок. На підставі викладеного, ст.ст. 46, 150, 152 Конституції України, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року,\~

Outcome: dismissed