Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 січня 2013 року було укладено договір оренди землі № 84 між її матір`ю [PERSON] та фермерським господарством «Агат Поділля». [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] позивач неодноразово зверталась до відповідача з приводу сплати заборгованості по орендній платі за 2017 - 2018 роки, на що відповідачем було відмовлено в зв`язку з відсутністю відповідних документів на право власності на орендовану земельну ділянку. 26 лютого 2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER]. Після отримання правовстановлюючих документів позивач звернулась до відповідача з вимогою сплати існуючої заборгованості. Однак відповідач категорично відмовився сплачувати заборгованість по орендній платі. В зв`язку з чим вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про розірвання договору оренди землі загальною площею 3,3906 га з кадастровим номером 0523985200:01:000:0182, укладений 20 січня 2013 року № 84 між орендодавцем [PERSON] та орендарем фермерським господарством «Агат Поділля» та стягнути з фермерського господарства «Агат Поділля» заборгованість за орендною платою за 2017-2018 роки у розмірі 5284 грн. 06 коп. 06 серпня 2019 року ухвалою Томашпільського районного суду відкрито провадження у справі. 2 жовтня 2019 року справу відкладено на 22 жовтня 2019 року, оскільки позивач не з`явилась в судове засідання. 22 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по справі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шпотак А.Л. позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній. Зазначив, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди, укладений 20 січня 2013 року № 84 між покійною [PERSON] та орендарем фермерським господарством «Агат Поділля» просить суд розірвати договір та стягнути з фермерського господарства на користь [PERSON] заборгованість за орендною платою за 2017-2018 роки у розмірі 5284 грн 06 коп. Також представник позивача зазначив, що позивач неодноразово зверталася до відповідача про виплату орендної плати. Наголосив, що зверталася в усній формі. Представник відповідача - адвокат Барвінський О.П. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просить в позові відмовити. Вказав, що у разі смерті особи припиняється його правоздатність. Тому немає підстав для нарахування доходів у вигляді орендної плати для виплати померлій особі. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Оскільки позивач оформила право власності на земельну ділянку 26 лютого 2019 року, то раніше вона не мала правомочності щодо отримання орендної плати. Крім того, позивач не надав жодних доказів про те, що вона звертався до відповідача за отриманням орендної плати. При цьому, кошти, які нараховувалися за оренду землі знаходяться на позабалансовому рахунку, позивач може отримати дану орендну плату. Представник відповідача - Калинчук О.М . в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити. Пояснив, що [PERSON] за отриманням орендної плати до нього не зверталася. Зазначив, що орендна плата за землю нарахована і позивач може звернутися до підприємства і отримати її, надавши відповідні документи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 20 січня 2013 року між [PERSON] та фермерським господарством «Агат Поділля» було укладено договір оренди землі. Відповідно до цього договору, відповідачу було передано в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 0523985200:01:000:0182, площею 3,3906 га (а.с.11-15). У 2016 році [PERSON] померла, що підтверджується матеріалами справи. Так, як видно зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2019 року [PERSON] є спадкоємицею майна гр. [PERSON] , спадщина на яку видано це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 3,3906 га, розташованої на території Рожнятівської сільської ради, Томашпільського району (а.с. 8). Також позивач надала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого видно, що станом на 26 лютого 2019 року вона стала власником земельної ділянки 3,3906 га (а.с.9-10). Отже, позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом та набула право власності на вказану земельну ділянку, що перебуває в оренді відповідача з січня 2013 року. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна Частиною 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Отже, для того щоб отримувати орендну плату позивачці [PERSON] необхідно звернутися до відповідача - фермерським господарством «Агат Поділля» в порядку визначеному ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, що останньою зроблено не було. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні неодноразово зазначав, що гроші нараховані за оренду землі знаходяться на позабалансовому рахунку і позивач може їх отримати шляхом звернення до відповідача в порядку визначеному законом. Згідно ч.1 ст. 32 «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідачем порушені умови договору оренди, а саме несплата відповідачем орендної плати протягом двох років у строки встановлені договором, тому підстав для стягнення заборгованості за орендною платою та розірвати договору оренди у суду немає. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed