Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В січні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХМ № 022373 від 30.12.2002 року вона, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,64 га., кадастровий номер 6822788800:04:003:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Будучи власником зазначеної земельної ділянки позивачка самостійно її не використовувала та не обробляла, правом користування нею інших осіб не наділяла, будь-яких договорів щодо неї не укладала та не припускала їх існування, а протягом 2014-2015 років дана земельна ділянка фактично без її згоди та дозволу, разом із суміжними із нею землями, одним масивом фактично використовувалась ПАТ «Антонінське». Так як таке користування здійснювалось самовільно, без укладення будь-яких договорів, визначення їх умови та строку користування позивачка вважала, що воно буде припинено на її першу вимогу про це, у звязку з чим не придавала цьому суттєвого значення. В серпні 2015 року вона вирішила самостійно використовувати дану земельну ділянку за цільовим призначенням та засіяти її зерновими культурами, у звязку з чим, в тому ж місяці звернулась до директора ПАТ «Антонінське» із проханням після збору урожаю, в подальшому не обробляти та не використовувати її земельну ділянку. У відповідь була повідомлена про наявність зареєстрованого договору оренди даної земельної ділянки, який укладений між нею та ВАСТ «Антонівське» правонаступником якого є ПАТ «Антонінське» на підставі якого останній в подальшому буде використовувати її землю. При цьому сам договір із його умовами для позивачки предявлений та наданий не був. До цього часу вона не знала та не припускала про існування такого договору, так як його не укладала та не підписувала, довіреності на його укладення нікому не надавала, його умови із позивачкою ніколи не погоджувались і розмов про його укладення взагалі із нею не було. У будь-який інший спосіб про зміст та умови даного договору позивачка також не повідомлялась, по сьогоднішній день вони для неї не відомі, у звязку з чим вважала, що вищезазначена, належна їй земельна ділянка використовується самовільно, єдиним масивом разом із суміжними із нею землями. Таким чином, лише в серпні 2015 року вона дізналась про порушення її прав та законних інтересів, а саме існування договору оренди належної їй земельної ділянки якого вона не укладала. З вище наведеного просить визнати недійсним договір оренди землі сторонами якого є вона, [PERSON] та ПАТ «Антонінське» щодо земельної ділянки кадастровий номер 6822788800:04:003:0015 площею 4,64 га., на території Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та скасувати його державну реєстрацію. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Антонінське» позов не визнав, суду пояснив, що позивачка отримувала орендну плату за оренду належної їй земельної ділянки, не відмовлялась від такої, тому укладений договір оренди фактично визнала, в зв»язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним. Третя особа-Управління Реєстраційна служба Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХМ № 022373 від 30.12.2002 року позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,64 га., кадастровий номер 6822788800:04:003:0015 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Згідно договору оренди землі від 01.09.2013 року вказану земельну ділянку [PERSON] передано в оренду ПАТ « Антонінське», що позивачка заперечує. Відповідно до ст.ст. 14, 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається в письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. В статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено істотні умови договору оренди землі, відсутность яких в договорі оренди землі є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Такими істотними умовами є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невідємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди. Згідно ч. 2 ст. 15 статті 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статею, а також порушення вимог статтей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Позивачка заперечує підписання вказаного договору оренди, тобто узгодження нею всіх істотних умов договору, що є підставою для визнання його недійсним. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, відповідно до ст. 627 ЦК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що не вчинений у письмовій формі, якщо він не підписаний його стороною. Згідно висновку призначеною судом почеркознавчої експертизи від 27.07.2016 року № 3266/16-26 підпис на договорі оренди землі від 01.09.2013 року в графі « Орендодавець», в акті приймання-передачі об»єкту оренди та в акті визначення меж земельної ділянки в натурі виконано не [PERSON], а іншою особою. У відповідності до ст. 90,93 ЗК України, ст. 4 ЗУ « Про оренду землі», ст. 761 ЦК України право на передачу в оренду земельної ділянки мають лише власники цих земельних ділянок. Порушення права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Виходячи з наведеного договір оренди землі укладений між позивачкою і ПАТ «Антонінське» 01.09.2013 року підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі, а також витрати за проведення почеркознавчої експертизи. В раховуючи викладене,

Outcome: approved