Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягянути з відповідача на свою користь на утримання спільних неповнолітніх доньок аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку з дати подання позову до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування своїї вимог позивач посилалась на те, що сторони з 25.10.2003 перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте на сьогоднішній день подано позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що допомогу на дітей відповідач не надає, всі витрати по забезпеченню належного рівня проживання дітей, харчування та розвитку позивач здійснює самостійно за власні кошти. На неодноразові пропозиції щодо спільного утримання та участі у вихованні дітей з боку позивача відповідач не реагує, а тому вона змушена звернутися в суд із позовом про стягнення з нього аліментів. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.21-22, 30,32,46,48) В свою чергу, позивач направила до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначала, що позовні вимоги підтримує (а.с.23) Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.37) та одночасно просив суд затвердити мирову угоду, підписану сторонами (а.с.38-39) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 25.10.2003 сторони перебувають у шлюбі (а.с.13), одночасно з даним позовом позивачем було подано позов про розірвання шлюбу. На момент розгляду справи інформації щодо вирішення питання про розірвання шлюбу в суду немає. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.14-15) Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час діти потребують фінансової підтримки з боку батька. Даних про те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи стан його здоров`я потребує додаткових фінансових затрат, матеріали справи не містять. 01.06.2017 на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про затвердження судом укладеної сторонами мирової угоди (а.с.37) Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 02.06.2017 в затвердженні мирової угоди було відмовлено через вихід безпосередньої мирової угоди за межі пред?явлених позивачем вимог (а.с.41-42) Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання доньок, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей, але відповідно з правовою позицією ВСУ, викладеній в постанові у справі №6-1798цс16, - в єдиному розмірі - 1/3 частину з усіх видів доходів щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття від дня звернення до суду. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 640 гривень 00 копійок за кожну дитину. Враховуючи викладене,

Outcome: partial