Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В червні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Посилалась, що є власником квартири [ADDRESS] Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але протягом тривалого часу не проживає в ній, через що виникають проблеми по сплаті комунальних послуг, які нараховуються на особу, яка не мешкає у квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомив. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх обставини, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7832 (а.с. 7). Згідно довідки, виданої КП «Жилкомсервіс», дільниця № 49, від 12.06.2017 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] що підтверджується також довідкою Орджонікідзевського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області. Згідно відповіді № 3/95/119-68/01/16 від 19.06.17 р. Індустріального ВП ГУНП в Харківській області в період з 01.03.2016 року заяв та повідомлень про перешкоджання у проживанні за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] не надходило. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, яка встановлює непорушність права власності, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення права власності врегульовано ст. 319 ЦК України, якою передбачено що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже власник може вимагати усунення будь яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час власник квартири [PERSON] не може розпорядитися нею на свій розсуд оскільки в ній зареєстрований відповідач. Отже позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України в зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640,00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved