Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В травні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], по якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ново миргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 98. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.12.2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 98, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 18.12.2014 р. Від шлюбу та сумісного проживання спільних дітей не мають. Сімейні стосунки та спільне проживання припинили на початку квітня 2015 року і з цього часу вони проживають окремо. Причиною розпаду їхньої сім»ї стало несумісність характерів, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Неодноразово намагалися помиритися та змінити їхнє ставлення один до одного, але це не змінило ситуацію на краще. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Посилався на обставини викладені в заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу, але зазначила, що сторони до укладення шлюбу проживали в цивільному шлюбі з січня 2014 року у м. Новомиргороді та вели спільне господарство. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2014 року, про що свідчить актовий запис № 98, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім'ї є неможливим та марним. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Крім того, частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved