Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

В січні 2020р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача Київської міської ради, в якому просив суд: - винести рішення, яким визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на автомобіль «Daewoo Nexia» д.н.з. [NUMBER] . Вперше з заявою про прийняття спадщини позивач, як спадкоємиць першої черги за законом звернувся в липні 2013р. шляхом надсилання простою кореспонденцією заяви про прийняття спадщини, але чи була відкрита спадкова справа позивачу не відомо, а тому в липні 2019р. він вдруге звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. від 17 липня 2019р. відмовлено позивачу в прийняті заяви про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019р. по цивільній справі № 761/30021/19, відмовлено позивачу у задоволенні його позову про визнання пава власності на майно в порядку спадкування за законом, та роз`яснено належний спосіб захисту. На думку позивача, причина пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька є поважною, оскільки він не знав визначеного законом порядку оформлення спадщини після смерті батька. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 08 лютого 2021р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, свого представника до суду не направив, поважності причин неявки не повідомив, відзив на позов стороною відповідача не подавався. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (а.с. 11, 12). В силу положень ст. 1261, ч. 1 ст. 1266 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] належить позивач. Судом встановлено, що 17 липня 2019р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. від 17 липня 2019р. відмовлено позивачу у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13), зазначена постанова не була оскаржена позивачем в установленому законом порядку. Твердження позивача за змістом поданого позову, що вперше з заявою про прийняття спадщини він звертався в липні 2013р. судом оцінюються критично, оскільки на підтвердження зазначених обставин стороною позивача не було подано до суду жодного доказу. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що у зв`язку з правовою необізнаністю про порядок оформлення спадщини, стороною позивача було пропущено строк, визначений ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017р. № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд критично оцінює твердження позивача про те, що поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є його необізнаність про порядок оформлення спадщини (подання заяви про прийняття спадщини) після смерті його батька. Таким чином, враховуючи час смерті спадкодавця ( [INFO] ), та час, коли позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини (17 липня 2019р.), суд приходить до висновку, що стороною позивача не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність у неї об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України не зазначено, а тому заявлені позовні вимоги про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: dismissed