Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

В серпні\~2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~визнання осіб\~такими,\~що втратили\~право користування\~житлом зі\~зняттям їх\~з реєстрації,\~який в\~грудні 2018\~року уточнив\~та просив\~визнати [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим будинком,\~розташованим за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(на\~даний час\~адреса:\~Дніпропетровська [ADDRESS] );\~зобов`язати Центр\~надання адміністративних\~послуг Виконавчого\~комітету Слобожанської\~селищної ради\~та Слобожанську\~селищну раду\~Дніпровського району\~Дніпропетровської області\~зняти з\~реєстрації:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~померлого [INFO] , за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.88). Адвокат позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в уточненому позові. В останнє судове засідання не з`явився, надав суду письмові дебати в яких просив завершити розгляд справи без його участі (а.с.218-219). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування 09 серпня 2019 року оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.215), причину неявки не повідомила, відзив на позов не подавала. Адвокат відповідача [PERSON] . за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, надав суду відзив на позов (а.с.158-163). Представник відповідача Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.149,216). Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.148,217). Вислухавши адвокатів сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 25 липня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л. належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року №4075 в спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (на даний час адреса будинку: Дніпропетровська [ADDRESS] Дніпровський район [ADDRESS] ) зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Згідно відповідей на запит суду адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області вбачається, що у вказаному домоволодінні ніхто не зареєстрований. Плутанина з різними адресами одного й того ж житлового будинку (раніше садового) пов`язана з тим, що раніше зазначений будинок входив до складу садового товариства «Ландиш» Ювілейної селищної ради, в подальшому 10 серпня 1999 року розпорядженням Голови Дніпропетровської ради за №165/1 (а.с.9) садова ділянка [ADDRESS] (п. 18 додатку №1) була переведена у садибний фонд Ювілейної селищної ради та будинок значився [ADDRESS] вул [ADDRESS] смт. Ювілейне. За адміністративним позовом заступника прокурора Дніпропетровської області постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року в справі №2а-472/10 (а.с.10-11) вищевказане розпорядження було скасовано та вищезазначений будинок знову повернувся до складу с/т « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відповіді Служби у справах дітей Одеської міської ради від 16 жовтня 2018 року №07/8687 (а.с.38-39) , малолітня [PERSON] , [INFO] з моменту народження постійно проживала та продовжує постійно проживати разом з батьком [PERSON] у [ADDRESS] , а з 01 жовтня 2018 року офіційно зареєстрована за місцем свого проживання у м. [ADDRESS] (а.с [ADDRESS] ). Факт проживання малолітньої з батьком також підтверджується поясненнями [PERSON] (а.с.40), Актом обстеження житлово-побутових умов квартири від 11 жовтня 2018 року (а.с.41) та довідкою Одеської спеціалізованої школи №35 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради №270 від 12 жовтня 2018 року (а.с.42). Згідно довідки Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року №6458, в спірному житловому будинку зареєстровано три особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.79). Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї позивача і на даний час звільнили належний позивачу житловий будинок, особистих речей в будинку не мають, відповідачі не сплачують комунальні послуги, не приймають участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання житлового будинку не надають, добровільно не бажають знятися з реєстраційного обліку. Реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] у будинку порушує права позивача на розпорядження та володіння житлом. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правила ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Положення п. 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 р. №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права власності\~на житлове\~приміщення або\~права користування\~житловим приміщенням,\~про виселення,\~про зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~особи,\~про визнання\~особи безвісно\~відсутньою або\~оголошення її\~померлою; свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с.85). Згідно ч. 4\~ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обов`язки фізичної особи припиняється у момент її смерті, у зв?язку із чим позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку [PERSON] є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки спір щодо втрати [PERSON] права користування будинком відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь\~яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 25 липня 2018 року по цивільній справі №638/13030/13-ц, вбачається, що відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, зокрема виселяти з квартири повнолітніх осіб без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом. Таким чином,\~судом встановлено,\~що відповідачі\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~не проживають\~у будинку,\~у позивача\~виникли перешкоди\~в користуванні\~своїм майном,\~а тому\~суд вважає\~за необхідне\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~задовольнити та\~визнати [PERSON] \~та [PERSON] \~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим будинком\~за адресою: ( [ADDRESS] садівниче [ADDRESS] , що є підставою для зобов`язання Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області зняти відповідачів з реєстрації за вищевказаною адресою, які відмовили власнику у знятті відповідачів з реєстрації (а.с.15,17). На даний час територіально та юридично житловий будинок позивача знаходиться в садівничому товаристві «Ландиш» Слобожанської селищної ради Дніпровського [ADDRESS] вул [ADDRESS] житловий будинок № [ADDRESS] , але у зв`язку з тим, що деякі будинки в с/т « [PERSON] » (зокрема і будинок позивача) були введені в житловий фонд в них дозволена реєстрація, яку здійснює юридична особа місцевого самоврядування - Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області через створений нею Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Слобожанської (Ювілейної) селищної ради, який не є окремою юридичною особою, вимога позивача у частині зобов`язання зазначеного Центру зняти з реєстраційного обліку відповідачів є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] , [PERSON] , Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн. тобто з кожного по 234 грн. 93 коп.

Outcome: partial