Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

В січні 2021 року позивач через адвоката Лабик Р.Р. звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 22.10.2020 року на проїзній частині Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя - Маріуполь, поблизу с. Кінські Роздори Пологівського району, Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Шкода» д.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] . Внаслідок ДТП, пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Позивач - донька по відношенню до загиблої, у зв`язку з її смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді. Станом на дату настання ДТП , відповідальність водія за спричинену шкоду майну здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200394655, який діяв на момент настання ДТП станом на 22.10.2020 року. 23.10.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020080320000498 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 342 від 23.11.2020 року смерть [PERSON] настала внаслідок множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася розвитком небезпечного для життя стану - травматичного шоку який став безпосередньою причиною смерті. Всі ушкодження утворились за життєво незадовго до настання смерті і могли бути спричинені при конкретній дорожньо-транспортній пригоді. 30.11.2020 року старшим слідчим СВ Пологівського ВП ГУНП в Запоріжській області майором поліції Колісник Є.О., кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080320000498 на підставі п.2 ст. 284 КПК України закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Шкода» д.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200394655. Зазначає, що матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілій [PERSON] було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, зокрема і моральної відшкодовується незалежно від наявності вини. Оскільки цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди застрахована, а тому вважає, що страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану страхувальником. Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: дочки [PERSON] 1990 року народження, [PERSON] 1992 року народження та син [PERSON] 2004 року народження. Батьки загиблої - [PERSON] та [PERSON] померли. Розмір страхового відшкодування складає 12 мінімальних заробітних плат стосовно одного померлого. На день настання страхового випадку з 01.09.2020 року мінімальна заробітна плата становила 5000 грн., а тому розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 60 000 грн., розмір моральної шкоди позивача становить 20 000 грн. (60 000 грн. : на трьох осіб = 20 000 грн. ) Посилаючись на ст.23, 1167, 1172,1187, 1194 ЦК України просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями 10.01.2021 року справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 22.01.2021 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 23.03.2021 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та копію ухвали про відкриття провадження по справі. 09.04.2021 року від відповідача на електронну адресу суду та 13.04.2021 року шляхом поштового відправлення до суду надійшов відзив відповідача, який направлено 07.04.20201 року. В своєму відзиві відповідач акцентував увагу суду на те, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2020 року, кримінальне провадження №12020080320000498 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія забезпеченого транспортного засобу складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що причиною даної ДТП стало порушення пішоходом [PERSON] вимог ПДР, а саме п.4.14. Згідно судово-медичної експертизи № 342 від 23.10.2020 року встановлено, що в крові загиблої виявлено етиловий алкоголь у концентрації крові 3,8 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння [PERSON] перед настанням смерті. Вказана концентрація за життя, відповідає тяжкому отруєнню алкоголем, може наступити смерть. Наразі вичерпно встановлено поєднання порушення низки пунктів вимог ПДР в частині забезпечення безпеки руху із перебуванням загиблої особи [PERSON] в стані тяжкого алкогольного сп`яніння по центру проїжджої частини. Вказують, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» вважає, що потерпілою , внаслідок порушення підпункту 4.14 ПДР, була допущена груба необережність, яка сприяла виникненню шкоди, що відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування, а тому відповідач частково погоджується із вимогою щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача. Згідно наданих документів та інформації право на отримання страхового відшкодування в порядку п. 27.3 статті 27 Закону мають : [PERSON] (донька); [PERSON] (донька) та [PERSON] (син). Фактично позивач має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. ( 1/3 від загального розміру страхового відшкодування з урахуванням зменшення розміру відшкодування на підставі статті 1193 ЦК України). При розгляді справи просили суд врахувати відомості викладені у відзив. 02.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій сторона позивача заперечувала проти відзиву стосовно зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що зменшення судом першої інстанції розміру суми страхового відшкодування на підставі ст.1193 ЦК України суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які є джерелом підвищеної безпеки. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дослідивши надані сторонами докази, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Судом установлено, що 22.10.2020 року на проїзній частині Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя - Маріуполь, поблизу с. Кінські Роздори Пологівського району, Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Шкода» д.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] . Внаслідок ДТП, пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200394655, який діяв на момент настання ДТП станом на 22.10.2020 року. 23.10.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020080320000498 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 342 від 23.11.2020 року смерть [PERSON] настала внаслідок множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася розвитком небезпечного для життя стану - травматичного шоку який став безпосередньою причиною смерті. Всі ушкодження утворились за життєво незадовго до настання смерті і могли бути спричинені при конкретній дорожньо-транспортній пригоді. 30.11.2020 року старшим слідчим СВ Пологівського ВП ГУНП в Запоріжській області майором поліції Колісник Є.О., кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080320000498 на підставі п.2 ст. 284 КПК України закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Шкода» д.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200394655. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно і ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, у випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Пунктом 27.3 ст. 27 Закону встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у 2020 році у місячному розмір з 1 січня - 4723 гривень, з 01 вересня - 5000 грн. Як встановлено з наданих суду доказів та не оспорювалося відповідачем особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] є : дочка - [PERSON] , 1990 р.н., дочка [PERSON] , 1992 р.н. та син [PERSON] 2004 р.н. Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 60 000 грн., розмір позивача - 20 000 грн. Разом з тим, заслуговують на увагу доводи відповідача про врахування вини пішохода у настанні ДТП в контексті зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Отже, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Як було вказано вище, у постанові слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що ДТП сталась внаслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог ПДР, а саме п.4.14. Згідно судово-медичної експертизи № 342 від 23.10.2020 року встановлено, що в крові загиблої виявлено етиловий алкоголь у концентрації крові 3,8 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння [PERSON] перед настанням смерті. Наразі вичерпно встановлено поєднання порушення низки пунктів вимог ПДР в частині забезпечення безпеки руху із перебуванням загиблої особи [PERSON] в стані тяжкого алкогольного сп`яніння по центру проїжджої частини за межами населеного пункту. З огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, які свідчать про наявність в діях потерпілого грубої необережності, суд враховує її вину при визначенні суми страхового відшкодування моральної шкоди та робить висновок про зменшення такого страхового відшкодування до 10 000 грн. Отже, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. Слід стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: partial