overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказав, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 30 жовтня 2009 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв'язку з постійними сварками. Непорозуміннями, суперечками, які стали суттю їх взаємовідносин. Вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам, оскільки він має намір створити нову сім'ю з іншою жінкою. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання позивач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачкою, збереження шлюбу неможливе, шлюбні відносини припинені 12 грудня 2011 року, майновий спір відсутній. В судове засідання відповідачка надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», зазначила, що шлюбні відносини припинені з 12 грудня 2011 року, збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 12 грудня 2011 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 13.11.2012 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав 18097,40 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 26.12.2013 року суму кредиту - 17651,24 грн., а також відсотки за користування кредитом - 3063,88 грн., штраф - 500 грн. (фіксована складова) та 1035,76 грн. (процентна складова). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 22250,88 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між сторонами 13.11.2012 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав 18097,40 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 26.12.2013 року суму кредиту - 17651,24 грн., а також відсотки за користування кредитом - 3063,88 грн., штраф - 500 грн. (фіксована складова) та 1035,76 грн. (процентна складова). Відповідно до договору, сплаті станом на 26.12.2013 року загалом підлягає 22250,88 грн. боргу. Судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позову вказує, що 07.10.2013 року віддав власні туфлі до ремонтного ларька [PERSON], заплативши при цьому 150 грн., що підтверджується накладною № 42, засвідчену підписом [PERSON] З того періоду часу відповідач не повернув позивачу а ні туфлі, а ні кошти сплачені за їх ремонт, при цьому кожного разу вигадуючи нові причини для невиконання його зобов'язань. Позивачу стало відомо, що відповідач набрав багато замовлень від мешканців мікрорайону і нікому не повертає ні взуття, ні коштів, не зважаючи на скарги жителів, серед яких багато пенсіонерів. 01.11.2013 року позивач звернувся до начальника Оболонського РУГУ в м. Києві з повідомленням про злочин, неповернення замовлення і присвоєнння коштів [PERSON] і також до дільничого по вул. Північній в м. Києві Вакуленко О.О., на що органи правопорядку запропонували звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 150 грн. та повернути туфлі, які були здані до ремонту 07.10.2013 року по накладній № 42. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2013 року позивач віддав туфлі в ремонт [PERSON], заплативши при цьому 150 грн., що підтверджується накладною № 42, засвідчену підписом [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні позивач на даний час відповідач не повернув а ні туфлі, а ні кошти сплачені за їх ремонт позивачу. Доводи позивача належними та допустимими доказами відповідач не спростував. При цьому в суду відсутні належні докази, які б свідчити про те, що [PERSON] є суб'єктом підприємницької діяльності, про що свідчить також лист ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів в м.Києві. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договору. Враховуючи неналежне виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, слід стягнути з Відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 150 грн. та зобов'язати останнього повернути [PERSON] туфлі, які були здані до ремонту 07.10.2013 року по накладній № 42. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 17000 грн. безпідставно набутих коштів та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з викладених в позовній заяві мотивів, додатково пояснивши, що позивач помилково перерахував кошти на рахунок відповідача, не маючи з ним про це будь-яких домовленостей, без будь-якої правової підстави, однак після отримання цих грошей та письмового прохання їх повернути відповідач добровільно коштів не повернув, а тому просять суд стягнути їх в судовому порядку. В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечили, пояснивши, що підстава перерахування коштів насправді була і нею є участь на той час сторін в фінансовій піраміді «МММ-2011», в межах котрої сторонами постійно перераховувались великі суми коштів. Названі позивачем 17000 грн. також отримані відповідачем як платіж в межах «МММ-2011» і згодом перераховані наступному учаснику. Просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Встановлено, що 11.05.2012 року позивач зі свого рахунку в АТ «ЕРСТЕ БАНК» переказав на рахунок відповідача в АТ «ОТП Банк» кошти в сумі 17000 грн., що підтверджується інформацією про виконання платежу ПАТ «Фідокомбанк» від 17.07.2013 року, випискою з особового рахунку в АТ «ОТП Банк» [PERSON] від 3.02.2014 року, платіжним дорученням від 11.05.2012 року на суму 17000 грн., випискою по рахунку позивача від 1.07.2013 року, сформованою ПАТ «Фідокомбанк», а також не оспорюється ніким із сторін. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак відповідачем не надано суду належних доказів укладення будь-яких правочинів між ними, тобто існування будь-якої правової підстави переказу спірних коштів. При цьому навіть в тому разі, якби відповідачем на підтвердження своїх заперечень було подано суду належні докази переказу спірних коштів на виконання умов діяльності фінансової піраміди «МММ-2011», то зазначене не можна було б вважати достатньою правовою підставою, оскільки діяльність фінансових пірамід в Україні заборонена, а правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів). За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № Мик8976/2 від 19.01.2008 року у сумі 16773,74 грн. та судові витрати у сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 19.01.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та членом кредитної спілки «Аккорд» [PERSON] був укладений кредитний договір № Мик8976/2, згідно з яким кредитною спілкою було надано кредит у розмірі 3334,00 грн.. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, виникла заборгованість, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засіданні не з`явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № Мик8976/2 від 19.01.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3334,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0.5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Беручи до уваги те, що сума нарахованої пені за весь час прострочення платежів за кредитним договором, значною мірою перевищує суму основного грошового забов'язання, кредитний комітет в односторонньому порядку вирішив зменшити суму нарахованої пені до суми залишку тіла кредиту. Відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору у зв'язку із чим станом на день складання позовної заяви, заборгованість за тілом кредиту становить - 2474,00 грн., за процентами становить - 8001,13 грн., за встановленою рішенням кредитного комітету пеню - 2474,00 грн., інфляційна складова та 3% річних становить - 3824,61 грн., що в сумі складає - 16773,74 грн.. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: розрахунком та кредитним договором. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем після матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, площею 0,119 га та 0,25 га, що розташовані в [ADDRESS]. У видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки йому нотаріус відмовив, з тих підстав, що державні акти на право власності на земельні ділянки, виготовлені на ім'я [PERSON], за життя нею не були отримані. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,119 га, кадастровий номер 3221083003:03:001:0020, та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер 3221083003:03:001:0009, які розташовані в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник подав заяву, просив слухати справу без його участі, позов підтримує. Представник Качалівської сільської ради в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача по справі - [PERSON], який після її смерті спадщину прийняв, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про смерть (а.с.15-16), про право на спадщину за законом (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишились земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,119 га, кадастровий номер 3221083003:03:001:0020; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер 3221083003:03:001:0009, що розташовані в [ADDRESS], що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.5-6). З листа начальника управління Держкомзему у Бородянському району Київської області (а.с. 7) вбачається, що державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON] не зареєстровані в Книзі записів реєстрації Державних актів. У зв'язку з цим, постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с.4) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за життя [PERSON] набула право власності на спірні земельні ділянки, то суд вважає за необхідне позов задовольнити

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № Мик8284/2 від 04.02.2008 року у сумі 30350,14 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 04.02.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та членом кредитної спілки «Аккорд» [PERSON] був укладений кредитний договір № Мик8284/2, згідно якого кредитною спілкою було надано кредит у розмірі 5993,00 грн.. Оскільки відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засіданні не з`явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № Мик8284/2 від 04.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5993,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0.5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Беручи до уваги те, що сума нарахованої пені за весь час прострочення платежів за кредитним договором, значною мірою перевищує суму основного грошового забовязання , кредитний комітет в односторонньому порядку вирішив зменшити суму нарахованої пені до суми залишку тіла кредиту. Відповідачем не виконані взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору у звязку із чим станом на день складання позовної заяви, заборгованість за тілом кредиту становить 5593,00 грн., за процентами становить 13000,27 грн., за встановленою рішенням кредитного комітету пеню 5593,00 грн., інфляційна складова та 3% річних становить 6163,87 грн., що в сумі складає 30350,14 грн.. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: розрахунком та кредитним договором. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № Мик9368/2 від 04.02.2008 року у сумі 11610,77 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 04.02.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та членом кредитної спілки «Аккорд» [PERSON] був укладений кредитний договір № Мик9368/2, згідно якого кредитною спілкою було надано кредит у розмірі 5556,00 грн.. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засіданні не з`явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № Мик9368/2 від 04.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5556,00 грн. Відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору у зв'язку із чим станом на день складання позовної заяви, заборгованість за тілом кредиту становить - 1964,43 грн., за процентами становить - 5591,68 грн., за встановленою рішенням кредитного комітету пеню - 1964,43 грн., інфляційна складова та 3% річних становить - 2090,23 грн., що в сумі складає - 11610,77 грн.. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: розрахунком та кредитним договором. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню. Беручи до уваги те, що сума нарахованої пені за весь час прострочення платежів за кредитним договором, значною мірою перевищує суму основного грошового зобов'язання, кредитний комітет в односторонньому порядку вирішив зменшити суму нарахованої пені до суми залишку тіла кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0.5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved