Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В січні місяці 2018 року ПАТ «Банк Фамільний»звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], про відшкодування матеріальних збитків від злочину. В обгрунтування позову зазначив, що [PERSON], в 17 липня 2006 року, в невстановлений слідством час, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, прибув у приміщення ПАТ «Банк Фамільний», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Карла Лібкнехта, 49, де здійснюючи свій злочинний умисел, з метою отримання споживчого кредиту, надав співробітникові вищевказаного банку необхідні для отримання кредиту документи, а саме: паспорт громадянина України та ідентифікаційний номер на ім'я відповідача, а також довідку про його доходи від 13 липня 2006 року, видану ПП «Котов», згідно з якою він працює в даній організації на посаді складальника корпусних меблів та за період часу з липня 2005 року по червень 2006 року отримав заробітну плату у розмірі: липень 2005 року - 2 320,00 гривень, серпень 2005 року - 2 200,00 гривень, вересень 2005 року - 2 150,00 гривень, жовтень 2005 року - 2 200,00 гривень, листопад 2005 року - 2 250,00 гривень, грудень 2005 року - 2 420,00 гривень, січень 2006 року - 2 000,00 гривень, лютий 2006 року - 2 000,00 гривень, березень 2006 року - 2 200,00 гривень, квітень 2006 року - 2 310,00 гривень, травень 2006 року - 2 280,00 гривень, червень 2006 року - 2 275,00 гривень, в загальній сумі 26 605,00 гривень, яка містила інформацію що не відповідає об'єктивній дійсності, тобто мала завідомо неправдиві відомості про її заробітну плату, місце роботи та анкетні дані співробітників. Таким чином, відповідач в невстановлений слідством час, знаходячись в приміщенні ПАТ «Банк Фамільний», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Карла Лібкнехта, 49 передав необхідні документи з метою отримання споживчого кредиту, використав завідомо підроблений документ, а саме: вищевказану довідку про його доходи від 13 липня 2006 року, згідно якої 17 липня 2006 року між ПАТ «банк Фамільний» та відповідачем було укладено кредитний договір та надано кошти на споживчі цілі на суму 10 000,00 грн. Умисні дії [PERSON], що виразилися у використанні завідомо підробленого документу, органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 р. розглянуто кримінальне провадження № 12013040640007600 з обвинувальним актом у відношенні [PERSON] де [PERSON] визнано винним в скоєнні вищезазначеного злочину, та винесена ухвала про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого ст. 49 КК України, (т.т. за нереабілітуючими підсудного [PERSON] обставинами). Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчиненого ним злочину у розмірі 10 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], в 17 липня 2006 року, в невстановлений слідством час, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, прибув у приміщення ПАТ «Банк Фамільний», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Карла Лібкнехта, 49, де здійснюючи свій злочинний умисел, з метою отримання споживчого кредиту, надав співробітникові вищевказаного банку необхідні для отримання кредиту документи, а саме: паспорт громадянина України та ідентифікаційний номер на ім'я відповідача, а також довідку про його доходи від 13 липня 2006 року, видану ПП «Котов», згідно з якою він працює в даній організації на посаді складальника корпусних меблів та за період часу з липня 2005 року по червень 2006 року отримав заробітну плату у розмірі: липень 2005 року - 2 320,00 гривень, серпень 2005 року - 2 200,00 гривень, вересень 2005 року - 2 150,00 гривень, жовтень 2005 року - 2 200,00 гривень, листопад 2005 року - 2 250,00 гривень, грудень 2005 року - 2 420,00 гривень, січень 2006 року - 2 000,00 гривень, лютий 2006 року - 2 000,00 гривень, березень 2006 року - 2 200,00 гривень, квітень 2006 року - 2 310,00 гривень, травень 2006 року - 2 280,00 гривень, червень 2006 року - 2 275,00 гривень, в загальній сумі 26 605,00 гривень, яка містила інформацію що не відповідає об'єктивній дійсності, тобто мала завідомо неправдиві відомості про її заробітну плату, місце роботи та анкетні дані співробітників. Таким чином, відповідач в невстановлений слідством час, знаходячись в приміщенні ПАТ «Банк Фамільний», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Карла Лібкнехта, 49 передав необхідні документи з метою отримання споживчого кредиту, використав завідомо підроблений документ, а саме: вищевказану довідку про його доходи від 13 липня 2006 року, згідно якої 17 липня 2006 року між ПАТ «банк Фамільний» та відповідачем було укладено кредитний договір та надано кошти на споживчі цілі на суму 10 000,00 грн. Умисні дії [PERSON], що виразилися у використанні завідомо підробленого документу, органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 р. розглянуто кримінальне провадження № 12013040640007600 з обвинувальним актом у відношенні [PERSON] де [PERSON] визнано винним в скоєнні вищезазначеного злочину, та винесена ухвала про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого ст. 49 КК України, (т.т. за нереабілітуючими підсудного [PERSON] обставинами). Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В результаті протиправних дій відповідачем було завдано матеріальні збитки позивачу на загальну суму 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнаю у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби іі право не було порушене (упущена вигода). Зважаючи на те, що позивачу завдано майнової шкоди, внаслідок вчиненого відповідачем злочину, відсутність з боку засудженого жодного наміру виправити негативні наслідки та компенсувати спричиненні позивачу збитки, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved