Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину в якому вказував, що 10 листопада 2013 року близько 13 години в м. Вознесенську Миколаївської області на території домоволодіння по [ADDRESS] відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив сварку з позивачем в ході якої ображав останнього, завдав йому легких тілесних ушкоджень у вигляді саден, синців в області обличчя, а також легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді рани на червоній облямівці нижньої губи, а також погрожував вбивством за допомогою зброї, а саме пістолета. В зв'язку з отриманими ушкодженнями [PERSON] протягом двох тижнів знаходився на амбулаторному лікуванні. Внаслідок таких дій з боку [PERSON] позивач зазнав моральних страждань, що виразилися у: - фізичному болю та стражданнях внаслідок ушкодження здоров'я; - душевних стражданнях в зв'язку з протиправною поведінкою відповідача (постійному моральному напруженні, яке триває й на цей час, тривалій зміні звичайного ритму життя, подальшої негативної поведінки винної особи); - приниженні честі, гідності, ділової репутації внаслідок образ від [PERSON] Грошовий еквівалент моральної шкоди оцінив у 5 000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свої заперечення обґрунтовував тим, що події, які відбулися, сталися з вини самого позивача, який їх спровокував своєю протиправною поведінкою. Водночас відповідач заперечив факт використання ним зброї під час конфлікту, вказуючи на те, що під час сварки з [PERSON] ним було продемонстровано не зброю, а лише запальничку у формі пістолета. Крім цього [PERSON] просив врахувати його тяжке матеріальне становище, а саме те, що він є пенсіонером, інших доходів, окрім пенсії не отримує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 10 листопада 2013 року близько 13 години в [ADDRESS] на підґрунті особистих неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, в ході якої останній завдав позивачу легких тілесних ушкоджень у вигляді саден, синців в області обличчя, а також легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді рани на червоній облямівці нижньої губи. Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2013 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а.с. 10). В зв'язку з отриманими ушкодженнями [PERSON] протягом двох тижнів знаходився на амбулаторному лікуванні (а.с. 3-10). Також відповідачем визнано те, що під час конфлікту він демонстрував позивачу запальничку у формі пістолета, яку видавав за зброю. Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази інших зазначених позивачем обставин, а саме того, що під час конфлікту [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння, демонстрував вогнепальну або травматичну зброю та погрожував її застосувати. Згідно ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, на які посилається позивач, моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно зазнав моральної шкоди, що виразилася у душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку [PERSON] (демонстрування предмета у вигляді зброї, завдання тілесних ушкоджень), а також у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Що стосується доводів позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок приниження відповідачем честі, гідності та ділової репутації, то суд виходить з відсутності в матеріалах справи доказів як факту приниження з боку [PERSON] честі, гідності та ділової репутації [PERSON] в сенсі правового визначення цього поняття, так і доказів завдання внаслідок таких дій моральної шкоди. Також не знайшли свого належного та безумовного підтвердження й інші зазначені сторонами доводи, а саме: - позивача - про його знаходження у постійному моральному напруженні, що триває й сьогодні, тривалої зміни звичайного ритму життя, подальшої негативної поведінки винної особи; - відповідача - про наявність вини та умислу потерпілого, який спровокував ситуацію, що призвело до виникнення шкоди. З положень ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України вбачається, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні роз'яснення надав й Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, строк лікування потерпілого від отриманих травм, глибину його фізичних та душевних страждань, зокрема характер та обсяг страждань, їх тривалість та строк на відновлення, відсутність доказів настання інших негативних наслідків для позивача. При визначенні розміру відшкодування суд також враховує вимоги розумності і справедливості. Проте не підлягають врахуванню посилання [PERSON] на його тяжке матеріальне становище, оскільки згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. З врахуванням встановлених обставин в своїй сукупності суд вважає, що достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування позивачу завданої моральної шкоди є відшкодування в 2 000 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету також підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial