Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона уклала шлюб у 1989 році. [INFO] року у сторін народилась дочка [PERSON]. В 1995 році шлюб між сторонами розірвано. Дочка визнана інвалідом І група дитинства в зв'язку з психічним захворюванням та визнана недієздатною відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2009 року. З 1995 по 2010 роки дитина перебувала у Дарницькому дитячому будинку - інтернаті, після цього дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач після виповнення дитині повноліття не надає матеріальної допомоги на утримання непрацездатної дочки. Позивач також зазначила, що вона працює медсестрою, її заробітна плата складає 3400 грн. Соціальна допомога на дитину в зв'язку з інвалідністю становить 2817 грн. Дочка потребує щомісячно на лікування та утримання 7000-8000 грн. в зв'язку з чим їй не вистачає її заробітної плати та соціальної допомоги. З урахування вищезазначеного, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь на її користь утримання дочки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, подав до суду відзив в якому зазначив,що позовна заява складається із цитат законодавства,копійованого з сайту ВРУ. Все мотивування позивач вмістила те,що дочка постійно хворіє та потребує щомісячно на лікування 7000-8000 грн. Також зазначив , що позивачу необхідно довести чому саме таку суму потребує на лікування, чи не вистачає на лікування враховуючи всі види державного утримання та від самої позивачки та опікуна, чи це є перманентним, а не тимчасовим. На підставі зазначеного просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02 вересня 1989 року по 29 червня 1995 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами. (а.с. 14 - 15) За час шлюбного життя у сторін [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10 липня 1990 року. (а.с. 13) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2009 року [PERSON] визнано недієздатною. (а.с. 11, 11 зворот.) Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК [PERSON], [INFO] потребує постійно стороннього догляду, нагляду та допомоги. (а.с. 12) Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми сином, дочкою. Відповідно до п. п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі для придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів 12 червня 2018 року. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. ( ст. 5 ЦПК України) За таких обставин, оцінюючи належність, достовірність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що повнолітня непрацездатна дочка сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю, не працює, є інвалідом I групи, потребує коштів на продукти харчування, ліки, засоби першої необхідності та одяг, враховуючи матеріальне становище як позивача так і відповідача, який є працездатним, матеріально-забезпеченим для надання матеріальної допомоги непрацездатній дочці, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд приходить до висновку що з відповідача підлягають стягненню на користь розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку - пожиттєво. На підставі викладеного,

Outcome: approved