Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В червні 2016р. позивачі: [PERSON], [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., в якому просили суд: визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 17 листопада 2009р. між [PERSON] та відповідачем [PERSON] недійсним. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що [INFO] померла [PERSON], яка в 2011р. заповіла їм все своє майно в рівних долях. Померлій [PERSON] на праві власності належала вищезазначена квартира. Після відкриття спадщини позивачі довідались, що 17 листопада 2009р. між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаної квартири. Позивачі стверджують, що [PERSON] свою квартиру нікому не продавала. Вказані обставини змусили їх звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а також до правоохоронних органів з приводу вчинення кримінального правопорушення. Представник позивачів в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. В подальшому представник позивачів клопотав перед судом про розгляд справи у відсутність сторони позивачів, яка не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судові засідання не з'являвся, поважності причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подавались. Третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку; надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши в своїх письмових поясненнях, що оспорюваний договір купівлі - продажу вона ніколи не посвідчувала, за зазначеним у договорі реєстраційним номером та датою значиться інша нотаріальна дія. Оскільки сторона позивачів не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить нерухоме майно, яке знаходиться в Шевченківському районі міста Києва, а саме - трикімнатна квартира [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого відділом приватизації Шевченківської райдержадміністрації м. Києва від 14 жовтня 1998р. - ? частина та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2009р. - ? частина, виданого Третьою київською державною нотаріальною конторою. За життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, який 28 липня 2011р. в Першій київській державній нотаріальній конторі, було посвідчено. Згідно зазначеного заповіту все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось [PERSON] заповіла в рівних долях позивачам: [PERSON] та [PERSON] Позивачі в установлений законом строк (ст. ст. 1269, 1270 ЦК України) подали заяви приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини, як спадкоємці за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] Під час оформлення спадщини, позивачам стало відомо, що вищезазначена квартира [ADDRESS], в якій спадкодавець проживала до часу своєї смерті і яка належала останній на праві приватної власності, була відчужена за договором від 17 листопада 2009р. купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продала свою квартиру відповідачу [PERSON] Судом встановлено, що на підставі заяви позивачів про вчинення кримінального правопорушення - незаконного заволодіння шахрайським шляхом нерухомим майном, яке до дня смерті належало [PERSON] Шевченківським управлінням поліції ГУ Національної поліції у м. Києві були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016100100003881 від 25 березня 2016р. На запит старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Коваленко О.А. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. 28 березня 2016р. за вихідним №34 повідомила, що вказаний договір від 17 листопада 2009р. між [PERSON] та [PERSON] не посвідчувався. За цим реєстраційним номером та датою значиться інша нотаріальна дія, вчинена для інших осіб. Аналогічні відомості були повідомлені третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. суду під час розгляду справи по суті, з зазначенням, що оспорюваний договір від 17 листопада 2009р. купівлі-продажу квартири адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] нею не посвідчувався. За цим реєстраційним номером та датою значиться інша нотаріальна дія, вчинена для інших осіб. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.1, 3 ст. 203 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5, 6 Постанови № 9 від 06 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. За цими ж правилами розглядаються зазначені вимоги і в разі, якщо стороною правочину є суб'єкт владних повноважень, крім вимог про визнання недійсним адміністративного договору. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачі просили суд визнати недійсним спірний договір купівлі - продажу квартири посилаючись на те, що вищезазначена квартира [PERSON] не продавалась відповідачу [PERSON], а нотаріально посвідчений та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договір від 17 листопада 2009р. є підробленим документом. Крім того, зауважили, що вищезазначений договір купівлі - продажу квартири позбавляє їх права оформити спадщину, яку їм заповіла [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1450,0 грн., витрати пов'язані з публікацією оголошень про виклик відповідача до суду у розмірі 1408,8 грн., а також з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1450,0 грн.

Outcome: approved