Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрун-товує його тим, що він працював в ДАП «Україна» на посаді авіатехніка з планеру та дви-гунів 5-го розряду цеху технічного обслуговування літаків дирекції з технічного обслуго-вування повітряних суден інженерно-технічного комплексу. 8 серпня 2014 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням шта-ту працівників. Відповідач виплатив [PERSON] вихідну допомогу не в день його звільнення з роботи, а лише 26 серпня 2014 року. Тому позивач просить суд стягнути з ДАП «Україна» середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4852 гривень 35 копійок. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача Семиполець О.В. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що після надход-ження грошових коштів ДАП «Україна» провів з позивачем повний розрахунок. Крім того, [PERSON] пред'явив позов після закінчення тримісячного строку, передбаче-ного ч.1 ст.233 КЗпП України. З огляду на ці обставини представник відповідача Семи-полець О.В. просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові дока-зи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] працював в ДАП «Україна» на посаді авіатехніка з планеру та двигунів 5-го розряду цеху технічного обслуговування літаків дирекції з тех-нічного обслуговування повітряних суден інженерно-технічного комплексу. 8 серпня 2014 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі ско-роченням штату працівників. Ці обставини підтверджуються копією витягу з трудової книжки, виданої на його ім'я (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваже-ного ним органу належних звільненому працівникові сум у вказаний строк, при відсут-ності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити праців-никові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено, що ДАП «Україна» провела з позивачем повний розрахунок не в день його звільнення з роботи, а 26 серпня 2014 року. Ця обставина підтверджується випискою з рахунку (а.с.9-10). Тому у відповідача виник обов'язок додатково виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку. З копії довідки про доходи №140 від 15 серпня 2014 року (а.с.11) вбачається, що роз-мір середньоденної заробітної плати позивача становить 274 гривні 84 копійки, а серед-ньомісячна кількість календарних днів - 30,44 днів. Розмір його середнього заробітку за 1 місяць складає 8366 гривень 12 копійок (274,84 * 30,44). Однак тривалість затримки роз-рахунку становить лише 18 днів, що у співвідношенні до 1 місяця складає 0,58 місяця. Тому розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки розрахунку становить 4852 гривні 35 копійок (8366,12 * 0,58). Відповідач відмовляється добровільно виплатити [PERSON] ці грошові кошти. З огляду на ці обставини суд вважає, що з ДАП «Україна» на користь позивача нале-жить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4852 гривень 35 копійок. В матеріалах цивільної справи міститься копія платіжного доручення №724 від 20 серпня 2014 року, з якого вбачається, що тільки 20 серпня 2014 року до позивача надій-шли грошові кошти для виплати працівникам заробітної плати. Однак відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачена ст.117 КЗпП України, настає незалежно від наявності у підприємства грошових коштів. Тому копія вказаного платіжного доручен-ня є неналежним доказом в розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» вихідна допомога входить в структуру заробітної плати. Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не обмежено жодним строком. Части-на перша цієї статті на спірні правовідносини не поширюється. З огляду на ці обставини суд критично оцінює посилання відповідача на те, що [PERSON] пропустив три-місячний строк звернення до суду. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з ДАП «Україна» в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved