Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

В травні 2021 року позивач ФОП [PERSON] , в інтересах якої діяв представник - адвокат Мазуренко С.С., звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 6835,47 грн .та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №125085733. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілого при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «Chrysler Voyager», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 13 січня 2020 року о 16:16 год. в м. Добропілля по вулиці Банкова, будинок № 45 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chrysler Voyager», державний реєстраційний номер « [NUMBER] »., під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Sonata», державний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Hyundai Sonata», отримав механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2020 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », - [PERSON] - звернувся до Страховика - ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №125085733. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору № 125085733 від 23.122019р., на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 ЗУ «про страхування», ст. 993 ЦК України, ПАТ СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено її виплату на користь потерпілої особи - [PERSON] в сумі 6835,47 грн. Відшкодувавши матеріальну шкоду у вказаній сумі, заподіяну відповідачем, ПрАТ «СК «ВУСО», відповідно до ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до останнього щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 22.12.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги, за яким товариство відступило позивачу, а останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих цьому товариству по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і за договором страхування № 125085733 від 23.12.2019 року, що був укладений між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО». Таким чином, до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги до відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування, здійсненої ПрАТ СК «ВУСО» потерпілому [PERSON] , в розмірі 6835,47 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку, незважаючи на направлену йому 27.12.2020 року вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, до цього часу такі збитки позивачу не відшкодував, тому ФОП [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6835,47 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач та її представник адвокат Мазуренко С.С. не з`явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, щодо його задоволення заперечував. Пояснив суду, що дійсно при викладених позивачем обставинах був учасником ДТП. Але зауважив, що не залишав місце події ДТП, тому не винуватий за ст. 122-4 КУпАП та не повинен сплачувати відшкодування в порядку регресу. З розміром страхового відшкодування 6835,47 грн. не погодився, вважав його завищеним. Разом з тим, від проведення судової авто товарознавчої експертизи відмовився. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, приходить до такого висновку. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №125085733. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілого при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «Chrysler Voyager», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». (а.с.6) 13 січня 2020 року о 16:16 год. в м. Добропілля по вулиці Банкова, будинок № 45 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chrysler Voyager», державний реєстраційний номер « [NUMBER] »., під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Sonata», державний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Hyundai Sonata», під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2020 року у справі № 227/139/20, 13 січня 2020 року о 16:16 годині в м. Добропілля по вулиці Банковій, будинок №45 гр. [PERSON] керуючи т/з Chrysler G3 н/з [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності виконуючого маневру, у випадку обмеженої оглядовості, не прибіг до допомоги сторонніх осіб, в результаті чого скоїв зіткнення з припаркованим т/з Hyundai Sonata н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП обидва автомобіля отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Крім того, 13 січня 2020 року в [ADDRESS] гр. [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не виконав вимоги п.п.2.10 а, б, в Правил дорожнього руху та зник з місця ДТП. Своїми діями [PERSON] порушив вказані вимоги Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. Вказаною постановою суду [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Дана постанова набрала законної сили 11.02.2020р. (а.с.8-15) В судовому засіданні відповідач стверджував, що 13.01.2020р. під час події вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди він не порушував ст. 122-4 КУпАП, місце ДТП не залишав. Між з цим, дані покази [PERSON] суд оцінює критично, оскільки як стверджував сам відповідач, він особисто брав участь в судовому засіданні з розгляду протоколів, складаних відносно нього за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, давав пояснення суду, та отримав копію даної постанови, правом на апеляційне оскарження не скористався. Постанова суду від 31.01.2020р. набрала законної сили 11 лютого 2020р. та обов`язкова до виконання. (а.с.8) 16 січня 2020 року власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Hyundai Sonata», державний номер « [NUMBER] » [PERSON] - звернувся до Страховика - ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №125085733. (а.с.23-29) На підставі страхового акту №2002737-1 від 23.12.2019 року власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Hyundai Sonata», державний номер « [NUMBER] » [PERSON] , ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 6835,47, що підтверджується платіжним дорученням №3976 від 11.02.2020 року.(а.с.30,31) Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Як зазначено у ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Приписами частини 38.1.1.п. «в» статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. б ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 11 лютого 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №3976 від 11.02.2020 року. 22.12.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги, за яким товариство відступило позивачу, а останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих даному товариству по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і за договором страхування від 23.12.2019р. № 125085733 року, що був укладений між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» /а.с. 32-39/. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вказане, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, 27.12.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» було направлено Відповідачеві повідомлення про відступлення права вимоги за договором страхування від 23.12.2019 року № 125085733 на користь ФОП [PERSON] , однак ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. /а.с.38/. Таким чином, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України. Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказана ДТП сталася з вини відповідача, його вина за ст.ст.122-4, 124 КУпАП підтверджена постановою суду, що набрала законної сили, вартість матеріальних збитків завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Hyundai Sonata», державний номер « [NUMBER] » [PERSON] , склала 6835,47 грн., страховик останнього ПрАТ «СК «ВУСО» виплатив потерпілому суму страхового відшкодування у повному обсязі, яку, виходячи з положень ст.1194 ЦК України та положень частини 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ СК «ВУСО», а так як останнє відступило своє право вимоги до відповідача на користь позивача ФОП [PERSON] , але, незважаючи на вимогу позивача, як нового кредитора, до цього часу відповідач завдані ним збитки у добровільному порядку позивачу не відшкодував, то суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] на відшкодування завданих збитків 6835,47 грн. Стосовно заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 8348,60 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження виконання адвокатом умов договору про надання правових послуг до позовної заяви додано акт здачі-приймання робіт (послуг) та додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 07 від 23.12.2020 року (а.с.42-44), та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22.03.2021р., згідно якого, [PERSON] оплатила надані послуги адвоката за договором № 07 від 23.12.2020р. у розмірі 8348,60 грн. (а.с.45). Відповідно до додаткової угоди № 1 акту прритймання-передачі правової допомоги до договору про надання правничої допомоги № 07 від 23.12.2020р. у вартість наданих послуг, наданих адвокатом Мазуренком С.С. включена робота з представництва інтересів позивача в Добропільському міськрайонному суді Донецької області стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, спричиненої [PERSON] , з витратою 2 годин часу на загальну вартість 4394 грн. Між тим, розгляд даної справи відбувався за відсутності представника позивача, про що свідчить його особиста заява про розгляд справи у його відсутність, надіслана на адресу суду 07.06.2021р., а також протокол судового засідання від 10.06.2021р. та журнал судового засідання від 09.07.2021р. (а.с.61, 62, 71-72) У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката частково, в розмірі 3954,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] необхідно стягнути на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908,00 грн.

Outcome: partial