Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] на підставі купівлі - продажу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартальний комітет/комітет мікрорайону «Корея» від 12.02.2020 року № 168 в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , їх син [PERSON] та відповідач [PERSON] (зять). Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що було складено акти про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 12.02.2020 року, представниками обслуговуючим комітетом мікрорайону «Корея». Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, [ADDRESS] . Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі купівлі - продажу від 23.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Тептею Н.Я. на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартальний комітет/комітет мікрорайону «Корея» від 12.02.2020 року № 168 в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , їх син [PERSON] та відповідач [PERSON] (зять). Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік, а саме з січня 2019 року без поважних причин, про що було складено акти про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 12.02.2020 року, представниками обслуговуючим комітетом мікрорайону «Корея». Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved