Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказала, що 15.12.2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою про отримання в борг 250000грн. оскільки в розписці не зазначено строку повернення коштів, то в квітні 2015 року позивач звернулась до відповідача із листом про повернення позики, проте відповідач позику не повернув, у звязку з чим позивач звернулась до суду із позовом стягнення боргу за договором позики в сумі 250000грн. В червні 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом про визнання розписки безгрошовим зобовязанням внаслідок неукладення договору позики, в обґрунтування якого вказав, що текст розписки ставить під сумнів передачу йому грошових коштів, фактично ніяких коштів від [PERSON] не отримував. Ухвалою суду від 10.06.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. 27.07.2015 року [PERSON] подала письмову заяву про зміну підстави позову, в обґрунтування якої вказала, що [PERSON] отримав від неї грошові кошти в сумі 250000грн. безпідставно, між нею та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини, у звязку з чим на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути з відповідача 250000грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача-відповідача позовні вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представники відповідача-позивача в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали, вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 15 грудня 2014 року [PERSON] власноручно написана розписка, за змістом якої [PERSON] отримав від [PERSON] суму 250000грн., що еквівалентно 21186 доларів США за наступні обєкти: державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 182825, який знаходиться в с. Чабанівка, вул. Перштравнева, 19, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 182826, яка знаходиться за адресою с. Чабанівка, вул. Першотравнева, житловий будинок за адресою вул. Першотравнева, 19, інвентарний номер 9860089, реєстровий номер 1-70, загальною площею 56 кв.м., крім цього зазначено, що до розписки додано договір купівлі-продажу будинку від 15.02.2006р. за номером 3-613, технічний паспорт. В цей же день, 15.12.2014 року [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на представлення своїх інтересів, в т.ч. з правом продажу нерухомого майна, терміном на двадцять років. 12.01.2015 року [PERSON] припинив дію вказаної довіреності. 09.04.2015 року [PERSON] звернулась до [PERSON] із листом-вимогою про повернення 250000грн., згідно договору позики. Звертаючись до суду із заявою [PERSON] надала пояснення, вказавши, що домовилась про купівлю у [PERSON] земельної ділянки та будинку, що розташовані в с. Чабанівка Камянець-Подільського району, та отримала від відповідача 15.12.2014 року два державні акти на земельну ділянку, технічний паспорт та договір купівлі-продажу житлового будинку. З метою подальшого оформлення купівлі-продажу вказаних обєктів [PERSON] надав їй генеральну довіреність, проте в подальшому [PERSON] довіреність скасував, а кошти не повернув, що зумовило звернення [PERSON] до суду. Також [PERSON] пояснила, що державні акти, договір купівлі-продажу та технічний паспорт, вказані в розписці повернула матері [PERSON], [PERSON] Так, ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбаченихст. 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Враховуючи вищевикладене, вимога [PERSON] про стягнення грошових коштів безпідставна, не підтверджується жодним доказом, правовідносини між сторонами мали договірні відносини, тому застосування ст. 1212 ЦК України до правовідносин є неможливим. Також судом враховано, що згідно висновку судово-почеркознавчої та судово-авторознавчої експертиз від 30.06.2016 року № 18339/18340/15-32 текст розписки від 15.12.2014 року від імені [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів у сімі 250000грн. складено автором ([PERSON]М.) не самостійно, а за участю іншої особи шляхом диктування, цей текст складено в незвичайному психофізіологічному стані деякої емоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску тощо. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] про визнання розписки безгрошовим зобовязанням, то судом враховано, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) заміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Проте як вбачається із заяви [PERSON] про зміну підстави позову, між нею та [PERSON] договір позики не укладався, крім цього зі змісту розписки від 15.12.2014 року у [PERSON] не виникло зобовязаня повернути гроші.

Outcome: dismissed