Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з вказаним вище позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 10,29 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116 на ім`я [PERSON] , зареєстрованого у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 03.02.1997. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 10,29 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] , яка на момент смерті батька проживала разом з ним та фактично прийняла спадщину протягом шести місяців (посадивши город та зробивши ремонт будинку) відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року. Спадкоємець [PERSON] не встигла оформити своїх спадкових прав, які залишилися після смерті [PERSON] , та [INFO] померла. За життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого усі свої права та обов`язки, які належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв та на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки та права на земельну частку (пай) отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В., позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116 належало батькові спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , спадщину після якого прийняла [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, оскільки спадкоємець [PERSON] не надав нотаріусу документів, які б підтверджували набуття у власність померлим вищезазначеного права на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116 на ім`я [PERSON] у нього відсутній. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , та приймаючи до уваги, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116 на ім`я [PERSON] втрачений, а також у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, він має законні підставі для визнання за ним права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.06.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.06.2021 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 22.07.2021, у зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.07.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 25.08.2021. 25.08.2021 розгляд справи відкладений до 21.09.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду пояснення на позов, в якому, просив суд розглянути справу без участі представника управління та прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт Лозно-Олександрівка Білокуракинського району Луганської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 09.04.2021 Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно інформаційної довідки від 14.05.2021 №330/109-21, наданою Відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області - 03.02.1997 [PERSON] отримав сертифікат на право на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116, про що у книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Україна» було зроблено запис за №131 від 03.02.1997. Розмір невиділених в натурі сільськогосподарських угідь ріллі, сіножатей та пасовищ становить 10,29 в умовних кадастрових гектарах, загальною вартістю 28 385,16 грн. в цінах станом на 01.07.1995. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є донька померлого - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31.05.1957 в с. Березівка Білолуцького району Ворошиловградської області та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030295817 від 09.04.2021. [INFO] [PERSON] померла в с. Березівка Новопсковського району Луганської області, про що 03.10.2014 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження, відповідного до якого усі свої права та обов`язки, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом, складеним 02.09.2014 та посвідченим головою Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за №21. Згідно матеріалів спадкової справи №83/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач прийняв спадщину після смерті останньої та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 7,5158 га, кадастровий номер 4423388200: 10:001:0073, та на право на земельну частку (пай) площею 11,05 умов.кад. га. Постановою приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В., позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116 належало батькові спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , спадщину після якого прийняла [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, оскільки спадкоємець [PERSON] не надав нотаріусу документів, які б підтверджували набуття у власність померлим вищезазначеного права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно із ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду, свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , оскільки проживала зі спадкодавцем на момент смерті та фактично прийняла спадщину протягом шести місяців (посадивши город та зробивши ремонт будинку), а тому позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] має право на спадщину у вигляді спірного права на земельну частку (пай), що належало [PERSON] . На підтвердження факту вступу [PERSON] в управління спадковим майном після смерті батька [PERSON] позивачем надано довідку Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області №227 від 24.07.2020 за підписом селищного голови О.О. Леонова та секретаря ради А.А. Назарової, в якій зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті з ним проживала дочка [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину протягом шести місяців (посадивши город та зробивши ремонт будинку). Суд вважає, що вказана довідка не є достовірним доказом у розумінні ст. 79 ЦПК України, оскільки з неї неможливо встановити дійсні обставини вступу в управління або володіння спадковим майном [PERSON] спадкоємцем [PERSON] , яким чином та з яких дій останньої вони були встановлені та чим підтверджуються. Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] , всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого батька [PERSON] , а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061116 [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed