Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В січні 2014 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська звернувся позивач з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року належить квартира [ADDRESS]. Незважаючи на втрату права приватної власності на квартиру, відповідач чинить перешкоди у володінні та користуванні квартирою, а саме не бажає знятися з реєстрації у вказаній квартирі, що в свою чергу створює позивачу перешкоди у вільному володінні та розпорядженні квартирою. Просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зняття його з реєстраційного обліку вказаної адресою. Представник позивача надала заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги просила задовільнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст.169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.11.2013 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 5771, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с.6) У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є попереднім власником вказаної квартири , в квартирі за місцем реєстрації не мешкає і фактично проживає за адресою [ADDRESS]. Доказом того, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] є договір купівлі-продажу квартири від 16.11.2013 року (а.с.6), а також акт обстеження вказаної квартири (а.с.23). Пунктом 7 укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року передбачено, що продавець зобов'язується зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб за адресою відчуджуванного майна та звільнити відчуджене майно від належних йому та його родині речей в строк до 19.11.2013 року, але відповідач не виконав умови зазначеного договору, чим порушує право власності позивача на спірне житло. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно вимог ст.319 ЦК України здійснення права власності, а саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Суд приходить до висновку, що уклавши договір купівлі-продажу відповідач добровільно передав позивачу своє право власності на квартиру, складовою частиною якого є право проживання у ній. Таким чином відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування цим житлом. Оцінюючи позовні вимоги в частині зняття з реєстрації, суд приходить до висновку проте, що вони є передчасними, оскільки зняття з реєстрації відповідача може бути здійснено після набрання данним рішенням чинності, саме на підставі рішення про втрату права користування житлом. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial