Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

В січні 2017р. позивач ДП «Державна циркова компанія України» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 36199,0 грн., яка складається з: 35647,26 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] та 551,2 грн. - сплаченого судового збору на користь держави. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON], перебуваючи з позивачем у трудових відносинах і виконуючи обов'язки генерального директора - художнього керівника позивача наказом № 148-к від 11 серпня 2016р. звільнив [PERSON] з займаної посади за п. 3) ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016р. по справі № 761/28779/16-ц працівника [PERSON] було поновлено на роботі та стягнуто з ДП «Державна циркова компанія України» середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зазначене рішення суду було виконано позивачем в повному обсязі. На підставі п. 8) ч. 1 ст. 134 КЗпП України, ст. 1191 ЦК України позивач просив суд позов задовольнити. До судового засідання представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи у відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, в судові засідання неодноразово не з'являвся, про поважність причин неявки в суд не повідомляв та не просив розглядати справу за його відсутності, свого представника до суду не направляв, відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 03 листопада 2015р. відповідача [PERSON] було прийнято на посаду заступника генерального директора позивача з 04 листопада 2015р., згідно наказу № 177-к від 03 листопада 2015р. Наказом № 428/0/1716 від 30 червня 2016р. за підписом заступника Міністра культури - керівника апарату Карандєєва Р.В. на відповідача [PERSON] з 04 липня 2016р. було покладено виконання обов'язків генерального директора - художнього керівника ДП «Державна циркова компанія України» до призначення керівника Компанії. 04 липня 2016р. відповідач [PERSON], згідно наказу позивача від 04 липня 2016р. за № 118-к приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП «Державна циркова компанія України». 11 серпня 2016р. відповідачем, як керівником ДП «Державна циркова компанія України» було прийнято рішення, оформлене наказом № 148-к від 11 серпня 2016р. про звільнення з займаної посади за п. 3) ч. 1 ст. 40 КЗпП України [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016р. по цивільній справі № 761/28779/16-ц, провадження № 3/761/7126/2016, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до ДП «Державна циркова компанія України», третя особа: [PERSON] про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено частково. На підставі зазначеного рішення суду підлягає: поновленню [PERSON] на посаді заступника генерального директора ДП «Державна циркова компанія України»; стягненню з ДП «Державна циркова компанія України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 серпня по 15 листопада 2016р. в розмірі 35647,26 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів. Стягнуто з ДП «Державна циркова компанія України» в дохід держави судовий збір у розмірі 551,2 грн. Наказом позивача від 25 листопада 2016р. за № 231-к на виконання вищезазначеного рішення суду поновлено [PERSON] на роботі на відповідній посаді та сплачено останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 35647,26 грн., а також позивачем було сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 551,2 грн. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. У пункті 8 Узагальнення про практику застосування судами законодавства, відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавця, затвердженого постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015р. № 12, було роз'яснено, що згідно з п. 8) ч. 1 ст. 134 КЗпП суб'єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи роз'яснення, які містяться в п. 13, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,0 грн.

Outcome: approved