Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В травні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON], яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], звернулися в суд з позовом до Попівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті батька цих позивачів [PERSON], відкрилася спадщина на землю, право власності на яку було підтверджено державним актом, в якому при видачі помилково зазначено не вірний кадастровий номер. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачам і представнику одного з них було відмовлено в цьому по причині невідповідності такого номеру з номером земельної ділянки у державному земельному кадастрі. В судовому засіданні позивачі і представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримали, просили задовольнити його та, користуючись своїми процесуальними правами, відмовилися від давання пояснень по суті цього позову. Відповідач проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника / а.с. 40 /. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження / а.с. 8, 9, 10 /. За життя батько позивачів мав у своїй власності земельну ділянку площею 2,34 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ПЛ № 110230, розташовану на території земель Попівської сільської ради Миргородського району, підтвердженням чому є копія такого акту / а.с. 20 /. 22 лютого 2010 року спадкодавець [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть / а.с. 13 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті спадкодавця, позивачі у строк, встановлений законом, звернулися до органів нотаріату з заявами про наміри прийняти спадщину за законом, що підтверджується повідомленням органів нотаріату та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру / а.с. 32, 33 /. Проте, постановою державного нотаріуса від 13.03.2015 року їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у виді частин земельної ділянки після померлого батька по причині невідповідності кадастрового номеру в державному акті на право власності на земельну ділянку спадкодавця з кадастровим номером в державному земельному кадастрі / а.с. 19 /. Така невідповідність цих номерів підтверджена Витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку/ а.с. 14 18 /. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями за законом на земельну ділянку померлої особи, вчинили дії по прийняттю спадщини після батька, то вони набули право на цю земельну ділянку в порядку спадкування в рівних частинах. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved