Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 24.11.2020р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 979,00 грн. На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначила, що з Відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27.12.2018 р. і до досягнення ними повноліття. [INFO] їх син [PERSON] зламав ключицю, у зв`язку з цим потребував хірургічного втручання. Так, у період з 06.07.2020 р. до 13.07.2020 р. він перебував на стаціонарному лікуванні, йому було проведено операцію, встановлено металеву пластину, витрати на лікування сина склали: - 7 540,00 грн. - вартість пластини; - 2 859,70 грн. (316,20 грн.+256,60 грн.+2 286,90 грн.) - вартість ліків; - 3 000,00 грн. - вартість консультацій та роботи лікарів; - 560,00 грн. (16 разів по 35,00 грн.) - вартість проїзду у напрямку Володарка - Біла Церква - Володарка. Загальна сума витрат становить 13 957,70 грн. Добровільно про сплату половини від цієї суми домовитися з Відповідачем не вдається. Також Позивач зазначає, що на її утриманні перебуває неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , та повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Крім того, Позивач була звільнена з роботи і не може найти роботу за місцем проживання, а виїжджати в іншу місцевість не може через догляд за неповнолітньою дочкою, яка не є ще достатньо самостійною (а.с. 1-2). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 15.12.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 15.01.2021 р. (а.с. 29-31), відкладено на 09.02.2021 р. через неявку учасників справи. У судове засідання 09.02.2021 р. Позивач не з`явилася, до суду 09.02.2021 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення суду не заперечує (а.с. 65). Відповідач у судове засідання 09.02.2021 р. повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджено відстеженням вручення рекомендованої кореспонденції за трек-номером на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта», згідно з яким судова повістка Відповідачеві була вручена члену сім`ї (а.с. 63-64); про причини неявки до суду Відповідач суд не повідомляв, клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Відповідно до частини третьої статті 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею; у такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Разом з тим, до суду 14.01.2021 р засобами електронної пошти та 15.01.2021 р. поштою надійшов відзив Відповідача, в якому він заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні з огляду на недоведеність Позивачем додаткових витрат на дитину належними і допустимими доказами, а також просить суд взяти до уваги його скрутне матеріальне становище, оскільки він є безробітним та ще зобов`язаний утримувати інших своїх двох неповнолітніх дітей, що народилися в іншому шлюбі, та дружину, яка є інвалідом, перебуває зараз у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 34-38, 43-60). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеної у згаданій заяві про розгляд справи без її участі (а.с. 65), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи, наданих Позивачем (а.с. 3-25) та Відповідачем (а.с. 45-59), судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.12.2002 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Володарського районного управління юстиції Київської області (а.с. 14), та не заперечується учасниками справи (частина перша статті 82 ЦПК України). За рішенням Володарського районного суду Київської області від 07.02.2019 р. (справа № 364/1536/18, провадження № 2/364/84/19) з Відповідача на користь Позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.12.2018 р. - дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - до [INFO] . Надалі за імперативними приписами частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України, наведеними у зазначеному рішенні суду, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (а.с. 8-12). Названий син сторін [PERSON] , [INFO] , будучи неповнолітнім за станом на 01.07.2020 р., зламав ключицю, у зв`язку з цим він перебував на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні № 2 (Київська область) у період з 06.07.2020 р. до 13.07.2020 р., де йому було проведено операцію та встановлено металеву пластину. Наведене підтверджено Позивачем копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого, історія хвороби № 5650 Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2», травматологічне відділення (а.с. 17). Згідно з названою випискою з медичної карти ця виписка стосується хворого [PERSON] , [INFO] (тобто сина сторін), який поступив 06.07.2020 р., дата виписки - 13.07.2020 р.; діагноз: «закритий уламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків»; проведене лікування - операція 10.07.2020 р.: відкрита репозиція, МОС перелому лівої ключиці LCP пластиною на 7 гвинтах. Крім того, у цій виписці міститься посилання на аналізи, рентгенограму 13.07.2020 р. (копії рентгенівських знімків від 06.07.2020 р. з переламом та від 13.07.2020 р. після операції із 7 гвинтами також додані до позовної заяви, а.с. 18, 19), а також на післяопераційні призначення і рекомендації хворому, зокрема, в післяопераційний період хворому призначено антибіотикотерапія, судинну терапію, знеболюючі, перев`язки, надалі - явку до травмотолога поліклініки 15.07.2020 р., Rtg-контроль через 1 місяць після операції, «остеопро» по 2 табл. 2 рази в день - 1-2 місяці, шви зняти на 13-й день після операції (а.с. 17). Отже, на переконання суду, Позивачем доведено належними і допустимими доказами - випискою із медичної карти - факт перебування неповнолітнього на той час сина сторін [PERSON] на стаціонарному лікуванні в період з 06.07.2020 р. до 13.07.2020 р., проведення йому операції 10.07.2020 р. із встановленням відповідної пластини на зламану ліву ключицю, призначення йому післяопераційного лікування, включаючи приймання препарату «остеопро» (по 2 табл. 2 рази в день) упродовж 1-2 місяця, що згідно із загальнодоступною інструкцією до названого препарату відноситься до категорії відновлення міцності кісток та призначається, зокрема, при переламах. Відносно витрат Позивач на лікування сина суд вважає доведеними такі витрати: - 7 540,00 грн. - вартість згаданої пластини, що підтверджено копією квитанції про оплату від 09.07.2020 р. згідно з рахунком від 06.07.2020 р. № 332 (тобто у дні, що припадають на період перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні), призначення платежу - «набір металоконструкцій для остеосинтезу ключиці, [PERSON] , Без ПДВ» (а.с. 20); - 2 286,90 грн. - вартість придбання ліків, медичних препаратів, що підтверджено копією чеку, датованого 08.07.2020 р. (а.с. 21), що відповідає зазначеному вище період перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні, та, як вбачається із згаданої виписки, здійснені витрати перед проведенням операції 10.07.2020 р.; - 316,20 грн. та 256,60 грн. - вартість придбання згаданого вище препарату «остеопро» згідно з копіями двох фіскальних чеків від 17.07.2020 р. та від 05.08.2020 р. відповідно (а.с. 22), що, як наводилося, прописаний у медичній виписці (а.с. 17) для приймання [PERSON] після операції протягом 1-2 місяці; - 35,00 грн. - вартість проїзду у напрямку Володарка - Біла Церква - Володарка згідно з копією корінця квитанції від 06.07.2020 р. (а.с. 23), що відповідає зазначеному у медичній виписці дню початку лікування [PERSON] у Білоцерківській міській лікарні № 2. Загальний розмір витрат Позивача на лікування сина [PERSON] , які суд вважає доведеними належними і допустимими доказами, становить: 7 540,00 грн + 2 286,90 грн. + 316,20 грн. + 256,60 грн. + 35,00 грн. = 10 434,70 грн. Доказів на підтвердження зазначених Позивачем у позовній заяві витрат у розмірі 3 000,00 грн. на консультації і роботу лікарів, а також кількість поїздок у напрямку у напрямку Володарка - Біла Церква - Володарка та, відповідно, їх загальна вартість у розмірі 560,00 грн. суд вважає недоведеними, оскільки жодних доказів на підтвердження цих витрат Позивачем суду не надано. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 27 Конвенції про права дитини, схваленою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1989 р. та ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічно стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 названого Кодексу). За імперативним приписом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша-третя статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до приписів частини першої статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною другою названої статті Сімейного кодексу України передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За правовими висновками Верховного Суду аналіз наведених вище норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею (статтею 185 Сімейного кодексу України). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наведені вище правові висновки викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі № 320/383/19, від 26.08.2020 р. у справі № 336/1488/19. Як вбачається з правових висновків Верховного Суду хвороба дитини (у даній справі - перелам ключиці) відноситься до особливих обставин, що потребують додаткових витрат на дитину, а доказами, що підтверджують такі обставини, можуть бути, зокрема, виписки з історії хвороби, чеки, рахунки, проїзні документи, тобто самі ті докази, що надано суду Позивачем в цій справі на підтвердження викладених у позовній заяві обставин. Крім того Верховним Судом роз`яснювалося, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково (зокрема, постанова Верховного Суду від 12.12.2019 р. у справі № 756/4947/17-ц). З огляду на доведений Позивачем і встановлений судом розмір витрат на лікування сина сторін [PERSON] у зв`язку з переламом його лівої ключиці, що загалом становить 10 434,70 грн. та які суд вважає додатковими витратами у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, оскільки виникли за наявності особливих обставин (перелам ключиці), крім звичайних витрат на цю дитину, суд, враховуючи наведені вище законодавчі норми і висновки Верховного Суду, вирішуючи питання щодо розміру коштів, що підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача на зазначені додаткові витрати, виходить з такого. Позивач 05.10.2020 р. була звільнена з роботи у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, що підтверджено копією її трудової книжки (а.с. 24-25). Згідно з довідкою органу реєстрації - Володарської селищної ради Київської області від 23.11.2020 р. № 319-2 (а.с. 16) до складу сім`ї Позивача входять троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Копії свідоцтв про народження цих дітей додані до позовної заяви (а.с. 13, 14, 15). Отже, як встановлено судом, інших годувальників, окрім Позивача, ця родина не має, а через втрату роботи Позивачем її родина перебуває у скрутному матеріальному становищі. З доданих до відзиву Відповідача документів судом також встановлено, що Відповідач має перед Позивачем заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стягуються з нього на підставі наведеного вище рішення Володарського районного суду Київської області від 07.02.2019 р. (а.с. 8-12). Так, зокрема, згідно з довідкою-розрахунком по аліментах Володарського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.12.2020 р. № 12564 (а.с. 48) Відповідач не сплачував аліменти у 2020 році з березня до червня включно, у вересні та листопаді названого року, загальна заборгованість за станом на 05.11.2020 р. становить 16 092,00 грн. Крім того, згідно з довідкою-розрахунком по аліментах названого органу державної виконавчої служби від 03.12.2020 р. № 12564 (а.с. 49) Відповідач має також заборгованість перед Позивачем зі сплати аліментів на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, а саме: Відповідач не сплачував аліменти у 2020 році з березня до червня включно, у жовтні та листопаді повністю, а у період з липня до вересня включно сплачував аліменти лише частково; загальна заборгованість зі сплати цих аліментів за станом на 01.12.2020 р. становить 13 649,00 грн. На переконання суду, невиконання Відповідачем свого передбаченого законом обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей погіршує матеріальне становище родини Позивача, зокрема, й у випадку виникнення особливих обставин, до яких, як зазначалося, відноситься хвороба дитини, пов`язана з переламом ключиці, необхідністю проведення операції та надалі відповідного лікування. Стосовно матеріального стану Відповідача судом встановлено, що він 20.10.2018 р. уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.10.2018 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 58 (а.с. 53); у шлюбі виховує двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (до відзиву додано копії свідоцтв про їх народження, а.с. 54, 55). Дружина Відповідача є особою з інвалідністю третьої групи, згідно з наданою суду копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 19.04.2018 р. може працювати за фахом зі скороченим об`ємом роботи (а.с. 57); дружина Відповідача працює на посаді юриста в ПрАТ «Універсам «Київ», за станом на тепер перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 59). Сам Відповідач з 17.08.2020 р. перебуває на обліку як безробітний, отримує відповідну допомогу, починаючи із серпня 2020 року (а.с. 47). Зважаючи на усе наведене вище, суд дійшов до висновків, що обидві родини сторін перебувають у складному матеріальному становищі, обидві сторони - і Позивач, і Відповідач не мають постійного доходу, втратили роботу, мають на утриманні інших дітей. За таких обставин суд критично оцінює заперечення Відповідача проти задоволення позову через його обов`язок утримувати дружину і двох дітей у цьому шлюбі (а.с. 44), оскільки укладення ним шлюбу з іншою дружиною та народження інших дітей не звільняє його від виконання своїх зобов`язань по утриманню дітей, народжених у попередньому шлюбі. З огляду на це і скрутне матеріальне становище обох родин суд виходить із засад рівності прав та обов`язків матері і батька щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України), а відтак не вбачає підстав для відступлення від рівної частки додаткових витрат на їх спільну дитину [PERSON] , що виникли у зв`язку з його хворобою (переламом ключиці), операцією та лікуванням. Тому суді дійшов до висновку, що ці витрати сторони мають нести порівну з урахуванням доведеного Позивачем належними і допустимими доказами розміру таких витрат, відтак позов підлягає задоволенню частково, а саме: в частині стягнення з Відповідача половини встановленої судом вартості додаткових витрат (половини від 10 434,70 грн.), що становить 5 217,35 грн. (74,76 % від заявленого в позові до стягнення 6 979,00 грн.) Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (у даному випадку - держави), при цьому суд визначає розмір судового збору до стягнення, беручи до уваги дату (рік) подання позову та часткове задоволення позову, тому судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Зважаючи на складність справи та обсяг поданих сторонами доказів складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Outcome: partial