Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

В серпні 2019 року представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яким просила визначити [PERSON] додатковий строк в три місяці для\~\~подання заяви про прийняття спадщини, після смерті\~\~ [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1996 року, виданого Кіровоградською міською Радою народних депутатів, квартира [ADDRESS] ) належить [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] помер його син [PERSON] , який є батьком позивача. Після смерті діда відкрилась спадщина на належну йому частку квартири [ADDRESS] ). До нотаріуса щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ніхто не звертався. За відомостями довідки №4145, виданої 29.08.2018 року Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради м. Кропивницького» разом з [PERSON] на день його смерті проживала дружина [PERSON] , яка шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, фактично прийняла спадщину (1/2 частка спірної квартири), яка відкрилась після смерті останнього, проте своїх спадкових прав не оформила. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Крім того, позивач стверджує, що на час смерті з січня 2014 року по березень 2018 року він перебував на заробітках в Російській Федерації і не знав про смерть діда та баби. У березні 2016 року під час перебування в Російській Федерації він втратив паспорт громадянина України без якого не міг підтвердити свою особу, з даного приводу звертався до поліції. Після приїзду із заробітків він поновив свій паспорт та звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено, в зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Вважає, що в нього є всі правові підстави для звернення до суду для визначення додаткового строку. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 24-25/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів /а.с. 46-47/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 81-82/. В судове засідання представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, просила повести розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечила. Згідно відзиву позовні вимоги не визнала, послалась на те, що необізнаність позивача про смерть спадкодавця не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки сама по собі ця обставина, без встановлення інших об`єктивних обставин, не свідчить про поважність пропуску спадкоємцем цього строку. Недобросовісність поведінки іншого спадкоємця щодо ненадання нотаріусу відомостей про осіб, які можуть бути спадкоємцями, не свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини, а тому вимоги позивача є безпідставними.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~статті 16 ЦК України. Разом з тим, однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що\~\~ [INFO] \~\~ помер\~\~батько\~\~ позивача\~\~ [PERSON] . [INFO] \~помер\~ [PERSON] , який був батьком\~відповідача [PERSON] та [PERSON] , та відповідно є дідом\~\~ позивача\~ [PERSON] . Згідно\~свідоцтва про право власності\~на житло,\~виданого\~09.02.1996 року\~Кіровоградською міською радою, квартира [ADDRESS] ) належить\~\~ [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . До приватного нотаріуса\~\~Кіровоградського міського нотаріального округу\~\~ Сотник\~\~Н.Л.\~\~із заявою про прийняття спадщини за законом, [INFO] року\~\~звернувся\~\~син померлої [PERSON] . Згідно довідки № 670\~\~від 14.03.2016 року, виданої начальником\~\~КП «ЖЕО № 1 КМР», \~у\~\~квартирі\~ [ADDRESS] ), з\~\~1974 року\~\~ по день смерті\~\~ [PERSON] \~\~ проживала та була зареєстрована\~\~ [PERSON] .\~\~На день\~\~\~\~смерті\~\~разом\~\~з нею проживав\~\~та був зареєстрований\~\~ її онук\~\~ [PERSON] . В свою чергу, приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу\~\~ Сотник\~\~Н.Л.,\~\~06.09.2018 року\~\~за\~\~№№13/02-17;\~\~14/02-17\~\~ на\~\~заяву\~\~позивача [PERSON] \~\~ щодо порядку прийняття спадщини і оформлення спадкових прав після смерті\~\~діда [PERSON] , та баби [PERSON] роз`яснено, що для оформлення спадщини\~\~ йому необхідно надати рішення суду про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Спір виник з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно\~\~\~ст.1266\~\~ЦК України, внуки, правнуки\~спадкодавця\~спадкують\~ ту\~\~частку\~\~спадщини, яка\~\~належала б\~\~за законом\~\~їхнім\~\~ матері, батькові, бабі, дідові, якби\~\~ вони були живими\~\~на час відкриття\~\~ спадщини. Згідно ст.ст.1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її\~\~ протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини ( ч.1\~ст. 1270 ЦК України) встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно ч.2\~ст. 1220 ЦК України\~є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, тому часом відкриття спадщини [PERSON] , померлої [INFO] \~\~є день її смерті\~\~ [INFO] . Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач\~\~не проживав постійно із спадкодавцями, тому повинен був прийняти спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про її прийняття або відмовитися від спадщини шляхом подачі заяви про відмову від її прийняття у шестимісячний строк, тобто до 12.07.2016 року. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та у Постанові Верховного Суду від 06 травня 2019 року (справа №196/1157/16). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, Верховного Суду 17 квітня 2019 року у справі № 161/9998/17, Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 447/1262/16, Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 404/251/17. Частиною 4\~ст. 263 ЦПК України\~передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, позивач зазначав, що строк подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено, в зв`язку із довгостроковим відрядженням за межі України, необізнаністю про смерть діда та баби, а також втратою паспорта. Як вбачається із копій\~\~листів\~/а.с. 32-35/ на території\~\~ Російської Федерації\~\~ проводилася перевірка\~\~ щодо втрати паспорта\~\~гр. України [PERSON] . Разом з цим, у зв`язку з наведеним, беззаперечних доказів на підтвердження зазначеної обставини, а саме наказу про відрядження, примірника трудового контракту, довідки про в`їзд або виїзд за межі держави в указаний позивачем\~\~період тощо на підтвердження того, що виконувана ним робота не давала можливості подати заяву до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку, позивачем суду не надано. Тобто, факт роботи (та перебування) позивача в Російській Федерації належно не підтверджений. Довідки з\~\~поліції\~\~не є належними і допустимими доказами. У\~\~позивача\~\~\~\~була\~\~можливість\~\~ відправки\~\~заяви\~\~ про прийняття спадщини\~\~ поштою. Згідно\~\~п.3.5 глави 10 Порядку\~\~здійснення\~\~нотаріальних дій\~\~нотаріусами України, затвердженого\~\~наказом Міністерства\~\~юстиції\~\~України\~\~від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві\~\~юстиції України\~\~ 22.02.2012 року\~\~за №282/20595, якщо\~\~заява, на якій справжність\~\~підпису\~\~спадкоємця\~\~не засвідчена, надійшла\~\~поштою,\~\~вона\~\~приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа , а\~\~спадкоємець\~\~повідомляється\~\~про заведення спадкової справи\~\~та необхідність\~\~надіслати\~\~заяву, оформлену належним чином (справжність підпису\~\~на таких\~\~заявах\~\~має бути\~\~нотаріально засвідчена), або особисто\~\~прибути\~\~до нотаріуса\~\~за місцем\~\~відкриття\~\~спадщини. Отже, факт перебування позивача в Російській Федерації в період з січня 2014 року по березень 2018 року та втрата ним паспорту саме по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, право на вчинення нотаріальних дій має посольство України у Російській Федерації, відповідно заяву про прийняття спадщини позивач міг скласти безпосередньо у м. Москва у посольстві України. При цьому, необізнаність позивача про смерть спадкодавця також не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки сама по собі ця обставина, без встановлення інших об`єктивних обставин, не свідчить про поважність пропуску спадкоємцем цього строку.\~\~ Частиною 2\~ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~\~ Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкодавцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Таким чином, вирішуючи спір, врахувавши положення частини третьої\~статті 1272 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих стороною, суд\~\~дійшов висновку про те, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, що у силу статті\~12,81 ЦПК України\~є його процесуальним обов`язком ,\~\~та\~\~разом з цим\~\~не заявив\~\~про\~\~ спадкоємця, який звернувся до нотаріуса\~\~ щодо отримання спадщини після смерті\~\~своєї\~\~матері,\~\~відтак\~\~у\~\~задоволенні\~\~заявлених вимог\~\~слід відмовити повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі\~\~вищевикладеного та

Outcome: dismissed