Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася позивач з вимогами вселити позивача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Усунути [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] шляхом зобов`язання відповідача надати позивачу - [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] ключі від хвіртки і вхідних дверей в новозбудованому житловому будинку по [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2003 року позивач з відповідачем уклала шлюб в РАЦС Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 3388. З відповідачем проживала з лютого 2000 року в громадянському шлюбі за адресою його батьків - [ADDRESS] , разом з батьками, в старій батьківській хаті. Вели спільне господарство, жили дружно, будували міцні сімейні відносини, як доказ цьому в 2003 році зареєстрували шлюб, [INFO] народився син [PERSON] . Позивач повідомляє, що оскільки в старому будинку були погані житлові умови, на сімейній раді було вирішено будувати новий будинок в будівництві якого брала участь позивач, при цьому будівництво відбувалося з відома та згоди його батька, матері, батько позивача дав свою згоду на реєстрацію позивача за цією адресою, де з дитиною до цього часу зареєстровані і проживали там до літа 2017 року. Згодом стосунки з [PERSON] погіршились, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач вигнав позивача разом з сином, в зв`язку цим, позивач зверталася в органи поліції з приводу протиправної поведінки відповідача, але відповідач не бажає мирним шляхом врегулювати конфлікт. Позивач вважає, що її син як член сім`ї відповідача має право на користування житлом, та його виселення є незаконним. Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник проти визнання позову заперечували в повному обсязі. Відповідачем 27.11.2018р. подано до суду відзив, позов не визнає, вважає необґрунтованим, реєстрацію позивача за адресою [ADDRESS] вважає здійснено обманом позивача батька відповідача. Відповідач вказує, що шлюб з позивачем в нього не склався з 2011р. проживає в громадянському шлюбі з [PERSON] , 13.11.2018р. шлюб між ним та позивачем розірвано. У відзиві відповідач просив стягнути з позивача 6000 моральної шкоди. Судом роз`яснено відповідачу, вимоги ст. 178 ЦПК України, яким повинен відповідати відзив, у якому зазначаються заперечення проти позову, а не самостійні вимоги про стягнення коштів з позивача, а також порядок звернення до суду за захистом його прав шляхом подачі позовної заяви. Позивачем 08.04.2019р. надано письмове пояснення на відзив відповідача. У даних поясненнях позивач вказав на необгрунтованість доводів вказаних у відзиві. Позивач вказує, що у будівництві будинку по [ADDRESS] брали участь батьки відповідача. Позивач вважає, що має право на проживання в даному будинку. Третя особа [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі проти задоволення позову заперечує. Інші учасники в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 19.12.2003р. між сторонами спору [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. ( а.с. 3) Батьками [PERSON] [INFO] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . ( а.с. 4) Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом мікрорайону « Київський» від 23.07.2018р. №1027 [PERSON] та її син [PERSON] зі свідчень сусідів відповідно до акту від 16.07.2018р. ( а.с. 5) з 2000 року по червень 2017р. проживали за адресою [ADDRESS] .( а.с.6) З 25.03.2018р. позивач з сином відповідно до акту складеного на підставі свідчень сусідів про місце проживання осіб від 25.06.2018р. проживають за адресою [ADDRESS] . ( а.с. 35) Суд враховує, що позивач зверталась до органів поліції з метою врегулювання спору із відповідачем та вселення в будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . ( а.с. 9) За результатами звернення листом лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 19.07.2018р. позивачу рекомендовано звернутись до суду, для вирішення спору, що виник з цивільно-правових відносин. ( а.с. 36) Судом допитувався свідок [PERSON] , що є батьком позивача, який повідомий, що і він і донька- позивач по справі брали участь у будівництві нового будинку по [ADDRESS] , на даний час позивач з сином проживає в нього. Позивачем надано до суду нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , що є племінником [PERSON] , який зазначив, що безпосередньо бачив як [PERSON] розраховувалась з робітниками, що здійснювали будівництво будинку, а також разом з [PERSON] просили в родичів допомоги на будівництво. ( а.с. 77) Судом з метою повного та об`єктивного розгляду справи досліджувались матеріали інвентаризаційної справи на будинок по [ADDRESS] . Судом встановлено, що власниками будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.11.1977р. та [PERSON] по Ѕ частці, що підтверджено посвідченим договором договором від 21.05.2004р. ( а.с. 112-116) Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Суд бере до уваги, що на підтвердження факту відсутності проживання позивача за адресою [ADDRESS] , відповідачем надано також фото, суд критично оцінює надані відповідачем фото до відзиву, а також письмові свідчення [PERSON] , що є громадянською дружиною відповідача оскільки дані фото надані суду без зазначенням осіб, що на них зображені, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків. Так судом встановлено, що власниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.11.1977р. та [PERSON] по Ѕ частці, що підтверджено посвідченим договором договором від 21.05.2004р. ( а.с. 112-116) Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , спадщина після померлого, що був батьком відповідача [PERSON] на даний час не прийнята, відтак, на даний момент за відповідачем [PERSON] будинок [ADDRESS] не зарестрований як за власником, а вимоги до іншого співвласника будинку [PERSON] позивачем не зявлялись. Крім того, суд звертає увагу, що підставами для вселення особи в будинок є підтверджене відповідними доказами право на користування та володіння, реалізація інших видів права власності на даний будинок, позивач в судовому засіданні неодноразово стверджувала про те, що вона допомагала при будівництві будинку, надавала кошти, оплачувала послуги будівельників, проте, це твердження грунтується лише на припущеннях, позивачем таких доказів не надано. Стосовно доводів позивача, що її син як член сім`ї відповідача має права на користування житлом по [ADDRESS] , суд враховує положення ч.2 ст. 29 ЦК України, якою визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом, як пояснив в судовому засіданні позивач на даний час син разом з нею проживає у її батька, суд також бере до уваги, що в частинах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, враховуючи вказане вище, суд ухвалюючи дане рішення враховує права дитини на житло, враховуючи, що на даний момент за відповідачем [PERSON] будинок [ADDRESS] будинок не зареєстрований як за власником, а вимоги до іншого співвласника будинку [PERSON] позивачем не зявлялись. Суд звертає увагу, що будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки проте, позивач в прохальній частині позову чітко не вказала, в яку саме частину будинку просить її вселити та від яких саме хвіртки та дверей передати ключі відтак, задоволення вимоги позивача про вселення в будинок по [ADDRESS] призведе до порушення прав іншого співласника будинку [PERSON] . Враховуючи вказане вище суд вважає позовні вимоги необґрунтовані, повністю непідтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed