Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те,що [PERSON] створює ситуації, результатом яких є агресивна провокація заявника з метою підштовхування його до вчинення щодо [PERSON] протиправних дій. Крім цього, [PERSON] зазначає, що 03.03.2021 року з боку [PERSON] він отримав психологічний стрес, а також фізичні ушкодження. Тому [PERSON] просить суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] та вжити такі заходи тимчасового обмеження її прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці можливого спільного перебування з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто. Ухвалою судді від 20 травня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник заявника підтримує заяву та наполягає на її задоволенні та зазначає, що [PERSON] був підданий психологічному та фізичному насильству з боку [PERSON] , яке проявилося в тому, що остання постійно погрожувала йому виселити його з будинку. Крім того [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок штовханини, яка відбулася біля хвіртки садового будинку. Заінтересована особа та представники заінтересованої особи заперечують проти задоволення заяви та просять суд відмовити у її задоволенні. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Його батьком був записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.43). В матеріалах цивільної справи містяться довідки, розрахункові акти та листок непрацездатності заявника, з яких вбачається, що [PERSON] звертався до медичного центру «Добробут - Поліклініка» в період з 04.03.2021 року по 18.03.2021 року (а.с.15-27, 34-42) та перебував на огляді у лікарів невролога, офтальмолога, кардіолога. З висновку лікаря невролога від 04.03.2021 року (а.с.23-2) вбачається, що [PERSON] встановлений діагноз струс головного мозку, забій лівої параорбітальної зони та скроневої ділянки ліворуч, після травматична невропатія першої гілки трійчастого нерву ліворуч. З висновку експертного обстеження №32 від 04 березня 2021 року вбачається, що зі слів [PERSON] стало відомо, що 03.03.2021 року близько 11 години виник конфлікт з колишньою дружиною, в ході якого дружина нанесла удар в обличчя [PERSON] . При судово-медичному обстеженні у [PERSON] виявлено садно на обличчі ліворуч, лівіше зовнішнього кута лівого ока, садна на правій кисті, скол нігтьової фаланги 1 пальця правої кисті. На думку суду вказаний висновок експерта перебуває у логічному зв`язку з обставинами переглянутими на відеозаписі від 03.03.2021 року, що міститься на DVD-диску. Як вбачається з п.6 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на осіб, які мають спільну дитину, поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з п.3, п.6, п.14, п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це інша форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Ним визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-якій спосіб спілкуватись з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на це суд вважає, що існують ризики того, що [PERSON] продовжуватиме вчиняти відносно [PERSON] домашнє насильство фізичного і психологічного характеру. З метою припинення такої негативної поведінки заінтересованої особи допустимо видати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на шість місяців та вжити до неї заходи тимчасового обмеження її прав у виді заборони їй спілкуватися з [PERSON] , вести з ним листування, телефонні перегороди або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які спростовують вищезазначений висновок суду. За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 317 ЦК України встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном власний розсуд. Вжиття до [PERSON] заборони перебувати в місці можливого спільного перебування з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] прямо суперечить законодавству, оскільки рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 травня 2021 року у справі №753/7006/21 встановлено, що 15 серпня 2017 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким вона придбала земельну ділянку площею 0,0777 га з кадастровим номером 3220882903:03:038:0058 з цільовим призначенням для ведення садівництва та розташований на ній садовий будинок [ADDRESS] . Згідно ч.4 ст.82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того та обставина, що [PERSON] є власником садового будинку [ADDRESS] підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Ці обставини свідчать про те, що підстави для вжиття вказаного заходу обмежувального припису відсутні. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні заяви в цій частині вимог [PERSON] належить відмовити.

Outcome: partial