Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію наступних державних актів: державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області від 07 вересня 2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,6446 га; державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області від 07 вересня 2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 4,9934 га; державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області від 07 вересня 2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,8224 га. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набула право власності на земельну частку (пай) розміром 3,40 га, що знаходиться на території Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Земельний пай складається з трьох ділянок: рілля - 2,4300 га, рілля-богар - 0,3200 га та сіножаті - 0,4100 га. Проте, при виготовлені державних актів на право власності на земельні ділянки були допущені помилки у розмірах земельних ділянках, а саме: замість площі 2,4300 га вказано 4,9934 га, замість 0,3200 га - 0,6446 га та замість 0,4100 га - 0,8224 га, що значно перевищує фактичні розміри земельних ділянок. Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області у судове засідання не з'явився. Сільський голова Іщенко О.М. направив до суду лист, яким просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради та зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Представники Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та Головного управління Держгеокадастру в Київській області у судове засідання також не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Проте, про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на земельну частку (пай) розміром 3,40 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б. 20 жовтня 2004 року (а.с.8). Вищезазначений земельний пай належав померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Бориспільської районної державної адміністрації від 27 травня 1997 року №236, на землях КСП «Іскра» (а.с.9), відповідно до жеребкування розпайованих земель (а.с.11,12). Земельний пай складається з трьох ділянок: рілля - 2,4300 га, рілля-богар - 0,3200 га і сіножаті - 0,4100 га, що підтверджується викопіюванням з схеми поділу земель колективної власності КСП «Іскра» на земельні частки (паї) в адміністративних межах Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.13-15). Судом також встановлено, що при виготовлені державних актів на право власності на земельні ділянки були допущені помилки у розмірах земельних ділянках. Так, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], розмір земельної ділянки зазначено 0,6446 га, замість розміру - 0,3200 га (а.с.5). В державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], розмір земельної ділянки зазначено 0,8224 га, замість розміру - 0,4100 га (а.с.6). У державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], розмір земельної ділянки зазначено 4,9934 га, замість розміру - 2,4300 га (а.с.7). Зазначені розмірі значно перевищують фактичні розміри земельних ділянок. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За правилами ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п.2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таку саму правову позицію було висловлено судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 26 вересня 2012 року (справа №6-103цс12). Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки видано з порушенням вимог закону, тому державні акти на право власності на земельні ділянки слід визнати недійсними та скасувати їх державну реєстрацію. На підставі викладеного та

Outcome: approved