Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

До Буського районного суду Львівської області з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] , третя особа Відділ Держземагенства у Буському районі Львівської області, Милятинська сільська рада Буського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позов мотивує тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 0,2500 га з кадастровим номером 4620683600:17:006:0007, що знаходиться на території с. Ріпнів Буського району Львівської області і призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до державного акту від 14 грудня 2012 року серія ЯМ № 367818 та земельної ділянки площею 0,0825 га кадастровий номер 4620683600:17:006:0008, що розташована також в с. Ріпнів Буського району Львівської області і призначення для ведення особистого селянського господарства відповідно до державного акту від 14.12.2012 серія ЯМ № 367819. Зазначені земельні ділянки позивач успадкував після смерті [PERSON] . Частиною земельних ділянок користується сусідка [PERSON] яка на думку позивача захопила частину належних йому земельних ділянок. [PERSON] та покійна [PERSON] неодноразово звертались до [PERSON] про звільнення захоплених земельних ділянок Самозахоплення земельних ділянок відповідачкою підтверджується відповідями з Буської районної державної адміністрації у 1998 році, Буського районного відділу земельних ресурсів від 15.08.2003 року. Площа земельних ділянок станом на 12 вересня 1993 року [PERSON] становила 0,29 га, а площа [PERSON] 0,35 га. Площа земельних ділянок згідно державних актів сторін становить: [PERSON] 0,3325 га, Габа (Закжевська) 0,3033 га. На даний час на земельній ділянці встановлено бетонну огорожу, що не дає позивачу можливість користуватись земельною ділянкою на власний розсуд. Просить суд зобов`язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні його земельними ділянками шляхом знесення бетонної огорожі. У вступному слові позивач та його представник адвокат Білик Р.О. підтримали заявлений позов. Суду позивач [PERSON] пояснив, що по суті, на його думку, він не погоджується з розмірами успадкованих земельних ділянок. Оскільки, там він виріс і знає, скільки земельної ділянки має належати його тітці. Земельні ділянки він успадкував від своєї тітки. Спочатку був дерев`яний паркан, згодом з`явилась бетонна огорожа. Ніхто не бачить, що відбулось захоплення його земельних ділянок. Просить суд задоволити позов. Представник відповідача адвокат Коченаш Ю.К. заперечила проти задоволення позову. Виклала позицію у відзиві на заявлений позов. У відзиві зазначила, що з листа № 663 від 09.10.1998 року, який виданий Буським районним відділом земельних ресурсів, з якого вбачається, що було виявлено порушення зі сторони відповідачки та в присутності комісії було перенесено огорожу на 0,15 м, на час виявлення даного порушення земельна ділянка відповідачки вже була приватизована. Спірну огорожу було переміщено в присутності комісії у відповідності до площі вказаної в державному акті, що становить 0,3033 га. Згідно акту обміру (уточнення) земельної ділянки, наданої для ведення особистого підсобного господарства від 12 вересня 1993 року, площа земельної ділянки відповідачки становила 0,29 га, однак такі обміри проведені в 1993 році можуть бути не точними. Так, в сільській місцевості точки поворотів між ділянок можуть закріплюватись дерев`яними, бетонними чи металевими стовпами, а самі межі проходити вздовж парканів, живоплоту, контурів місцевості. Ці зовнішні атрибути межі фіксують її в натурі з похибкою 0,2 0,5 м. На підставі рішення Милятинської сільської ради від 03.03.1998 року, органом місцевого самоврядування, було повторно проведено обміри земельної ділянки відповідачки та встановлено площу земельної ділянки 0,3033 га на підставі даного рішення, відповідачці було видано державний акт про право приватної власності на землю серії ЛВ 5381 на площу 0,3033 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд і ведення підсобного господарства. Зокрема, актом обстеження від 09 липня 2018 року було встановлено, що площі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] відповідають площам згідно державних актів, тобто порушень не виявлено. Відповідно до наданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вбачається, що їй належала на праві приватної власності земельні ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та земельна ділянка 0,0825 га для ведення особистого селянського господарства, загальна площа земельних ділянок становить 0,3325 га. Представник третьої особи Милятинської сільської ради в особі голови ради Гриневич С.М. суду пояснила, що їй відомо, що між сторонами є спір. Комісія сільської ради неодноразово викликалась [PERSON] , який стверджував, що відбувається захоплення земельної ділянки. На її погляд порушень не має з боку відповідачки [PERSON] . Там, де проходить бетонна огорожа, то порушень не має, а там, де йде сітка між городами, то можливо і є незначне. Заслухавши сторін цивільного провадження, дослідивши представлені докази сторонами, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] земельні ділянки після смерті [PERSON] успадкував згідно заповіту. Земельні ділянки знаходяться в с. Ріпнів Буського району Львівської області. Одна земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до державного акту від 14 грудня 2012 року серія ЯМ № 367818, а інша земельна ділянка площею 0,0825 га, призначення для ведення особистого селянського господарства відповідно до державного акту від 14.12.2012 серія ЯМ № 367819. На земельні ділянки оформлені державні акти на право власності на земельні ділянки у 2012 році позивачем [PERSON] (а.с. 7, 8). Відповідач [PERSON] отримала державний акт про право приватної власності на землю 22 жовтня 1998 року (а.с. 47-48). Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із частиною 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Судом встановлено під час розгляду справи і про це не заперечив сам позивач, що будучи не згідним з розмірами земельних ділянок, він оформив державні акти і на даний час вважає, що відбулось та відбувається захоплення його земельних ділянок з боку відповідачки [PERSON] . Представлені, як докази, листи звернення позивача до сільської ради, Буської районної ради за період з 2015 2017 роки (а.с. 11-18) свідчать про те, що позивач не був згодний з розмірами земельних ділянок, які успадкував і на які оформив право власності. Згідно акту обстеження присадибних земельних ділянок сторін від 09 липня 2018 року (а.с. 48) убачається, що площі земельних ділянок становлять [PERSON] 0,3033 га, [PERSON] 0,3325 га згідно державних актів. Крім того, судом встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідачки розділяє бетонна огорожа. При цьому позивач ствердно не повідомив, якого розміру дана бетонна огорожа, де її початок та де її закінчення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи був досліджений ситуаційний план, який представлений позивачем. Ситуаційний план складався приватним підприємством «Кайлас-К». Площа земельної ділянки [PERSON] згідно фактичних замірів складає 0,3320 га, згідно державного акту 0,3325 га. При дослідженні ситуативного плану судом було встановлено, що в тій частині на яку вказує позивач, де міститься на його думку порушення, порушень не встановлено. Натомість порушення встановлені в частині земельної ділянки для особистого господарства. Про цю обставину суду повідомив спеціаліст [PERSON] , який працює інженером-геодезистом у приватному підприємстві «Кайлас-К» і який на час проведення вимірів був стажистом і був присутній при обмірах. Похибка при вимірах має місце, на це впливає і товщина огорожі і її довжина. В даному випадку похибка 10-15 см плюс товщина огорожі. Суд, проаналізувавши пояснення спеціаліста і представлені докази як позивачем так і відповідачем, приходить до переконання, що існуючі розміри земельної ділянки позивача [PERSON] не змінились, оскільки є поняття похибки, крім того, такої вимоги як відновлення меж земельної ділянки позивачем не заявлялись, а оформивши своє право власності на земельні ділянки позивач, який не погоджувався з розмірами до отримання державних актів, визнав розміри земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позов [PERSON] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed