Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

\~Державний вищий навчальний закладу «Криворізький національний університет» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за навчання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В заяві вказував, що 31 січня 2014 року між університетом та відповідачем укладено договір №103 про надання освітніх послуг (далі - Договір) на термін з 01 лютого 2014 року по 30 червня 2016 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача забезпечити навчання останнього за напрямком підготовки «інженера механіка» заочної форми навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр починаючи з 3 курсу, 6 семестру. [PERSON] зобов'язаний у строки та у розмірах вносити оплату за отриману освітню послугу. Загальна вартість освітньої послуги становить\~10\~400,00 гривень. Замовник вносить плату за семестр в сумі 2080,00 грн. В подальшому Замовник вносить оплату відповідно до Закону України «Про вищу освіту» одноразово, щомісяця, кожного семестру. Однак наказом ДННЗ «Криворізький національний університет» № 1441су від 31.10.14р. відповідача було відраховано з навчального закладу за не оплатою навчання. \~\~Покликаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо оплати навчання, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за навчання з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1148,99 грн., 3% річних у розмірі 12,86 грн., пеню у розмірі 264,39 грн., що складає загальну заборгованість у розмірі 1426,24 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де просять справу розглядати за їх відсутності. При цьому, представник позивача позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити, а відповідач у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Відповідач в минулому судовому засіданні пояснив, що дійсно навчався в ДВНЗ «Криворізький національний університет», однак покинув навчання в звязку з відсутністю\~\~коштів, про що повідомив бухгалтерію закладу в телефонному режимі. Письмової заяви про розірвання договору не подавав. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов\~\~договору\~\~та\~\~вимог\~\~ Кодексу,\~\~інших актів цивільного законодавства,\~\~а за відсутності таких умов та вимог -\~\~відповідно до\~\~ звичаїв\~\~ділового\~\~обороту\~ або\~\~інших вимог, що\~\~звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2014 року між університетом та відповідачем\~\~\~\~\~[PERSON] укладено Договір про надання освітніх послуг №103, у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» за напрямком навчання «Інженерна механіка» заочної форми навчання з освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр». Термін навчання становить з\~\~\~01 лютого 2014 року по 30 червня 2016 року. Відповідно до п.п.1.1 Договору позивач зобов'язався за рахунок коштів відповідача здійснити навчання останнього. Загальна вартість навчання становить 10400 гривень. (а.с.6). Відповідно до виписки з наказу університету №1441 су від 31.10.2014 року, [PERSON] відраховано з навчального закладу за не оплатою навчання. Судом встановлено, що позивач по справі виконав свої зобов'язання за Договором та надав відповідачу послуги з навчанням згідно умов Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості по платному навчанню згідно Договору від 31.01.2014 року, за [PERSON] існує заборгованість по оплаті за навчання в розмірі\~\~\~\~\~832 грн. (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] не виконує зобов'язання, оскільки не оплатив позивачеві частину коштів у встановлений Договором строк та порядок. Враховуючи викладене, суд рахує, що підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за навчання є. Згідно п.6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, а саме відшкодування збитків та сплата неустойки. Тому, за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги нарахована пеня у розмірі 264,39 грн. (розрахунок в матеріалах справи). /а.с.10/ Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс 13, відповідно до якої з банку на користь вкладника слід стягувати проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних суд зазначає наступне. Позивачем до стягнення предявлено 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 12,86 грн. при цьому період розрахунку зазначає з в 2014 році 61 день в 2015 році 127 днів. Суд зазначає, що наведений розрахунок проведений з порушеннями, а тому проводить свій розрахунок. Враховуючи, що відповідно до умов договору № 103 від 31 січня 2014 року, строк сплати за навчання за вересень 2014 року до 01 вересня 2014 року, одже, першим днем прострочення виконання зобовязання за вересень місяць 2014 року є 01.09.2014 року. Таким чином, строк розрахунку 3% річних за вересень місяць 2014 року складатиме: з 01.09.2014 року по 01.10.2014 року - 0,75 грн. (416 х 3% х 22 дні прострочення / 365 = 0,75). Станом на 01.10.2014 року заборгованість вже складає 832 грн. Отже строк розрахунку 3% річних складатиме: з 01.10.2014 року по день ухвалення рішення, тобто по 28.12.2015 року. Таким чином, сума 3% річних від прострочення виконання зобовязання з жовтня 2014 року становить: 832 х 3% х 310 дні прострочення / 365 = 21,20 грн. А всього 21,25 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача грошового еквіваленту процентів індексу інфляції станом на 28.12.2015 року складає: в 2014 році (832 х 104,96%/інд.інф. за листопад-грудень 2014 року 101,90 103/) : 100% - 832 = 41,27 грн. В 2015 році(832 х 142,32%/інд.інф. за січень-листопад 2015 року 103,10 105,30 110,80 114,00 102,20 100,4 99,00 99,20 102,30 98,70 102,00/) : 100% - 832 = 352,10 грн. Таким чином, сума грошового еквіваленту процентів індексу інфляції складає 393,37 грн. У відповідності до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Позивач у своїх вимогах просить стягнути грошовий еквівалент процентів індексу інфляції у розмірі 316,99 грн., та 3% річних у розмірі 12,86 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача грошовий еквівалент процентів індексу інфляції у розмірі 316,99 грн. та 3% річних у розмірі 12,86 грн. Крім цього, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення суд присуджує з другої сторони судові витрати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони знайшли своє підтвердження у судовому засідання з досліджених доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved