Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить зобов`язати відповідача [PERSON] , не чинити йому перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та з сином [PERSON] , [INFO] та визначивши такі способи його участі у спілкуванні з дітьми - регулярні побачення і прямі контакти дітей з ним, без присутності матері, згідно графіку: будній день (середа) - з 16.00 год. до 18.00 год.; вихідні дні (перша та третя субота і неділя місяця) - з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі за місцем його проживання; дні народження доньки та сина - з 13.30 год. до 17.30 год.; різдвяні та великодні свята - по взаємній домовленості з відповідачкою (але не менше двох годин в день); в день народження позивача ( [INFO] ) - з 10.00 год. до 18.00 год.; під час шкільних канікул: на осінніх, зимових та весняних канікулах - по взаємній домовленості з відповідачем, але не менше ніж по три дні в кожен канікулярний період, за місцем мого проживання; на літніх канікулах - по взаємній домовленості з відповідачем, але не менше ніж 45 днів (сумарно), за місцем мого проживання. Також просить зобов`язати відповідача [PERSON] повідомляти його про місце перебування дітей у разі зміни їх місця проживання. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний рішенням суду. В шлюбі у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . В даний час сторони проживають окремо. Їхні спільні діти мешкають разом з матір`ю. Тривалий час відповідач створює всілякі перешкоди, заборонила дітям бачитися і спілкуватись з ним, а також не допускає до участі у вихованні їхніх спільних дітей. У зв`язку з цим, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся із заявою до виконавчого комітету Бориславської міської ради - як органу опіки та піклування із заявою про визначення способу його участі у вихованні малолітніх дітей. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №85 від 12 квітня 2017 року визначені періодичні побачення з дітьми згідно графіку: будній день (середа) з 16.00 год до 18.00 год.; щонеділі з 13.30 год. до 17.30 год.; дні народження доньки та сина з 13.30 год. до 1 7.30 год.; у різдвяні та великодні свята по взаємній домовленості батьків (але не менше двох годин). Крім цього рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №157 від 06 червня 2019 року попередній висновок органу опіки та піклування був переглянутий та визначені періодичні побачення з дітьми згідно графіку: будній день (середа) - з 16.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання матер (при сприятливих погодних умовах, з урахуванням здоров`я та самопочуття дітей, батько [PERSON] проводить визначений цим пунктом час з дітьми за межами квартири, в якій проживають діти, в присутності матері [PERSON] (за її бажанням). У випадку хворобливого стану дітей, чи когось із них, та за несприятливих погодніх умов, батько [PERSON] проводить визначений цим пунктом час з дітьми у квартирі. При цьому мати дітей забезпечує можливість вільного спілкування дітей з батьком, в окремій кімнаті, без втручання в процес виховання бабці дітей з боку матері [PERSON] , яка мешкає в тій же квартирі; вихідні дні (перша та третя субота і неділя місяця) - з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі за місцем його проживання; дні народження доньки та сина - з 13.30 год. до 17.30 год або по взаємній домовленості з матір`ю дітей; різдвяні та великодні свята - по взаємній домовленості з відповідачкою (але не менше двох годин в день); в день народження позивача ( [INFO] ) - з 10.00 год. до 18.00 год.; під час шкільних канікул: на осінніх, зимових та весняних канікулах - по взаємній домовленості з відповідачем, але не менше ніж по три дні в кожен канікулярний період, за місцем мого проживання; на літніх канікулах - по взаємній домовленості з відповідачем, але не менше ніж 45 днів (сумарно), за місцем мого проживання. Зобов`язати матір дітей [PERSON] повідомляти батька про місце перебування дітей у разі зміни їх місця проживання. Проте, незважаючи на встановлений органами опіки та піклування порядок спілкування з дітьми, відповідач не виконує вказане рішення, перешкоджає його спілкуванню з дітьми. Зокрема, спілкування з дітьми відбуваються виключно за місцем проживання відповідачки в її присутності та присутності її матері та рідного брата. Це створює негативну психологічну обстановку, відповідачка та її рідні не дають змоги нормальному спілкуванню з дітьми, останні вчиняють скандали та принижують його в присутності дітей. Така негативна атмосфера аж ніяк не сприяє гармонійному спілкуванню та вихованню дітей. В такий спосіб не може реалізувати свої батьківські права, не може наділити дітей належною увагою, турботою та батьківською любов`ю. Відповідачка просто не випускає дітей з квартири, не переймається їхнім настроєм, провокує сварки та налаштовує доньку і сина проти нього. За весь цей час відповідачка лише двічі погодилась разом з ним та дітьми відвідати цирк та дитяче кафе. Позивач проживає в с. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, у власному будинку, в якому створені всі належні умови для проживання та нормального розвитку дітей. Діти виросли в цьому будинку і почувались там комфортно. В будинку є дитячі кімнати для сина і доньки. Службою у справах дітей було обстежено побутові умови мого проживання, відповідно складено Акт обстеження від 28.11.2017 року. В даному Акті, зокрема зазначено, що будинок обладнаний всім необхідним для належного виховання, розвитку та проживання дітей. Отже, перебування дітей у рідному будинку у визначений судом час не створить їм жодного дискомфорту, а лише сприятиме їхньому гармонійному розвитку та гарному проведенню часу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Грица В.В. підтримали позовні вимоги і просять задовольнити в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що відповідач категорично заперечує бачитись із дітьми поза межами квартири, де вона проживає з дітьми. Заперечує, щоб позивач самостійно без її присутності гуляв із дітьми по м.Бориславу. Були випадки, що позивач був вимушений звернутись до працівників поліції, оскільки відповідач не дозволяла бачитись позивачу із дітьми у її квартирі. Неодноразово чинили перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми також родичі відповідача; мати відповідачки неодноразово вчиняла скандали, брат відповідача, перебуваючи у нетверезому вигляді, погрожував позивачу. Відповідач [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка, заперечила проти позовних вимог позивача і просили відмовити йому в їх задоволенні. Відповідач стверджує, що у повному обсязі виконує рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №85 від 12 квітня 2017 року щодо періодичних побачень позивача з дітьми. Не згідна із рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №157 від 06 червня 2019 року, оскільки вважає, що побачення позивача з дітьми повинні відбуватись лише за місцем проживання дітей в її присутності чи її родичів. Позивач не вміє спілкуватись з дітьми. [PERSON] ніде не працює, перебивається випадковими заробітками, в даний час отримує пенсію по інвалідності, кошти на утримання дітей [PERSON] вперше перерахував в примусовому порядку в лютому 2018 року. На думку відповідача, позивач використовує побачення з дітьми виключно для того щоб знущатись з відповідача, принижувати її в присутності дітей та її родичів. Відповідач визнає, що двічі у позивача не було можливості спілкуватись з дітьми, зокрема був випадок, що її рідний брат пішов з дітьми у погоджені години побачення гуляти по м.Бориславу та повернувся разом з дітьми у нетверезому стані та її двоюрідний брат перебував у нетверезому стані у квартирі коли прийшов позивач, внаслідок чого вийшла сварка. Представник виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування Подставек Г.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №157 від 06 червня 2019 року. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника адвоката Грици В.В., відповідача [PERSON] , допитавши свідків, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 грудня 2017 року у судовому порядку, що стверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня 2017 року. В шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 12 березня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 86 (а.с.8) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 11 жовтня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 328 (а.с.9). Після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , відповідачем у даній справі, за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час між батьками дітей виник спір стосовно участі батька у вихованні і спілкуванні з їхніми спільними дітьми. Відповідно рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №85 від 12 квітня 2017 року визначені періодичні побачення з дітьми згідно графіку: будній день (середа) з 16.00 год до 18.00 год.; щонеділі з 13.30 год. до 17.30 год.; дні народження доньки та сина з 13.30 год. до 1 7.30 год.; у різдвяні та великодні свята по взаємній домовленості батьків (але не менше двох годин)(а.с.10-11). Крім цього рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №157 від 06 червня 2019 року попередній висновок органу опіки та піклування був переглянутий та визначені періодичні побачення з дітьми згідно графіку: будній день (середа) - з 16.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання матері (при сприятливих погодних умовах, з урахуванням здоров`я та самопочуття дітей, батько [PERSON] проводить визначений цим пунктом час з дітьми за межами квартири, в якій проживають діти, в присутності матері [PERSON] (за її бажанням). У випадку хворобливого стану дітей, чи когось із них, та за несприятливих погодних умов, батько [PERSON] проводить визначений цим пунктом час з дітьми у квартирі. При цьому мати дітей забезпечує можливість вільного спілкування дітей з батьком, в окремій кімнаті, без втручання в процес виховання бабці дітей з боку матері [PERSON] , яка мешкає в тій же квартирі; вихідні дні (перша та третя субота і неділя місяця) - з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі за місцем його проживання; дні народження доньки та сина - з 13.30 год. до 17.30 год або по взаємній домовленості з матір`ю дітей; різдвяні та великодні свята - по взаємній домовленості з відповідачкою (але не менше двох годин в день); в день народження позивача ( [INFO] ) - з 10.00 год. до 18.00 год.; під час шкільних канікул: на осінніх, зимових та весняних канікулах - по взаємній домовленості з відповідачем, але не менше ніж по три дні в кожен канікулярний період, за місцем проживання батька; на літніх канікулах - по взаємній домовленості з відповідачем, але не менше ніж 45 днів (сумарно), за місцем проживання батька. Зобов`язати матір дітей [PERSON] повідомляти батька про місце перебування дітей у разі зміни їх місця проживання (а.с.169-171). При цьому, позивач у своєму позові вказав, що відповідач, не зважаючи на вищевказане рішення виконкому, чинить йому перешкоди в його участі у вихованні і вільному спілкуванні з дітьми, хоча він бажає приймати участь у вихованні та житті своїх дітей. Відповідач [PERSON] у своїх поясненнях не погоджується із вищезгаданим рішенням виконкому, в частині що позивач може спілкуватись з дітьми поза межами квартири, в якій проживають відповідач та діти. Визнає, що позивач через поведінку родичів, був позбавлений можливості спілкуватись з дітьми. Вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже позивачем доведено суду належними і допустимими доказами, що йому дійсно чиняться перешкоди з боку матері відповідача у справі [PERSON] у спілкуванні з дітьми і їх вихованні, оскільки ним підтверджено, що мати дітей та родичі останньої, не давала йому змоги бачитися і спілкуватися з ними. Крім цього, судом встановлено, що між сторонами виникли вкрай неприязні стосунки після розірвання шлюбу, що й прослідковується в їхніх відносинах і поведінці по відношенні один до одного. В свою чергу, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні, оздоровленні. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Із пояснень спеціаліста [PERSON] , яка працює завідуючою міського психологомедикопедагонічної комісії, вбачається, що [PERSON] звернувся до неї з проханням здійснити аналіз психологічних досліджень, які були проведено з його донькою [PERSON] . За результатами спеціаліст прийшла до наступних висновків, що діти в сім`ї живуть власним, окремим життям від батьків та інших членів сім`ї. Дитина тяжіє до батька, оскільки обмежена з ним спілкуванням. Вважає, що раптова розлука з батьком травмувала дитину і вказана ситуація є триваючою, оскільки між сторонами досі існує конфлікт. Наголошувала, що для дітей важливо підтримувати спілкування з батьком, їх регулярне, тривале і змістовне спілкування повністю відповідає інтересам дітей. Дефіцит спілкування негативно відображається на формуванні особистості та майбутньому дітей. Наразі, виходячи з обставин, які склалися, діти перебувають в «конфлікті лояльності», тобто в ситуації, коли вони люблять обох з батьків, проте відчувають, що повинні обрати одного з них. У подібних ситуаціях відчуження та негативне психологічне сприйняття дітьми одного з батьків зумовлене не їх особистим відношенням, а конфліктною ситуацією, яка склалася. Відновлення регулярного контакту дитини з батьком і налагодження їх стосунків сприятиме реабілітації дітьми та створить належні умови для їх подальшого повноцінного і гармонійного розвитку. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] неодноразово здійснювалися виклики та звернення до правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки відповідача [PERSON] яка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. За наслідками розгляду вказаних звернень до відповідальності [PERSON] не притягувався. Із показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - сусідів по квартирі відповідача [PERSON] вбачається, внаслідок відвідувань позивача [PERSON] в квартиру, в якій проживають його діти з матір`ю, з квартири чути сварки, виникають конфліктні ситуації. При цьому, свідки не зауважували будь-якої негативної поведінки позивача [PERSON] стосовно його дітей. Усуваючи позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначаючи способи участі батька у виховуванні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] шляхом систематичних побачень, суд зазначає наступне. Так, в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»; наголосив що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до частин 4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька [PERSON] в спілкуванні і вихованні дітей досягти не можуть, позивачу чиняться перешкоди у зустрічах з дітьми, відповідно суд дійшов висновку про усунення батькові перешкод у спілкуванні з донькою шляхом визначення графіку систематичних побачень згідно графіку, визначених рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за №85 від 12 квітня 2017 року. Проте, суд не може погодитись з висновком органу опіки та піклування в частині встановлення графіку побачень батька з дітьми будній день (середа) - з 16.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання матері (при сприятливих погодних умовах, з урахуванням здоров`я та самопочуття дітей, батько [PERSON] проводить визначений цим пунктом час з дітьми за межами квартири, в якій проживають діти, в присутності матері [PERSON] (за її бажанням). У випадку хворобливого стану дітей, чи когось із них, та за несприятливих погодних умов, батько [PERSON] проводить визначений цим пунктом час з дітьми у квартирі. При цьому мати дітей забезпечує можливість вільного спілкування дітей з батьком, в окремій кімнаті, без втручання в процес виховання бабці дітей з боку матері [PERSON] , яка мешкає в тій же квартирі, оскільки присутність матері чи її родичів унеможливить налагодження спілкування позивача з дітьми з огляду на наступне. Так, як вбачається з доказів, наявних у справі, і не спростовано в ході її розгляду, між сторонами наявний невирішений конфлікт, постійним свідками яких є малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Позивачем [PERSON] , у відповідь на ті перешкоди в спілкуванні з дітьми, що чиняться [PERSON] , допускається емоційна поведінка щодо колишньої дружини, навіть в присутності дітей. Вказана обставина негативно впливає не лише на психоемоційний стан малолітніх [PERSON] та [PERSON] , а й на їх сприйняття образу батька в цілому, а тому, суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, досліджених доказів, пояснення психолога, вважає, що для налагодження контакту батька та дітей зустрічі між ними повинні відбуватися без присутності матері. Що ж стосується вимог позивача щодо зобов`язання відповідача [PERSON] повідомляти позивача про місце перебування дітей у разі зміни їх місця проживання, зазначені вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідно вимог ст. 141 СК України щодо рівності батьків в їх правах щодо дітей, суд вважає можливим зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про місце перебування малолітніх дітей у разі зміни їх місця проживання. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved