Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

В січні 2019р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, в ,якому просила суд: - позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим провадженням № 56618395 по виконанню судового наказу № 756/5288/18 від 13 червня 2018р., виданого Оболонським районним судом м. Києва, в розмірі 7229,71 грн. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок яких у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , виховання та утриманням якого з часу його народження фактично здійснює позивачка, з якою дитина проживає. Відповідач, як батько участі у вихованні та розвитку дитини не приймає. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, щодо виховання, утримання сина [PERSON] , [INFO] , позивачка вимушена була звернутися до суду про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання спільної дитини сторін, внаслідок невиконання відповідачем судового рішення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 14 лютого 2019р. відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 01 жовтня 2019р. стороною позивача було подано до суду заяву про допит свідків, заяву про приєднання письмових доказів, які були задоволені судом, а третьою особою було подано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина [PERSON] , [INFO] , від 30 вересня 2019р. № 104-8773. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являвся, поважності причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивачки, а також хрещеною матір`ю спільної дитини сторін [PERSON] , [INFO] . Свідку відомо, що з 2017р. сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, позивачка вийшла заміж за іншого чоловіка. Відповідач не відвідує спільну дитину сторін, яка перебуває на утриманні та вихованні виключно позивачки та її чоловіка, при цьому свідку відомо, що відповідачем не в повному обсязі сплачуються аліменти, і взагалі не вживаються заходи щодо покращення стану здоров`я дитини, яка потребує додаткового догляду, оскільки дитина має інвалідність. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є її донькою. Свідок проживає разом з позивачкою в одному будинку, і постійно допомагає позивачки яка має двох дітей у вихованні та утриманні дітей. Після припинення декілька років назад фактичних шлюбних стосунків між сторонами, відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, усвідомлюючи, що дитина має інвалідність і потребує тривалого і коштовного курсу реабілітації, при цьому більшість часу дитині приділяє позивачка та її теперішній чоловік. Встановлений графік побачень відповідача з дитиною, відповідач не виконує. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: сторони (позивачка та відповідач). Судом встановлено, що спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, при цьому відповідач самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов`язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться її особистим життям, здоров`ям та вихованням. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом достовірно встановлено, що утриманням, вихованням та доглядом за дитиною займається виключно позивачка. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/5288/18 від 13 червня 2018р., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24 квітня 2018р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою-розрахунком від 29 листопада 2018р. складеної державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, станом на 29 листопада 2018р. заборгованість відповідача по аліментам становить 23691,96 грн. В судовому засіданні представник позивача зазначала, що після звернення позивачки до суду з вказаним позовом, відповідачем була погашена сума заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 вересня 2019р. за № 104-8773 було встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов`язками: не виявляє турботи щодо дитини - сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його особистим життям, здоров`ям та вихованням. Також, відповідачем взагалі не виконується розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 12 березня 2018р. № 96 «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини». У зв`язку з даними обставинами, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини - сина [PERSON] , [INFO] . З урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . За змістом ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. В судовому засіданні стороною відповідача не було спростовано відомості про наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Перевіряючи поданий стороною позивача розрахунок пені за прострочення слати аліментів за період часу з квітня по листопад 2018р., враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду наведені в постанові від 25 квітня 2018р. по справі № 572/1762/15-ц, судом встановлено, що стороною позивача зазначена менша сума пені, проте оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки пені у розмірі 7229,71 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,8 грн.

Outcome: approved