Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог, просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], , накладеного постановами державного виконавця Районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Шевчука М.І. про арешт майна боржника ВП № 33717305 від 17.10.2012 року та ВП № 20032243 від 19.03.2012 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП 37261792. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить задовольнити, пояснивши, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 12.12.2012 року визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між нею та відповідачем 27.08.2008 року, однак вона не може зареєструвати своє право власності належним чином, оскільки на вказане майно накладено арешти державним виконавцем за зобов'язаннями відповідача. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про визнання позову в повному обсязі. Представник третьої особи РВ ДВС ХМРУЮ в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні спору покладаючись на думку суду. Представник третьої особи МТСБУ в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за його відсутності. В судовому засіданні представник третьої особи Управління ПФУ в Хмельницькому районі проти позову заперечила, пояснивши, що відповідач має невиконані зобов'язання на суму 5364,12 грн. перед Управлінням, тому зняття арешту суперечить інтересам останнього. Представник третьої особи Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області в судовому засіданні пояснила, що проти задоволення позову не заперечує, оскільки наявне судове рішення, відповідно до якого спірне майно належить позивачу. Заслухавши представників позивача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 12.12.2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним встановлено, що 27.08.2007 року між вказаними сторонами був укладений договір дарування, згідно котрого [PERSON] (дарувальник) подарувала [PERSON] (обдарований) квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з повідомлення РВ ДВС ХМРУЮ від 13.07.2015 року за вих. № 11699, на примусовому виконанні РВ ДВС Хмельницького МРУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 37261792 про стягнення з [PERSON] коштів, до якого входить сім виконавчих проваджень на загальну суму 42093,90 грн., а саме на користь МТСБУ 35129,21 грн. (ВП № 33717305), на користь УПФ України в Хмельницькому районі на суму 4200,09 грн. (ВП № 37077444), на користь УПФ України в Хмельницькому районі на суму 1194,03 грн. (ВП № 38510689), на користь держави на суму 340 грн. (ВП № 42085890), на користь держави на суму 36,54 грн. (ВП № 42086018), на користь Хмельницької ОДПІ на суму 1194,03 грн. (ВП № 42552043), що підтверджується копіями постанов про відкриття відповідних виконавчих проваджень, наданими на запит суду. У вказаному зведеному виконавчому провадженні постановою державного виконавця РВ ДВС ХМРУЮ Шевчука М.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33717305 від 17.10.2012 року, копія котрої наявна у справі, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] як таку, що належить [PERSON] Крім того, арешт на зазначену квартиру як власність відповідача був накладений і в межах виконавчого провадження ВП № 20032243 постановою державного виконавця РВ ДВС ХМРУЮ Шевчука М.І. про арешт майна від 19.03.2012 року. Зазначені обставини підтверджуються повідомленнями РВ ДВС ХМРУЮ від 21.04.2015 року за вих. № 6329, від 24.06.2015 року за вих. № 10827, від 13.07.2015 року за вих. № 11699, виконавчим листом Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ 35129,21 грн., витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 38316866 від 17.10.2012 року, інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців № 103290559 від 09.07.2015 року. Вище зазначеним рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 12.12.2012 року вище вказаний договір дарування між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власником квартири [ADDRESS] є не відповідач - боржник за вище вказаними виконавчими провадженнями (яким, як випливає із рішення суду, право власності набуто неправомірно), а позивач. У відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, накладений постановами державного виконавця арешт на належну позивачеві квартиру підлягає зняттю, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 243,60 грн., від їх сплати позивач звільнена, тому їх слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved