Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

В травні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини і по цей час його батько [PERSON] бачив сина лише одного разу. Починаючи з народження дитини відповідач жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Оскільки добровільно відповідач відмовляється виконувати обов»язки щодо виховання та утримання дитини, вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. З 29 листопада 2011 року за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 0827/2-3334/11 відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON]. На підставі зазначеного рішення суду Жовтневим ВДВС ЗМУЮ було відкрито виконавче провадження. Проте, жодного разу з моменту ухвалення відповідного судового рішення та відкриття виконавчого провадження, аліменти сплачені не були. Відповідно до довідки - розрахунку Жовтневого ВДВС ЗМУЮ від 01.04.2015 р. станом на 01.04.2015 р. загальна заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 21\~049, 99 грн. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. [PERSON] знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] [PERSON] займається в гуртках, тренувально оздоровчих секціях, навчається у школі. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров»я, не піклується про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання ; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі ; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу ; не створює умов для отримання нею освіти, тобто створює умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначені факти, як кожен в окремості, так і в сукупності, позивачка оцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов»язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2015 року залучено до участі в цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району ( а.с. 56). В суді позивачка позов підтримала з підстав, викладених по тексту заяви, просить його задовольнити. Представники прокуратури та третьої особи, кожен в окремості, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Прийнявши до уваги думки позивача, представників прокуратури та органу опіки та піклування, кожного в окремості, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представників третьої особи та прокуратури, свідка, допитаного в ході судового засідання, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, в період з 2001 по 2007 р.р. ( а.с.11). За час спільного життя у сторін 05 травня 2007 року народився син [PERSON] ( а.с.7) Починаючи з народження дитини, [PERSON] покинув [PERSON] та сина. [PERSON] [PERSON] з дня свого народження мешкає разом з матір»ю за адресою : м. Запоріжжя, вул. Новосибірська, буд. № 3-а ( а.с.17). Оскільки відповідач протягом останніх років не надавав добровільно коштів на утримання дитини, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2011 року по справі № 0827/2-3334/11, яке набрало законної сили 10 грудня 2011 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500, 00 грн. щомісяця, починаючи з 27.09.2011 р. до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону. ( а.с.12). Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ від 26 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження ВП № 31807523 про примусове виконання виконавчого листа № 0827/2-3334/11, виданого 29.11.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 500,00 грн. щомісяця ( а.с.12). Згідно довідки розрахунку , складеної державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ, та затвердженої начальником зазначеної установи, заборгованість по аліментах по вищезазначеному виконавчому провадженню станом на 01 квітня 2015 року складає 21\~049, 99 грн. ( а.с.13-14). Згідно довідки № 113 від 31 березня 2015 року , виданої директором Запорізького навчально- виховного комплексу № 42 , [PERSON] мати учня 1-а класу ЗНВК № 42 [PERSON] [PERSON] виховує сина одна ; батько дитини [PERSON] із сім»єю не проживає і участі у навчанні та вихованні сина не приймає ( а.с. 16). Допитана в якості свідка сусідка позивачки - [PERSON] в суді пояснила, що їй відомо, що батьком [PERSON] [PERSON] є [PERSON], якого вона бачила один раз , а саме у 2007 році. З позивачкою вона часто спілкується, буває у неї вдома. Жодного разу, після 2007 року, відповідача вона не бачила. Їй відомо, що вихованням, матеріальним утриманням дитини він не займається. Зовсім не цікавиться життям сина. Жодного разу [PERSON] не був присутнім навіть на днях народження сина [PERSON]. 29 жовтня 2015 року заступником голови районної адміністрації, головою комісії з питань захисту дитини наданий висновок № 1936/05-05/01 від 29.10.2015 р. , згідно якому вважається за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] Ваняєвича відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 82-83). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї батьківщини (ч.1). Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний ровиток (ч.2). Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Сул, аналізуючи зазначені норми Сімейного кодексу України, взявши до уваги сукупність досліджених в суді доказів, висновки компетентного органу щодо можливості позбавлення батьківських прав та представника прокуратури, та з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved