Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Державне підприємство «Держреєстри України» пред'явило позов до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики № 3 від 03 липня 2013 року у розмірі 7000 гривень 00 копійок, штраф у розмірі 700 гривень 00 копійок та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 17 гривень 84 копійок. Представник позивача заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03 липня 2013 року між Державним підприємством «Держреєстри України» (надалі - ДП «Держреєстри України») та [PERSON] (надалі - [PERSON].) було укладено договір позики № 3 (надалі - договір), відповідно до якого ДП «Держреєстри України» надало [PERSON] безпроцентну поворотну позику в розмірі 10000 грн. 00 коп., а [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти до 01.06.2014 року. Всупереч договірним зобов'язанням, відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого, станом на 25 червня 2014 року в нього перед ДП «Держреєстри України» виникла заборгованість в розмірі 7000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до п. 5.1. договору [PERSON] повинен сплатити 700 грн. 00 коп., у якості штрафу за прострочення повернення позики. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту, шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості та суми штрафу. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з відповідача слід додатково стягнути три проценти річних від простроченої суми заборгованості за договором позики № 3 від 03.07.2013 року, що дорівнює 17 гривень 84 копійок. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, що встановлено ст.ст. 192 ч.1, 524 ч.1, 533 ч.1 ЦК України. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved