Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно. Позовна заява мотивована тим, що згідно рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року щомісячно стягуються з відповідача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500 грн. Дитині необхідно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивач не в змозі забезпечити, так як немає постійного доходу. Відповідач працездатний, а тому здатний сплачувати аліменти, необхідні для забезпечення належного рівня життя дитини. Посилаючись на те, що в даний час збільшилися витрати на дитину, а саме: здорожчання продуктів харчування, послуг, одягу, інших речей повсякденного вжитку, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому сума аліментів, яку сплачує відповідач є недостатньо на утримання сина. Відповідач [PERSON] подав відзив де вказує, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від шести років. Сплачувати аліменти у розмірі, що визначений позивачем не спроможний, оскільки має інші витрати, пов'язані із матеріальним забезпеченням нової сім'ї, окрім цього надає фінансову допомогу батькам, які є особами пенсійного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, вказала, що відповідач [PERSON] згідний сплачувати аліменти в розмірі, що не перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час є безробітним, створив нову сім'ю, яку теж потрібно матеріально забезпечувати. Суд, заслухавши вступне слово позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили 27 січня 2015 року. Позивач стверджує, що збільшення у 2019 році прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, а також зміни у законодавстві щодо визначення розміру аліментів є підставою для збільшення розміру аліментів, які визначені за рішенням суду. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Конвенції про права дитини та Сімейного кодексу України. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі наведеного, суд при визначенні нового розміру аліментів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] немає постійного заробітку, сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 500 грн., що є меншими за гарантований державою мінімальний розмір аліментів на одну дитину. За таких обставин суд прийшов до висновку, що стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в новому розмірі у твердій грошовій сумі 1 100 грн буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів наданих сторонами. Відповідно до роз'яснень, даних у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial