Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Вказувала, що 09.10.2013 року помер її чоловік [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами в м. Біла Церква по вул. Зінченко, 56. Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки її чоловік за життя не оформив спадкових прав після померлого 09.06.2000 року батька, [PERSON], позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого 09.10.2013 року [PERSON] на спадкове майно у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в м. Біла Церква по вул. Зінченко, 56. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, остання звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі в якій позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду лист з проханням слухати справу без представника міської ради. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 09.10.2013 року помер [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого повторно 03.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно 03.02.2016 року, [PERSON] та [PERSON] з 19.02.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 26.04.2016 року постановою № 1113/02-31 державного нотаріуса [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під № 56, що розташований по вул. Зінченко в м. Біла Церква Київської області. Вказана постанова мотивована тим, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем за однією адресою на день смерті. Факт прийняття спадщини після померлого 09.06.2000 року [PERSON] його сином [PERSON] підтверджується ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, що діяв до 31.12.2003 року, оскільки [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, однак документ, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок у спадкоємиці відсутній. Згідно відповіді № 772 від 25.04.2016 року Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації», до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок № 56 по вул. Зінченко в м. Біла Церква Київської області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.06.1972 року відповідно до рішення Білоцерківського міськвиконкому № 265 від 12.06.1972 року (реєстрова книга № 83 реєстровий № 9601). Положеннями ст. 1216 ЦК України закріплено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). З матеріалів спадкової справи вбачається, що будь-які інші спадкоємці, крім позивача, на спадкове майно не претендують, однак через відсутність відповідного правовстановлюючого документа позивач, як спадкоємець за законом, не може оформити на спадкове майно відповідне свідоцтво, хоча фактично вказаний будинок є об'єктом спадкового майна. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved