Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

В червні 2018 року Броварська міська рада Київської області звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: КП Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 2» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Броварської міської ради від 29.11.2007 р. № 509-29-05 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по [ADDRESS] , що перебуває на балансі ЗАТ «Дарницьке ремонтно-будівельне управління» гуртожиток по [ADDRESS] передано у комунальну власність територіальної громади м. Бровари. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 13.05.2008 р. № 222 затверджено акти приймання-передачі об`єктів у комунальну власність, а саме: гуртожиток по [ADDRESS] . Рішенням Броварської міської ради Київської області від 25.12.2015 р. № 52-04-07 «Про перейменування вулиць та провулків [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Гуртожиток по [ADDRESS] перебуває на балансі КП «ЖЕК-2». Ордер на кімнату [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON] зі складом сім`ї: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Згідно листа Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 10.05.2018 р. № 1574/16.6-30 з`ясовано, що [PERSON] помер. Відповідно до довідок відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.06.2018 р. № 1-1/16297, № 1-1/16298, № 1-1/16299 встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані до гуртожитку, а не до окремих кімнат. Згідно актів обстеження, складених КП «ЖЕК-2» від 16.10.2017 р., від 13.11.2017 р., від 20.12.2017 р., від 16.01.2018 р., від 14.02.2018 р., від 16.03.2018 р., від 16.04.2018 р. кімнат [ADDRESS] встановлено, що в кімнатах проживають квартиронаймачі. Отже, встановлено, що відповідачі по справі значаться як зареєстровані до гуртожитку, але в кімнатах № [NUMBER] не проживають. З 16.10.2017 р. в кімнаті проживали сторонні особи. Відповідачі зареєстровані в гуртожитку по [ADDRESS] , але до кімнат, на які отримали ордер на вселення (№ 98-100) так і не вселилися, і в кімнатах не проживають. Посилаючись на викладене, просили суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатами [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача Броварської міської ради Київської області Тищенко О.П. позовні вимоги підтримала, просила про її задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Відповідач має інвалідність першої групи, постійно проживає в гуртожитку, надовго житла не залишала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснив, що в гуртожитку проживає постійно. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, пояснив, що в гуртожитку проживає, відлучається не більше ніж на три місяці, коли від`їжджає на роботу до Москви. В судове засідання представник третьої особи Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 2» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, покладалися на розсуд суду. В письмових поясненнях по справі зазначали, що в позовній заяві період не проживання відповідачів в кімнатах стосується саме з жовтня 2017 року по квітень 2018 року. Зі слів сусідів з кінця 2018 року по теперішній час лише відповідач [PERSON] почала проживати за адресою: [ADDRESS] (98,99,100). В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з відповідачем [PERSON] вони проживають на одній житловій площадці на п`ятому поверсі більше 30 років. Відповідач проживає з меншим сином, а старший син проживає окремо. Відповідач могла відлучитися не більше ніж на 15 днів. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає в гуртожитку близько 20 років, відповідач [PERSON] проживає більше, з житлової площі надовго не відлучається, про квартиронаймачів свідку нічого невідомо, інших проживаючих осіб не бачила. Судом встановлено, що рішенням Броварської міської ради Київської області від 29.11.2007 р. № 509-29-05 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по [ADDRESS] , що перебуває на балансі ЗАТ «Дарницьке ремонтно-будівельне управління» гуртожиток по [ADDRESS] передано у комунальну власність територіальної громади м. Бровари (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.05.2008 р. № 222 затверджено акти приймання-передачі об`єктів у комунальну власність, а саме: гуртожиток по [ADDRESS] (а.с.7). Рішенням Броварської міської ради Київської області від 25.12.2015 р. № 52-04-07 «Про перейменування вулиць та провулків [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.8). Гуртожиток по [ADDRESS] перебуває на балансі КП «ЖЕК-2» (а.с.10). Отже, гуртожиток по [ADDRESS] прийнятий в комунальну власність територіальної громади міста Бровари. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до вимог закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та II до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦКУ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Сфера дії зазначеного Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної' служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей). Ордер на кімнату [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON] зі складом сім`ї: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] (а.с.11). Згідно листа Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 10.05.2018 р. № 1574/16.6-30, [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Зазначене також підтверджується довідкою про причини смерті до форми №106/о №308 від 18 жовтня 2016 року (а.с.153). Відповідно до довідок відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.06.2018 р. № 1-1/16297, № 1-1/16298, № 1-1/16299, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані до гуртожитку, а не до окремих кімнат (а.с.13-15). Відповідно до заяви [PERSON] від 27 квітня 2006 року, у зв`язку з тим, що він проживає в блоці, який складається з трьох кімнат, не має фінансової можливості оплачувати комунальні послуги, а його колишня дружина та сини разом з ним не проживають більше 10 років, просив розділити його блок на окремі житлові кімнати та виписати синів та колишню дружину з житлової площі (а.с.156). Згідно актів обстеження, складених КП «ЖЕК-2» від 16.10.2017 р., від 13.11.2017 р., від 20.12.2017 р., від 16.01.2018 р., від 14.02.2018 р., від 16.03.2018 р., від 16.04.2018 р. кімнат [ADDRESS] встановлено, що в кімнатах проживають квартиронаймачі (а.с.16-22). Відповідач [PERSON] має першу групу інвалідності за загальним захворюванням з 01 червня 2000 року довічно (а.с.151-152). Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідач [PERSON] , починаючи з 12 січня 2017 року по 30 грудня 2018 року кожного місяця перетинала державний кордон України, виїзд з території країни та в`їзд відбувався в один і той самий день. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 12 лютого 2019 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Тимченко Л.Г. в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , 1964 року народження, та її сини [PERSON] , 1984 року народження, і [PERSON] , 1985 року народження. Згідно ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦКУ). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні покази сторін та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно проживаються в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , оскільки належних доказів протилежного позивачем не надано, а судом не здобуто. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed