Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

В травні 2018 року до суду звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, мотивуючи його тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2017 року у справі №127/5052/17 [PERSON]\~визнано винним\~у вчиненні\~злочинів,\~передбачених ч.ч.\~1,2\~ст.\~190,\~ч.\~2\~ст.\~353\~КК України\~ та\~призначено йому\~покарання у\~виді двох\~років позбавлення\~волі,\~на підставі\~п.\~«в» ст.\~1\~ЗУ «Про\~амністію у\~2016\~році» [PERSON]\~звільнено від\~відбування призначеного\~покарання.\~При розгляді кримінальної справи судом встановлено, що 07.12.2015 року [PERSON], перебуваючи біля адміністративної будівлі, що розташована по вул. Хмельницьке шосе, 82 в м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом надання послуг щодо придбання автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», 2012 року випуску, чорного кольору, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов'язання згідно домовленостей, заволодів грошовими коштами [PERSON] в загальній сумі 1000 доларів США, що відповідно до встановленого Національним Банком України курсу валют еквівалентно 23648 грн. Таким чином, [PERSON] завдав матеріального збитку потерпілому [PERSON] на загальну суму 23 648 грн. 22.12.2015 року [PERSON] перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі, що розташована по вул. Хмельницьке шосе, 82 в м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом надання послуг щодо придбання автомобіля, марки «Volkswagen Passat», 2003 року випуску, чорного кольору, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов'язання згідно домовленостей, заволодів грошовими коштами [PERSON] в загальній сумі 6500 грн. Таким чином, [PERSON] завдав матеріального збитку потерпілій [PERSON] на загальну суму 6500 грн. Своїми умисними діями [PERSON], вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно». На підставі викладеного, позивачі звернулися до суду з даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Суду пояснив, що відповідач кошти не повернув, уникає спілкування з позивачем та повернення коштів. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач[PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~82\~ч.\~6\~ЦПК України\~ вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2017 року, який набув чинності 16.01.2018 року, у справі №127/5052/17 визнано винним [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190, ч. 2 ст. 353 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання (а.с. 6-10). Вказаним вироком встановлено, що 07.12.2015 року [PERSON], перебуваючи біля адміністративної будівлі, що розташована по вул. Хмельницьке шосе, 82 в м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом надання послуг щодо придбання автомобіля, марки «Volkswagen Tiguan», 2012 року випуску, чорного кольору, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов'язання згідно домовленостей, заволодів грошовими коштами [PERSON] в загальній сумі 1000 доларів США, що відповідно до встановленого Національним Банком України курсу валют еквівалентно 23648 грн. Таким чином, [PERSON] завдав матеріального збитку потерпілому [PERSON] на загальну суму 23648 грн. 22.12.2015 року [PERSON] перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі, що розташована по вул. Хмельницьке шосе, 82 в м. Вінниці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом надання послуг щодо придбання автомобіля, марки «Volkswagen Passat», 2003 року випуску, чорного кольору, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов'язання згідно домовленостей, заволодів грошовими коштами [PERSON], в загальній сумі 6500 грн. Таким чином, [PERSON] завдав матеріального збитку потерпілій [PERSON] на загальну суму 6500 грн. Своїми умисними діями [PERSON], вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно». Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоров'я, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди. Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Частина 7 зазначеної норми передбачає, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як визначено п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. Враховуючи вказані норми права та надані докази, суд прийшов до висновку, що завдана відповідачем шкода підлягає стягненню на користь позивачів, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем надано суду договір про надання адвокатських послуг від 01.04.2018 року, розрахунок витрат на правничу допомогу та квитанцію від 26.04.2018 року (а.с.13-14, 41), тому з урахуванням ст. 137 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачів в рівних частинах витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави потрібно стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved