Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просить: стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість по відсоткам за кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року за період з 01.09.2015 року по 30.03.2016 року в сумі 591 500,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2016 року еквівалентно 14 939 676,48 грн.; стягнути з [PERSON] на користь банку судові витрати про сплаті судового збору в сумі 224 095,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» було укладено Кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику траншову мультивалютну кредитну лінію в межах загальної суми 100 00 000,00 грн. та 12 531 328,32 доларів США та з 28.11.2011 року - 12 485 979,80 доларів США (згідно Договору №281111 від 28.11.2011 року про надання кредиту (траншу до кредитного договору). В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, 14.12.2012 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір поруки №141212-П, предметом якого є зобов'язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року і з всіма змінами і доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, укладеного між кредитором та позичальником, та з Договорів про надання кредиту (траншу), які укладені та/або будуть в майбутньому в рамках Кредитного договору, а саме: по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитами, пені, комісії, штрафних санкцій, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором та/або цим Договором. Разом з тим, оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/5150/13 від 01.10.2013 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.12.2013 року, звернуто стягнення на предмети іпотеки та застави вартістю 5 914 393,34 доларів США, що належить ТОВ «ТК «Урожай» та ТОВ «Укр-Техноінвест», а також стягнуто солідарно з позичальника ТОВ «ТК «Урожай» та поручителя ТОВ «ТД «Золотий Урожай» заборгованість за 7 704 304,82 доларів США, яка становить не покритий за рахунок заставного майна залишок заборгованості за тілом кредиту. Крім того, позивач вказує, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.07.2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.05.2017 року, стягнуто солідарно з ТОВ «ТД «Урожай», ТОВ «ТД «Золотой Урожай» та [PERSON] на користь банку заборгованість за Кредитним договором від 03.06.2011 року в розмірі 5 235 997,36 грн. та 597 958,68 доларів США, що складається з пені за користування кредитними коштами в сумі 4 929 255,91 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 306 741,45 грн. та відсотків за користування кредитним коштами в сумі 597 958,69 доларів США. Також з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 03.06.2011 року в розмірі 7 704 304,82 доларів США, що складається з несплаченої частки кредиту. На підставі викладеного, а також посилаючись на те, що заборгованість за Кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року станом на дату звернення до суду року обліковується на балансі банку та не погашена у жодній частині, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь банку нараховану в період з 01.09.2015 року по 30.03.2016 року суму боргу за процентами в розмірі 591 500,80 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 19.05.2016 року складає 14 939 676,48 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, яке набрало законної сили 24.05.2017 року, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року станом на 30.09.2013 року у сумі 5 235 997,36 грн. та 597 958,69 доларів США, що складається із пені за користування кредитними коштами у сумі 4 929 255,91 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 306 741,45 грн. та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 597 958,69 доларів США. Також вказаним рішенням суду з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за Кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року у сумі 7 704 304,82 доларів США, що складається з несплаченої частки кредиту. При цьому, задовольняючи позов ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходив із того, що наявність задоволеного рішенням господарського суду Донецької області від 01.10.2013 року позову ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «»ТК «Урожай», ТОВ «Торгівельний дім «Золотой урожай», ТОВ «Укр-Техноінвест» про визнання права власності на предмет застави, визнання права власності на предмет іпотеки, стягнення солідарно залишку боргу за кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року у розмірі 7 704 304,82 доларів США, не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. В свою чергу, як передбачено ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини щодо надання кредитних коштів позичальнику, укладення договору поруки та змін до нього з відповідачем, порушення грошових зобов'язань, розміри боргу за тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями, право банку на повернення боргу в примусовому порядку та зобов'язання позичальника і поручителя щодо погашення заборгованості за тілом, відсотками та штрафами не потребують доказуванню у даній справі. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та наданих пояснень представника позивача, заборгованість по Кредитному договору не погашена боржниками навіть частково, у зв'язку з чим банком не припинено нарахування процентів за користування Кредитом та нараховано суму боргу за процентами за період з 01.09.2015 року по 30.03.2016 року у сумі 591 500,80 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 19.05.2016 року складає 14 939 676,48 грн. До того ж, як встановлено в судовому засіданні, позивач на виконання вимог п.2.1.1 Договору поруки звертався до відповідача з письмовими вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість так і не була погашена. Згідно вимог ст. 533 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, беручи до уваги положення ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові по справі №6-1206цс15 від 23.09.2015 року, виходячи з результатів системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Також, правова позиція щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитними коштами до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених кредитним договором зобов'язань підтримана Верховним Судом України й в ухвалі від 30.05.2012 року по справі №6-26268вов08. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 19.06.2016 року сума заборгованості з боку відповідача за процентами в період з 01.09.2015 року по 30.03.2016 року становила 591 500,80 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 19.05.2016 року складає 14 939 676,48 грн., та підтверджується наданими позивачем розрахунками, перевіреними у судовому засіданні. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай», про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам за кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 року за період з 01.09.2015 року по 30.03.2016 року в сумі 591 500,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2016 року еквівалентно 14 939 676,48 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 224 095,15 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved