Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] із вимогою стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 670 027 грн. 65 коп. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем свого обов'язку по утриманню дитини. До суду позивач не з'явилась, направивши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився двічі. Про час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Рішенням Комсомольського міського суду відповідач зобов'язаний до сплати аліментів в розмірі ? частини заробітку щомісячно на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно із довідкою - розрахунком, наданим відділом ДВС розмір заборгованості по аліментам, стягуваним на користь позивача за період з 04 жовтня 2010 року до 30 листопада 2015 року становить 68 223 грн. 25 коп (а.с. 5,6). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та реальної можливості сплати пені в розмірі, на якому вона наполягає, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, чинним законодавством України передбачено відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). У даному випадку відповідальність у вигляді неустойки (пені) є наслідком за неналежне виконання своїх зобов'язань згідно закону та на підставі рішення суду. В той же час неустойка є способом забезпечення належного виконання зобов'язання та способом захисту прав дитини. Передбачена законом відповідальність може бути застосована лише за наявності вини боржника, яка за обґрунтуванням позивача полягає в умисному, за відсутності будь-яких поважних причин та наявності відповідних матеріальних статків, ухиленні відповідача від передбачених законом обов'язків. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд, з'ясувавши розмір несплачених аліментів по кожному з періодичних платежів, встановлює строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислює розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до заявленого позивачем строку /меж судового розгляду/, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно із висновком Верховного Суду України, викладеним 01 липня 2015 року у справі № 6-94 цс15 з відступленням від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13) та 1 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14) « сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) При цьому нарахування пені не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості». Приймаючи до уваги положення ч.1 ст.360 -7 ЦПК України, згідно з якою висновок ВСУ щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України має враховуватись судом при застосуванні такої норми права, механізм та суму обрахованої позивачем пені /в межах заявлених [PERSON] позовних вимог - протягом періоду з 04 жовтня 2010 року до 01 квітня 2016 року/ суд вважає вірною і наголошує про наявність правових для її стягнення з боржника в повному обсязі заявлених позовних вимог. Питання про судові витрати вирішене судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved