Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Полтава, бул. [PERSON], 12-б. В лютому 2014 року вона тимчасово надала право користування своїм житловим приміщенням відповідачу, який проживав за вказаною адресою до квітня 2014 року, після чого виїхав у невідомому напрямку. Через зайві витрати на утримання квартири позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Полтава, бул. [PERSON], 12-б, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.01.2006 року, виданим Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення Виконавчого комітету Полтавської міської ради (а.с. 4). В лютому 2014 року позивачка тимчасово надала право користування своїм житловим приміщенням [PERSON], який проживав за вказаною адресою до квітня 2014 року, після чого виїхав у невідомому напрямку. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 71 ЖК України визначено, що за тимчасової відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк проводиться у судовому порядку. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved