Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначив про те, що 18.11.2001 року зареєстрував шлюб з відповідачем у міському відділі РАГС управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2445. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось. Виявилось, що у позивача з відповідачем різні погляди на уклад подружнього життя, різні інтереси, точка зору на обовязки подружжя в веденні домашнього господарства, проведенні вільного часу та відношенні до сімейних обовязків. У кожного з них своє життя та інтереси. Збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечить їх інтересам. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, вказала, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, згодна на розлучення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Ткачук» При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії І-АМ № 071250, виданого 18.11.2001 року міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 18.11.2001 року, актовий запис № 2445. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. (а.с. 4) Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 187013, виданого 27.02.2003 року міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно квитанції № k25/K/116 від 20.12.2013 року позивачем було сплачено судовий збір в сумі 230, 00 гривень, тобто в більшому розмірі ніж це встановлено Законом України «Про судовий збір» - 229, 40 гривень. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229, 40 гривень. Судовий збір в сумі 0, 60 гривень підлягає поверненню позивачу, в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки був сплачений в більшому розмірі на момент його звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved