Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованість з оплати за централізоване опалення з листопада 2011 року по грудень 2014 року в сумі 8645 грн. 78 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що ним були надані послуги з централізованого опалення за місцем мешкання відповідача за адресою: [ADDRESS]. Плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачами теплової енергії щомісячно за отриману теплову енергію. Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію не проводив, внаслідок чого, за період з листопада 2011 року по грудень 2014 року утворилася заборгованість з централізованого опалення в сумі 8645,78 грн. Тому, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві та вказала, що стосовно основного співнаймача, матері відповідача [PERSON], то його мати [PERSON] є безвісті зниклою за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з січня 2007 року. Тому, заперечення відповідача є безпідставним та не обґрунтованим. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказав, що позивачем пропущені строки звернення до суду з даними вимогами, а також те, що факт надання теплової енергії має бути підтверджений відповідним договором, але позивач не надав суду жодних доказів цього факту. Тому, вимоги позивача є необґрунтованими. Крім того, зазначив, що за адресою: [ADDRESS] - зареєстрованими є [PERSON], яка є головним квартиронаймачем, та [PERSON], особистий рахунок № 9-904918 відкритий на ім'я [PERSON], отже підстави, з яких позивач посилається до нього, йому незрозумілі. Крім того, вказав, що пр. Калініна на теперішній час перейменований на пр. [PERSON], що також є підставою для відмови позивачу в задоволенні його вимог. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж\~ закону віднесено і\~послуги з надання централізовано опалення та гарячої води) у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», оплата послуг повинна проводитись споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. У судовому засіданні встановлено, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS], який (проспект Калініна) перейменований у проспект Сергія Нігояна згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 року за № 22/60, у якій (квартирі) зареєстровані відповідач - [PERSON] та його мати - [PERSON], що підтверджується відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.02.2015 року за вих. № 361/2 та довідкою Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради від 16.04.2015 року за № 530. Позивач відкрив на імя [PERSON], як відповідального наймача, особовий рахунок № 9-904918, за яким вони повинні були сплачувати комунальні послуги щомісяця наступного за розрахунковим. При цьому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2010 року [PERSON] за зверненням її сина - [PERSON] була визнана відсутньою з 01 січня 2007 року. Вказане рішення суду набрало законної сили 12 жовтня 2010 року. На питання суду, чому відповідач не знімає свою матір з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, останній відповів, що це його право. Таким чином, відповідач є одноособовим споживачем послуг позивача. Оплата за опалення нараховується за тарифами, встановленими рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.10.2008 року № 3363 та згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року (а.с.8). Відповідно до довідки по особистому рахунку 9-904918 у відповідача наявна заборгованість по оплаті за спожиті послуги з централізованого опалення за період з листопада 2011 року по грудень 2014 року в сумі 8645 грн. 78 коп. Зазначена сума заборгованості була нарахована згідно встановлених тарифів на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.10.2008 року № 3363. Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання та отримання послуг з теплопостачання, тобто, відносини фактично існували. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. При цьому, відповідач заперечував проти вищевказаної суми боргу, оскільки позивачем пропущені строки звернення до суду з даними вимогами. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порядку ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідач просив застосувати строк позовної давнини для звернення до суду та відмовити позивачу у звязку із пропуском строку звернення до суду у відповідності до ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, твердження відповідача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач вперше звернувся до суду ще в листопаді 2014 року з заявою про видачу судового наказу, який був виданий судом 19 грудня 2014 року та в подальшому був скасований цим же судом. Таким чином, позивачем не пропущений встановлений законом строк для звернення до суду й тому, боржник зобовязаний належним чином виконати свій обовязок щодо оплати послуг з надання теплової енергії, а кредитор має право вимагати своєчасної оплати за поставлену теплову енергію у повному обсязі. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованість з оплати за централізоване опалення з листопада 2011 року по грудень 2014 року в сумі 8645 грн. 78 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved