Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, 21 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 52. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які на час подання позову є неповнолітніми та після розірвання шлюбу проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Як зазначено в позовній заяві, позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Відповідач, який проживає окремо від неповнолітніх дітей, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо їх утримання, участі у їх вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дітей. За таких умов, позивач не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати їхніх дітей. На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем обов'язку утримувати неповнолітніх дітей. Відповідач офіційно працює у Вінницькому зональному відділі військової служби правопорядку, що знаходиться за адресою вул. Червоноармійська,17, у м. Вінниця, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON], в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, визнав повністю. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 21 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 52 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 07 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 4). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2013 року, у справі №127/15135/13-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 вересня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 52. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 08.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 08.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки № 2402 від 08.07.2015 року, виданої МКП «ЖЕК №7», [PERSON], [INFO] та її неповнолітні сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (ч. 2 ст. 183 СК України). Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям. Разом з тим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання представником відповідача позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною - [PERSON] повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved