Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем по справі - [PERSON] 06.08.2011 року був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказувала, що подружнє життя між нею та відповідачем не склалося, мають різні характери та погляди на подальше життя. Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Разом не проживають, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] 06.08.2011 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 397. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися. Спільного з відповідачем господарства сторони не ведуть, не живуть єдиною сім`єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя. Примирення сторін є неможливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому сторони свідомо прийняли рішення про його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, абз. 1 ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.1-2 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановивши, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим і шлюб має бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці із державного бюджету 384 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved