Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] у психіатричний заклад. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що хворий [PERSON], 1952 року народження, був госпіталізований у відділення № 1 ЛОПЛ 10.06.2016 року о 09 годині 00 хвилин, повторно в житті, без усвідомленої згоди на лікування, за направленням психіатра, для лікування, так як у зв'язку з тим, що вдома він дезорієнтований, дезадаптований, в побуті себе не обслуговує, не може самостійно здійснювати фізіологічні потреби, гігієнічні маніпуляції, останні 2 доби неспокійний, злобний, намагався душити дружину. При надходженні був оглянутий зав. відділенням № 1 [PERSON], який підтвердив необхідність госпіталізації хворого. 10.06.2016 року о 09 годині 10 хвилин у зв'язку з неможливістю надати усвідомлену згоду на лікування, відповідно до ст.ст. 14 п.6, ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділенням № 1 [PERSON], зав. відділення № 2 [PERSON], лікарем-ординатором від. №2 [PERSON] Враховуючи, що хворий страждає важким психічним розладом у формі: деменція виявленою ступеня внаслідок хвороби Альцгеймера з раннім початком, соціальну нездатність хворого, неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування в примусовому порядку [PERSON] до відділення № 1 ЛОПЛ, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». На підставі викладеного просили винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до відділення № 1 ЛОПЛ в примусовому порядку строком на 6 місяців. Представник психіатричного закладу в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд заяву задовольнити. Законний представник хворого [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала письмову заяву, в якій зазначила, що проти госпіталізації чоловіка не заперечує. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 10.06.2016 року вбачається, що [PERSON] надійшов за направленням лікаря-психіатра без згоди згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» повторно в році. Цілі госпіталізації: лікування психічних розладів. Мотиви госпіталізації: вдома дезорієнтований, дезадаптований, в побуті себе не обслуговує, не може самостійно здійснювати фізіологічні потреби, гігієнічні маніпуляції, останні 2 доби неспокійний, злобний, намагався душити дружину. Підстави: неможливість хворого здійснювати за собою догляд на рівні, забезпечувальний нормальну життєдіяльність. Анамнез життя: спадковість по психічним захворюванням не обтяжена. Роди та ранній розвиток без особливостей. Освіта середня, працював в шахті, служив в армії, демобілізований на загальних підставах. В теперішній час на пенсії за віком, проживає із дружиною. Доросла донька живе окремо. Із перенесених захворювань простудні, дитячі інфекції, ЧМТ. Страждає гіпертонічною хворобою. Раніше зловживав спиртними напоями, була сформована алкогольна залежність. В продовж 5 років алкоголь не зловживає. Анамнез захворювання: З 2007 року перебуває на обліку у психіатра по поводу хвороби Альцгеймера. З 17.04.2012 р. хворий позбавлений дієздатності, опікуном є дружина. Багаторазово лікувався стаціонарно у відділенні №1 і №3 ЛОПП. Останній раз з 26.11.2015р. по 29.01.2016р. із діагнозом: Деменція явного ступеня внаслідок хвороби Альцгеймера, з раннім початком. Супутній діагноз: ІБС, дифузний кардіосклероз, СН 2 ст. ДЕП 2-3 ст. Лікворнодисциркуляторний синдром. Поведінка вдома має хворобливих характер, за собою не слідкує, не доглядає, пасивний, байдужий до подій, що відбуваються. Не може самостійно перевдягнись, сходити в туалет, усі гігієнічні маніпуляції здійснює за допомогою родичів. Мова практично відсутня, говорить окремими складами. Психічний статус: контакт непродуктивний. Відповіді після стимуляції, не по суті. Мова тиха, окремими складами. Увага привертається з зусиллями. Вираз обличчя байдужий, дезорієнтований в часі та місці, називає лише своє ім'я. Настій нестійкий, періодично викрикує звуки. Психомоторно жвавий, метушливий, рве одяг. Сон порушений. Апетит підвищений. На підставі даних анамнезу, психічного статусу хворого, даних об'єктивного огляду хворого, згідно наказу № 271 від 27.10.2000 року «Про затвердження критеріїв діагностики та лікування психічних розладів і розладів поведінки» виставлено клінічний діагноз: Деменція явного ступеня внаслідок хвороби Альцгеймера, з раннім початком. Враховуючи, що хворий страждає важким психічним захворюванням, не дає згоду на госпіталізацію, проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, соціально неспокійний, не критичний до свого стану і вчиненим поступкам, комісія лікарів - психіатрів прийшла до висновку про необхідність примусового лікування в умовах відділення № 1 ЛОПЛ хворого [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди, а зібрані по справі докази вказують на необхідність примусової госпіталізації, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] психіатричний заклад задовольнити.

Outcome: approved