Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 21.09.2003 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2244. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через досить часті суперечки, сварки, непорозуміння, що виникали по різним питанням під час шлюбу, а також суттєво різні погляди на життя та сімейні відносини, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Позивач також зазначає, що тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство між ними не ведеться. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні також не приймає, аліменти не платить, інших неповнолітніх дітей у відповідача на його утриманні немає. Добровільно надавати допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 гривень, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище «Смальчук». Судом 26.07.2018 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Також позивач просила розглянути справу у її відсутність. В підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився,\~хоча у\~відповідності до\~ст.\~128\~ЦПК України був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак, 07.08.2018 відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача, заяву відповідача та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 090285, виданим 21.09.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.09.2003, актовий запис № 2244. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. (а.с.7) Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 11-12) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] і залишити [PERSON] прізвище «Смальчук». Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже,\~враховуючи вищевикладене\~та безумовне\~визнання відповідачем\~позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 12.07.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Суд звертає увагу позивача на те, що визначення нею аліментів у твердій грошовій сумі не передбачає визначення «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В даному випадку позивачем чітко визначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», його згідно з ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704, 80 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved