Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 грудня 2015 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 4050. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що подружні відносини між ними припинені з лютого 2016 року. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння і довіри. Відповідач виявила бажання самотужки виховувати сина через відсутність у позивача умов для комфортного спільного проживання та виховання сина. Оскільки відносини між сторонами остаточно зіпсовані, а спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати його шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, надіславши на електронну адресу суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати позов [PERSON] про розірвання шлюбу у її відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Також просила залишити їй шлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 188094, виданого повторно 03.02.2017 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 23.12.2015 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 4050 (а.с. 13). З свідоцтва про народження серії І-АМ № 327950, виданого 19.02.2016 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з лютого 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved