Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В січні 2016 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № СL146727 від 03.07.2008 р. у розмірі 17 267,82 доларів США., що виникла станом на 07.12.2015 р., мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору від 03.07.2008 року відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу, як позичальнику, кредитні кошти в сумі 29 489,07 доларів США строком до 25.06.2016 року на купівлю автомобіля терміном, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторони погодили, що за користування кредитом понад встановлений строк ня сплати щомісячного платежу, встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 45%. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути. До початку судового засіданні представником позивача надана письмова заява, в якій останній зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2008 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № СL146727, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит у розмірі в сумі 29 489,07 доларів США на придбання автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а в разі прострочення платежу - 45 % річних. Відповідно до п.1.1. вищевказаного Кредитного договору позивач зобов'язується надати відповідачу (позичальник) кредитні кошти у сумі 29 489,07 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 25.06.2016 року, а також щомісячно, 25-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 530,26 долар США. Згідно з вимогамиКредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 15 % річних, а в разі прострочення платежу, встановлена підвищена процентна ставка в розмірі 45% річних (п. 2.4 Кредитного договору Додаток № 1). З матеріалів справи вбачається, що на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у встановленому договором ліміті та строки, останній свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, не виконала. У зв'язку з чим станом на 07.12.2015 року у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 17 267,82 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 8 537,80 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 3 539,14 доларів США; відсотки - 2 101,50 доларів США; підвищені відсотки - 3 089,38 доларів США.. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.5., п. 8.1 Кредитного договору Банк має право достроково вимагати від Позичальника дострокового поверненнявсієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши прицьому терміни повернена кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, у разі порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за цим Договором. Статтею ст. 1050 ч. 2 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Судом встановлено, що 13.01.2015 року відповідачу було направлено вимогу - попередження від 13.01.2015 р. щодо повернення суми, підтвердженням про направлення вимоги являється рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення [PERSON] - 21.01.2015 р. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням вищевикладеного, у зв'язку з порушенням зобов'язань, встановлених вищевказаним кредитним договором, у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача основної суми кредиту в розмірі 17267,82 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 8537,80 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 3539,14 доларів США; відсотки - 2101,50 доларів США; підвищені відсотки - 3089,38 доларів США, що відповідає положенням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, при визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи. Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст.533 ч.3 ЦК України. Оскільки позивачем виконана банківська операція по видачі валютних коштів, тому є всі підстави вважати, що Банком не порушено ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у доларах США, а не в національній валюті, у зв'язку з тим, що кредит відповідачу був наданий у доларах США у відповідності до норм чинного законодавства. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги, до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період дії кредитного договору позивачем нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредитному договору станом на 07.12.2015 року в сумі 17267,82 доларів США, з яких:прострочена заборгованість по кредиту - 8537,80 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 3539,14 доларів США; відсотки - 2101,50 доларів США; підвищені відсотки - 3089,38 доларів США. Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 6 431,42 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved