Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ спільного майна подружжя, який в грудні 2017 року уточнив та просив постановити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю його, [PERSON] та [PERSON] майно: домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Садова, буд. 73, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САС №858937 від 07.12.2011 року; паркувальне місце №26 загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: м. Дніпро ,вул. Мандриківська, буд. 51м, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності СТА №993057 виданого 05.11.2015 року Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області; квартиру №52 загальною площею 43,3 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 51М, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 19131760/САК №508254 виданого 17.03.2014 року; квартиру №26а, загальною площею 64,6 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Жуковського, буд. 2е, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія номер 691 виданий 23.03.2015 року; земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0071, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на земельну ділянку серія ЯЕ 150512 від 20.02.2007 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №3990 ВЕМ 423978 від 18.12.2006 року; земельну ділянку площею 0,1275 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0055, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ 150513 від 20.02.2007 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №3990 ВЕМ 423978 від 18.12.2006 року; в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя виділити йому, [PERSON] у власність домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Садова, буд. 73, що належить [PERSON], земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0071, земельну ділянку площею 0,1275 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0055; в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя залишити у власності [PERSON] наступне майно: паркувальне місце №26 загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] загальною площею 43,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,6 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Жуковського, буд. 2е. В обґрунтування позову позивач вказав, що під час шлюбу з відповідачкою ними було придбано вищевказане нерухоме майно.Після розірвання шлюбу згоди про поділ майна з відповідачкою не досягнуто, а тому вважає, що спільне майно повинно бути розділено, а тому звернувся до суду з даним позовом. Адвокат позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.139). Відповідачка [PERSON]\~у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (том №1 а.с.138), а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що з 20 листопада 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 1058 (том №1 а.с.10). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (том №1 а.с.11). Під час шлюбу, за спільні кошти подружжям було придбано домоволодіння №73 по вул. Садовій в смт. Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області; паркувальне місце №26 загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: м. Дніпро вул. Мандриківська, буд. 51м; квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,3 кв.м.; квартиру №26а в буд. 2е по вул. Жуковського в м. Дніпро, загальною площею 64,6 кв.м.; земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0071; земельну ділянку площею 0,1275 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0055. Право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачкою [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №95567957 від 28 серпня 2017 року (том №1 а.с.79-80), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1205191732017 від 04.09.2017 року (том №1 а.с.81-83), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1205191752017 від 04.09.2017 року (том №1 а.с.84-86), Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №150513 від 20.02.2007 року (том №1 а.с.88), Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №150512 від 20.02.2007 року (том №1 а.с.89). Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 19, 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу; вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Окрім цього, відповідно до ч. 2-3 ст. 72 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої у постанові від 03.06.2015 року № 6-38цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України,\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма ст. 60 СК України\~вважається правильно застосованою. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України). Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та встановлені обставини є доказом того, що вищезазначене спірне майно (домоволодіння, земельні ділянки, квартири, паркувальне місце) є обєктами спільної власності подружжя [PERSON] до [PERSON], а тому підлягає розподілу між подружжям. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до розяснень п. 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини 4, 5 ст. 71 СК\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Частина 4 ст. 71 СК України\~стосується ситуацій, коли один із подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі зі сплатою другому грошової компенсації. Відповідно до ч. 5 ст. 71 СК України\~той, хто бажає одержати певне майно в натурі, повинен внести відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Згідно звіту про оцінку майна від 20.07.2018 року вартість домоволодіння №73 по вул. Садовій в смт. Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області складає 2 149 692 грн., вартість земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0071 складає 574\~590 грн., та вартість земельної ділянки площею 0,1275 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0055 складає 341 891 грн. (том №2 а.с.2-46). Згідно звіту про оцінку майна від 02.07.2018 року вартість паркувального місця №26 загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: м. Дніпро вул. Мандриківська, буд. 51м складає 331\~354 грн. (том №1 а.с.151-179). Згідно звіту про оцінку майна від 02.07.2018 року вартість квартири [ADDRESS], загальною площею 43,3 кв.м. 1\~189\~205 грн. (том №1 а.с.180-206). Згідно звіту про оцінку майна від 02.07.2018 року вартість квартири №26а в буд. 2е по вул. Жуковського в м. Дніпро, загальною площею 64,6 кв.м. складає 1\~588\~115 грн. (том №1 а.с.207-234). Позивач в своєму позові просить визнати право власності на наступне майно, а саме: домоволодіння №73 по вул. Садовій в смт. Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області, земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0071 та земельну ділянку площею 0,1275 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район смт. Кіровське, вул. Садова, 73, кадастровий номер 1221455400:02:009:0055, загальна вартість якого складає 3\~066\~173 грн. Окрім цього, позивач також просить визнати право власності за відповідачкою [PERSON] на паркувальне місце №26 загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: м. Дніпро вул. Мандриківська, буд. 51м, квартиру [ADDRESS] та квартиру №26а в буд. 2е по вул. Жуковського в м. Дніпро, загальна вартість якого складає 3\~108 674 грн. Тобто різниця вартості вищезазначеного майна складає 42501 грн., яку і слід стягнути з позивача на користь відповідачки. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки зазначений варіант поділу спільного сумісного майна є справедливим і не порушує прав сторін по справі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 8810 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved