overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлені і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23.09.1996 року зареєстровано Виконавчим комітетом Богачівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області шлюб, актовий запис № 6. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися проте надали заяви в яких позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23.10.2009 року зареєстровано Виконкомом Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області шлюб, актовий запис № 3. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03 вересня 1983 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають двох дітей; сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, відповідач допустив подружню зраду, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано Левківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхнім дітям.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03 червня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, відповідач зловживає алкогольними напоями, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 11 серпня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 12 жовтня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 25 травня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя не склалося, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення незаперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано відділом реєстрації актів громадянського стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що спільне проживання вони з відповідачем припинили, син проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180,182, 183 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач працює директором ТОВ «Martin Low Firm», та має нерегулярний, мінливий дохід. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісячно, на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, дитина проживає разом з матір'ю. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, здоровим, інших дітей а також непрацездатних осіб на його утриманні не має, тому він в змозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають одну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач працює офіційно у фінансовому управлінні районної державної адміністрації, отримує отримує заробітну плату у розмірі 1500 гривень. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, дитина проживє разом з матір'ю. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про визнання своєї дочки [PERSON], [INFO], недієздатною. В обґрунтування такої вимоги заявник вказала в заяві, що її дочка є інвалідом дитинства 2 групи безстроково, оскільки страждає психічним розладом (олігофренія, стадії дебільності). Внаслідок хронічного психічного розладу її дочка не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. Для того щоб вона (заявник) могла захищати інтереси своєї дочки, вона (заявник) має бути над дочкою опікуном, що можливе лише при наявності судового рішення про визнання дочки недієздатною. А тому, вона (заявник) звернулась в суд із даною заявою. В судовому засіданні заявник заяву підтримала. Представник Козятинської РДА Бєлова Т.О. не заперечує щодо задоволення заяви. При цьому, зазначила, що просить призначити заявника опікуном [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, представника Козятинської РДА, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити. Так, висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №208 від 31.07.2014 року підтверджено, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді помірної розумової відсталості. Внаслідок свого захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. (а.с.28-29) Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. А тому, є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Крім того, з метою захисту законних інтересів [PERSON], її опікуном необхідно призначити її матір - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що з 16 лютого 2002 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Подружнє життя із відповідачем не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Від шлюбу мають дитину, сина [PERSON] 2002 року народження. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 16 лютого 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у виконкомі сільської ради Менського району Чернігівської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.02.2002 року (а.с. 5). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved