Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі - [PERSON], з яким шлюб не укладали. З 2006 року батько не приймав жодної участі у вихованні доньки, матеріально не допомагає, її життям та здоров'ям не цікавиться. Всі питання, пов'язанні з утриманням дитини вирішує саме вона, дитина на повному її забезпеченні. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, проте ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 вересня 2017 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу у її відсутність за участі представника - адвоката Кінько В.М. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кінько В.М. у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання з проханням розглядати справу у відсутності представника. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, допитавши свідків вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 липня 2006 року, [PERSON] народилась [INFO] року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 265. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, один з батьків. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного КСН «Надія» від 06 липня 2017 року, умови проживання за адресою: [ADDRESS] - задовільні, для виховання дитини зроблені всі умови для навчання та відпочинку дитини, є іграшки, комп'ютер, книжки для навчання та розвитку, одяг та постільна білизна. Відповідно до характеристики директора Комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа I-III ступенів № 18 Маріупольської міської ради Донецької області» [PERSON], [INFO], зарекомендувала себе як старанна, допитлива учениця. Дівчинку виховувала мати, яка підтримує постійний зв'язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Батько не брав участь у шкільному житті дитини, класний керівник та вчителі жодного разу не бачили його у школі. Згідно довідки Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинно-санітарної допомоги м. Маріуполя» від 06 липня 2017 року відвідування лікарні, лікування та догляд за [PERSON] [INFO], здійснює мати, батько участі не приймає. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно висновку Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 01 серпня 2017 року № 47.9-46197-47.1 на теперішній час недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки, що на думку суду є неприпустимим. Також суд враховує показання свідків: [PERSON] та [PERSON], які є добрими знайомими позивачки, пояснили що дитина проживає з матір'ю, батька за 6 років спілкування не бачили, місце перебування його невідомо, мати працює за кордоном, регулярно надсилає гроші на її утримання, навчання та інше потреби. Крім того, сама дитини - [PERSON] зазначила, що батька не знає, ніколи його не бачила, хоче проживати з матір'ю. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки, що на думку суду є неприпустимим. Отже, виходячи з інтересів малолітньої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дівчинка не проживає з батьком і його не обходить її доля, не спілкується та не цікавиться її життям, приймаючи до уваги письмові документи надані позивачем, а також показання свідків, та небажання відповідача приймати участь у справі, для вирішення питання про позбавлення його прав над донькою, суд вважає можливим позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких підстав, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень . На підставі викладеного,

Outcome: approved