Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1989 року з діагнозом «легка розумова відсталість, дебільність середнього ступеню враженості». У клініці хвороби переважає недорозвиненість інтелектуально мнестичних функцій та емоційно вольові порушення. З раннього дитинства відставав в психічному та фізичному розвитку. Програму загальноосвітньої школи не засвоїв, закінчив допоміжну школу інтернат в місті Гірське. Вступив до ПТУ, але спеціальність отримати не зміг. Щорічно лікувався в Лисичанській ОПЛ. Луганській ОКПНЛ, Сватівській ОПЛ. Притягувався до кримінальної відповідальності. На початку жовтня 2007 року здійснив відкрите викрадення чужого майна. А також з листопада 2007 року по лютий 2008 року здійснив ряд відкритих викрадень чужого майна викрадав жіночі ангорські шапки з метою отримання сексуального задоволення. Проходив судово психіатричну експертизу в Луганській ОКПНЛ, де встановлений діагноз легка розумова відсталість. Дебільність середнього ступеню, різко виражене порушення потягів (фетишизм). Був визнаним неосудним. Знаходився на примусовому лікуванні з 16.08.2008 року по 07.03.2009 року. Після виписки повторно здійснив правопорушення за ст. 186 ч. 2 КК України, повторно проходив лікування в СОПЛ з 17.07.2009 року по 21.06.2010 року. При виписці хворому призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку (рішення суду міста Лисичанська від 03.06.2009 року, рішення Сватівського районного суд від 07.06.2010 року). З березня 2011 року стан погіршився, став знову викрадати жіночі шапки з метою сексуального задоволення, було заведено кримінальну справу за ст. 186 ч. 1 КК України, направлений на СПЕ. Знаходився на примусовому лікуванні з посиленим режимом в м. Ждановка з 10.08.2011 року по 11.06.2013 року на підставі постанови Лисичанського міського суду луганської області від 30.05.2011 року для подальшого лікування переведений до Перевальської ОПЛ згідно з постановою Ждановського міського суду Донецької області від 21.05.2013 року. Де знаходився з 11.06.2013 року по 19.06.2013 року. Для подальшого лікування був переведений до Сватівської ОПЛ згідно з райованням для проходження примусового лікування з звичайним наглядом. Рішенням Сватівського районного суду від 23.05.2014 року примусова міра медичного характеру змінена з стаціонарного примусового лікування на АППП, але до серпня знаходився на лікуванні в СОПЛ. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON], психіатрами [PERSON], [PERSON], які, враховуючі схильність хворого до противоправним діям, разгальмованість потягів, емоційно вольові порушення, прийшли до висновку, що хворий потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолу[ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з рішенням суду заздалегідь згодний. Законний представник [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолу[ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2014 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 22.06.2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІІ групи. З 1989 року перебуває на обліку з приводу легка розумова відсталість, дебільність середнього ступеню враженості, з емоційно вольовою нестійкістю. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах 7 разів, остання госпіталізація в СОПЛ з 19.06.2013 року по 05.08.2014 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі легкої розумової відсталості, дебільність середнього ступеню враженості, з емоційно вольовою нестійкістю, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON].

Outcome: approved