Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

В червні 2018 року до Зарічненського районного суду Рівненської області надійшов позов [PERSON], у якому позивач просить стягнути з відповідача 37615,00 заборгованості по завданій майновій шкоді; 3762,92 грн. інфляційних втрат; 689,44 грн. трьох процентів річних. На обгрунтування позовних вимог вказує про те, що 13 лютого 2016 року унаслідок ДТП відповідач пошкодив належний позивачу автомобіль [NUMBER], чим заподіяв матеріальних збитків на суму 37615,00 грн. Згідно письмової розписки від 29 лютого 2016 року відповідач зобовязався вказану суму віддати позивачу на протязі семи місяців, а саме до вересня 2016 року. Узяті на себе зобовязання відповідач не виконав, суму боргу не повернув, а тому окрім суми боргу зобовязаний сплатити на користь позивача інфляційні втрати та три відсотка річних. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, згідно письмової заяви від 02 липня 2018 року просить позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що 13 лютого 2016 року близько 01.30 год. на а/д Одеса-Мелітополь 395 км + 700 м [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], був неуважним, та не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування, виїхав на полосу зустрічного руху, узбіччя, потім в кювет, де перевернувся, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.16). Власником вказаного автомобіля [NUMBER] є позивач [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 093049 (а.с.11). 29 лютого 2016 року відповідач [PERSON] видав позивачу [PERSON] розписку про те, що пошкодив її автомобіль [NUMBER], суму збитків 37615,00 грн. зобовязався віддати на протязі семи місяців до вересня 2016 року (а.с.14). У відповідності до ст. 1053 ЦК України за домовленістю\~сторін борг,\~що виник\~із договорів\~купівлі-продажу,\~найму майна\~або з\~іншої підстави,\~може бути\~замінений позиковим\~зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Узяте на себе за борговою розпискою від 29 лютого 2016 року зобовязання відповідачем [PERSON] не виконано, 37615,00 грн. боргу позивачу [PERSON] до вересня 2016 року не сплачено. Невиконання відповідачем [PERSON] узятих на себе зобовязань порушує право позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку. За порушення грошового зобовязання статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач [PERSON] просить стягнути інфляційні втрати за період з 01 вересня 2016 року по 11 квітня 2017 року в сумі 3762,22 грн., а також три проценти річних за цей же період в сумі 689,44 грн. Проведений позивачем розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції та розрахунок процентів (а.с.46,47) виконаний в межах узятих на себе відповідачем зобовязань та ґрунтується на законі. На день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 37615,00 грн. основного боргу, 3762,92 грн. інфляційних втрат, та 689,44 грн. процентів не погашена, не спростована відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов майнового характеру задоволено повністю, відтак з відповідача на корить позивача підлягає стягненню 640,00 грн. понесених нею витрат по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі ст.ст. 561, 562, 625, 1047, 1053 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 263 265, 273, 284 ЦПК України, суд,

Outcome: approved