Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

В червні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12.06.2012 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , 15.04.2010 року в розмірі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.04.2012 року до досягнення дітьми повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв`язку зі зміною вікових потреб дітей розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей, просила змінити їх розмір на 1500\~грн.,\~ але\~не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. \~ В судове засідання позивачка не з`явилася, проте заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. \~ У відповідності до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їхніх неповнолітніх дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.04.2012 року, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дітей, а вона самостійно неспроможна забезпечити їх усім необхідним. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн.,\~але не\~менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. З`ясовуючи обґрунтованість таких доводів позивачки, судом враховується, що відповідно до ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене, суд вважає невірно сформульованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки такі її вимоги фактично є взаємовиключними та не ґрунтуються на нормах Закону. Разом із цим, судом приймаються до уваги доводи позивачки про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів на дітей, виходячи з наступного. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своїм дітям, судом враховуються доводи позивача, оскільки вони не заперечуються відповідачем. Крім того, з матеріалів справи не вбачаються дані про поганий стан здоров`я відповідача або наявність інших обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його неповнолітніх дітей. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїм дітям, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищезазначене,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~вищевказаного доказу\~окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~виходячи із\~засад справедливості\~та захисту\~прав неповнолітніх\~дітей,\~суд вважає\~необхідним збільшити\~розмір аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на користь\~позивачки,\~та в\~подальшому стягувати\~їх з\~нього в\~розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial