Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 30.08.2019 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд: визнати за ним право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221685601:01:031:0007; та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3691 га, кадастровий номер 3221685601:01:031:0008. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із зазначених земельних ділянок і житлового будинку; спадкоємцями першої черги є діти померлої - він (Позивач) та [PERSON] (Відповідач). Для отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою суду від 09.09.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 22.10.2019 р., відкладене на 06.11.2019 р. через неявку Відповідача. У підготовче судове засідання 06.11.2019 р. учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Позивач подав до суду 22.10.2019 р. заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 66). Відповідач також надіслала до суду поштою заяву, що надійшла 31.10.2019 р., про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 73). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , та належав [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.04.2010 р., зареєстровано в реєстрі за № 491 (а.с. 10), копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на названий житловий будинок на підставі зазначеного договору купівлі-продажу, рішення про реєстрацію 31.05.2010 р. (а.с. 11). До позовної заяви додано також копію технічного паспорту на названий житловий будинок, що підтверджує наявність господарських споруд і будівель (а.с. 12-15). Спірні земельні ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221685601:01:031:0007, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, та площею 0,3691 га, кадастровий номер 3221685601:01:031:0008, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, також належали [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями договорів дарування відповідних земельних ділянок від 16.04.2010 р., зареєстровано в реєстрі за № 495, 493 (а.с. 16, 17). Власник усього названого спірного майна (житлового будинку і земельних ділянок) - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.2017 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 77 (а.с. 8, 37). Згідно з копією довідки Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області від 29.11.2017 р. № 399 [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована і проживала до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] (а.с. 18). Як вбачається з копії витребуваної в приватного нотаріуса Бабак В.С. спадкової справи [PERSON] (а.с. 34-22) на запит суду (а.с. 32), названа [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно з актовим записом про шлюб від 29.05.2009 р. № 22, що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища (а.с. 49), до того - з прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно з актовим записом про шлюб від 27.03.1985 р. № 5, що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища (а.с. 48). Отже, спадкодавець [PERSON] до 27.03.1985 р. мала прізвище « [PERSON] », після цієї дати та до 29.05.2009 р. - прізвище « [PERSON] ». Позивач - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7, 43-44), є сином спадкодавця [PERSON] (дошлюбне прізвище на час його народження « [PERSON] »), що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.08.1972 р. бюро ЗАГС м. Ленінабад (Таджикістан), актовий запис № 2079, згідно з яким його матір`ю є [PERSON] (а.с. 9, 42). Відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 74), є дочкою [PERSON] (дошлюбне прізвище на час її народження « [PERSON] »), що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.03.1993 р. Відділом ЗАГС Володарської районної державної адміністрації Київської області, актовий запис № 81 (а.с. 46, 64), яка після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 16.04.2003 р. Відділом реєстрації актів громадського стану Володарського районного управління юстиції Київської області (а.с. 47). За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склала, згідно з копією згаданої вище спадкової справи (а.с. 35-55) із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся Позивач [PERSON] (а.с. 35), Відповідач [PERSON] подала заяву про відмову прийняття спадщини після померлої матері (а.с. 36). Приватним нотаріусом Бабак В.С. було відмовлено Позивачеві в оформленні спадщини через втрату оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 23, 55). Також до позовної заяви додано копію газети «Голос Володарщини » від 23.08.2019 р. з оголошенням про недійсність зазначених вище договорів купівлі-продажу житлового будинку та договорів дарування земельних ділянок (а.с. 24). Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] ,який звернувся до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право спадщину, яке йому не видано через відсутність належних правовстановлюючих документів (оригіналів) на спадкове майно. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). При цьому спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України); спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України). За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач як син померлого спадкодавця та єдиний спадкоємець, що звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене вище спадкове майно (житловий будинок та земельні ділянки). Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося. Проте, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та вбачає підстави для повернення Позивачеві з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі наведеного та відповідно до статей 78, 81 Земельного кодексу України, статей 16, 328, 373, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved