Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS]. Просить суд на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України визнати відповідачку втратившею право користування житловим приміщенням. Відповідачка позов не визнала надала суду письмові заперечення в яких вказує, що після укладення шлюбу вселились в спірну квартиру на правах членів сім'ї. З серпня 2012 року разом з малолітньою донькою не проживає в квартирі, оскільки позивач створив неналежні умови проживання, тимчасово мешкає з дитиною за іншою адресою, оскільки іншого житла не має. Іншої угоди , крім як вселення в спірну квартиру в якості члена сім'ї позивача, та порядку користування житлом з позивачем не було. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 червня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено орган опіки та піклування Ізюмської міської ради ( а.с.36). 02 липня 2014 року ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про примусове вселення та усунення перешкод у користуванні житлом об'єднано в одне провадження з первісним позовом ( а.с.63). Орган опіки та піклування Ізюмської міської ради вважає, що [PERSON] повинна бути вселена в спірну квартиру разом із своєю малолітньою дитиною. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.03.1997 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2009 року та договору про розподіл спадкового майна від 17.06.2009 року ( а.с.10-13). В період з 17 листопада 2007 року по 18 серпня 2011 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду від 18 вересня 2011 року ( а.с.5-6). [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] ( а.с.32). Згідно довідки КЖРЕП -1 [PERSON] і її малолітня дочка прописані в спірній квартирі, але в ній не проживають з жовтня 2012 року ( а.с.58-60). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахування положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житлового будинку ( квартири), які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, про що підтвердив [PERSON] в судовому засіданні. Право [PERSON] і її малолітньої доньки користуватися спірним житловим приміщенням урегульовані житловим законодавством, згідно якого ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку передбачених законом ( ч. 3 ст. 9 ЖК України), Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування спірною квартирою. При таких даних позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Позовні вимоги [PERSON] про примусове вселення та усунення перешкод у користуванні житлом підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Outcome: approved