Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 27.01.2020\~р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений ними сторонами і зареєстрований у 2011\~році Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~49. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що між ним та Відповідачем 30.08.2011\~р. було зареєстровано шлюб; від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з батьком; з Відповідачкою не зійшлись характером та поглядами на життя, у зв`язку з чим між ними виникали суперечки та сварки; сімейні відносини припинені з травня 2012\~року. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 04.02.2020\~р. ухвалою суду від 03.03.2020\~р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи у загальному позовному провадженні, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 14.04.2020\~р. (а.с.\~26-27), відкладене на 27.05.2020\~р. через неявку учасників справи; ухвалою суду від 27.05.2020\~р. справу призначено до судового розгляду по суті на 18.06.2020\~р. (а.с.\~48-50). У судове засідання 18.06.2020\~р. сторони не з`явилися; Позивач 18.06.2020\~р. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.\~55); Відповідач 18.06.2020\~р. також подала до суду заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, просить залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.\~56). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті\~211 ЦПК України); у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до положень пункту\~1 частини другої статті\~49, частини першої статті\~206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з\~частиною четвертою\~статті\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог Позивача, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 30.08.2011\~р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії\~ [NUMBER] , виданого повторно 17.01.2020\~р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), актовий запис №\~49 (а.с.\~9). Сторони мають спільну дитину син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] , виданого 08.07.2011\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~44 (а.с.\~10), який, як стверджує Позивач проживає разом з батьком (Позивачем). Як зазначено Позивачем у позовній заяві та не спростовувалося Відповідачем, якою подано заяву про визнання позову, сторони не зійшлись характером та поглядами на життя, у зв`язку з чим між ними виникали суперечки та сварки; сімейні відносини припинені з травня 2012\~року. За загальним правилом частини першої статті\~82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. В Україні шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття\~51 Конституції України, статті\~24, 56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті\~104, частина третя статті\~105, стаття\~110 Сімейного кодексу України). За статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття\~113 Сімейного кодексу України). Зогляду на викладене та зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин сторін, тривале окреме проживання сторін (з травня 2012\~року), суд дійшов до висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За позицією Верховного Суду шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (постанова від 08.11.2018\~р. у справі №\~569/458/18). З огляду на це суд вважає, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає наявними підстави для прийняття визнання позову Відповідачем та задоволення позову, залишивши Відповідачеві прізвище « [PERSON] » згідно з поданою нею заявою (а.с.\~56). За імперативними приписами частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача стягуються судові витрати на користь Позивача. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті\~142 ЦПК України, частини третьої статті\~7 Закону України «Про судовий збір» відносно повернення Позивачеві з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на\~усе наведене\~та відповідно\~до статей\~24,\~55,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113,\~115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved