Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

державний виконавець відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Шевченко О.Д. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника [PERSON]. Дане подання погоджено з начальником відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Подання обґрунтоване наступним. Відділом ДВС Оболонського районного управління юстиції проводиться примусове виконання виконавчого листа № 2/756/3169/14, виданого 27.08.2014 року Оболонським районним судом м. Києва 30.07.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 21 550, 72 грн. Виконавче провадження було відкрито 28.10.2014 року і з того часу у справі проводяться виконавчі дії, спрямовані на забезпечення виконання рішення суду. Боржник ухиляється від добровільного виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, зокрема, у встановлені законодавством строки боржник суму боргу не сплатив, за викликом державного виконавця боржник не з'являється. Посилаючись на вимоги ст. 217, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», п.8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу», просить задовольнити його подання, прийняти рішення про тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання рішення суду. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва Шевченко О.Д. в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що, що на виконанні у ВДВС Оболонського РУ юстиції в м. Києві перебуває виконавчий лист № 2/756/3169/14, виданого 27.08.2014 року Оболонським районним судом м. Києва 30.07.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 21 550, 72 грн. Виконавче провадження було відкрито 28.10.2014 року. З змісту внесеного до суду подання видно, що державний виконавець посилається на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для добровільного виконання рішення, боржник ухиляється від добровільного виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, зокрема, за викликом державного виконавця боржник не з'являється. Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе, на думку суду, лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання». Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на державного виконавця покладається тягар доказування. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Тобто, самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв'язку із цим, на думку суду, про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, в тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб; а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Зміст подання державного виконавця, та додані до нього документи, на думку суду не свідчать про ухиляння боржника від виконання рішення суду, а наявність у боржника невиконаних майнових зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, не є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Аналіз подання державного виконавця свідчить про те, що державний виконавець не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухиляння боржника [PERSON] від виконання покладених на ним обов'язків рішенням суду, та приймає рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва Шеченко О.Д., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON], у зв'язку з його недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed