overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву, в якій позов підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу слухати у його відсутності Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 Сімейного кодексу України: 1.при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає, тому з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів, в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 05 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: показами позивача; свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому у відповідності до ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь останньої на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Визначаючи цей розмір суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів, в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 05 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: показами позивача; свідоцтвом про народження дитини та рішення Хмельницького міськрайонного суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому у відповідності до ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь останньої на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Визначаючи цей розмір суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 516 грн. щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [PERSON] 23 липня 2013 року позичила у неї 4 000 грн., які зобов'язалась повернути до 01 травня 2014 року, про що написала власноручно розписку, однак взяті на себе зобов'язання не виконала, чим порушила права позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки відповідач визнала, що дійсно кошти позичала та не повернула.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4 690 грн. (в редакції позову від 24 жовтня 2014 року). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем у подружжя народилась донька - [PERSON], [INFO]. Остання потребує тривалого ортодонтичного лікування пов'язаного із деформацією зубного ряду, а тому матір'ю було понесено витрати на встановлення брекет-системи, половину яких позивачка просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюб між подружжям розірвано. [PERSON] потребує тривалого ортодонтичного лікування пов'язаного із деформацією зубного ряду, а тому позивачкою понесено витрати в сумі 9 380 грн. на встановлення брекет-системи. Дані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини; копією свідоцтва про розірвання шлюбу; платіжними квитанціями ПП «Стоматцентр «Дент Хелп» на загальну суму 9 380 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довети ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою понесено та підтверджено належними доказами здійснення додаткових витрат на загальну суму 9 380 грн., половина з яких підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати слід розприділити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, який зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №249. Шлюб у сторін перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинено з серпня 2013 року через те, що сторони мають різні погляди на життя, що породжувало постійні конфлікти та сварки. Між сторонами втрачена взаємна повага та довіра один до одного. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, шлюб зареєстровано Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №249 (а.с.3), від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, актовий запис №208. Шлюб у сторін перший, в шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2005 року, спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя та вирішення сімейних проблем. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2003 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, актовий запис №208, неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач, згідно матеріалів доручення про виконання окремих процесуальних дій та вручення документів [PERSON], виконаного на території Республіки Казахстан, зокрема згідно його письмової зави, не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позов визнає. Враховуючи, що для вирішення справи немає потреби в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 31 жовтня 1992 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння [ADDRESS]. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок і відмовою нотаріуса, просить суд визнати за нею право власності на спірний будинок. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу 25.10.1991 року, посвідченого Ізюмською районною державної нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 989 ( а.с.9). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 7). Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу, [PERSON], повідомила суду, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] заведена спадкова справа № 1/2014. Видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, після закінчення шести місяців не має можливості, так як спадкоємиця не надала документів для видачі свідоцтв про право на спадщину ( а.с.8). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). Частиною 1 і 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. Позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини 16.01.2014 року. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в 06 вересня 2003 року уклала шлюб з відповідачем. Від подружніх стосунків мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився , про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що батьком малолітньої [PERSON], [INFO] є відповідач по справі( а.с.8,9). Із копії довідки про склад сім'ї вбачається, що дитина мешкає разом з матір'ю (а.с.10). Згідно статті 180 СК батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо від неї, та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частина заробітку матері, батька, яка буде сплачуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 27 травня 2014 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в березні 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від подружніх стосунків мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить правам, свободам чи інтересам інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що батьком малолітньої [PERSON], [INFO] є відповідач по справі( а.с.7). Із копії довідки про склад сім'ї вбачається, що дитина мешкає разом з матір'ю (а.с.9). Згідно статті 180 СК батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дітей, та не виконує свій обов'язок по утриманню дітей добровільно, чим порушує права позивача та дітей. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частина заробітку матері, батька, яка буде сплачуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 26 травня 20104 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved