Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки в якому просить зменшити розмір стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] до 1/6 зі всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, в обґрунтування якого зазначив, що на даний час не працює доходів не отримує, в нього є сім`я та від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], також на його утриманні перебуває й дружина, тому що вона знаходиться у декретній відпустці та не працює. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, її інтереси представляє представник Кандиба Т.О. яка направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги не визнає, зазначає, що позивач є працездатною особою та не перебуває на обліку у центрі зайнятості, інформація про перебування на утриманні позивача дружини, яка не працює не підтверджена жодним належним доказом, вказує, що матеріальний стан позивача не погіршився, як вказано у позові та зменшення розміру аліментів позивача з ј частки до 1/6 частки усіх видів доходу суперечать якнайкращому забезпеченню інтересів неповнолітньої [PERSON], [INFO], просила в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 28.08.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження по справі, визначено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні. 14.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому зазначає, що позивачем не надано належного письмового доказу на підтвердження значного погіршення матеріального стану, стану здоров'я чи сімейного стану або покращення матеріального стану Відповідача у справі. Надані позивачем довідки про неотримання соціальної допомоги №642 від 02.09.2020 про відсутність доходу ОК-5 від 08.09.2020 та відомості з державного реєстру платників податків №21258 від 07.09.2020 підтвердять відсутність у позивача офіційних доходів у 2020 році, проте вони не підтверджують факт зміни у бік погіршення майнового стану позивача. Позивач є працездатною особою та не перебуває на обліку у центрі зайнятості. Інформація про перебування на утриманні позивача дружини, яка не працює, не підтверджена доказами та протирічить позиції позивача про відсутність у нього доходу, адже перебування на утриманні та відсутність при цьому доходів у утримувача є взаємовиключними поняттями. Згідно інформації, отриманої на адвокатський запит від регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, №31/20-2938 від 03.12.2020 позивач 11.04.2019 року, не працюючи та не маючи доходів, зареєстрував за собою на праві власності транспортний засіб КІА CEE'D 1975, (2008), червоний, № двиг. [NUMBER], № куз. [NUMBER], що, безумовно, є ознакою покращення, а не погіршення майнового стану позивача. Також, зазначає, що матеріальний стан відповідача по справі не покращився, що позбавляє позивача просити суд зменшити розмір аліментів на спільну дитину. У відповідача від другого шлюбу також народилася дитина [PERSON], [INFO]. 15.01.2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача у якому просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано 12 травня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 29 липня 2017 року, серія [NUMBER], актовий запис 114. Відповідно до свідоцтва про народження від 21.08.2020 року виданого повторно Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, серія [NUMBER], актовий запис №1669, 27.11.2018 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], від 12 липня 2018, виданого Приморським районним у місті Маріуполі ВРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], актовий запис 297. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2007 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання на підставі В/л 2-1618 виданого 04.12.2006 року Приморським судом м.Маріуполя про стягнення аліментів в [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки-[PERSON]. Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги від 02.09.2020 №462 [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення. Допомога не нарахована. Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування [PERSON] дохід за 2014 рік склав 15700,00 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 14 липня 2012, виданого Комінтернівським ВРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] 14.07.2012 уклав шлюб з [PERSON], актовий запис 301. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження від 04.08.2015 року виданого повторно Комінтернівським ВРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, серія [NUMBER], актовий запис №07, 25.12.2015 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до реєстру застрахованих осбі Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у 2015 році [PERSON] отримала дохід у розмірі 14989,29 грн. Відновідно до наданої інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 03.12.2020 року №31/20-2938 за [PERSON] зареєстровано 11.04.2019 року транспортний засіб КІА CEE'D 1975, (2008), червоний, № двиг. [NUMBER], № куз. [NUMBER]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач сплачує аліменти за рішенням суду тільки на дитину від першого шлюбу, тобто в межах, передбачених законом для утримання однієї дитини. Інших стягнень за рішенням суду не має. Доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивача, його дружини, погрішення здоров`я когось з них суду не надано. Також, згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №760/11934/16-ц, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів наявність у позивача на утриманні родича, що потребує утримання. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та правові підстави для задоволення позову відсутні. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кандибою Т.О. заявлено клопотання про стягнення на користь [PERSON] понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на підтвердження яких надано до суду розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката за договором №13 від 17.11.2020 про надання правничої допомоги, акт прийняття-здачі наданих послуг у листопаді-грудні 2020 за договором №13 від 17.11.2020 про надання правничої допомоги від 05.01.2021, додаткової угоди №1 до договору №13 від 17.11.2020 про надання правничої допомоги від 17.11.2020 року, довідки від 05.01.2021 року, всього загальна сума витрачена відповідачем на послуги адвоката складає 2000,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн., задовольнивши клопотання відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved