Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Позивач вказувала, що її дочка [PERSON] померла [INFO] року. Малолітня внучка [PERSON], [INFO] після смерті матері залишилась проживати з нею. Батьком дитини є відповідач [PERSON] Посилаючись на ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків, позивач просила суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; 2) встановити опіку над [PERSON]; 3) встановити опікуном малолітньої [PERSON] [PERSON]; 4) стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, в якій позов визнав та просив задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі, а також надала копію висновку про доцільність встановлення опіки над малолітньою [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.05.2005 року по 29.12.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої згідно копії свідоцтва про народження являються [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що позивач являється матір`ю [PERSON], яка померла [INFO] року. 05.05.2017 року членами комісії Білоцерківського навчально-виховного об'єднання «Звитяга» Білоцерківської міської ради складено акт обстеження умов проживання [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Під час обстеження умов проживання комісія дійшла висновку, що умови, у яких проживає дитина, є задовільними, створені всі умови для гармонійного розвитку дитини та її виховання. Крім того в акті зазначено, що батько не приймоє участі у вихованні доньки, місце перебування останнього невідоме. Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у своєму висновку від 09.06.2017 року № 2204/1-7 вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON]. Висновок виконавчого комітету мотивовано тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки, матеріально не допомагає. Відповідно до інформації адміністрації НВО «Звитяга», де навчається малолітня [PERSON], батько [PERSON] за час навчання жодного разу не приходив до школи, не цікавився справами дитини. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Положеннями ст. 165 СК України закріплено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини необхіднім є позбавлення батьківських прав останнього. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Так, в своєму висновку від 02.10.2017 року № 1231 Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, встановлення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO] з боку її бабусі [PERSON], вразі позбавлення батька батьківських прав. Висновок мотивовано тим, що мати [PERSON] померла, а в даний час в проваджені суду знаходиться справа про позбавлення батька дитини, [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 ст.167 СК України передбачено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Приписами ст. 243 СК України встановлено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно копії довідки серії ІАА 0012466 [PERSON], [INFO] на території України станом на 10.05.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON], згідно копії висновку № 22 про стан здоров`я громадянина, здорова. [PERSON] перебуває на обліку в Білоцерківському ОУ ПФУ м. Біла Церква та отримає пенсію за віком з травня 2017 року - 1 331, 74 грн. Враховуючи наявність згоди позивача бути опікуном своєї онучки, а також позитивний висновок з цього питання опікунської ради, суд вважає за необхідне встановити опіку над малолітньою [PERSON], [INFO] та призначити опікуном її бабусю [PERSON] З приводу вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 2, 3 ст. 166 СК України). За ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приписами ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved