Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Директор юридичного департаменту Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» [PERSON], діючи в інтересах позивача на підставі довіреності від 25.02.2016 року № 15/02/16, звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3, код ЄДРПОУ 14229456, рахунок № 26507010031815 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, СФО 322313, страхове відшкодування в розмірі 4955,89 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн.. З позовної заяви виходить, що між ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» та [PERSON] було укладено договір ( поліс ) АІ/2670997 від 08.07.2014 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 09.07.2014 року до 08.07.2015 року включно, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль марки «Chevrolet Aveo SF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки страхувальником була пенсіонер, договір було укладено на пільгових умовах із застосуванням пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 16.10.2014 року, о 09 годині 35 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo SF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись в місті Чернігові по проспекту Миру зі сторони вулиці Войкова в напрямку вулиці Щорса, поблизу будинку № 50 по проспекту Миру проявив неуважність та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зупинилися інші транспортні засоби, які рухалися по сусідніх смугах, не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу [PERSON], який перетинав дорогу по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останнього внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2015 року по справі 750/13504/14 [PERSON] визнано винним у предявленому обвинуваченні за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 ( один ) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами. У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до Товариства із заявою про виплату страхового відшкодування згідно умов договору страхування АІ/2670997 від 08.07.2014 року. На підставі вказаної заяви Товариство здійснило страхове відшкодування в сумі 27551,49 грн.. У серпні 2015 року Товариство звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в сумі 13775,75 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн.. Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 22.10.2015 року по справі № 732/1242/15-ц затверджено мирову угоду, згідно якої [PERSON] зобовязався сплатити ПрАТ «СТ «Гарантія» відшкодування в сумі 10000,00 грн., а Товариство відмовилося від своїх позовних вимог в сумі 3775,75 грн., а також вимог про відшкодування судового збору, провадження по даній справі закрито. [PERSON] умови мирової угоди не виконав, у звязку з цим позивач у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення 10000,00 грн. за мировою угодою, 153,62 грн. інфляційних та 46,44 грн. 3% річних. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 21.03.2016 року по цивільній справі № 732/261/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь позивача 10000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування, 153,62 грн. інфляційних та 46,44 грн. 3% річних за прострочення виконання зобовязання. У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СТ «Гарантія» із заявою про доплату страхового відшкодування за повторне медичне лікування. Товариство на підставі вказаної заяви та страхового акту від 24.12.2015 року додатково виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 9991,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3788 від 24.12.2015 року. Враховуючи положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СТ «Гарантія» у межах страхової суми має право вимагати стягнення із [PERSON] в порядку регресу 50% додатково виплаченого страхового відшкодування, а саме 4995,89 грн. Ухвалою судді від 02 вересня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» не з'явився, про дату, час та місце судового засідання позивач повідомлявся належним чином. Від представника позивача [PERSON], який представляє інтереси ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» на підставі відповідної довіреності від 25.02.2016 року за № 15/02/16, до суду надійшла письмова заява від 08.09.2016 року за вих. № 1359/16 з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с. 25 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та останньому двічі направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними Городнянської міської ради Чернігівської області відповідач зареєстрований проживаючим [INFO]. Згідно відміток поштового відділення повістки про виклик до суду повернуті без вручення [PERSON] у звязку з закінченням терміну зберігання через відсутність останнього за вказаною адресою ( а.с. 30, 35 ). Згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судові виклики і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Частина 4 ст. 169 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2670997 встановлено, що страхувальник [PERSON] на період з 09.07.2014 року по 08.07.2015 року застрахувала цивільно-правову відповідальність, забезпечений транспортний засіб автомобіль «Chevrolet Aveo SF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується полісом № АІ/ 2670997 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с. 4 ). Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2015 року [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 ( один ) рік 6 ( шість ) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 ( один ) рік. Даний вирок набрав законної сили 17.02.2015 року ( а.с. 6-8 ). Згідно ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 22.10.2015 року визнано мирову угоду, укладену між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» та [PERSON], за якою : відповідач зобовязується сплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 10000,00 грн. у строк до 31 січня 2016 року шляхом внесення в касу позивача щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, коштів у сумі 2500 грн.; позивач відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача у сумі 3775,75 грн., а також вимог про відшкодування судового збору в сумі 243,60 грн. ( а.с. 9 ). З дослідженого в судовому засіданні заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 21.03.2016 року встановлено, що з [PERSON] стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» 10000,00 грн. як суму виплаченого страхового відшкодування, 153,62 грн. інфляційних виплат та 46,44 грн. три відсотки річних внаслідок прострочення виконання зобовязання ( а.с. 10-11 ). [PERSON] 23.11.2015 року звернувся до ПрАТ «СТ «Гарантія» із заявою про страхову виплату за повторне медичне лікування ( а.с. 12 ). Страховим актом № 247 від 24.12.2015 року та платіжним дорученням від 24.12.2015 року № 3788 підтверджується факт виплати ПрАТ «СТ «Гарантія» страхового відшкодування [PERSON] в сумі 9991,77 грн. ( а.с. 13-14 ). Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Пункт 22.1 ст. 22 вищевказаного Закону передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно п. 38-1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, досліджені у судовому засіданні докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір по справі.

Outcome: approved