Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернувся в суд, з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на одну дитину, у твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000грн. щомісячно, посилаючись на те, що з 28.07.1998р. по 14.01.2014р. вони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну спільну дитину сина [PERSON], 20.09.1999р. народження, котрий мешкає разом із ним і знаходиться на його утриманні. Після розірвання шлюбу, як зазначив позивач, відповідачка мешкає окремо від них з сином, і не надає йому жодної матеріальної допомоги в утриманні сина, а він за стягненням з неї аліментів раніше до суду не звертався і утримував сина самостійно. Зараз ситуація дещо змінилась, так як у нього появилась інша сімя, і друга дитина, а син став навчатись в Котовському професійному ліцеї, розташованому в іншому районі, в м.Подільськ, що потребує додаткових коштів і витрат, на проїзд до місця навчання, харчування, оплату квартири для проживання, ті інші витрати повязані з навчанням, що і спонукало його на звернення до суду з даним позовом. Окрім того, оскільки син на разі навчається на другому курсі Котовського професійного ліцею, як вказав позивач, і закінчить навчання в липні 2018 року, то і сплачувати аліменти відповідачка повинна до того часу. За твердженням позивача, відповідачка є фізично здоровою і працездатною людиною, може і повинна працювати, отримувати заробітну плату і сплачувати аліменти, хоча зараз з невідомих йому причин вона ніде не працює, іноді виїздить кудись за межі району, можливо на заробітки, але місце її роботи та розмір прибутків йому невідомий, що і обумовило позивача на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи витрати на навчання та проживання, ріст цін на продукти харчування, одежу і таке інше, позивач вважає, що сума аліментів повинна становити зазначену ним суму. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, пояснюючи суду, що хоча відповідачка і стверджує, що не працює, але по іншій цивільній справі вона оплатила вартість експертизи, в розмірі біля 5 000грн., значить фактично вона працює і доходи має. В звязку з цим, на його думку, відповідачка в змозі сплачувати аліменти в зазначеній ним сумі, оскільки встановленого законодавством прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, в розмірі біля 1 600грн., на даний час недостатньо, так як останній час ціни значно зросли, і тому він не в змозі самостійно утримувати сина, який навчається. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, мотивуючи тим, що на даний час вона не працює, а доглядає хворого батька, і фактично знаходиться на його утриманні. Сину вона періодично допомогає, від 150 до 500 гривень, перераховуючи кошти в основному «на карточку», так як він зараз перебуває на практиці. Крім того, вона також, періодично, передає йому продукти харчування. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши всі подані сторонами докази, суд, на підставі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про одруження серії І-ЖД №083508 від 28.07.1998р., виданим Відділом РАГС Красноокнянського району Одеської області, рішення Красноокнянського району Одеської області від 14.01.2014р., по справі №506/1131/13-ц, та повторного свідоцтва про народження серії 1-ЖД №374630 від 03.11.2013р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області, сторони у справі є батьками [PERSON], 20.09.1999р. народження, який народився в період їхнього шлюбу; /ар.сп. 3-5 / із довідки №02-22/1966 від 22.05.2017р., виданої виконкомом Окнянської селищної ради, Окнянського району Одеської області, вбачається, що до складу сімї позивача входять четверо осіб, в тому числі син [PERSON], 1999р. народження, який перебуває на його утриманні; /ар.сп. 13 / із довідок №132 від 25.05.201р. та №160 від 04.07..2017р., виданих Державним навчальним закладом «Котовський професійний ліцей», видно, що [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі, з 01.09.2015р. по 30.06.2018р., на денній формі навчання, на другому курсі за спеціальністю «кухар», та не знаходиться на державному забезпеченні; /ар.сп. 6, 37 / відповідно до довідки №449 від 31.05.2017р., виданої Одеською митницею ДФС, позивач працює на посаді Головного державного інспектора і його дохід, за період з листопада 2016р. по квітень 2017р., склав 53 014,44грн.; /ар.сп. 27 / в довідці про доходи №232 від 31.05.2017р., виданій Державним навчальним закладном «Котовський професійний ліцей», вказано, що [PERSON] дійсно перебуває у вказаному навчальному закладі на безоплатному навчанні, і його дохід, за період з грудня 2016р. по травень 2017р., склав 00,00грн.; /ар.сп. 28 / із довідок №02-22/3030 від 08.08.2017р. та №02-22/3047 від 10.08.2017о., виданих виконкомом Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, вбачається, що позивачка мешкає без реєстрації в смт.Окни Одеської області, за адресою: [ADDRESS], і згідно з записом в трудовій книжці за №236575, з 08.11.2010р. і по теперішній час ніде не працює; /ар.сп. 38-39 / згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 09.08.2017р., відповідачка за вказаною адресою проживає разом зі своїм батьком [PERSON], 1946р. народження, який тривалий час хворіє на онкозахворювання, а тому донька, проживаючи біля нього тимчасово, допомагає йому та доглядає за ним; /ар.сп. 40 / із довідки №141 від 07.02.2017р., виданої комунальною установою «Окнянська центральна районна лікарня», видно, що [PERSON], 09.09.1946р. народження. тобто батько позивачки, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-онколога, з діагнозом: захворювання сигмовидної кишки, а тому потребує надання матеріальної допомоги по першій категорії; /ар.сп. 41 / відповідно до банківських квитанцій «ПриватБанку», наданих відповідачкою, вона, за її твердженням, періодично перераховує певні кошти на картковий рахунок сина [PERSON], зокрема: 04.07.2017р. 194,00грн., 13.07.2017р. - 95,00грн., 29.07.2017р. 48,00грн., 11.08.2017р. 140,00грн.; 19.08.2017р. 100грн. та 26.08.2017р. 100грн., стосовно чого позивач зазначив, що вказані перерахування відповідачка стала здійснювати лише після подачі ним даного позову; /ар.сп. 42 / ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру; відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом; ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина;. ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, і розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову; згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, і право на утримання припиняється у разі припинення навчання; ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 вказаного Кодексу; ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» визначено, що прожитковий мінімум, з 1 травня 2017 року, складає: для дітей віком від 6 до 18 років - 1 777грн., для працездатних осіб 1 684грн., а відтак мінімальний розмір аліментів, для утримання дитини віком до 18-ти років, має складати 888,50грн., а для дорослої дитини 842грн., на місяць. Виходячи з наведеного, позовні вимоги, на думку суду, підлягають частковому задоволенню, в розмірі 888,50грн. на місяць, до досягнення сином 18-ти років, а після досягнення ним повноліття, в розмірі 842грн. на місяць, оскільки вказана сума аліментів є мінімальною, які відповідачка зобовязана виплачувати, а також необхідною для забезпечення сина мінімально необхідними харчуванням та речами. Водночас, твердження позивача, про наявність у відповідачки фактичної роботи та заробітків, які дозволяють їй сплачувати аліменти у вимагаємій ним сумі, суд не може взяти до уваги, оскільки ним жодних належних, допустимих, обєктивних та беззаперечних доказів, на підтвердження вказаних тверджень, як передбачено ст.ст.10, 60 ЦПК України, суду не надано. Саме таке рішення, на думку суду, буде відповідати ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, щодо справедливого розгляду справи та захисту прав громадянина, оскільки забезпечення дитини всім необхідним для життя та навчання, з боку батьків, має бути належним чином захищене. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, однак не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00грн., як визначено п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституії України, ст.ст.180, 181 ч.3, 182 ч.2, 184, 191 ч.1, 199, 200 ч.1 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial