Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» (надалі по тексту ДВНЗ «КНУ») в особі в.о. ректора Ступнік М.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за навчання в сумі 505,00 грн., 3% річних у розмірі 21,25 грн., пеню у розмірі 73,00 грн., усього 599,25 грн., а також сплачену суму судового збору при зверненні з позовом до суду в розмірі 229,40 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 01 серпня 2012 року між ДВНЗ «КНУ» та [PERSON] був укладений договір про надання освітніх послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснювати навчання [PERSON] за заочною формою навчання, за спеціальністю - технологія машинобудування, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст». Відповідно, відповідач зобов'язався вносити плату за семестр в сумі 2525,00 грн. Строк надання освітньої послуги становив з 01 вересня 2012 р. по 30 червня 2013 р., але, 01.10.2012 року відповідача було відраховано з ДВНЗ «КНУ», у зв'язку з порушенням умов договору про платне навчання. У зв'язку з невиконанням умов договору, позивач просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість, яка включає в себе правові наслідки встановлені законом та договором. У судовому засіданні представник позивача по довіреності Луценко В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на підставі викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому вказав, що дійсно договір між ним та навчальним закладом був укладений, за навчання грошові кошти він не платив, оскільки передумав навчатися. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, до такого висновку суд приходить з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 01 серпня 2012 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» та [PERSON] був укладений Договір № 1341 про надання освітньої послуги. Згідно І розділу зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою, за спеціальністю - технологія машинобудування, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», строк надання освітньої послуги становив з 01 вересня 2012 р. по 30 червня 2013 р. Даний факт підтверджено матеріалами справи (а.с. 5). Пунктом 4.2. Договору, загальна вартість освітньої послуги становить 5050,00 грн., відповідач з підписанням договору зобов'язався вносити плату за семестр в сумі 2525,00 грн. Відповідно до копії витягу з наказу № 1499с від 16 жовтня 2012 року, [PERSON] було відраховано за порушення умов договору про платне навчання, що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 6). Частиною 2 статті 903 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором чи законом. 06 червня 2013 року, позивачем на адресу мешкання [PERSON], а саме: [ADDRESS], була направлена претензія № 37, відповідно до якої відповідачу було запропоновано у добровільному порядку сплатити виниклу заборгованість та роз'ясненні наслідки невиконання умов договору, що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 8). Проте, дана вимога була відповідачем проігнорована, заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до розділу 5 договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачена відповідальність сторін. За час розгляду справи у суді відповідачем заборгованість також не погашена. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ДВНЗ «КНУ» (а.с. 7, 9-10), з яким суд погоджується та який узгоджується з матеріалами справи та не спростований відповідачем у судовому засіданні, сума заборгованості становить 599,25 грн., яка складається з: 505,00 грн. - сума заборгованості по оплаті за навчання; 21,25 грн. - 3% річних; 73,00 грн. - сума пені. Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved