Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

В травні 2019 року ТОВ Фірма «Т.М.М.» (далі по тексту - позивач) звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просив стягнути грошові кошти в розмірі 102300,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ Фірма «Т.М.М.» з 27.06.2008 рокує експлуатуючою організацією на утриманні якої перебуває комплекс житлових будинків з приміщенням господарського обслуговування та критими автостоянками по [ADDRESS] . [PERSON] є власницею машино-місць №№ 122,123, 124 , 125, 126, 127, що знаходяться в паркінгу по [ADDRESS] . З моменту отримання права власності на вказані машино-місця відповідач повинен нести витрати по утриманню автопаркінгу, оскільки машино-місця не є відокремленими, а знаходяться у підземному паркінгу на 247 машино-місць, які мають місця загального користування та на утримання яких позивачем сплачуються кошти суб`єктам господарювання, які ці послуги надають. Відповідач умисно ухиляється від підписання договору про надання послуг з утримання машино-місць та має заборгованість за надані послуги. Заборгованість відповідача за надані послуги з утримання одного машино-місця складає 17050,00 грн., а всього за машино-місця №№ 122,123, 124, 125, 126, 127 борг становить 102300,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року цивільну справу було направлено до Шевченківського районного суду міста Києва, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року по справі відкрито провадження, в порядку спрощеного позовного провадження. 24 лютого 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому остання зазначила, що тарифи на надані послуги складні позивачем на власний розсуд у відсутність доказів укладення між позивачем та обслуговуючими організаціями договорів на надання таких послуг саме до автопаркінгу, в якому знаходяться машино-місця. 24 лютого 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому остання зазначила, що тарифи на надані послуги складні позивачем на власний розсуд у відсутність доказів укладення між позивачем та обслуговуючими організаціями договорів на надання таких послуг саме до автопаркінгу, в якому знаходяться машино-місця. Так ані в додатку № 1 ані в Актах приймання-передачі послуг до договору № 11/14 від 01.11.2014 року не зазначено, що послуги з охорони надавались саме у критому автопаркінгу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Додатку № 1 до Договору технічного обслуговування № 9 від 17.11.2014 року, іменування обладнання або вид робіт: ворота на [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , проте позивачем не надано жодної інформації щодо місцезнаходження воріт, які мають обслуговуватись вказаному договору. За змістом Договору № 589/08/С9 про спостереження за установками пожежної автоматики від 22.12.2009 року, додатків до нього та актів вбачається, що послуги спостереження за установками пожежної безпеки та технічного обслуговування обладнання надавались у багатоквартирному житловий будинку [ADDRESS] та в офісних приміщеннях по [ADDRESS] , з даного договору не зрозуміло, чи надаються послуги відповідно до договору № 589/08/С9 від 22.12.2009 року щодо паркінгу, який не є частиною багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Договір на вивезення твердих побутових відходів № 352н від 01.11.2006 року ні Акти до нього не містять інформації, щодо вивезення контейнерів твердих побутових відходів саме з автопаркінгу та щодо вартості вивезення твердих побутових відходів саме з автопаркінгу. Відповідно до п. 1.1. Договору про надання послуг з прибирання № 08/02-16 від 08.02.2016 року, предметом Договору є надання послуг з прибирання офісних приміщень та місць загального користування житлового комплексу « ані в додатку № 1 ані в Актах приймання-передачі послуг до договору № 11/14 від 01.11.2014 року не зазначено, що послуги з охорони надавались саме у критому автопаркінгу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Додатку № 1 до Договору технічного обслуговування № 9 від 17.11.2014 року, іменування обладнання або вид робіт: ворота на [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , проте позивачем не надано жодної інформації щодо місцезнаходження воріт, які мають обслуговуватись вказаному договору. За змістом Договору № 589/08/С9 про спостереження за установками пожежної автоматики від 22.12.2009 року, додатків до нього та актів вбачається, що послуги спостереження за установками пожежної безпеки та технічного обслуговування обладнання надавались у багатоквартирному житловий будинку [ADDRESS] та в офісних приміщеннях по [ADDRESS] , з даного договору не зрозуміло, чи надаються послуги відповідно до договору № 589/08/С9 від 22.12.2009 року щодо паркінгу, який не є частиною багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Договір на вивезення твердих побутових відходів № 352н від 01.11.2006 року ні Акти до нього не містять інформації, щодо вивезення контейнерів твердих побутових відходів саме з автопаркінгу та щодо вартості вивезення твердих побутових відходів саме з автопаркінгу. Відповідно до п. 1.1. Договору про надання послуг з прибирання № 08/02-16 від 08.02.2016 року, предметом Договору є надання послуг з прибирання офісних приміщень та місць загального користування житлового комплексу « Тріумф » та прилеглої території, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , проте критий автопаркін та паркомісця №№ 122-127 у ньому не є ні офісним приміщенням, а також автопаркінг та машиномісця не входять до складу місць загально користування у багатоквартирному будинку та не є МЗК. Матеріали справи місять два договори про надання послуг з дератизації, дезінсекції, дезінфекції № 242 від 01.07.2015 року, строк дії якого встановлено до липня 2016 року та відповідно до копії другого договору № 242 від 01.07.2015 року строку дії договору до 01.07.2018 року, та не визначено положеннями наданих договорів щодо автоматичної пролонгації договору. Положення договору про технічне обслуговування № 25-О від 29.03.2010 року щодо обслуговування системи димовиведення, не доводить надання послуг саме в автопаркінгу. Відповідач зазначає, що позивачем по жодній із складових послуг на утримання паркінгу не надано належних підтверджуючих документів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що будинок знаходиться на балансі Позивача в розумінні Закону № 1875-15. З позовної заяви та доданих до неї документів не зрозуміло за який саме період у відповідача виникла заборгованість, яку просить стягнути позивач. Тарифи на послуги з утримання паркінгів можуть бути визначені виключно за договором (домовленістю сторін), а паркінг не відносить до спільного майна багатоквартирного будинку та його співвласники не несуть обов`язку з фінансування витрат на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, поточний і капітальний ремонт, технічне переоснащення та надання послуг щодо спільного майна багатоквартирного будинку. У відповіді на відзив від 12.03.2020 року, відповідач зазначає, що паркінг є невід`ємною частиною житлового будинку. Відповідно до договору послуги з охорони надавались по всьому об`єкту повністю, в тому числі й у критому автопаркінгу. Відповідно до додатку №1 до Договору № 9 від 17.11.2014 року вказано кількість одиниць обладнання. Відповідно, за адресою [ADDRESS] кількість воріт 4 одиниці, одні з яких знаходяться до виїзду в автопаркінг. Аргументи відповідача щодо істотних умов договорів про надання послуг не мають відношення до предмету розгляду цієї справи. Крім того послуги відповідно до договорів надавались , що підтверджується актами виконаних робіт. Наголошує, що власність зобов`язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов`язання, нести витрати на утримання належного йому майна. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно договорів купівлі-продажу машино-місця від 27.01.2009 року відповідач [PERSON] є власником машино-місця №№ 122, 123 , 124 , 125 , 126 , 127, які розташовані в підземному паркінгу (крита автостоянка) будинку [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з наступними змінами і доповненнями, що був діючим у спірний період, тариф на утримання автопаркінгів відноситься до третьої групи - житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи, на які визначаються виключно за домовленістю сторін на підставі економічно обґрунтованих витрат виконавцем послуг і не вимагають затвердження органами місцевого самоврядування. ТОВ Фірма «Т.М.М.» - ТОВ з 14.07.2008 року по теперішній час є утримувачем будинку [ADDRESS] та надає житлово-комунальні та інші послуги у вказаному будинку, а також надає послуги з утримання підземної автостоянки за вказаною адресою, що підтверджено актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зареєстрованого 14 липня 2008 року за № 192 Інспекцією Держархбудконтролю м. Києва. Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007». Для обслуговування паркінгу та утримання його в належному стані, позивачем укладені договори з постачальниками електроенергії, води, теплопостачання, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона підземного паркінгу. Витрати з утримання автопаркінгу розраховувалися, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 247 машино-місць, що вбачається з наданих позивачем «Складових тарифу на утримання паркінгу» та «Деталізованого звіту, щодо складових тарифу на послуги з утримання паркінгу». Так, тариф на утримання згаданого підземного автопаркінгу змінювався наступним чином: Згідно зі Складових тарифу на послуги з утримання паркінгу, тариф на 1 паркомісце (з ПДВ) з 01.05.2015 року становить 465 грн. та включає: - витрати з прибирання паркінгу у розмірі 18,59 грн. в місяць без ПДВ; - витрати води на миття паркінгу у розмірі 0,39 грн. в місяць без ПДВ; - витрати енергоресурсів на опалення паркінгу у розмірі 69,44 грн. в місяць без ПДВ; - витрати електроенергії на освітлення паркінгу у розмірі 46,62 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з технічного обслуговування систем теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання у розмірі 24,98 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення та інших систем паркінгу у розмірі 22,71 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з проведення поточного ремонту у розмірі 11,29 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з дератизації у розмірі 0,18 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії у розмірі 0,17 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з амортизації та зносу основних засобів обладнання та систем паркінгу у розмірі 98,04 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з утримання служби охорони у розмірі 19,46 грн. в місяць без ПДВ. Згідно зі Складових тарифу на послуги з утримання паркінгу, тариф на 1 паркомісце (з ПДВ) з 01.11.2016 року становить 475 грн. та включає: - витрати з прибирання паркінгу у розмірі 18,59 грн. в місяць без ПДВ; - витрати води на миття паркінгу у розмірі 0,93 грн. в місяць без ПДВ; - витрати енергоресурсів на опалення паркінгу у розмірі 52,06 грн. в місяць без ПДВ; - витрати електроенергії на освітлення паркінгу у розмірі 68,62 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з технічного обслуговування систем теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання у розмірі 25,07грн. в місяць без ПДВ; - витрати з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення та інших систем паркінгу у розмірі 26,84 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з проведення поточного ремонту у розмірі 14,54 грн. в місяць без ПДВ; витрати з дератизації у розмірі 0,18 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії у розмірі 0,33 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з амортизації та зносу основних засобів обладнання та систем паркінгу у розмірі 70,55 грн. в місяць без ПДВ; - витрати з утримання служби охорони у розмірі 42,15 грн. в місяць без ПДВ. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, а саме: прибирання паркінгу, миття паркінгу, обслуговування систем протипожежної автоматики та домо-видалення та інших систем паркінгу. При цьому позивач несе витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії, витрати з утримання служби охорони, тощо. Послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді у паркінг надавались АК «Київенерго» згідно з договором № 520263 від 01.09.2008 року. Охоронні послуги з 01.11.2014 року здійснює ТОВ «Гарантії розвитку охорони міст» за договором № 01/11/14 (додаток № 11), що підтверджується актами здачі-прийняття робіт. Послуги з технічного обслуговування системи димовидалення надавало ТОВ «Спутнік-Крим» згідно з договором на технічне обслуговування № 25-о від 29.03.2010 року, що підтверджується актами приймання та здачі виконаних робіт. Послуги з дератизації надавало ТОВ «Дезінфекція Плюс» згідно з договором № 242 від 01.07.2015 року, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт. Послуги з прибирання паркінгу з 13.09.2013 року здійснював ФОП [PERSON] згідно з договором № 13/09-Кл, а з 08.02.2016 року дані послуги надавала ФОП [PERSON] згідно з договором № 08/02-16, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт. Послуги з технічного обслуговування устаткування (ворота) надавало ТОВ «Лакум Грейт» згідно з договором на технічне обслуговування устаткування № 9 від 17.11.2014 року, що підтверджується актами приймання та здачі виконаних робіт. Вивезення ТВП на даному об`єкті згідно з договором № 352 від 01.11.2006 року здійснювало ДП «Фірма Альтфатер Київ». Спостереження за установками пожежної автоматики, згідно з договором № 589/08/С9 надавало ТОВ «Дозор Сервіс», що підтверджується актами здачі-прийняття робіт. Послуги з технічного обслуговування ліфтового обладнання надавало ТОВ «Техно Ліфт» згідно з договором № 01-12/15 від 01.12.2015 року, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт. Технічне обслуговування ліфтового обладнання є складовою частиною у витратах з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики та димового видалення та інших систем паркінгу. Послуги щодо обслуговування підземного автопаркінгу, в якому знаходиться парко-місце відповідача, позивач надавав своєчасно та в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач уникає підписання договору про надання послуг з утримання парко-місця , що підтверджується досудовими вимогами від 29.03.2016 року за № 3502-02127, від 25.04.2016 року № 2до/04-ж/в, від 24.02.2016 року за № 3502-02088. Крім того, відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість за одним машино-місцем, яка згідно з розрахунками позивача станом на серпень 2018 р. становить 17050,00 грн., а всього за машино-місця №№ 122,123, 124, 125, 126, 127 борг становить 102300,00 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газового та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45. Так з вказаних положень випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими [PERSON] користувалась наданими житлово-комунальними послугами, а позивач нараховував плату по тарифу на послуги з утримання машино-місць, які відповідачем не оплачувались. Доводи відповідача про те, що за відсутності укладеного нею договору, вона не зобов`язана сплачувати на користь позивача будь-які кошти, колегія суддів не приймає, оскільки позивач довів фактичне надання таких послуг, які не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлена у зв`язку з специфікою їх надання. (освітлення паркінгу, охорона, утримання систем водопостачання його прибирання здійснюється для власників усіх машино-місць одночасно.) Крім того, доводи про те, що відповідач намагалась узгодити питання укладення договору з позивачем, з`ясувати за що саме і скільки має платити, але позивач вимагав укласти договір тільки на запропонованих ним умовах та оплачувати послуги, які не надавались та вартість яких позивач обґрунтувати не міг, суд не приймає з огляду на наступне. Позивач довів, що тариф, що нараховується є обґрунтованим і розумним. Відповідач будучи власником майна, отримуючи послуги не довела, що тариф є завищеним, та відповідно ухиляючись від свого обов`язку укласти договір та оплачувати такі послуги тим самим, тягар утримання свого майна покладає на інших співвласників, які добросовісно несуть витрати на утримання паркінгу, що не відповідає правилам звичайного добросусідства. Разом з тим, суд приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа (кредитор) довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (частина п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позовом до суду Фірма «Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась 27.05.2019 року, відповідно заборгованість необхідно стягнути за три роки, які передували зверненню до суду. Так, згідно складових тарифу на послуги з утримання паркінгу (Додаток №8) тариф на 1 парко-місце (з ПДВ) з 01.05.2015 року становить 465 грн., з 01.11.2016 року становить 475 грн. Таким чином, з травня по грудень 2016 року заборгованість складає 3740 грн. (за одне машино-місце), 22 440 грн. (за шість машино-місць). З січня по грудень 2017 року заборгованість складає 5700 грн. (за одне машино-місце), 34 200 грн. (за шість машино-місць) З січня по серпень 2018 року заборгованість складає 3890 грн. (за одне машино-місце), 23 340 грн. (за шість машино-місць) Відтак з [PERSON] слід стягнути заборгованість за період з травня 2016 року по серпень 2018 року в розмірі 79980 грн. (22 440+34 200+23 340). В задоволенні решти вимог суд відмовляє з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Фірма «Т.М.М.» пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 1501 грн. 87 коп.

Outcome: partial