Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного підприємства «Строй-Сервіс-999» про визнання дійсним договору оренди транспортних засобів. В обґрунтування позову зазначає те, що між сторонами 01 лютого 2018 року було укладено у простій письмовій формі договір оренди рухомого майна та надано в строкове платне користування: автомобіль самоскид КАМАЗ 6520-006 державний реєстраційний номер [NUMBER] , автогрейдер ДЗ-122 державний реєстраційний номер [NUMBER] , бульдозер Д-533 державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобільний напівпричіп «Тірсан» g А07 державний реєстраційний номер [NUMBER] , мікроавтобус «Мерседес-Бенц Віто» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль ГАЗ [NUMBER] «Газель» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Того ж дня він передав відповідачу в оренду вказані транспортні засоби, що було оформлено актом приймання-передачі, а відповідач зобов`язався пізніше нотаріально посвідчити укладений договір. Оскільки договір оренди транспортних засобів нотаріально посвідчено не було, він просить суд визнати його дійсним. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача також подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги повністю підтримує, просить розглянути справу без його участі. Судом установлено, що 01 лютого 2018 року між фізичною особою [PERSON] та приватним підприємством «Строй-Сервіс-999» укладено договір оренди транспортних засобів: автомобіля самоскида КАМАЗ 6520-006 державний реєстраційний номер [NUMBER] , автогрейдера ДЗ-122 державний реєстраційний номер [NUMBER] , бульдозера Д-533 державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобільного напівпричіпа «Тірсан» g А07 державний реєстраційний номер [NUMBER] , мікроавтобуса «Мерседес-Бенц Віто» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля ГАЗ 32213 ПЕ «Газель» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до умов якого [PERSON] передав у володіння і користування до 01 лютого 2019 року зазначені транспортні засоби для здійснення підприємницької області. Факт передачі дані транспортні засоби сторони оформили актом приймання-передачі від 01 лютого 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п. 4 ст.\~203\~ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до положень ст.\~799\~ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст.\~220\~ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження права власності на заявлені транспортні засоби, закінченням строку діє договору оренди даних транспортних засобів, не зазначення доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору чи звернення позивача до нотаріуса з цього питання, з огляду на процесуальну позицію сторін на сьогодні вони не позбавлені можливості звернутись до нотаріуса щодо посвідчення укладеного між ними договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання укладеного між сторонами договору дійсним відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved