Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

В травні 2018 року орган опіки та піклування служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне. До служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації звернулась тітка малолітніх дітей - [PERSON] стосовно громадянина [PERSON], який ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей. На час подання позову малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] оку народження, [PERSON], [INFO] проживали у [PERSON] у зв'язку з тим, що мати дітей - [PERSON] рішенням Комінтернівського районного суду від 16.10.2016 року позбавлена батьківських прав, а батько дітей перебував в місцях позбавлення волі. У зв'язку з ухилянням батька від виконання своїх батьківських обов'язків просять позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дітей. В судове засідання представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату засідання сповіщено належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2012року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] народилася [INFO] року, актовий запис №231. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2011 року, виданого повторно другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO], актовий запис №138. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.11.2010 року, виданого другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис №1014. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.10.2016року по справі №504/2091/16-ц за позовом органу опіки та піклування Новодофінівської сільської ради в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав, [PERSON] позбавлена батьківських прав. Згідно довідки про звільнення, [PERSON] відбував покарання в установі Державної кримінально - виконавчої служби з 06.02.2015 року по 28.02.2018 року звідки звільнений на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2018 року умовно - достроково. Відповідно до заяви [PERSON] від 02.03.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трубачовою Н.О., серії ННА №414086, відповідач надав згоду про скасування батьківства по відношенню до малолітніх дітей, а саме лишити його батьківських прав. Згідно висновку акта обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] в [ADDRESS], житлово - побутові умови не задовільні, на час перевірки не відповідають санітарно - гігієнічним нормам. Малолітні діти за вказаною адресою проживати не можуть. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, згідно з роз'ясненням Пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що відповідач не приділяє неповнолітнім дітям уваги, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні малолітніх дітей. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ухиляється від утримання дітей, ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON]аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 430 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved