Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В цій позовній заяві вона просила суд на підставі статті 405 ЦК України, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] та прийняти рішення про зняття його з реєстрації за даною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] вказала, що вона, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.02.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Федорянка Т.П. та свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Ісаковою Л.В., є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаному житловому приміщенні з 13.03.2003 року зареєстрований її син - відповідач по справі [PERSON], який з січня 2015 року не мешкає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, претензій на житло не заявляє та не цікавиться ним, кореспонденції на своє ім'я та лікарняної допомоги не отримує, участі в утриманні квартири не приймає, тобто ніяким чином не намагається використати своє право на житло. Де проживає відповідач в теперішній час їй невідомо. Оскільки, в спірному будинку відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутись за захистом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день, місце та час розгляду справи по суті повідомлявся у встановленому законом порядку завчасно, оскільки копія позовної заяви та повістка в дане судове засідання були надіслані відповідачу за місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, відповідач до суду не надавав. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначеного відповідачів до суду не надійшло. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи, зважаючи на те, що позивачка не заперечувала проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 18.02.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Федорянка Т.П. та копією свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Ісаковою Л.В. (а.с. 10, 12). Відповідач на даний момент зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. У відповідності до ст. 191 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як з'ясовано судом, відповідач у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, внаслідок чого у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. На підтвердження того, що відповідач не проживає позивач надала акт від 18 червня 2018 року, складений комісією КП КМР «УКОЖФ» та мешканцями будинку [ADDRESS] та затверджений директором КП КМР «УКОЖФ», відповідно до якого вбачається, що [PERSON], [INFO], не проживає в квартирі [ADDRESS] з січня 2015 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає протягом трьох років (з січня 2015 року), суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача ТОВПЕКИ І.М. таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved