Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В червні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 березня 2008 року ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, уклав з [PERSON] кредитний договір №CL22160. Відповідно до умов якого ВАТ «Універсал Банк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 6500 доларів США. Відповідач зобов'язався щомісячно до 25 лютого 2015 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24% річних. У разі прострочення платежів за кредитним договором процентна ставка встановлюється в розмірі 72% річних. Крім цього, [PERSON] зобов'язався сплачувати позивачу винагороду за ініціювання кредиту у розмірі 352 доларів США. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та підвищених відсотків у загальному розмірі 80332 гривень 32 копійок. Відповідач відмовляється добровільно повернути борг. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] у примусовому порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 80332 гривень 32 копійок. У судове засідання представник позивача Кондрашов Д.В. не з'явився, направив до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про своє ставлення до пред'явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином. Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником ВАТ «Універсал Банк», що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.55) та копію статуту ПАТ «Універсал Банк» (нова редакція) (а.с.56-61). 12 березня 2008 року ВАТ «Універсал Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №СL22160. Відповідно до якого ВАТ «Універсал Банк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 6500 доларів США. [PERSON] зобов'язався щомісячно до 25 лютого 2015 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24% річних. У разі прострочення платежів за кредитним договором процентна ставка встановлюється в розмірі 72% річних. Крім цього, [PERSON] зобов'язався сплачувати позивачу винагороду за ініціювання кредиту у розмірі 352 доларів США (а.с.6-15). 12 березня 2008 року ПАТ «Універсал Банк» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 6500 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку від 12 березня 2008 року (а.с.19). 25 грудня 2013 року ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] уклали угоду про припинення зобов'язань за договором №СL22160 від 12 березня 2008 року. За умовами якої сторони визнали, що станом на 25 грудня 2013 року загальний розмір заборгованості [PERSON] (без врахування суми неустойки: штрафу та пені) становить 3778 доларів США 29 центів, з яких загальна прострочена основна сума кредиту - 873 доларів СШ 63 центи, загальна строкова основна сума кредиту - 2203 доларів США 09 центів, загальна сума прострочених процентів за користування кредитом - 646 доларів США 49 центів, загальна сума строкових (не прострочених) процентів за користування кредитом - 55 доларів США 08 центів. При цьому, [PERSON] зобов'язався до 25 листопада 2015 року сплатити 2644 доларів США 80 центів щомісячними платежами у розмірі 111 доларів США. Крім цього, протягом указаного періоду за користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 0,0001% річних (а.с.16-18). Відповідно до п.3 угоди про припинення зобов'язань за договором №СL22160 від 25 грудня 2013 року передбачено, що у випадку прострочення [PERSON] сплати хоча б одного платежу або неналежного виконання ним своїх зобов'язань, з першого дня такого прострочення або неналежного виконання автоматично втрачають чинність п.2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди, а інші умови цієї Угоди та Основного договору зберігають свою чинність протягом строку дії Основного договору, а [PERSON] зобов'язується виконувати свої зобов'язання за Основним договором і повному обсязі і надалі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував свої грошові зобов'язання. Тому станом на 11 квітня2016 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 3925 доларів США 65 центів, що складається з простроченої заборгованості по кредиту - 2977 доларів США 87 центів, відсотків - 528 доларів США 61 цент, підвищених відсотків - 419 доларів США 17 центів. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.20-22). Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. З цього випливає, що сума заборгованості в рішенні суду повинна бути виражена в доларах США, оскільки надання кредиту за цим кредитним договором є валютною операцією. ПАТ «Універсал Банк» при зверненні до суду з даним позовом визначив суму позову у доларах США. Крім цього, з копії кредитного договору та довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що зазначена заборгованість також виражена у доларах США. У відповідності до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами чю1 та ч.3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, у відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип належного виконання зобов'язання, передбачений ст.526 ЦК України, охоплює виконання його належними суб'єктами, у належному місці, в належний строк, щодо належного предмета та належним способом. Поняття предмету зобов'язання в кредитних відносинах охоплює, в тому числі, й валюту зобов'язання. Ухвалення рішення не може змінювати суть самого зобов'язання та принцип належного виконання зобов'язання з урахуванням усіх його складових, оскільки рішення суду за своєю суттю є однією з форм реалізації права особи на захист та відновлення порушених прав особи. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускаються у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. ПАТ «Універсал Банк» на момент видачі валютного кредиту мав відповідну ліцензію та дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, тому видача валютного кредиту і вираження суми зобов'язання відповідача у валюті є правомірною, оскільки ПАТ «Універсал Банк» мав право видавати кредит у валюті, отже, має право вимагати повернення грошових коштів саме в тій валюті, в якій надавався кредит - в доларах США. Вищезазначене підтверджується п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, де зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.12 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 553 ЦК України. Крім цього, як зазначив Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній у справі №6-1680цс15, якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. ВАТ «Універсал Банк» на час укладення кредитного договору №СL22160 від 12 березня 2008 року мав банківську ліцензію №92, зареєстровану Національним Банком України 20 січня 1994 року за номером 226 на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.39-40). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором, тому з нього на користь ПАТ «Універсал Банк» належить примусового стягнути борг за кредитним договором у розмірі 3925 доларів США 65 центів. Крім того, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №1780/1 від 12 травня 2016 року (а.с.5) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ «Універсал Банк» сплатив судовий збір у розмірі 1491 гривень 43 копійок. Позов ПАТ «Універсал Банк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1491 гривень 43 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved