Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якій просить суд визнати недійсним Спадковий договір, укладений 11 лютого 2017 року між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , і [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. та зареєстрований у реєстрі за номером № 1 -250, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на квартиру [ADDRESS] , шляхом скасування Рішення державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицької Юлії Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Індексний номер 40391499 від 29 березня 2018 року, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме судовий збір за подання Позовної заяви у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень покласти на Відповідача Позовна заява мотивована тим, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Факт родинних відносин між позивачем і [PERSON] підтверджується [PERSON] про народження. Інших спадкоємців у [PERSON] немає, оскільки батько позивача, дідусь та бабуся померли раніше за матір, а сестри позивача - [PERSON] та [PERSON] , наскільки відомо позивачу, спадщину померлої [PERSON] не приймали. Позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено Спадкову справу до майна померлої [PERSON] 17.10.2018 року позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Усно нотаріусом повідомлено про наявність спадкового договору. 27.10.2018 року позивач звернувся із заявою про надання копії спадкового договору, проте копія договору надана не була. З приводу протиправних дій державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицької Ю.А. позивач звертався із заявами до Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, а також до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Листом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було роз`яснено, що надання оцінки правомірності дій нотаріуса не належить до компетенції управління юстиції, а є компетенцією судових органів. Листом Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області було повідомлено, що за результатами розгляду звернення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 Кримінального кодексу України. Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження № 42018041880000149 позивач отримав копію Спадкового договору, укладеного 11 лютого 2017 року між [PERSON] і [PERSON] . Згідно п. 12 Спадкового договору від 11.02.2017 року, він укладений без призначення особи, яка буде здійснювати контроль за його виконанням. Після реєстрації права власності на спадкове майно за [PERSON] , вона продала квартиру [ADDRESS] громадянці [PERSON] . Контроль за виконанням Спадкового договору від 11.02.2017 року, в тому числі контроль за виконанням покладених на [PERSON] обов`язків, мав бути здійснений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Юлією Анатоліївною. Позивачу достовірно відомо про порушення [PERSON] покладених на неї Спадковим договором від 11.02.2017 року обов`язків, в тому числі, які стосуються надання померлій [PERSON] щомісячної грошової допомоги, забезпечення потреби [PERSON] у відпочинку в санаторії або будинку відпочинку, забезпечення [PERSON] лікувальними засобами. Проте державний нотаріус не перевірила виконання [PERSON] умов вказаного спадкового договору. Докази надання [PERSON] щомісячної грошової винагороди в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, організації відпочинку [PERSON] в санаторії або будинку відпочинку, забезпечення [PERSON] згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, поховання [PERSON] на кладовищі в місті Павлограді, - у державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицької Ю.А. відсутні. Умови Спадкового договору позивач вважає несправедливими. На момент укладення Спадкового договору від 11.02.2017 року вік [PERSON] становив 78 років. Згідно пункту 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень. Тобто, квартира вартістю 159638 гривень передавалася [PERSON] в обмін на нетривалу щомісячну грошову виплату у розмірі 170 гривень та річну путівку в санаторій або будинок відпочинку вартістю 850 гривень. При цьому, встановлений законодавством місячний прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на дату укладення договору, дорівнював 1247 гривень. Очевидно, що суми у 170 і 850 гривень неспівмірні з вартістю квартири [ADDRESS] в розмірі 159638 гривень. Зазначена обставина беззаперечно вказує на істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін і свідчить про недотримання сторонами під час укладення Спадкового договору від 11.02.2017 року принципу добросовісності, розумності та справедливості договору, що в свою чергу свідчить про невідповідність вказаного договору вимогам ч. 1 ст.203 ЦК України. У зв`язку з недійсністю Спадкового договору від 11.02.2017 року має бути скасована і державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити на підставі доводів позовної заяви. В судове засідання 23.06.2020 року позивач, представник позивача не з`явились, просили провести судове засідання без їх участі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, просили відмовити в їх задоволенні на підставі доводів відзиву. В судове засідання 23.06.2020 року відповідач, представник відповідача не з`явились, просили провести судове засідання без їх участі. Згідно відзиву на позов, відповідач зазначає, що ініціатором укладення спадкового договору була мати - [PERSON] , яка запропонувала спочатку укласти з нею договір дарування, але нотаріус відмо\-вилась посвідчувати договір дарування житлової нерухомості, пояснюючи свою відмову тим, що матір є людиною похилого віку і не має іншої житлової нерухомості, та роз`яснила матері, якщо її рішення є виваженим і вона бажає саме, щоб відповідач успадкувала належну їй на праві власності квартиру скласти відповідний заповіт, або укласти один з договорів довічного утримання чи спадковий договір, які довічно зможуть гарантувати їй право володіння кварти\-рою та одночасно здійснити її бажання передати квартиру у спадщину відповідачу. Матір відповідача [PERSON] вибрала укладення саме спадкового договору. Укладення матір`ю спадкового договору не було таємницею ні для подруг матері, з якими вона до самої смерті підтримувала добрі стосунки, ні для брата відповідача [PERSON] , який був дуже невдоволений таким рішенням матері і просив її або скасувати договір, або дозволити йому зареєструватися у квартирі з його неповнолітньою донькою [PERSON] , але отримав від матері відмову. Факт, що позивачу ще за життя матері - [PERSON] було відомо про укладення з відповідачкою [PERSON] спадкового договору і що позивач був цим невдоволений та просив матір договір скасувати або зареєструвати у спірній квартирі його з неповнолітньою донькою [PERSON] , 2013р. народження, а мати йому в цьому відмовила можуть особисто підтвердити свідки - подруги матері [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно статті 1308 Цивільного кодексу України спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувана або набувача. За змістом цієї статті інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувана, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору ( абзац 5 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 « Про судову практику у справах про спадкування »). В судове засідання 23.06.2020 року треті особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. [PERSON] просила провести судове засідання без її участі, в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні 20 лютого 2020 року було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила суду, що є подругою померлої [PERSON] . Вказала, що син тероризував мати все життя, вона його боялась, тому що він вживав алкогольні напої. За життя [PERSON] говорила свідку, що не бажає, щоб щось залишилось сину. Свідок та її чоловік відвозили [PERSON] та відповідача до нотаріуса для оформлення спадкового договору, [PERSON] була здорова, шуткувала. Свідок вказала, що [PERSON] возила мати на лікування, надавала допомогу матері, син до лікарні не приїжджав. [PERSON] купувала матері продукти харчування за гроші матері та за свої кошти, купила тонометр, вимірювач цукору, прала речі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, ухвалою суду від 16 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 лютого 2017 року між [PERSON] (набувач) з однієї сторони та [PERSON] (відчужувач) з іншої сторони був укладений спадковий договір, за умовами якого відчужував після своєї смерті передає у власність набувачу належну їй на квартиру [ADDRESS] , вартістю 159 638 грн. Згідно з п.8 спадкового договору за згодою сторін на Набувача майна покладаються такі обов`язки: 1) щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця надавати Відчужувачу грошову винагороду в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; 2) один раз на рік, але не пізніше 1 грудня забезпечувати потреби Відчужувана у відпочинку в санаторії або будинку відпочинку, при цьому вартість путівки в сумі має бути не меншою п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; 4) в разі смерті Відчужувача, поховати її на кладовищі в місті Павлограді. Згідно з п. 11 Спадкового договору право власності на зазначену квартиру переходить до набувача в разі виконання нею умов цього договору та після смерті Відчужувача. Сторони дійшли згоди, що у разі смерті набувача за життя відчужувача цей спадковий договір припиняється. Згідно зі статтями 1302, 1304 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в\~порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 « Про судову практику у справах про спадкування » спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є сином померлої [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть. [INFO] [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] . Заведена спадкова справа №155/2018 року. На підставі спадкового договору від 11 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . В подальшому квартира [ADDRESS] була продана [PERSON] згідно посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу [PERSON] . Вказана дані підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частинами першою-третьою та п`ятою вказаної статті передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України). В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Заслухавши учасників справи та свідка, дослідивши обставини, оцінивши зібрані у справі докази, суд не встановив наявність підстав, передбачених статтею 203 ЦК України при укладенні спірного договору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову. Згідно зі\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідач просила стягнути з позивача судові витрати за участь адвоката згідно наданого договору про надання правової допомоги. Однак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення витрат на правову допомогу, оплату послуг адвоката (квитанції про оплату тощо).

Outcome: dismissed