Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої вимоги, висловлені в позовній заяві та просить суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] та ведення з ним спільного господарства з 29 грудня 2004 року по 18 лютого 2015 року єдиною сім'єю, як жінки та чоловіка, які не знаходились в шлюбі; визнати спільною сумісною власністю майно, придбане в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON], а саме: опалювальний котел вартістю 4000 грн., диван «Марс-2» вартістю 5600 грн., телевізор «MEREDIAN ТК 5401» вартістю 1073 грн., ноутбук вартістю 3000 грн., холодильник «Atlant» вартістю 5799 грн.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину майна, придбаного за час спільного проживання з [PERSON], в тому числі: опалювальний котел вартістю 4000 грн., диван «Марс-2» вартістю 5600 грн., телевізор «MEREDIAN ТК 5401» вартістю 1073 грн., ноутбук 3000 грн., холодильник «Atlant» вартістю 5799 грн.. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивачки та надав суду письмове пояснення, в якому пояснив, що він підтверджує факт спільного проживання з [PERSON] приблизно з початку січня 2005 року по сьогоднішній день. З 18.10.2003 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Однак, приблизно з початку січня 2005 року він з [PERSON] спільно не проживав, шлюбні відносини не підтримував, спільне господарство не вів. В судовому засіданні третя особа - [PERSON] з позовними вимогами позивача не згодна та просить суд в їх задоволення відмовити, оскільки вона з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбу з 18 жовтня 2003 року до 2 листопада 2009 року, після чого продовжували проживати разом однією сім'єю до березня 2011 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала разом з [PERSON], яка перебувала у шлюбі з [PERSON] Вони жили разом у 2011-2012 роках. Вона була у них в гостях, бачила, що вони жили разом спочатку в однокімнатній квартирі, потім - в трикімнатній квартирі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживала3-4 роки разом з [PERSON] по [ADDRESS]. На даний час в тій квартирі проживає [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона робила ремонт в однокімнатній квартирі [PERSON], а потім - в трикімнатній квартирі. [PERSON] вона там не бачила, а бачила лише [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він сусід [PERSON] та [PERSON], які проживають разом як одна сім'я з 2008 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає [PERSON] У нього спочатку була однокімнатна квартира, потім її продали і придбали трикімнатну квартиру по [ADDRESS]. На даний час там живуть [PERSON] з дівчиною. [PERSON] вона в цій квартирі не бачила. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що наприкінці грудня 2004 року вона - [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Шлюб сторони не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Позивачці було відомо, що [PERSON] мав зареєстрований шлюб з іншою жінкою, але цей шлюб носив формальний характер і сторони на цей факт не зважали. Починаючи з кінця грудня 2004 року по березень 2008 року, позивачка з [PERSON] спільно проживали в його квартирі по [ADDRESS]. Весь цей час сторони вели спільне господарство і вдвох працювали, щоб покращити спільне життя. Сторони і до цього часу перебувають у фактичних шлюбних стосунках, вони мешкають разом, ведуть спільне господарство. В 2008 році після того, як [PERSON] продав належну йому квартиру по [ADDRESS], сторони придбати на кошти, отримані від продажу цієї квартири, нову, кращу для життя трикімнатну квартиру, розташовану по [ADDRESS], де вони продовжують проживати і до тепер. За час спільного проживання сторони разом придбали опалювальний котел, диван, телевізор, ноутбук та холодильник. Відповідно ст. 74 CK України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З доводами позивача, викладеним ним в позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитися не може, оскільки вони не відповідають дійсності та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, суперечать вимогам цивільного та сімейного законодавства України і не основуються на нормах матеріального права, спростовуються стабільними доводами та поясненнями третьої особи та свідків з її боку, наданими нею письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності виходячи з наступного. По - перше, відповідно до позовних вимог [PERSON] просить суд встановить факт її спільного проживання з [PERSON] та ведення спільного господарства з 29 грудня 2004 року і по 18 лютого 2015 року. Сімейні відносини в даному випадку регулюються нормами ст.. 74 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Позивач перед судом навіть не ставить вимог щодо її проживання саме як чоловік та жінка однією сім'єю, як це передбачають вимоги ст.. 74 ч. 1 СК України, що надає право майно, яке набуто ними під час спільного проживання. По друге, як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами по справі, відповідач [PERSON] разом з третьою особою по справі - [PERSON] з 18 жовтня 2003 року по 2 листопада 2009 року, а 4 вересня 2013 року відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду сторонами було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у них є малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Тобто позивач просить суд встановити факт спільного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] за той період, коли він перебував в іншому шлюбі, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, та є підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог. По третє, метою звернення позивача до суду з дійсним позовом є не питання вирішення поділу майна, нібито нажитого за час спільного проживання, а є питання щодо усунення третьої особи від права на частину квартири, яка була нажита [PERSON] та [PERSON] за час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, яке зараз розглядається в іншому складі суду. Про це заявила як сама позивач в судовому засіданні, так і сам відповідач, який повністю погодився з позовними вимогами позивача, тоді ж виникає питання, чому спільне нажите майно неможливо поділити в добровільному порядку, а не шляхом звернення до суду з дійсним позовом. Суд дає критичну оцінку поясненням свідків збоку позивача та відповідача з приводу їх зацікавленості у винесенні судом рішення на користь позивача, яке взагалі потрібно самому відповідачу, за клопотанням якого ці свідки і були допитані в судовому засіданні. Таким чином суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на доказах, наданих позивачкою та які не відповідають дійсності та обставинам справи і є недостовірними і спростовуються стабільними поясненнями третьої особи, наданими ним письмовими належними та допустимими доказами, поясненнями допитаних свідків, матеріалами справи в їх сукупності. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] «про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права спільної власності на майно».

Outcome: dismissed