Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

В січні 2020 року Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2015 року по справі № 520/12748/15-ц на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 145,6 кв.м. та скасувати заборону проводити Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області будь-які дії пов`язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності щодо житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 145,6 кв.м., накладену на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2015 року по справі № 520/12748/15-ц. Позивач зазначає, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа № 520/12748/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування від 11.06.2009 року недійсним. На підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2015 року було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , та заборонено Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області проводити будь-які дії пов`язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності щодо житлового будинку. 19 січня 2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду, а відповідна ухвала набрала законної сили. Суддя Київського районного суду м. Одеси не вирішила питання щодо скасування заходів забезпечення позову, хоча необхідність у наявності забезпечення позовних вимог відпала. У свою чергу, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 року по справі № 916/2654/18, позовна заява була задоволена в повному обсязі, а рішення набрало законної сили. Позивач по справі № 520/12748/15-ц [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується мотивувальною частиною рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 року. Не маючи іншої можливості захистити своє право позивач просить зняти арешт з майна рішенням суду. За вказаною позовною заявою ухвалою судді від 20.01.2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/27/20. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи з встановленням строку вчинення процесуальних дій. Витребувано з архіву Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 520/12748/15-ц - до огляду. Ухвалою суду від 28.02.2020 року строк вчинення процесуальних дій учасниками цивільної справи № 947/27/20 продовжено. У встановлений судом строк з боку відповідача не було вчинено будь-яких процесуальних дій. З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до договору іпотеки від 14 травня 2013 року між Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України та, у тому числі, [PERSON] укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е., зареєстрований в реєстрі № 1091. 26 вересня 2014 року між сторонами Договору іпотеки від 14 травня 2013 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 14 травня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е., зареєстрований в реєстрі № 1366. Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки від 14 травня 2013 року (в редакції від 26 вересня 2014 року) Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 145, 6 м?, житловою площею 47,7 м?, службовою літ. «Ж» та земельну ділянку, площею 0,0986 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110136900:24:005:0173. Згідно із п. 1.2. та п. 1.3. Договору іпотеки від 14 травня 2013 року (в редакції від 26 вересня 2014 року), Іпотекодавець є майновим поручителем у забезпеченні виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Групп», ідентифікаційний код 34994688 щодо викупу або погашення відповідних облігацій та сплати відсоткового доходу. З Інформаційної довідки № 187240839 від 01.11.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів, вбачається, що на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси, серія та номер: 520/12748/15-ц, виданий 14.09.2015 року, накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] . Судом було витребувано та оглянуто справу № 520/12748/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування від 11 червня 2009 року недійсним. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2015 року, заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову - задоволено частково, накладено арешт та заборонено Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області проводити будь-які дії пов`язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності щодо житлового будинку [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на підставі договору дарування житлового будинку від 11.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим № 969. 19 січня 2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили. При винесенні рішення суд не вирішив питання щодо скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову по даній справі у вигляді арешту та заборони відпала, а наявність арешту порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача. У свою чергу, Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2019 року по справі № 916/2654/18, позовна заява Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України задоволена у повному обсязі щодо звернення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із встановленням початкової ціни в межах проведення прилюдних торгів процедурою, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження». Рішення Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2019 року набрало законної сили. Позивач по справі № 520/12748/15-ц [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується мотивувальною частиною рішення Господарського суду Одеської області. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За положеннями статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи наведене та встановлені в ході розгляду справи обставини, зокрема те, що обтяження на нерухоме майно накладено, а наявність заборони відчуження цього майна створює перешкоди позивачу, суд, оцінивши наявні в справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в обраний позивачем спосіб.

Outcome: approved