Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

В червні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку звернулася в суд з цим позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], посилаючись на порушення ними прав банку, а також зобовязань за кредитним договором і договором поруки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 85 /, заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що свого часу відповідач [PERSON] одержала у позивача грошовий кредит та не виконує умов відповідного договору щодо виплати такого кредиту згідно графіку. За договором поруки відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору позичальником. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав на засадах диспозитивності, пояснивши, що свого часу перший відповідач дійсно отримала кредит у позивача і такий договір забезпечено договором поруки. Відповідні кошти виплачувалися, проте не на той рахунок. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а також ознайомленою з матеріалами справи у повному обсязі, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, заперечень щодо заявленого позову не подала, що фактично вказує на визнання нею заявленого позову / а.с. 85 /. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов, в межах заявлених і визнаних відповідачами вимог, підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між банком позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого цей відповідач отримала кредит в сумі 159000 гривень та зобовязувалася повертати такий кредит частинами щомісячно / а.с. 7 9 /. На забезпечення виконання цим позичальником своїх зобовязань за договором між банком і відповідачем [PERSON] 14 лютого 2014 року укладено договір поруки, за умовами якого відповідач, як поручитель, взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати за зобовязаннями позичальника [PERSON] / а.с. 10 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позову і досліджених судом доказів, банк виконав свої зобовязання перед відповідачем [PERSON]В, а остання належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Статтею 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно розрахунків позивача, які суд визнає вірогідними, станом на 15 травня 2015 року та на час розгляду справи відповідачі, як солідарні боржники, що визнали позов, заборгували йому 165170, 20 гривень, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 154060,98 гривень; заборгованості за відсотками в сумі 10119,22 гривень; заборгованості по щомісячній комісії в сумі 990 гривень / а.с. 4, 87 88 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи у виді судового збору, від сплати якого позивач був звільнений на час подачі позову, підлягають відшкодуванню до спеціального фонду державного бюджету з відповідачів у дольовому виразі на підставі положень ст. 88 ч. 3 ЦПК України.

Outcome: approved