Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Фінростбанк» про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу в сумі 28 431 грн. 51 коп. та стягнення моральної шкоди в сумі 2 000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між сторонами 10 квітня 2014 року укладено договір про банківський вклад № 412-Д «Вільні кошти» з щомісячною сплатою процентів, відповідно до умов якого, позивач передала відповідачу кошти в сумі 30 431 грн. 51 коп. зі сплатою їй відсотків за користування коштами у розмірі 13 % на рік на строк до 10 квітня 2015 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів, а тому [PERSON] просить стягнути вкладені кошти та моральну шкоду. В судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та підтримує позовні вимоги. Представник відповідача, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 10 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Фінростбанк» укладено договір про банківський вклад № 412-Д «Вільні кошти» з щомісячною сплатою процентів, відповідно до умов якого, позивач передала відповідачу кошти в сумі 30 431 грн. 51 коп. зі сплатою їй відсотків за користування коштами у розмірі 13 % на рік на строк до 10 квітня 2015 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів, а тому [PERSON] просить стягнути вкладені кошти та моральну шкоду. Ці обставини підтверджуються: договором про банківський вклад «Вільні кошти» № 412-Д від 10 квітня 2014 року; довідкою ПАТ «Фінростбанк» про залишок коштів на рахунку [PERSON], який складає 28 431 грн. 51 коп.; заявою позивача на адресу відповідача про дострокове розірвання договору строкового вкладу та повернення коштів. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що ПАТ «Фінростбанк» не виконав взяті на себе зобов'язання за договором про строковий вклад з моменту отримання заяви позивача про повернення вкладу, коштів не повернув, договір не розірвав, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивач слід стягнути грошові кошти в примусовому порядку. Щодо стягнення моральної шкоди то відповідно до п 2. постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із наступними змінами спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи, що ні нормами Конституції України, ні законом чи іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, ні договором не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з неповерненням банківського вкладу, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial