Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просив визнати за ним право власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] посилаючись на наступне. Відповідно до акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 22.11.2013 року та відповідного протоколу проведення прилюдних торгів позивач був визнаний переможцем таких торгів та став власником 3/8 частки квартири [ADDRESS]. Право власності на спірне майно підтверджується відповідним свідоцтвом, яке видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Разом з тим, звернувшись до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з метою державної реєстрації права власності, позивач отримав відмову, оскільки відповідно до відомостей реєстраційної служби на вказане майно наявні обтяження, які виникли через боргові зобов'язання попереднього власника, відповідачки по справі [PERSON] Вважає, що позивач набув право власності на спірне майно на підставах, що не заборонені законом, але в порушення вимог ЦК України не може реалізувати своє право власності. З огляду на вимоги ст.ст. 328, 388, 392, вимоги Закону України «Про виконавче провадження» позивач просить суд прийняти рішення про визнання права власності за позивачем на 3/8 частки квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позивачем позов у повному обсязі, та просили його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, та просила суд його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі є власником 3/8 частки квартири [ADDRESS]. Вказане твердження суду підтверджується письмовими доказами по справі. А саме: - актом про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 22.11.2013 року, з змісту якого вбачається, що позивач [PERSON] 21 жовтня 2013 року на прилюдних торгах за ціну у 79 500 грн. придбав 3/8 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 5); - протоколом № 10102986/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON], в якому також засвідчено факт придбання позивачем вказаного нерухомого майна (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 3/8 частин двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Вказане свідоцтво є правовстановлюючим документом, яке підтверджує право власності позивача на зазначене майно. Заявляючи відповідний позов позивач послався на те, що звернувшись до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з метою державної реєстрації права власності, позивач отримав відмову, оскільки відповідно до відомостей реєстраційної служби на вказане майно наявні обтяження, які виникли через боргові зобов'язання попереднього власника, відповідачки по справі [PERSON] Вважає, що його право власника на спірне майно обмежує його право на володіння, користування, розпорядження цим майном, у зв'язку з чим просив визнати за позивачем право власності на частку квартири. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З змісту пояснень відповідачки [PERSON] видно, що вона є попереднім власником спірного майна. Наявність обтяжень на спірне майно пояснює борговими зобов'язаннями перед кредиторами. Право власності позивача на спірне майно нею не оспорюється та визнається відповідачкою. З огляду на наявність у позивача документа, який засвідчує його право власності на 3/8 частин двокімнатної квартири [ADDRESS], а також те, що це право ніким не оспорюється та визнається стороною по справі, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно. Посилання позивача на вимоги ст.ст. 328, 388 ЦК України, на Закон України «Про виконавче провадження», а також на ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є підставою для задоволення позовних вимог заявлених позивачем. З огляду на наведене суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Outcome: dismissed