Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно технічної освіти технології та дизайну» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~\~Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 квітня 1986 р. [PERSON] на підставі наказу № 102-к була прийнята на посаду майстра виробничого навчання Середнього професійного технічного училища № 15. В подальшому зазначений навчальний заклад був реорганізований в ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну». 27 грудня 2016 р. адміністрацією ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» був виданий наказ № 234-к «Про звільнення у зв'язку скороченням [PERSON]І.» із 04 січня 2017 р. В зазначений день позивач була звільнена, однак відповідач по справі, всупереч приписам чинного законодавства в момент звільнення не здійснив виплату усіх належних позивачу сум, а саме грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку. Згідно довідки ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій дизайну» від 13.03.2017 р. № 15 за останні два місяці, що передували звільненню позивача по справі, останньому нараховано заробітну плату за листопад 2016 р. -1,00 (нуль гривень 00 коп.) грн. та за грудень 2016 р. - 17 079,00 (сімнадцять тисяч сімдесят дев'ять гривень 00 коп.) грн., тобто усього за даний період нараховано грошову суму у розмірі - 17 079,00 (сімнадцять тисяч сімдесят дев'ять грн. 00 коп.) грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата Позивача по справі становить 388,15 грн. (17 079,00 грн. : 44 роб.дні = 388,15 грн./роб.день). Отже, розмір відшкодування за 45 робочих днів затримки розрахунку при звільненні становить 17 466,75 сімнадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 75 коп.) грн., із розрахунку (43 роб.днів х 388,15 грн./роб.день = 16 690,45 грн.), у зв'язку із чим стягненню в судовому порядку підлягає саме вказана грошова сума, розмір якої обрахований із врахуванням чинного законодавства України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги збільшив та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 17\~854,90грн., про що надав письмову заяву, просив суд задоволити збільшений розмір позовних вимог. \~\~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, про що надав суду письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов є обгрунтований, а тому підлягає до задоволення. До даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав. \~\~Так, судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм\~\~правовідносини: Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~Судом встановлено, що позивач 16 квітня 1986 р. [PERSON] на підставі наказу № 102-к була прийнята на посаду майстра виробничого навчання Середнього професійного технічного училища № 15(а.с.5). В подальшому зазначений навчальний заклад був реорганізований в ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну». 27 грудня 2016 р. адміністрацією ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» був виданий наказ № 234-к «Про звільнення у зв'язку скороченням [PERSON]І.» відповідно до якого [PERSON] звільнено з посади майстра виробничого навчання з 04 січня 2017 р. у звязку із скороченням та відмовою від переведення на іншу роботу, виплачено компенсацію за 24 календарних днів не використаної відпустки за період роботи з 24.05.1996 року по 30.03.1997 року (а.с.6) Як вбачається з матеріалів справи в зазначений день позивач була звільнена з роботи, однак відповідач в момент звільнення не здійснив виплату усіх належних позивачу сум, а саме грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, що підтверджується матеріалами перевірки ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну», яка проводилась Управлінням Держпраці у Вінницькій області у період з 21 по 23 лютого 2017 р. Так, у відповідності до змісту акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 02-01-70/115 від 23.02.2017 р. у діяльності ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» було встановлено порушення вимог статті 83 КЗпП України, в частині не проведення нарахування та виплати [PERSON] по справі грошової компенсації за 42 (сорок два дні) календарних дні основної щорічної відпустки за період з 01.01.2016 року по 04.01.2017 року, тривалість якої встановлюється майстрам виробничого навчання. \~\~Відповідно до ч.4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~\~Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.\~\~ Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а згідно п. п. 5, 8 вищевказаної Постанови нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати; нарахування\~\~виплат,\~\~що обчислюються\~\~із\~\~середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. \~Стосовно доводів відповідача про те, що позивач не предявляла вимоги про розрахунок до відповідача, суд вважає безпідставним, оскільки в акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 02-01-70/115 від 23.02.2017 р. зазначено, що 22.12.2016 року [PERSON] звернулась до директора навчального закладу з заявою про надання невикористаної чергової відпустки з 03.01.2017 року, про що свідчить запис № 701 від 22.12.2016 року книги вхідної кореспонденції та копії відповідної заяви з проставленим вхідним номером (а.с.14). У відповідності до листа Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016 р. № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та розпорядження КМУ від 16.11.2016 р. № 850-р. кількість робочих днів у період з 05 січня 2017 р. по 14 березня 2017 р. становить 46 днів, у зв'язку із чим середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має бути обрахований виходячи саме з такої кількості робочих днів за визначе\-ний період. Згідно довідки Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» від 04.09.2017 р. № 31 за останні два місяці, що передували звільненню Позивача по справі, останньому нараховано заробітну плату за листопада 2016 р. - 0,00 (нуль гривень 00 коп.) грн. та за грудень 2016 р. - 17 079,00 (сімнадцять тисяч сімдесят дев'ять гривень 00 коп.) грн., тобто усього за даний період нараховано саме цю грошову суму у розмірі - 17 079,00 (сімнадцять тисяч сімдесят дев'ять гривень 00 коп.) грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата Позивача по справі становить 388,15 грн. (17 079,00 грн. : 44 роб.дні = 388,15 грн./роб.день). Повністю розрахунок з позивачем було здійснено відповідачем 14.03.2017р. ( а.с.45). Отже, розмір відшкодування за 46 робочих днів затримки розрахунку при звільненні стано\-вить 17 854,90 (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири гривні 90 коп.) грн., із розрахунку (46 роб.днів х 388,15 грн./роб.день = 17 854,90 грн.), у зв'язку із чим стягненню в судовому порядку підлягає саме вказана грошова сума. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. \~\~Відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно технічної освіти технології та дизайну» 640 грн. судового збору на користь держави.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved