Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є вдовою загиблого [PERSON], шлюб з яким зареєстровано 10.08.1991 року. Від шлюбу мають трьох дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Її чоловік перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» до [INFO] року, де працював гірничим робітником з ремонту гірничих виробок 4 розряду. [INFO] року у результаті нещасного випадку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Причиною смерті є: компресійна закрита травма грудної клітки й живота: закриті переломи ребер праворуч і ліворуч, розриви хребетного стовпа між 11 і 12 грудними хребцями з ушкодженням зв'язок, дуг хребців, оболонок і речовини спинного мозку, стінок черевного відділу аорти й нижньої порожньої вени, діафрагми, м'язів передньої черевної стінки, садна шкіри й крововилив в підшкірну клітковину й м'язи спини, живота. Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався [INFO] року о 6 годині 00 хвилин, причинами нещасного випадку стали: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів; порушення трудової та виробничої дисципліни, а саме невиконання посадових обов'язків; не забезпечення належного нагляду за організацією і веденням безпечного виконання постачальних робіт на дільниці РГВ-1, №7; невиконання вимог інструкції з охорони праці; виконання робіт з доставки матеріалів з порушенням вимог безпеки. Останнім пунктом причин нещасного випадку зазначена особиста необережність потерпілого, яка сама по собі не є підставою для встановлення його винуватості у даному нещасному випадку. Винними особами у даному нещасному випадку визнані гірничі майстри, гірник очисного забою та гірник з ремонту гірничих виробіток. У зв'язку з загибеллю чоловіка Фондом позивачці були нараховані та сплачені передбачені Законом виплати. Моральна шкода не виплачувалася. Вважала, що загибеллю чоловіка їй та неповнолітньому сину спричинена моральна шкода, яку повинне відшкодувати підприємство - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». [PERSON], [INFO], мав загальний стаж роботи - майже 20 років, і постійно працював на підприємствах вугільної промисловості у підземних умовах та загинув під час виконання трудових обов'язків. У зв'язку з загибеллю чоловіка позивачці потрібно було додавати додаткових зусиль для організації свого життя, а саме з організації побуту і виконання так званої чоловічої роботи. Усією родиною вони проживають у будинку, яким опікувався чоловік, тримав його у порядку, а позивач не може сама підтримувати його належним чином. Матеріальне забезпечення родини повністю залежало від чоловіка. На момент загибелі чоловіка позивачка не працювала, вела домашнє господарство. Після смерті чоловіка так і не змогла піти працювати, повністю посвятила себе догляду за неповнолітнім сином та допомогою донькам та онуці. Син [PERSON] навчається у 11 класі Гродівської ЗОШ. На час смерті чоловіка сину виповнилось 12 років. Звістка про смерть батька спричинила йому сильні душевні страждання та він тривалий час перебував у стресовому стані. Дитина дуже страждає і його переживання посилюють моральні страждання позивача. Після закінчення школи сину потрібно продовжувати навчання у вищому навчальному закладі, що потребує значних матеріальних затрат. Через стрес погіршився стан здоров'я позивача, а саме часто став підвищуватися артеріальний тиск, у листопаді 2012 року була змушена звернутись за медичною допомогою. Протягом останніх років неодноразово зверталась до лікарів, лікувалась як амбулаторно так і стаціонарно, що вимагає додаткових витрат, які їй важко нести через обмежений бюджет. Смертю чоловіка позивачці заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, що, в свою чергу призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв'язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя. Просила суд стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на її користь 300 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна їй, та 300 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної неповнолітньому сину, а всього 600 000 гривень. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2017 року позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. та на користь [PERSON], [INFO], в інтересах якого діє [PERSON], - 200 000 грн. Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір 640,00 грн. Відповідач в апеляційній скарзі посилається на занадто великий розмір моральної шкоди, в порівнянні з аналогічними справами, та просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди, а саме визначити суму відшкодування у розмірі по 60 000 грн. на кожного з позивачів. Представник ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» Малиновський Д.В. підтримав доводи апеляційної скарги. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просили її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи. Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] 10.08.1991 року зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO] року у селищі Удачне Красноармійського району (а. с. 6). Відповідно до записів у трудовій книжці [NUMBER] [PERSON] працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 16.01.2012 року, виключений з облікового складу у зв'язку зі смертю [INFO] року (а. с. 7 - 14). Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком (за формою Н-5), який стався [INFO] року о 6 годині 00 хвилин на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», з [PERSON] стався нещасний випадок. Причиною смерті [PERSON] зазначено: компресійна закрита травма грудної клітки й живота: закриті переломи ребер праворуч і ліворуч, розриви хребетного стовпа між 11 й 12 грудними хребцями з ушкодженням зв'язок, дуг хребців, оболонок і речовини спинного мозку, стінок черевного відділу аорти й нижньої порожньої вени, діафрагми, м'язів передньої черевної стінки, садна шкіри й крововилив в підшкірну клітковину й м'язи спини, живота. Комісія із спеціального розслідування встановила, що причинами нещасного випадку є: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки: відсутність затвердженої технології доставки матеріалів даним скребковим конвеєром СП-250; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів; непогодженість дій при виконанні доставочних робіт; порушення трудової та виробничої дисципліни: невиконання посадових обов'язків, не забезпечення належного нагляду за організацією і веденням безпечного виконання доставочних робіт на дільниці РГВ-1, № 7; невиконання вимог інструкції з охорони праці: виконання робіт з доставки матеріалів з порушенням вимог безпеки: особиста необережність потерпілого: знаходження [PERSON] в небезпечній зоні - при скачуванні балок ДП 155 У скребкового конвеєра СП 250. Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, затверджено першим заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду 21.12.2012 року (а. с. 19 - 24). Згідно протоколу № 5 засідання комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку від 19.12.2012 року, членів родини ознайомлено з виводами спеціальної комісії, з постановою про страхові виплати, вирішення соціально-побутових питань родини загиблого (а. с. 38 - 39). [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні в період з 29.11.13 року по 09.12.13 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ст., з ступеня тяжкості, 3 ризик, та в період з 31.10.14 року по 14.11.14 року (а. с. 45, 46). Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначив розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі по 200 000,00 грн. на користь позивача та на користь неповнолітньої дитини. Колегія судді в не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке. Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 1168 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Тобто, позивач, яка є дружиною померлого [PERSON], та неповнолітній син [PERSON], відносяться до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка та батька відповідно. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вина відповідача в настанні нещасного випадку з [PERSON] підтверджується актом про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який затверджений Першим заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області 21.12.2012 року та відповідачем в апеляційній скарзі не оскаржується. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що смертю чоловіка позивача завдана моральна шкода їй та неповнолітньому сину [PERSON] Позивач та син померлого втратили близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення їх нормальних життєвих зв'язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Факт завдання [PERSON] та неповнолітньому сину [PERSON] у зв'язку із смертю чоловіка та батька моральної шкоди відповідачем не оспорюється. Спірним між сторонами є лише розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував глибину фізичних і душевних страждань позивача та неповнолітнього сина, в інтересах якого вона діє, те, що такі страждання у них довічні, ступень вини відповідача. Суд також послався на вимоги розумності та справедливості та визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди позивача та її сина, що підлягає стягненню - 200 000 грн., кожному. Посилаючись на завищений розмір грошової компенсації моральної шкоди, відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що судом першої інстанції не були враховані добровільна допомога з боку підприємства сім'ї загиблого робітника та можливість позасудового вирішення спору шляхом виплати позивачу на відшкодування немайнової шкоди грошової суми у розмірі 120 00 грн. Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач втратила свого чоловіка, така втрата не може бути відновлена, що безумовно впливає на рівень та глибину душевних страждань. Проте слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд також враховує ступінь вини відповідача, яка не є умисною, те, що нещасний випадок стався в тому числі і через необережність самого потерпілого, а також дії підприємства щодо надання матеріальної допомоги членам сім'ї загиблого, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. Вказані обставини та вимоги розумності, виваженості і справедливості апеляційний суд враховує при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, та визначає розмір такої компенсації по 120 000 грн., кожному. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Рішення суду в частині стягнення судового збору не оскражується.

Outcome: partial