Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В січні 2011 року орган опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав з підстав неналежного виховання відповідачем своїх дітей, здійснення на них психологічного тиску, втягнення дітей до релігійного угрупування невідомого спрямування, нанесення дітям його діями моральної шкоди, відмови відповідача від отримання державної допомоги на дітей та їх медичного обстеження, внаслідок чого діти є замкнутими та не відвідують навчальний заклад. Просила відібрати дітей від відповідача без позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ухвали Новоселицького райсуду від 19 січня 2011 року, прокурор Новоселицького району вступив у справу на захист прав на інтересів вищевказаних неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримав позовні вимоги в повному обсязі, додатково пояснивши суду, що неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків проявляється в тому, що його неповнолітні діти близько трьох років не відвідують навчальний заклад. Вказане сталось після смерті їх матері. Матеріальне становище сім»ї відповідача, в якому виховуються та утримуються діти є задовільним. Неповнолітня донька відповідача [PERSON] близько півтора років як не проживає з ним, оскільки фактично заміжня за [PERSON]. Будь-якими доказами здійснення моральної шкоди та негативного психологічного впливу відповідачем на дітей, він не володіє та надати суду не може. Просив задовольнити позов. Прокурор позов підтримав, пояснивши суду, що не володіє доказами, які б свідчили про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Відповідач позов не визнав, пояснивши суду, що сам виховує десятьох своїх дітей, з яких троє вже повнолітні, оскільки три роки назад його дружина померла. Він є членом релігійної общини, куди за власним бажанням молитися ходять і його діти. Він і діти зайняті суспільно-корисною працею і як наслідок їх сім»я є самодостатньою та в допомозі держави не потребує. Всі неповнолітні діти є здоровими та зараховані до Котелевської середньої школи, однак школу відвідують нерегулярно, оскільки в школі над ними глузують інші діти із-за їх релігійних переконань, про що ним були повідомлені директор школи та сільський голова. Будь-якого тиску на дітей щодо не відвідування ними школи або іншої моральної шкоди, він ніколи не здійснював. Старша донька [PERSON] протягом останніх півтора років фактично з ним не проживає, оскільки за її волею співмешкає без укладення шлюбу із односельцем [PERSON]. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює директором Котелевськоого навчально-виховного комплексу, до якого зараховані і діти відповідача. Діти після закінчення останнього навчального року були переведені по класу та на даний час перебувають у класах відповідно до їх віку. Діти відвідують місцеву релігійну общину, до складу якої входить відповідач. Вони є слухняними, працелюбивими, ніколи не порушували громадського порядку. Однак, після смерті їх матері, протягом останніх трьох років, діти практично не відвідують школу. Переведення по класах проводилось на підставі їх особистих робіт та занять, які проводили вчителі за місцем їх проживання. Причини невідвідування дітьми школи може пояснити їх релігійними переконаннями, хоча декілька разів відповідач повідомив їй про те, що інші діти насміхаються та ображають його дітей з приводу релігійних переконань. На даний час, відповідач дав згоду на екстерну форму навчання дітей та всі діти, окрім старших [PERSON] та [PERSON], на даний час фактично охоплені навчанням. Вислухавши сторони, прокурора, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із його безпідставністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають, виховуються та утримуються ним, окрім [PERSON], яка близько півтора років з ним не проживає в одному домоволодінні. Дана обставина визнається сторонами та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Враховуючи, що [PERSON] не проживає із відповідачем та наданий час не знаходиться на його вихованні та утриманні, суд вважає безпідставними заявлені вимоги про її відібрання від відповідача. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім»ї відповідача від 10 листопада 2010 року вбачається, що сім»я проживає у власному будинку 1990 року побудови в нормальних побутових умовах, загальною площею 108 кв.м., користується земельною ділянкою площею 0,62 га для ведення особистого селянського господарства. В господарстві утримується 1 корова, 3 вівці та 15 голів птиці. З характеристики Котелевської сільради Новоселицького району № 212 від 11 листопада 2010 року вбачається, що відповідач за місцем проживання характеризується позитивно. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними посилання представника органу опіки та піклування і прокурора на факти неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, вчинення ним негативного психологічного тиску на своїх дітей, а також спричинення їм будь-якої моральної шкоди. Оцінюючі докази, а саме посилання представника органу опіки та піклування і прокурора на втягнення відповідачем своїх дітей до релігійного угрупування невідомого напрямку, суд виходить з того, що відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Жодна релігія не визнається державою як обов'язкова. Представник органу опіки та піклування і прокурор не надали суду доказів щодо негативного впливу віросповідання відповідача на його дітей, а навпаки пояснили суду, що діти відповідача слухняні, ввічливі та не порушують громадського порядку. Посилання представника органу опіки та піклування на неотримання відповідачем державної допомоги на дітей як на підставу відібрання дітей суд визнає безпідставною та вважає отримання державної допомоги на дітей правом, а не обов'язком відповідача. Посилання щодо не проведення відповідачем медичного обстеження дітей суд також вважає безпідставними, оскільки з довідки Котелевської амбулаторії вбачається, що станом на грудень 2010 року діти відповідача за медичною допомогою від народження не звертались. З довідки Котелевського навчально-виховного комплексу № 90 від 07 жовтня 2010 року слідує, що діти відповідача не відвідали у вересні 2010 року школу зв'язку із осінньо-польовими роботами. З інформації Котелевського навчально-виховного комплексу вбачається, що станом на 05 жовтня 2010 року діти відповідача охоплені навчанням, однак школу відвідують погано, у зв'язку із чим контрольні роботи їм надаються на дому. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, вчинення ним негативного психологічного тиску на своїх дітей, а також спричинення їм будь-якої моральної шкоди та враховуючи, що діти відповідача на початок поточного шкільного року переведені по класах відповідно до їх віку та на даний час охоплені навчанням, малолітній [PERSON] не досяг шкільного віку, а [PERSON] протягом тривалого часу проживає окремо від відповідача, то суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст. 170 Сімейного кодексу України для відібрання від відповідача дітей без позбавлення його батьківських прав, у зв'язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 35 Конституції України, ст.ст. 164, 170 СК України, суд

Outcome: dismissed