Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що її син [PERSON] значаться зареєстрованим у належному позивачці будинку [ADDRESS] , хоча там фактично не проживають з березня 2017 року. Через наведену обставину позивачка позбавлена можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з`явилася проте подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності підтримуючи позовні вимоги. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Деражнянського районного сектору Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив,хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 19.04.1995 року. Довідкою виконавчого комітету Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області № 6125 від 06.06.2018 року підтверджується, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за вказаною адресою. Так, актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 02.07.2018 року, складеним комісією в складі [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що в будинку під номером [ADDRESS] значаться зареєстрованими: [PERSON] та [PERSON] .. При цьому, комісією було встановлено, що [PERSON] не проживає у вказаному будинку з березня 2017 року. В обґрунтування позову позивачка вказала, що реєстрація відповідача у належному їй на праві власності будинку позбавляє її можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивачки, оскільки будь-яких доказів на їх спростування відповідачем не подано. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідача у належному позивачці на праві власності будинку чинить їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved