Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позові позивач зазначила про те, що з 18.11.2006 року по 01.04.2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю. 18.01.2012 року Вінницький районний суд Вінницької області ухвалив рішення, яким присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 300, 00 гривень щомісячно, починаючи з 03.10.2011 року і до досягнення сином повноліття. [PERSON] аліменти сплачує нерегулярно та несвоєчасно, участі у виховані сина не приймає. Відтак, виникає необхідність збільшити визначений судом розмірі аліментів на утримання дитини, оскільки 300, 00 гривень є недостатнім для проживання неповнолітньої дитини. Зважаючи на ту обставину, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 365, 40 гривень, стає очевидним той факт, що визначений розмір аліментів, який мав би сплачувати відповідач, значно відрізняється від встановленого законом мінімального розміру аліментів на утримання дитини. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача та користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі 1 000, 00 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.06.2007 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 4) Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.03.2011 року, яке набрало законної сили 01.04.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. (а.с. 5) Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.01.2012 року, яке набрало законної сили 29.01.2012 року, доповнено рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21.03.2011 року, а саме його резолютивну частину, наступним реченням: «Після розірвання шлюбу прізвище позивачки [PERSON] замінити на дошлюбне прізвище «[PERSON]». (а.с. 7) Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2011 року, яке набрало законної сили 01.11.2011 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 300, 00 гривень щомісячно, починаючи з 03.10.2011 року і до досягнення сином повноліття. (а.с. 6) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2011 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300, 00 гривень. Однак, враховуючи зокрема, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік», який з 01 січня 2015 року становить 1 286, 00 гривень, суд вважає, що аліменти в розмірі 300, 00 гривень на сьогодні є недостатніми, такими, що не забезпечують дитині належний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини, судом прийнято до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом при визначенні аліментів враховано положення ч. 1 ст. 182 СК України. Разом з тим, на час ухвалення рішення суду невідомі відомості щодо відповідача, його дійсне на даний час матеріальне становище, відсутність (наявність) у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отже, враховуючи вище зазначене, положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі 1 000, 00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved