Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

До Василівського районного суду звернулась позивачка [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - Василівський районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначила, що вона та відповідач [PERSON] 16.12.1989 року зареєстрували шлюб, який 08.04.2008 року було розірвано. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який позивачу подарував батько [PERSON]. В цьому будинку проживала позивач, її колишній чоловік та їх донька [PERSON]. Приблизно у 2010 році відповідач став проживати у цивільному шлюбі з іншою жінкою [PERSON]. з якою веде спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. З 2010 року і по теперішній час відповідач у моєму будинку не проживає. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, проте він відмовляє. Відповідач не сплачує плату за комунальні послуги, зазначені витрати позивач несе сама. На даний час в будинку зареєстровані: позивач, відповідач та дочка сторін. На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином в установленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не надав. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши надані позивачем документи і матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Відповідно до договору дарування (а.с.11-12), позивачка отримала у приватну власність житловий будинок [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 29.07.2014 року (а.с.6) виданої Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, у зазначеному будинку зареєстровані: позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та донька [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки даного будинку, здійсненої 30 липня 2014 року встановлено, що відповідач за місцем реєстрації зареєстрований, але не проживає на протязі трьох, тобто понад один рік, без поважних причин. Також встановлено, що, більше року, він проживає спільно з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де веде спільне господарство. Підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS], підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що більш ніж один рік відповідач не проживає за місцем реєстрації і підстав для збереження за ним житлового приміщення судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial