Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 228. Від подружніх стосунків мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що сім'я розпалась, оскільки з відповідачкою різні інтереси та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів. Позивач та його представник, [PERSON], надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 05 вересня 2009 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 228. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON]». Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2017 року сторонам надано строк для примирення протягом одного місяця. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стало різниця характерів, відсутність довіри та взаєморозуміння. Примирення вважає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити своє шлюбне прізвище - «[PERSON]». Витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved