Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Генеральний директор КП « Харківський метрополітен» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 1898,97 грн. з урахуванням ПДВ. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.04.2020 року о 05:30 год. громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проникли до вентиляційного кіоску станції метрополітену «23 Серпня» КП «Харківський метрополітен» та пошкодили майно метрополітену, а саме на станційному вентиляційному кіоску ВШ-302 була порушена цілісність 10-ти металевих пластин на жалюзійних решітках. Вказаний об`єкт метрополітену обслуговується службою електрорухомого складу електродепо «Московське» в частині експлуатації та контроля роботи системи вентиляції та забезпечує задоволення потреб підрозділів в перевезеннях автотранспортом, службою колії та тунельних споруд, яка забезпечує утримання та ремонт вентиляційних кіосків та електромеханічною службою, яка забезпечує обслуговування систем вентиляції. Під час проникнення сторонніх осіб до вентиляційного кіоску метрополітену спрацювала сигналізація, у зв`язку з чим служби метрополітену, які забезпечують контроль за утриманням, роботою та ремонтом відповідного обладнання у терміновому порядку виїхали з електродепо «Московське» до місця події. Про несанкціоноване проникнення до вентиляційного кіоску та пошкодження майна метрополітену [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було складено акт від 01.04.2020 року. Вартість збитків складається із сум відновлювального ремонту майна метрополітену , пошкодженого станційного вентиляційного кіоску станції «23 Серпня», яка склала 840,34 грн. Також вартість збитків складається з сум витрат при оперативному виїзді працівників служби на огляд майна метрополітену, яка склала 1058,63 грн. Було складено адміністративні протоколи за ст. 173 КУпАП відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були надіслані для розгляду до суду. Постановами Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року по справах № 638/4832/20, 638/4833/20, 638/4834/20, 638/4835/20 відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Крім того зазначене правопорушення відповідачі допустили у період тимчасового припинення КП «Харківський метрополітен» пасажирських перевезень у зв`язку з веденням карантину на всій території України, чим було порушено п. 4.2 Правил користування Харківським метрополітеном. Отже відповідачу в результаті своїх неправомірних та винних дій свідомо задали позивачу майнову шкоду. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проникнення до вказаного вентиляційного кіоску пластини на які вказує позивач вже були пошкоджені, що і дало їм змогу проникнути до вентиляційного кіоску. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ніякої матеріальної шкоди завдано не було потерпілих у справі немає. Так само як у постановах Дзержинського районного суду жодних відомостей про завдання матеріальних збитків позивачу відповідачами не встановлено. Також відповідач не згоден із розрахунком вартості матеріальної шкоди. Просить закрити провадження у справі. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що на час останньої перевірки 20.03.2020 року металеві пластини на жалюзійних решітках на станційному вентиляційному кіоску станції метрополітену «23 Серпня» не були пошкоджені, про свідчить відомості Книги записів результатів огляду штучних споруд метрополітену. Наявність вини в діях відповідачів, які через незаконне проникнення до об`єкту метрополітену, в результаті своїх неправомірних дій свідомо завдали позивачу майнову шкоду в сумі 1898,97 грн. є реальними збитками і підлягає відшкодуванню відповідачами у солідарному порядку. Від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідачі не заперечують факт проникнення до вентиляційного кіоску метрополітену, а заперечують саме спричинення позивачу матеріальних збитків. Не згоден також з розрахунком суми збитків, а саме те, що оплата праці відбувалась з основного фонду оплати праці працівників, а не з фонду оплати праці за виконання додаткових обсягів робіт. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представником позивача надано до суду відповідь на заперечення відповідача, в яких зазначив, що на час останньої перевірки 20.03.2020 року металеві пластини на жалюзійних решітках на станційному вентиляційному кіоску станції метрополітену «23 Серпня» не були пошкоджені. Підприємство з огляду на економічну доцільність у відповідності до норм Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» віднесло до витрат по ст. 1 та ст. 2 «Фонд оплати працівників виробничого персоналу» витрати за виконання додаткових обсягів роботи. Ухвалою від 27.05.2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити з підстав зазначених у позові, відповіді на відзив та відповіді на заперечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у позові з підстав, зазначених у відзиві на позов. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративних справ №638/4833/20, №638/4834/20, №638/4832/20, №638/4835/20, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 10, 81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року по справі № 638/4833/20 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 51 гривня. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року по справі № 638/4834/20 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 51 гривня. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року по справі № 638/4832/20 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 51 гривня. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року по справі № 638/4835/20 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 51 гривня. Зазначеними постановами встановлено, що 01 квітня 2020 року о 05.30 год. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проникли на заборонений для сторонніх осіб об`єкт з підвищеною небезпекою для життя та здоров`я людини (вентиляційна шахта станції метро «23-го Серпня»), чим порушили громадський порядок, що призвело до збою. Нормальної діяльності станції метро за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту від 01.04.2020 року складеного представниками станції «23 Серпня» встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здійснено несанкціоноване проникнення до вентиляційного кіоску на станції «23 Серпня\~КП Харківський метрополітен» внаслідок чого, була порушена цілісність 10-ти металевих пластин на жалюзійних решітках вентиляційного кіоску ВШ-302. Згідно розрахунку вартості збитків при відновленні майна метрополітену, а також розрахунку вартості збитків при оперативному виїзді на огляд майна метрополітену сума матеріальної шкоди, завданої позивачу, внаслідок проникнення 01.04.2020 року відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до вентиляційного кіоску станції метрополітену «23 Серпня» становить загальний розмір 1898,97грн., що складається з фонду оплати праці працівників виробничого персоналу служби (545,36 грн.), фонду оплати праці працівників виробничого персоналу служби ЕМ (518,19 грн.), Фонду оплати працівників виробничого персоналу служби Т (190,42 грн.), єдиного соціального внеску (119,98 грн. та 155,89 грн.), матеріалів (з ПДВ) (171,12 грн., які складають з бензину 159,84 грн., електроди 11,28 грн. та 63,45 грн., що складається з дизельного палива), амортизації (3,88 грн. (електроагрегат) та 130,68 грн. (автомобіль)). Згідно ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1\~ст. 1190 ЦК України\~особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховним Судом України в п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р. №6\~(з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. \~Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 вказаної постанови, шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення виникає після визнання особи винною у його вчиненні. Обставини вчинення відповідачами адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а також їх вина у вчиненні, встановлена рішенням суду. Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, позивачем у судовому засіданні належними та допустимими доказами доведено факт протиправної поведінки відповідачів, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та завданими позивачу збитками, а також вину правопорушників. Разом з цим при вирішенні вказаної справи суд враховує, що відповідно до ч. 1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи викладене, з відповідачів підлягає стягненню сума майнової шкоди у розмірі 3,88 грн. за амортизацію електроагрегату та 11,28 грн. за електроди. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми у розмірі 1883,81 грн. не підлягають задоволенню, оскільки вони не є майновою шкодою в розумінні ст.22 ЦК України. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що рішенням суду частково задоволені позовні вимоги, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13,69 грн. по 3,42 грн. з кожного.

Outcome: partial