Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 лютого 2018 року згідно договору купівлі-продажу він придбав квартиру [ADDRESS] у [PERSON] . На теперішній час, як власник вказаної квартири, він бажає розпорядитися власним майном, оформити субсидію, але не має такої можливості. Відповідачка не є його родичем, разом з ним за даною адресою тривалий час не проживає, біля 1 року та 3 місяця, але досі не знялась з реєстраційного обліку. Де вона знаходиться на теперішній час йому не відомо. Вважає, що його права власника порушенні, у зв`язку з цим він звернувся до суду. Своїми діями відповідачка здійснює перешкоди у користуванні його житлом, а саме: він не може розпоряджатися власним майном, також він повинен платити комунальні послуги за кількістю осіб зареєстрованих у квартирі, не може оформити субсидію. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причина неявки суду не відома. Представник позивача адвокат Резник Ю.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, у зв`язку з чим зі згоди позивача та представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 26.11.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року.(а.с.7). В договорі купівлі-продажу від 02.02.2018 року (а/с8) вказано, що звільнення від особистих речей здійснюється в строк до 05.02.2018 року, а знятись з реєстрації місця проживання відповідач зобов`язується до 02.03.2018 року , що на день винесення рішення не виконано. Згідно довідки виданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 03.10.2019 року №33460 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .(а.с.19) Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved