Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

В січні 2015 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив: стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № KICWAK03220116 від 25.04.2007 року в розмірі 68 216,23 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позову зазначав, що між ним та відповідачем укладений кредитний договір № KICWAK03220116 від 25.04.2007 року, який належним чином не виконується, внаслідок чого утворилась заборгованість, що складається із: заборгованості за кредитом 19 295,12 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 4,52 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 48 916,59 грн. Відповідач відзиву до суду не надав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 14.01.2015 року головуючим суддею визначена суддя Протасова О.М. 19.01.2015 року судом відкрите провадження. 16.02.2015 року провадження у справі зупинене, в звязку із смертю [PERSON] до вступу в справу спадкоємців померлого. 19.10.2016 року суд відновив провадження у справі та залучив в якості правонаступника померлого [PERSON] [PERSON]. Згідно розпорядження від 19.01.2018 року № 404 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого головуючим суддею визначена [PERSON] 22.01.2018 року суддя Дубановська І.Д. прийняла справу до свого провадження та призначила справу до розгляду. Позивач бажання приймати участь в розгляді справи не виявив, про що подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач в призначені судові засідання не зявився двічі, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, за викладених обставин та враховуючи те, що відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вирішив проводити розгляд справи за відсутності відповідача із винесенням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № KICWAK03220116. За умовами укладеного договору сторони погодили, що: банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 74 891 грн. на строк з 25.04.2007 року по 25.04.2012 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору, періодом сплати вважати період з 20 по 26 число кожного місяця, погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 428,50 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді (п. 7.1. Договору); позичальник зобовязався сплатити банку винагороду згідно пп. 3.7, 6.2, 7.1. даного Договору (п. 2.2.3 Договору) та сплатити банку відсотки за користування кредитом відповідно до пп. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1, 7.4 даного Договору, повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту (п. 2.2.2 Договору); при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого пп. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного Договору банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки, сплата пені здійснюється в гривні, у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 4.1. Договору). Станом на 30.09.2014 року умови укладеного договору [PERSON] не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається заборгованості за кредитом 19 295,12 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 4,52 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 48 916,59 грн. 06.01.2015 року позичальник за кредитним договором - [PERSON] помер. Спадщину після нього, прийняла та оформила [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення зобовязань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України невиконання або виконання зобовязання з порушенням умов визначених його змістом є порушенням зобовязання У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Одним з різновидів правонаступництва є спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою (аналогічний висновок міститься в постанові ВС від 28.02.2018 року у справі № 441/1647/15-ц). Згідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщини. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми (висновок ВСУ викладений у постанові у справі № 6-2962цс16 від 12.04.2017 року). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобовязання особа може звернутися до суду за його захистом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір, який належним чином, не виконується, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3-5). Станом на 30.09.2014 року умови укладеного договору [PERSON] не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається заборгованості за кредитом 19 295,12 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 4,52 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 48 916,59 грн. 06.01.2015 року позичальник за кредитним договором - [PERSON] помер. Спадщину після нього, прийняла та оформила [PERSON]. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою, тобто у [PERSON] в звязку із прийняттям та оформленням спадщини виник обовязок виконати зобовязання за кредитним договором № KICWAK03220116 від 25.04.2007 року. Відповідач, свого обовязку передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України надати докази на спростування встановлених судом обставин справи не виконав, наданих позивачем доказів не спростував. Таким чином, суд вважає доведеним наявність договірних відносин між сторонами та наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 68 216,23 грн. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору, відтак позов підлягає до задоволення. Водночас на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 682,16 грн. судових витрат, що складаються із судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved