Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06.07.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIVPAU07740015, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 90 104, 04 гривень, з яких: 59 240, 00 гривень - на купівлю автомобіля, 30 864, 04 гривень - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2013 року. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав кредитні кошти у розмірі 90 104, 04 гривень. Відповідач станом на 09.12.2013 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 21 357, 24 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 16 013, 99 гривень, заборгованість по процентам - 3 140, 95 гривень, заборгованість по комісії - 947, 84 гривень, пеня - 1 254, 46 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 06.07.2006 року уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] надав в заставу автомобіль Chevrolet, модель: Aveo 1, 5І, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідач зобов'язання за договорами кредиту та застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про вилучення у відповідача в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року в сумі 21 357, 24 гривень та передачу в заклад позивача предмету застави - автомобіля Chevrolet, модель: Aveo 1, 5І, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, а також звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet, модель: Aveo 1, 51, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з правом укладання від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реєстрації, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві і просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, не повідомлено причини неявки. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.07.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № VIVPAU07740015, згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 90 104, 04 гривень, з яких: 59 240, 00 гривень - на придбання автомобіля, 30 864, 04 гривень - на страхові платежі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 20 % від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати, з кінцевим терміном повернення 05.07.2013 року. (а.с. 13-15) [PERSON] 06.07.2006 року на виконання умов вище зазначеного кредитного договору було видано кредит в сумі 59 240, 00 гривень, шляхом перерахування коштів позичальнику на поточний рахунок [NUMBER], відповідно до п. 1.2. кредитного договору № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку та ордером-розпорядження № 1 від 06.07.2006 року. (а.с. 16, 61-68) Відповідно до п 1.1. кредитного договору № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти в сумі 1 268, 56 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди. Період сплати - з 8 по 13 число кожного місяця. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 1.1. даного договору. 06.07.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, предметом якого є забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед заставодержателем за кредитним договором № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору відповідач надав в заставу позивачу рухоме майно, а саме: автомобіль Chevrolet, модель: Aveo 1, 5І, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова: [NUMBER] державний номер: [NUMBER], об'єм двигуна: 1498, що належить йому на праві власності. (а.с. 17-19) 01.11.2013 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний реєстраційний запис. (а.с. 20) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ДАІ УМВС України у Вінницькій області 29.06.2006 року, власником автомобіля Chevrolet, марки Aveo 1, 5І, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] державний номер: [NUMBER], об'єм двигуна: 1498, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, є [PERSON]. (а.с. 21) Пунктами 23 та 24 договору застави рухомого майна від 06.07.2006 року передбачено умови звернення стягнення та реалізації предмету застави. Відповідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». (а.с. 25) Позивачем 26.10.2013 року відповідачу було направлено письмову вимогу про повне погашення заборгованості. Також, позивач повідомив відповідача, що у разі не виконання вимог буде звернуто стягнення на предмет рухомого майна. (а.с. 10-12) Однак, вимога позивача залишена відповідачем без належного реагування. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року станом на 09.12.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 21 357, 24 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 16 013, 99 гривень, заборгованість по процентам - 3 140, 95 гривень, заборгованість по комісії - 947, 84 гривень, пеня - 1 254, 46 гривень. (а.с. 6-9) Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановленого його часткову невідповідність умовам кредитного договору № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року, а саме в частині нарахування пені в сумі 1 254, 46 гривень. Решта розрахунку відповідає умовам договору. Заборгованість, яка також підтверджується випискою по особовому рахунку, відповідачем перед позивачем не погашена. (а.с. 61-68) Протягом тривалого часу належних розрахунків відповідач не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 4.1 кредитного договору № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу. Судом встановлено, що позивачем невірно здійснено нарахування пені за кредитним договором № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року, а саме: з розрахунку, наданого позивачем вбачається нарахування пені в розмірі 0, 15 % на суму заборгованості, що не відповідає умовам кредитного договору. Також, перевіривши розрахунок нарахування пені позивачем, судом встановлено, що нарахування пені здійснено за період з 08.06.2013 року по 09.12.2013 року на суму 614, 07 гривень. Нарахування пені саме за цей період представником позивача в судовому засіданні не заперечувалось. Отже, позивач має право на неустойку, в даному випадку - пеню, однак вона має бути обчислена у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання виключно в розмірі, встановленому договором, згідно ст.ст. 549 та 551 ЦК України. Домовленості сторін щодо зменшення розміру неустойки, визначеного кредитним договором, не має, а зменшити розмір неустойки має право суд у випадках, визначених ч. 3 ст. 551 ЦК України, однак також виключно у випадку вірного обчислення. Розмір пені в сумі 1 254, 46 гривень, в рахунок погашення якої, зокрема, позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Право застави не тільки забезпечує виконання основного зобов'язання, а й визначає можливі способи здійснення іпотекодержателем захисту його прав та інтересів у основному зобов'язанні. При розгляді таких питань, суд враховує як визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так і норми параграфа 6 гл. 49 ЦК України (про заставу) та Закону України «Про заставу», якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет застави та задоволення за рахунок його вартості вимог заставодержателя. Згідно ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до положень ст. 584 ЦК України, сторонами в договорі застави визначено його зміст. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ч. 5 ст. 590 ЦК України якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються, у тому числі, і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета забезпечувального обтяження (застави) шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом вилучення у відповідача та передачі в заклад позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIVPAU07740015 від 06.07.2006 року в сумі 20 102 (двадцять тисяч сто дві) гривні 78 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 16 013, 99 гривень, заборгованість по процентам - 3 140, 95 гривень, заборгованість по комісії - 947, 84 гривень, предмету застави: автомобіля Chevrolet, модель: Aveo 1, 5І, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], а також комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на даний автомобіль та звернення стягнення на предмет застави: автомобіль Chevrolet, модель: Aveo 1, 51, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з правом укладання від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реєстрації, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. В задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення пені в сумі 1 254 (одна тисяча двісті п'ятдесят чотири) гривні 46 копійок - відмовити, оскільки в цій частині вимоги є необґрунтованими і недоведеними. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229, 30 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (94, 13 %). Решту судового збору в сумі 14, 30 гривень слід залишити за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: partial