Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

В червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ЄВРАЗ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогул. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що працював у відповідача на посаді складача поїздів 5 розряду Східного району служби експлуатації залізничного цеху. 13 травня\~2016 року його було звільнено з вказаної посади на підставі розпорядження №\~462/Д від 10 березня 2016 року в порядку скорочення чисельності та штату працівників. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки не було одержано згоду професійної спілки, до якої він належить Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Свобода Праці» Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського». Крім того, позивачу не було запропоновано всі вакансії, які була на підприємстві. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, вказав, що відповідач належним чином повідомлявся про дію на підприємстві Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Свобода Праці» Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», належність до неї позивача, проте не звернувся до вказаної професійної спілки за одержанням згоди на розірвання трудового договору. При звільненні не було здійснено порівняння кваліфікації та продуктивності праці позивача порівняно з іншими працівниками, які були залишені на роботі (у тому числі ті, які булі прийняті на аналогічні посади лише за декілька тижнів до початку скорочення). У звязку з викладеним позивач просив поновити його на роботі, стягнути середній заробіток плати за час вимушеного прогулу в розмірі 67\~612 грн. 94 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, крім доводів зазначених в позовній заяві додатково зазначили, що всі запропоновані позивачу вакансії носили тимчасовий характер, працівники, яким було надано перевагу і залишено на роботі, мають нижчий рівень освіти (позивач має неповну вищу освіту, а деякі особи, залишені на роботі професійно-технічну чи навіть середню), обсяг виконуваної ними роботи залежав від роботодавця, а не працівників. Представники відповідача проти позову заперечували, вказували, що скорочення посади позивача було проведено відповідно до вимог законодавства, він був своєчасно попереджений про наступне вивільнення, йому були запропоновані посади для переведення, від яких позивач відмовився. Про членство позивача в професійній спілці Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Свобода Праці» Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» та про діяльність цієї професійної спілки на підприємстві відповідач у встановленому порядку не був проінформований, що підтверджується ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року. Збільшення штатних посад, аналогічних посаді позивача, та прийняття на них додаткових працівників незадовго до проведення скорочення відбулось внаслідок очікування на збільшення обсягів зайнятості, які не справдились. При визначенні переважного права на залишення на роботі відповідач враховував, що інші працівники виконують більший обсяг робіт, а також те, що позивач притягався до дисциплінарної відповідальності, у звязку з чим перевагу було віддано іншим працівникам. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Свобода Праці» Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача директор по персоналу та соціальним питанням [PERSON], який безпосередньо видавав наказ про звільнення позивача з роботи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що проти позову заперечує, вважає його безпідставним. Звільнення позивача було здійснене у відповідності до вимог чинного законодавства, перед звільненням позивача була здійснена оцінка продуктивності праці та кваліфікації працівників і враховано, що позивач мав не\~зняті дисциплінарні стягнення, виконував менший обсяг робіт порівняно з іншими працівниками (виконував роботи лише на одній станції, в той час як інші обслуговували декілька станцій), позивач не залучався до виконання обовязків більш кваліфікованих працівників, у звязку з чим було прийнято рішення про залишення на роботі інших осіб та скорочення саме позивача. Також третя особа звертала увагу, що позивач не є членом діючої на підприємстві професійної спілки ПАТ «Євраз ДМЗ ім.\~Петровського», через що для отримання згоди на його звільнення до неї не звертались. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада\~2016 року щодо третьої особи Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Свобода Праці» Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» встановлено факт не повідомлення нею роботодавця про своє створення в розумінні ст. 16 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності». Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. 17 вересня 2014 року позивач був прийнятий в Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» до залізничного цеху на посаду складача поїздів 5 розряду Східного району служби експлуатації Залізничного цеху, що було встановлено рішенням Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року у цивільній справі №\~203/6000/15-ц, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року. Найменування та організаційно-правову форму відповідача було змінене: замість Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» він став Приватним акціонерним товариством «ЄВРАЗ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» (т.1 а.с. 12 на зв., а.с. 103 на зв.) 14 серпня 2014 року згідно наказу №\~141/В позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення правил охорони праці. Не погодившись з вказаним наказом позивач оскаржив накладене на нього дисциплінарне стягнення до суду. Рішенням Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року у цивільній справі №\~203/6000/15-ц, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено (т.\~1. а.с. а.с. 61 69). 17 жовтня 2014 року позивач звернувся до профспілкового комітету первинної організації ПАТ «Євраз ДМЗ ім.\~Петровського» профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України про вступ до її складу (т.1.\~а.с.\~80) 19 січня 2016 року позивач подав до вказаної професійної спілки заяву, датовану 18 січня 2016 року, про виключення з вказаної професійної спілки (т.\~1 а.с. 21) Згідно наявної у справі довідки б/н без дати позивач не є членом профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України (т. 1 а.с. 72). Вказана обставина в судовому засіданні учасниками справи не оспроювалась. 21 січня 2016 року позивача було прийнято до Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Свобода Праці» Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропет-ровський металургійний завод ім. Петровського», яка була набула статусу юридичної особи та внесена до Реєстру обєднань громадян за №\~383 12 січня 2016 року (т.1. а.с. а.с. 14,15,19) 29 січня 2016 року ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» направила лист на імя генерального директора відповідача з повідомленням про своє створення (т.\~1 а.с. 20) 02 лютого 2016 року ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» направила лист на імя генерального директора відповідача з додатками (копія статуту, копія протоколу та реєстру установчих зборів, копія свідоцтва про легалізацію, копія листа про взяття до відома повідомлення про належність, копія протоколу виконавчого комітету, роздруківка з ЄДРПОУ) та повідомила про неможливість надання списків членів профспілки, оскільки така вимога не передбачена чинним законодавством (т. 1 а.с. 23) Представники відповідача одержання вказаних листів заперечують, вказують, що підпис про одержання на листах належить не уповноваженій особі, а згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з 04 січня 2016 року по 31 травня 2016 року такі листи не значаться (т.1 а.с. 92 102) Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року, за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «ЄВРАЗ Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», третя особа без самостійних вимог ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», було встановлено, що за станом на час звільнення вказаних осіб відповідно 29 січня 2016 року та 15 лютого 2016 року, відповідач не був належним чином повідомлений як роботодавець про створення та діяльність на підприємстві профспілкової організації ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (т.\~1 а.с. а.с. 84 88, т.3\~а.с. а.с. 70 72). Звільнення позивач відбулось за наступних обставин. За станом на 01 січня 2016 року у відповідача було 9 штатних одиниць складачів поїздів 5 розряду Східного району служби експлуатації залізничного цеху, що підтверджується поясненнями сторін та наявними у справі штатним розписами (т. 1 а.с. 50). Згідно наказу від 11 листопада 2015 року №\~1219 було внесено зміни до штатного розпису та з 01 лютого 2016 року були введені додаткові 2 посади складачів поїздів 5 розряду Східного району служби експлуатації залізничного цеху, на вказані посади були переведені [PERSON] та [PERSON] що підтверджується поясненнями сторін та наявними у справі штатним розписами та копіями наказів про переведення (т.1 а.с. 52 на зв.) Листом від 15 лютого 2016 року керівник відповідача повідомив голову профспілкового комітету ПАТ «Євраз ДМЗ ім.\~Петровського» профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України про майбутнє скорочення посад, і зокрема, однієї штатної одиниці складача поїздів 5 розряду Східного району служби експлуатації залізничного цеху (т.\~1 а.с. 46) 23 лютого 2016 року відповідачем було видано наказ №\~180 про внесення змін до штатного розпису про скорочення з 12 травня 2016 року 1 штатної посади складача поїздів 5 розряду Східного району служби експлуатації залізничного цеху (т.\~1 а.с. 47) 01 березня 2016 року відбулось засідання робочої групи щодо визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників в структурному підрозділі ПАТ «ЄВРАЗ ДМЗ ім.\~Петровського» залізничному цеху, на якому було прийнято рішення про відсутність переважного права на залишення на роботі та майбутнє звільнення позивача (т.\~2 а.с. а.с. 110 111). 10 березня 2016 року директором по персоналу та соціальним питанням [PERSON] було видано розпорядження №\~462/Д, згідно якого начальнику залізничного цеху доручено повідомити позивача про наступне звільнення за скороченням штату та запропоновано перелік вакансій, які він може обійняти. Перелік включав 12 посад із зайнятістю на тимчасовий період на час часткової мобілізації основного працівника (т. 1 а.с.а.с. 8, 70). 12 березня 2016 року позивач був ознайомлений з вказаним розпорядженням і зробив напис, що він є членом профспілки ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» та її керівного органу, вважає скорочення своєї посади незаконним (т. 1 а.с. 8) 25 квітня 2016 року позивачу був запропонований перелік вакансій, які він може обійняти, що включав 15 посад із зайнятістю на тимчасовий період на час часткової мобілізації основного працівника (т. 1 а.с. 71). Розпорядженням відповідача, підписаним директором з персоналу і соціальних питань [PERSON], від 13 травня 2016 року №\~929/Д позивача було звільнено у звязку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою одноразової вихідної допомоги (т.1 а.с.75). Оцінюючи правомірність звільнення позивача суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною 1, пункту 4 частини 2 статті 42 КЗпП, на яку, зокрема, послався позивач, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. Як зазначено в абз.\~1 п.\~19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №\~9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями) розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно ст.\~1 Закону України «Про колективні договори та угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Згідно ст.\~7 вказаного Закону у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці, забезпечення продуктивної зайнятості, гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників. Згідно ст.\~18 Кодексу законів про працю України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Аналогічні норми містить ч.1 ст.\~9 Закону України «Про колективні договори та угоди». Відповідно до п.\~4.1.11. Колективного договору, що діє на підприємстві відповідачі, передбачено обовязок роботодавця у разі виникнення обєктивних причин, з яких виникатиме вивільнення працівників з ініціативи власника, проводити їх лише за умови попереднього (ніж за 3 місяці до запланованого вивільнення) письмового повідомлення профспілкового комітету (т. 1 а.с. 90) Слід відзначити, що відповідний лист до діючої на підприємстві профспілки, повноваження якої не заперечуються відповідачем, було надано 15 лютого 2016 року, в той час як звільнення позивача проведено 13 травня 2016 року, тобто з порушенням вказаного тримісячного строку повідомлення, зазначеного в колективному договорі. Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідачем було здійснено порівняння кваліфікації і продуктивності праці за критеріями, визначеним ним як роботодавцем. Частинами 1 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Позивач був повідомлений про майбутнє вивільнення, проте йому пропонувалась робота лише на посадах тимчасово відсутній працівників, на час їх призову за частковою мобілізацією. Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. При вирішенні даного спору суд виходить з положень ст. 43, ч. 3 ст. 252 КЗпП України, а також ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18 жовтня 2000 року № 11-рп/2000 була викладена в новій редакції, відповідно до якої профспілки, їх обєднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Порядок легалізації професійних спілок та їх обєднань, визначений ст. 16 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, зокрема, що первинні профспілкові організації повідомляють роботодавця, у письмовій формі, про своє створення. Судом встановлено, що на час повідомлення про наступне вивільнення та на момент звільнення позивач не був членом Первинної профспілкової організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», натомість був членом ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського». Згідно ст. 16 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, за нормами якої первинні профспілкові організації письмово повідомляють про створення профспілки роботодавця. Суд критично оцінює твердження представників відповідача, а також третьої особи без самостійних вимог про те, що відповідач не був повідомлений про діяльність профспілки ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» і не одержував відповідних листів, оскільки 27 січня 2016 року третя особа підписала лист на імя вказаної профспілки з вимогами щодо надання необхідних документів, що свідчить про одержання первинного повідомлення (т. 1 а.с. 22). Відповідач та третя особи посилаються на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року як на підставу згідно ч.\~3 ст. 61 ЦПК України вважати встановленим факт неповідомлення підприємства як роботодавця про створення та діяльність на підприємстві ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» Проте погодитись з вказаним доводом суд не може, оскільки вказаними судовими рішеннями було встановлено вказаний факт на час звільнення позивачів у тій справі, що мало місце 29 січня\~2016 року та 15 лютого 2016 року. Натомість розпорядження про майбутнє вивільнення позивача у справі що розглядається було підписано 10 березня 2016 року, а про його звільнення 13 травня 2016 року. Більше того, за станом на 10 березня 2016 року в провадженні Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська перебувала цивільна справа, на яку посилаються представники відповідача та третя особа, і в якій вирішувалось питання щодо факту належного повідомлення відповідача як роботодавець про створення та діяльність на підприємстві профспілкової організації ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», а 31 березня 2016 року у цій справі було ухвалене рішення. Таким чином, до 13 травня 2016 року відповідач достеменно знав і про діяльність вказаної профспілкової організації, і про членство в ній позивача. Згідно ст.\~43 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Відповідач не одержував згоди профспілки на звільнення позивача, у звязку з чим ухвалою Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська в судовому засіданні 26 серпня 2016 року третю особу було зобовязано надати такий висновок (т.\~1 а.с. 120). Третьою особою ППО ВПС «Свобода Праці» ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» було надано висновок, у якому було прийнято рішення про відмову в наданні згоду на звільнення працівника. Відмова мотивована як посиланнями на макроекономічні показники, зміни в законодавстві та загальні міркування щодо рівня прибутковості позивача, так і безпосереднім порушенням вимог законодавства про працю: недотриманням прав професійних спілок на участь у вирішенні питань скорочення працівників, неврахуванням кваліфікації та продуктивності праці позивача порівняно з іншими працівниками, що були залишені на роботі (т.\~1 а.с. 127). Суд виходить з того, що знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного повідомлення про майбутнє вивільнення працівників навіть профспілки, чиї повноваження не заперечуються відповідачем, а саме рішення про скорочення приймалось через 2 тижні після попереднього збільшення аналогічних посад з призначенням на них працівників, яким було надано перевагу на залишення на роботі перед позивачем. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що відмова профспілкової організації в наданні згоди на звільнення позивача не може вважатись як необґрунтована, а скорочення посади позивача та його наступне звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП відбулось з порушенням законодавства, тому позовні вимоги про поновлення на роботі підлягають задоволенню. Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права. Відповідно до ч.\~7 ст.\~43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст.\~21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою ст.\~15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Порядок розрахунку при середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України №\~100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями) Згідно абз. 4 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, а якщо працівник на працював ці 2 місяці та попередні 2 місяці виходячи з посадового окладу працівника. Згідно з наданою відповідачем довідкою про середню заробітну плату (т. 1 а.с. 82), сума належної до виплати позивачу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 13 травня 2016 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 19 грудня\~2016 року (останній день в межах заявлених позивачем вимог) складає: 427 грн. 93 коп. (середньоденна заробітна плата за два місяці, які передують звільненню) * 153 робочих дні (за які здійснюється виплата середньої заробітної плати) = 65 473 грн. 29 коп. При таких обставинах позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 65 473 грн. 29 коп. підлягають задоволенню. Згідно ч.\~3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору згідно п.1 ч.\~1 ст.\~5 закону України «Про судовий збір» та у звязку з повним задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп. за вимогою немайнового характеру про поновлення на роботі та в сумі 653 грн. 73 коп. за вимогами майнового характеру про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а разом 1\~205 грн. 93 коп. Відповідно до п.п.\~2, 4 ч.\~1 ст.\~367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати але не більше ніж за один місяць, та у справах про поновленні на роботі незаконно звільненого працівника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved