Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

В січні 2019 року відкрите провадження за позовом [PERSON], в якому вона просила: стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» 53 101,74 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 30.07.2018 року її звільнено з посади маляра-штукатура за власним бажанням, в звязку із виходом на пенсію. При звільненні їй не виплачено нараховану заробітну плату за липень 2018 року, компенсацію за невикористану відпустку та матеріальну допомогу. Причина невиплати даних коштів пояснюється товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» відсутністю грошових коштів. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. 20.02.2019 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності відповідача, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: він повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Із наявних у справі письмових доказів суд встановив наступне. Згідно копії трудової книжки від 20.07.1973 [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР-ГТВ» та 30.07.2018 року її звільнено за власним бажання в звязку із виходом на пенсію. Відповідно до довідки № 24/2042 від 08.11.2018 року станом на дату її видачі заборгованість з виплати заробітної плати перед [PERSON] становить 16 218,06 грн. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.233 КзпП України\~ працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права В Рішенні Конституційного суду України від 22.02.2012 року N 4-рп/2012 також зазначено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Судом встановлено, що [PERSON] 30.07.2018 року звільнено за власним бажання в звязку із виходом на пенсію. Відповідно до довідки № 24/2042 від 08.11.2018 року станом на дату її видачі заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] становить 16 218,06 грн. Отже, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати в розмірі 16 218,06 грн. суд задовольняє. Водночас, позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з 30.07.2018 року до 30.11.2018 року в розмірі 36 883,68 грн. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 (зі змінами та доповненнями), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення\~ середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. На час розгляду справи, ТОВ «ІНТЕР-ГТВ» не надав доказів сплати заробітної плати. Позивачем наданий розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, який відповідачем не спростований та відповідає вимогам закону. Отже, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з 30.07.2018 року до 30.11.2018 року в розмірі 36 883,68 грн. суд задовольняє. За такого рішення, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору, оскільки відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved