Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради Ігнатенко О.В. звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат 146976,69 грн., а також стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2204,66 грн.. З позовної заяви виходить, що Городнянською центральною районною лікарнею, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради, було укладено з [PERSON] договір про стажування в інтернатурі № 222 від 01.08.2017 року. Умовами договору, зокрема п. 1.1., передбачено, що КНП «Городнянська центральна районна лікарня» ( Виконавець) бере на себе зобов`язання безоплатно здійснити стажування відповідача ( Замовник ) в інтернатурі за спеціальністю «Анестезіологія та інтенсивна терапія» за навчальним планом і програмою, затвердженою для цієї спеціальності МОЗ України, на строк до 31.07.2019 року. Згідно п. 2.1.2. договору виконавець забезпечує необхідні умови інтерну для здобуття знань та практичних навичок з обраної спеціальності. У пунктах 2.2.2. та 2.2.3. договору зазначено, що виконавець має право вимагати від замовника обов`язкового відпрацювання на протязі 4 років в Городнянській центральній районній лікарні ( правонаступник КНП «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради ) після закінчення інтернатури, та у разі дострокового розірвання договору, невиконання або неналежного виконання договору, повернути грошові кошти витрачені на навчання в інтернатурі. Замовник згідно п. 3.1.6. договору після проходження інтернатури зобов`язаний відпрацювати за спеціальністю 4 роки в Городнянській центральній районній лікарні ( правонаступник КНП «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради ) та згідно п. 3.1.7. договору у разі дострокового припинення договору незалежно від такого припинення, замовник компенсує виконавцю грошові витрати, понесені закладом охорони здоров`я і пов`язані з проходженням інтернатури, з урахуванням індексу інфляції за весь період стажування. За період проходження [PERSON] інтернатури Комунальним некомерційним підприємством «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради було витрачено на заробітну плату 98138,48 грн., до того ж нарахування ЄСВ 22% склали 21590,47 грн.. Окрім заробітної плати, витрати на відрядження склали 27247,74 грн., з яких виплачено 18120,00 грн. за період з 29.08.2017 року по 26.02.2019 року згідно акту звірки № 173 від 17.09.2019 року та нараховані 9127,74 грн. за період з 16.07.2019 року згідно акту звірки №174 від 17.09.2019 року. Загальна сума затрачених фінансових ресурсів складає 146976,69 грн.. Наказом № 43-к від 31.07.2019 року у зв`язку із закінченням інтернатури [PERSON] було звільнено за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Враховуючи вимоги договору та наказу Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА № 22-1 від 20.06.2019 року, після закінчення інтернатури, а саме з 01.08.2019 року відповідач мала прибути для працевлаштування на посаду лікаря-анестезіолога до КНП «Городнянська ЦРЛ» Городнянської районної ради. По сьогоднішній день [PERSON] на роботу не прибула, заяву про прийняття на роботу не подавала, з питань працевлаштування не зверталася та про причини, що унеможливлюють працю у позивача не повідомляла. Вжиті КНП «Городнянська ЦРЛ» Городнянської районної ради заходи досудового врегулювання спору на дали позитивного результату. З огляду на викладене, а також враховуючи Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, посилаючись на те, що між сторонами був укладений договір про стажування в інтернатурі № 222 від 01.08.2017 року і відповідно з цього моменту згідно ст. 11 ЦК України між сторонами виникли цивільні права та обов`язки, виходячи з приписів ст. 525-526, 611, 631 ЦК України та положень укладеного між сторонами договору, КНП «Городнянська ЦРЛ» Городнянської районної ради просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою судді від 17 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в зазначеній справі. У судовому засіданні представники позивача Коробко Ю . М . та Трофимчук Д . М. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві, та посилаючись на ці обставини обґрунтовували заявлений позов. Зазначили, що випускники медичних вузів мають на вибір два варіанта проходження інтернатури, а саме або ж влаштовуються та сплачують власні кошти за проходження інтернатури або ж укладають договір з медичним закладом на безоплатне проходження інтернатури. Відповідач у даному випадку вибрала другий варіант, лікарня надала їй базу для проходження інтернатури. Крім того, саме лікарня зробила клопотання на проходження спеціалізації «Анастезіологія та інтенсивна терапія». Завдяки цьому клопотанню та проходженню інтернатури на базі Городнянської ЦРЛ [PERSON] отримала відповідну спеціальність. Якби цього лікарня не зробила, то відповідач була б сімейним лікарем. Саме через те, що лікарня потребувала лікаря-анестезіолога з відповідачем було укладено відповідний договір, була надана база для проходження інтернатури, відповідач була зарахована в штат як лікар-інтерн, їй нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, але лікарем вона не працювала, оскільки була лікарем - інтерном. Інтернатура передбачала проходження очного і заочного навчання та відповідних циклів, що обумовлювало проходження інтернатури в певних медичних закладах. Саме тому [PERSON] фактично не перебувала у Городнянській ЦРЛ та на період інтернатури відряджалась до інших медичних установ, їй виписувались відрядження і виплачувались кошти. Підтвердили, що лікарня є платником єдиного соціального внеску та фінансується з районного бюджету та коштів медичної субвенції. Звертають увагу на те, що якби позивач не погодилась на умови договору, не взяла б на себе зобов`язань після проходження інтернатури пропрацювати в лікарні 4 роки, то їй би не була надана база для навчання і вона б мала проходити інтернатуру за власний кошт. Натомість лікарня б кошти, які були виділені на фінансування закладу і які були виплачені за умовами договору відповідачу, витратила б на інші поточні потреби. Натомість вийшло так, що позивач за свої кошти вивчив лікаря для іншого медичного закладу. Підтверджують, що кошти в сумі 9127,74 грн. знаходяться на рахунках лікарні і рахуються як кредиторська заборгованість та відповідачем до цього часу так і не отримані. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред`явлений позов не визнала у повному обсязі та заперечувала з приводу його задоволення. Зазначила, що у червні 2017 року вона закінчила 6 курс медичного університету та отримала диплом лікаря. Після цього постало питання проходження інтернатури. Існує два варіанти проходження інтернатури, а саме безоплатний та платний. Останній передбачав те, що вона самостійно за власні кошти мала б сплачувати медичному закладу за проходження інтернатури та надання відповідної бази. Вона ж обрала варіант безоплатного проходження інтернатури, який передбачав укладення договору про стажування в інтернатурі з Городнянською центральною районною лікарнею. За умовами договору лікарня брала на себе зобов`язання безоплатно здійснити її стажування в інтернатурі, а вона в свою чергу зобов`язувалась після проходження інтернатури відпрацювати за відповідною спеціальність у цій лікарні 4 роки. Підтверджує те, що вона знайомилась з умовами договору, ці умови їй були зрозумілі і вона особисто підписала договір про стажування в інтернатурі. Вона усвідомлювала, що умовою її безоплатного проходження стажування являється обов`язок відпрацювання за посадою в лікарні 4 роки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, вона ж свої зобов`язання перед лікарнею за час проходження інтернатури виконала, після закінчення інтернатури взяті на себе зобов`язання відпрацювати 4 роки в лікарні не виконала. Після підписання договору вона з 01.08.2017 року розпочала своє стажування в інтернатурі. Стажування проходило в очній та заочній формі, при цьому цілий рік вона проходила навчання в Чернігівській обласній лікарні, але табелювалась і отримувала заробітну плату в Городнянській центральній районній лікарні, в тому числі і коли навчалась в Національній медичній академії післядипломної освіти імені П .Л . Шупила . Окрім зарплати, їй також нараховувались та виплачувались лікарнею витрати на відрядження. Перед закінченням стажування в інтернатурі вона прийняла рішення працювати в м. Чернігові, намагалась вирішити це питання з лікарнею, але їй запропонували в такому випадку повернути понесені медичним закладом витрати на її безоплатне стажування в інтернатурі. Їй не було зрозуміло як і чому вона має повертати виплачену їй зарплату як лікарю-інтерну, а тому вони з позивачем так ні до чого і не домовились. Наказ Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації за яким вона з 01.08.2019 року направлялась на роботу в Городнянську центральну районну лікарню нею було проігноровано і за гарантійним листом вона з 01.08.2019 року вийшла на роботу як лікар - анестезіолог в Чернігівській міській лікарні № 1. Визначені у позові суми нарахованої та виплаченої заробітної плати та витрат на відрядження вона не оспорює, окрім суми витрат на відрядження в розмірі 9127,74 грн., яких вона не отримувала. Представник відповідача - адвокат Слєпченко С.А. у судовому засіданні підтримав позицію відповідача, пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Підтримав пояснення позивача. Зауважив, що з пред`явленого позову вбачається, що відповідачу виплачувалась заробітна плата, яка являється безповоротною фінансовою величиною і не може стягуватись з особи. [PERSON] рахувалась на посаді лікаря-інтерна, отримувала заробітну плату за схемою та тарифним розрядом як лікар-інтерн, а тому він не бачить тут факту завдання лікарні шкоди. Вважає, що вимоги позивача були б обґрунтовані якщо б мова йшла про стягнення з відповідача витрат на навчання. Зазначив, що стороною відповідача не оспорюється факт укладення договору про стажування, але заявлені у позові суми не являються витратами на навчання, а є отриманою відповідачем заробітною платою, а тому у задоволенні пред`явленого позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Суд, з`ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог та заслухавши їх пояснення, надані в обґрунтування своєї позиції по суті спору, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного. З дослідженого в судовому засіданні договору № 222 про стажування в інтернатурі вбачається, що він був укладений 01.08.2019 року між Городнянською центральною районною лікарнею ( далі Виконавець ( База )) та [PERSON] ( далі Замовник ( Інтерн )). За умовами договору виконавець бере на себе зобов`язання безоплатно здійснити стажування в інтернатурі за спеціальністю «Анестезіологія та інтенсивна терапія» за навчальним планом і програмою, затвердженими для цієї спеціальності МОЗ України, на строк до 31.07.2019 року ( п.1.1. договору ). При цьому виконавець зобов`язався організувати та здійснити стажування інтерна за навчальним планом і програмою затвердженими для цієї спеціальності МОЗ України, забезпечити необхідні умови інтерну для здобуття знань та практичних навичок з обраної спеціальності, забезпечити працевлаштування замовника в межах його спеціальності в Городнянській центральній районній лікарні терміном на 4 роки після проходження інтернатури ( п. 2.1. договору ). Також договором визначено право вимагати від замовника обов`язкового відпрацювання на протязі 4 років в Городнянській ЦРЛ після закінчення інтернатури. У разі дострокового розірвання договору, невиконання або неналежного виконання договору виконавець має право повернути грошові кошти, витрачені на навчання в інтернатурі ( п. 2.2. договору ). Натомість замовник за умовами договору взяв на себе зобов`язання прибути до місця навчання в інтернатурі, якісно та добросовісно виконувати навчальні плани і відповідні програми, виконувати вимоги законодавства з організації надання освітніх послуг та після проходження інтернатури відпрацювати за відповідною спеціальністю 4 роки в Городнянській центральній районній лікарні. У разі дострокового припинення договору незалежно від причин такого припинення, замовник компенсує виконавцю грошові витрати, понесені закладом охорони здоров`я і пов`язані з проходженням інтернатури, з урахуванням індексу інфляції за весь період стажування ( п. 3.1. договору ). Сторони договору обумовили, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами, термін проходження інтернатури становить з 01.08.2017 року до 31.07.2019 року. Договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків, передбачених у змісті цього договору. Договір підписано головним лікарем Городнянської центральної районної лікарні Ігнатенко О.В. та замовником - фізичною особою ( інтерном ) [PERSON] ( а.с. 26-27 ). Комунальне некомерційне підприємство «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради являється правонаступником майна, всіх прав та обов`язків реорганізованої шляхом перетворення комунальної організації «Городнянська центральна районна лікарня» ( код ЄДРПО 02006225 ) ( а.с. 4-23 ). [PERSON] 20 липня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 58 ). 31 липня 2017 року за наказом Городнянської центральної районної лікарні № 59-ос [PERSON] , випускницю Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця зараховано на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Анестезіологія та інтенсивна терапія» відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 01.08.2017 року по 31.07.2019 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Керівником практики призначено заступника головного лікаря по медичній частині Коробко Ю.М. ( підстава : заява [PERSON] , направлення № 226, наказ по УОЗ № 152-0 від 20.07.2017 року ) ( а.с. 29 ). 31 липня 2019 року наказом по КНП «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради № 43-К звільнено [PERSON] , лікаря-інтерна зі спеціальності «Анестезіологія та інтенсивна терапія» відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії 31.07.2019 року у зв`язку із закінченням інтернатури, п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підстава : наказ по ЦРЛ № 59-ос від 31.07.2017 року. При цьому [PERSON] у вказаному наказі власноручним підписом підтвердила те, що вона ознайомлена з наказом та умовами договору про стажування в інтернатурі № 222 від 01.08.2017 року щодо відпрацювання в КНП «Городнянська центральна районна лікарня» після закінчення інтернатури з 01.08.2019 року ( а.с. 30 ). Згідно витягу з наказу по Управлінню охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації від 20.06.2019 року № 22-І «Про направлення на роботу після закінчення інтернатури» випускницю 2017 року Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця [PERSON] після закінчення інтернатури направлено з 01.08.2019 року в розпорядження головного лікаря Городнянської центральної районної лікарні для працевлаштування на посаду лікаря-анестезіолога з посадовим окладом згідно штатного розкладу ( підстава : направлення на роботу МОЗ України № 226 ) ( а.с. 25 ). Натомість в порушення умов укладеного між сторонами договору від 01.08.2017 року про стажування в інтернатурі, вищевказаного наказу по Управлінню охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації від 20.06.2019 року № 22-І, на підставі листа КНП «Чернігівська міська лікарня № 1» Чернігівської міської ради від 22.02.2019 року № 25-23/68 відповідач після проходження інтернатури працевлаштувалась у вказаній лікарні на посаді лікаря-анестезіолога ( а.с. 59 ). У частині 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії ( негативне зобовязання ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України ). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Слід зазначити, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини ( ст. 11 ЦК України ). Згідно приписів ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При цьому цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства ( ст. 14 ЦК України ). Як встановлено судом у судовому засіданні між сторонами було укладено договір про стажування в інтернатурі. Умови договору позивачем були виконані у повному обсязі і це у судовому засіданні підтвердила безпосередньо відповідач. Разом з тим, за умовами укладеного договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання після проходження інтернатури відпрацювати за відповідною спеціальністю 4 роки в Городнянській центральній районній лікарні. Також відповідач погодилась з умовами договору, які передбачали, що у разі невиконання нею взятих на себе зобов`язань вона має компенсувати позивачу грошові витрати, понесені закладом охорони і пов`язані з проходженням інтернатури. У судовому засіданні [PERSON] підтвердила той факт, що вона не виконала взяті на себе зобов`язання та незважаючи на успішне проходження стажування в інтернатурі на наданій позивачем базі вона відмовилась відпрацювати 4 роки за спеціальністю в Городнянській центральній районній лікарні. На вжиті позивачем заходи щодо досудового врегулювання спору та звернення лікарні 02.08.2019 року з відповідним листом на адресу відповідача щодо невиконання умов договору, остання надала відповідь, де висунуті до неї вимоги вважала незаконними та відмовлялась їх виконувати, посилаючись на ст. 43 Конституції України, положення КЗпП України та стверджуючи, що вона має право на вибір місця, виду діяльності та роду занять ( а.с. 24, 28 ). У поданому до суду відзиві на позов та безпосередньо у судовому засіданні відповідач та її представник заперечуючи проти задоволення позову, посилались на те, що фактично між сторонами з 01.08.2017 року була укладена трудова угода, строк дії якої закінчився 31.07.2019 року, відповідач працювала на посаді лікаря-інтерна і отримувала заробітну плату, виплата якої закріплена вимогами чинного законодавства. Крім того, виплачена відповідачу заробітна плата є безповоротною фінансовою величиною і не може бути стягнена з особи. Натомість позивач, виходячи з положень укладеного між сторонами договору вимагає стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 146976,69 грн. в якості відшкодування понесених витрат на стажування [PERSON] в інтернатурі. При цьому вказані витрати складаються зі сплачених [PERSON] в період навчання заробітної плати, нарахованого ЄСВ та витрат на відрядження. Виходячи з вищевказаної позиції відповідача по суті заявлених позовних вимог, слід зазначити наступне. Стаття 61 Закону України «Про вищу освіту» дає визначення інтерна - особа, яка має ступінь магістра медичного або фармацевтичного спрямування і навчається з метою отримання кваліфікації лікаря або провізора певної спеціальності відповідно до переліку лікарських або провізорських спеціальностей інтернатури. Положення про спеціалізацію ( інтернатуру ) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.09.1996 року № 291 передбачає, що спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора)-спеціаліста певного фаху. Основним завданням інтернатури є підвищення рівня практичної підготовки випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, їх професійної готовності до самостійної лікарської (провізорської) діяльності. Інтернатура проводиться в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі - вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров`я ( п. 1.1, 1.2, 1.4 положення ). Пункт 7.3 вищевказаного Положення передбачає, що заробітна плата лікарям (провізорам)-інтернам протягом всього періоду навчання сплачується за рахунок закладів (установ), в які вони зараховані лікарями (провізорами)-інтернами, або закладом (установою), з яким укладено трудовий договір у розмірі, встановленому чинним законодавством. Витрати по відрядженню лікарів (провізорів)-інтернів на навчання у вищі заклади освіти здійснюється базовою установою стажування у такому ж порядку, як і при направленні спеціалістів на підвищення кваліфікації ( п. 7.5 Положення ). Отже, з метою отримання кваліфікації лікаря ( провізора ) - спеціаліста певного фаху кожен випускник вищого медичного закладу, незалежно від підпорядкування та форми власності, за професійними напрямками «Медицина» та «Фармація» має пройти первинну спеціалізацію ( інтернатуру ), яка є обов`язковою формою підготовки до професійної діяльності. Проходження інтернатури може бути як безоплатним, так і на платній основі за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Інтернатура проводиться в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних ( фармацевтичних ) вищих закладів освіти ІІІ-IV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів і закладів медичної ( фармацевтичної ) післядипломної освіти та стажування в базових установах та закладах охорони здоров`я. Зарахування молодих спеціалістів в інтернатуру здійснюється наказом Міністерства охорони здоров`я АР Крим, управління охорони здоров`я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, обласного, міст Києва та Севастополя ВО «Фармація», обласної міст Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічної станції. Зарахування проводиться на посади лікарів ( провізорів ) - інтернів. У даній справі відповідач [PERSON] обрала собі проходження інтернатури на безоплатній основі та після зарахування в інтернатуру на підставі наказу Управління охорони здоров`я Чернігівської облдержадміністрації та наказу Городнянської центральної районної лікарні, уклала з останнім не трудовий договір, а договір про стажування в інтернатурі, яким були визначені права та обов`язки сторін під час проходження стажування в інтернатурі. Стверджуючи про укладення між сторонами трудового договору, сторона відповідача посилається на приписи ст. 21 КЗпП України, яка передбачає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Натомість, укладена між сторонами угода від 01.08.2017 року не містить жодних положень, які б зобов`язували відповідача виконувати будь-яку роботу, а навпаки покладає на [PERSON] обов`язки якісно та добросовісно виконувати навчальні плани і відповідні програми, виконувати вимоги законодавства з організації надання освітніх послуг. Отже, виплачена відповідачу заробітна плата за навчання не є тотожною заробітній платі, яка виплачується працівникові за виконану роботу в розумінні та визначенні, яке наведено у ст. 94 КЗпП України. Разом з тим, діючі нормативні акти передбачають, що лікар-інтерн, проходячи стажування в інтернатурі, отримує заробітну плату протягом всього періоду навчання. Заробітну плату та витрати на відрядження лікаря-інтерна сплачував саме позивач і виплачені відповідачу вказані грошові кошти являються саме тими витратами, які поніс заклад охорони здоров`я у зв`язку з проходженням інтернатури [PERSON] .. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами 01.08.2017 року договір № 222 про стажування в інтернатурі відповідає положенням діючого законодавства, договір укладено між сторонами на законних підстава та він є обов`язковим для виконання сторонами. Судом також встановлено, і це підтвердила відповідач, що КНП «Городнянською центральною районною лікарнею» умови договору № 222 від 01.08.2017 року виконані у повному обсязі : відповідач на безоплатній основі пройшов стажування в інтернатурі, грошові витрати, пов`язані з проходженням інтернатури, у вигляді виплаченої заробітної плати та витрат на відрядження лікарю-інтерну під час навчання поніс позивач, як заклад охорони здоров`я, який взяв на себе зобов`язання здійснити стажування відповідача, остання отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність саме завдяки позивачу та за його кошти. У свою чергу, відповідач умови договору не виконала та після проходження інтернатури взяті на себе зобов`язання відпрацювати за відповідною спеціальністю у Городнянській центральній районній лікарні не виконала. Це в свою чергу дає позивачу підстави вимагати відшкодування відповідачем витрат, понесених закладом охорони здоров`я у зв`язку з проходженням [PERSON] інтернатури. При цьому суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення ЦК України, які регулюють договірні правовідносини і передбачають відповідальність за їх невиконання, а не положення КЗпП України, оскільки у даному випадку твердження сторони відповідача про укладення між сторонами трудового договору не відповідає дійсності. Визначаючи у позові суму витрат, які підлягають відшкодуванню, позивач обґрунтовує її розміром коштів, які були витрачені на виплату [PERSON] під час навчання заробітної плати, нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 22 % та коштів, виплачених у якості відшкодування витрат на відрядження ( а.с. 31-35 ). Даючи оцінку правомірності визначеної позивачем для відшкодування суми витрат в розмірі 146976,69 грн., суд враховує те, що сторони підтвердили, що кошти в розмірі 9127,74 грн. обліковуються на рахунках позивача як кредиторська заборгованість і не були отримані відповідачем, а тому відповідні правові підстави для їх стягнення з відповідача у даному випадку відсутні. Окрім того, не підлягає стягненню з відповідача сума нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 21590,47 грн., оскільки відповідно до підпункту 1 п. 1 Розділу 2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 КНП «Городнянська центральна районна лікарня» Городнянської районної ради є платником єдиного соціального внеску як роботодавець. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню в якості відшкодування витрат сума в розмірі 116258, 48 грн., як розмір витрат, понесених закладом охорони здоров`я у зв`язку з проходженням відповідачем інтернатури. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1743,88 грн.. Враховуючи наведене,

Outcome: partial