Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В червні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 28.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство не ведеться. Разом подружжя не проживає, шлюбні відносини припинені з 2018 року. Спір про поділ майна відсутній. Позивач зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та протирічить її інтересам. На примирення позивач не згодна, оскільки шлюб розпався остаточно та сім`ю вже не зберегти. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28.12.2007 року Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №22. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26 вересня 2019 року. Позивач до підготовчого судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позові просила справу розглядати без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2007 року, виданого Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, позивач та відповідач з 28.12.2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 22, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 05.05.2008 року Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинились з 2018 року, подружжя разом не проживає та не ведене спільне господарство, сторони в психологічному плані несумісні, подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна сторони не мають. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Проте, вимога позивачавирішити питання щодо залишення позивачу прізвища « [PERSON] » не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 113 СК, після розірвання шлюбу [PERSON] не позбавлена права іменуватися своїм прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище, спір про це право між сторонами відсутній, а тому в цій частині судом не розглядається При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved