Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, в особі начальника Кисельової Валентини звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд: 1) позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок малолітнього [PERSON] , відкритого у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який потребує постійного догляду та лікування. У грудні 2018 року мати залишила сина за місцем проживання його бабусі [PERSON] , на зв`язок із сином не виходить. [PERSON] з 16.10.2019 року перебуває у КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» на повному державному утриманні. 11.06.2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 03.07.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 16.12.2020 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялась за відомими адресами, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, в судове засідання не з`явилась повторно. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з наданої КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» інформації [PERSON] , [INFO] - народжений з патологічними відхиленнями, спостерігався дільничним лікарем-педіатром та дільничною медичною сестрою. Рекомендації щодо лікування дитини в умовах стаціонару залишені поза увагою матері. Висновок лікарів полягає у необхідності вжиття контролюючих заходів по відношенню до сім`ї хлопчика під час виконання ними батьківського обов`язку щодо нього. Головним лікарем стверджено, що поведінка і ставлення батьків та бабусі до дитини може суттєво загрожувати фізичному здоров`ю та повноцінному психологічному розвитку [PERSON] . [PERSON] неодноразово викликалась до Служби у справах дітей на бесіду з питання про стан виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] . Згідно довідки № 169/02-21 від 16.07.2020 р. з виконкому Любачівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації не проживає. [PERSON] , [INFO] з 16.10.2019 р. перебуває у КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» на повному державному утриманні, як дитина фактично позбавлена батьківського піклування, що підтверджується листом вказаного закладу № 267 від 21.07.2020 р. З листа також вбачається, що ніхто з близьких та родичів жодного разу не відвідав [PERSON] в закладі. Наведене також вбачається з листа КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» № 501 від 14.12.2020 року. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Відповідно до ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно законодавству України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Однією з підстав позбавлення батьківських прав, передбачених ст. 164 СК України, є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття ст. 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина, не цікавиться станом його здоров`я, не приймає участі у лікуванні, не забезпечує його необхідними речами для розвитку. Хлопчик перебуває у відповідному закладі та повністю утримується за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин справи матеріали справи не містять. При вирішенні позову суд приймає до уваги рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 465 від 11.08.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, суд враховує зміст ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Отже, заявлений позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved