Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив договір оренди землі за адресою: м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, буд. 23А, загальною площею земельної ділянки 1,4074 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:07:202:0051, укладений 09.11.2006 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3314 - розірвати датою 18 листопада 2015 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 09 листопада 2006 року між ним та відповідачем був укладений вищевказаний договір оренди землі, який був посвідчений приватним нотаріусом. 18 листопада 2015 року позивач відчужив належні йому будівлі та споруди, які знаходяться на орендованій землі. Після відчуження будівель та споруд орендована земельна ділянка фактично змінила свій розмір, форму та межі, тобто з новими власниками нерухомого майна, необхідно погоджувати нові межі земельної ділянки. Зміна орендованої земельної ділянки, яка сталась внаслідок відчуження будівель та споруд, означає зміну індивідуальних ознак земельної ділянки, а отже є зміною складових частин предмету існуючого договору оренди земельної ділянки та є підставою для його розірвання. Згідно з переходом права власності на усе майна, яке знаходилось на орендованій земельній ділянці, з 18 листопада 2015 року позивач припинив користуватися орендовано земельною ділянкою та 03.12.2015 року підготував, підписав та подав через канцелярію Дніпропетровської міської ради заяву та акти про повернення земельної ділянки з оренди за Договором. На момент подання даного позову, жодної відповіді від відповідача на надійшло. Тому, є необхідність в захисті права позивача у суді. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Договір просили розірвати саме датою 18 листопада 2015 року, оскільки з цієї дати позивач не є власником нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці згідно спірного договору. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2006 року між [PERSON] та Дніпропетровською міською радою був укладений Договір оренди землі, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку за адресою: м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, буд. 23А, загальною площею земельної ділянки 1,4074 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:07:202:0051, який (договір) посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3314 (а.с.7-10). На вказаній земельній ділянці розташовані обєкти нерухомого майна, які належали позивачу, а саме: виробничий будинок літ. А-1, А1-2, А2-1, А3-1, а-1, загальною площею 1865,70 кв.м., сходи літ. а, вхід у підвал літ. а2, а3; будівля КПП літ. Б, ґанок літ. б, б1; котельна літ. Д; навіси літ. В, Г, Ж; сушарка деревини (тимчасова споруда) літ. Е; виставковий будинок (тимчасова споруда) літ. З; ворота № 2, 3, 5; огорожа № 4; транспортна стрічка № 9; пожежний гідрант № 10; козловий кран № 11; залізнична колія № 13; естакада № 14; мостіння І-ІІІ. Разом з тим, 18 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір дарування будівель та споруд, відповідно до якого позивач подарував, а [PERSON] прийняв в дар вищевказані будівлі та споруди, який (договір) посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5574 (а.с.12). На підставі вищевказаного, позивач 03 грудня 2015 року направив відповідачу заяву про припинення дії спірного договору, яку (заяву) відповідач отримав 03.12.2015 року за вх. № 36/6525 (а.с.13 на обороті). Проте, відповідач проігнорував вищевказану заяву, у звязку з чим, позивач просив розірвати договір в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Пунктами «а» та «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, між іншим, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється в разі, між іншим, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частини 1, 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі»). Разом із тим, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі, як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. Крім того, згідно ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування, а попередній власник має право на розірвання, у звязку з цим, договору оренди землі. При цьому, суд вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача про розірвання договору датою, коли він відчужив належне йому майно. Суд вважає, що договір може бути розірваний за рішенням суду з дати набрання рішенням суду законної сили. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим договір оренди землі за адресою: м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, буд. 23А, загальною площею земельної ділянки 1,4074 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:07:202:0051, укладений 09.11.2006 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3314 - розірвати. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial