Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

В січні 2017 року ТОВ «ФК «Укрфінресурс» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 травня 2007 року ТОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «УніКредит Банк», уклав з [PERSON] договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» №К14-26259021020744, за яким зобовязався відкрити [PERSON] картковий рахунок у національній валюті з лімітом 50000 гривень строком на 364 календарних дні, а [PERSON] зобовязалася повертати кредит щомісячними платежами, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 24% річних. ТОВ «УніКредит Банк» виконав своє зобовязання за договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов'язання, тому у неї виникла заборгованість по поверненню кредиту. 18 листопада 2013 року ПАТ «УніКредит Банк» та ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» уклали договір факторингу №2235, відповідно до умов якого ПАТ «УніКредит Банк» відступив на користь ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» своє право вимоги заборгованості за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» №К14-26259021020744 від 22 травня 2007 року, укладеного з [PERSON] В подальшому, 18 листопада 2013 року між ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс» був укладений договір факторингу №18/11, згідно з умовами якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 65334 гривень 76 копійок. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився. Проте, в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у разі його неявки у судове засідання проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти предявленого позову. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що [PERSON] не має боргових зобовязань перед ТОВ «ФК «Укрфінресурс». Так, позивач не надав до суду належних доказів, що підтверджують факт існування боргу [PERSON] перед ТОВ «ФК «Укрфінресурс», зокрема анкета позичальника для відкриття платіжної картки не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) і для укладення договору обовязковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. У вказаній анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобовязання: відсутня умова про обовязок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів, строк повернення грошових коштів, відсутні посилання на картку, з якої відповідач могла отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки. Крім цього, розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, оформленим згідно правил бухгалтерського обліку, та не підтверджує існування тих чи інших фінансових операцій. На протязі дії договору [PERSON] виконувала свої зобовязання належним чином, а тому відсутність боргових зобовязань підтверджується платіжними документами, зокрема відповідними квитанціями. Сума сплачених відповідачем квитанцій за договором №К14-26259021020744 від 22 травня 2007 року станом на грудень 2007 року становить 104797 гривень 50 копійок, а загальна сума сплачених коштів становить 124389 гривень 50 копійок. Представник відповідача також звернув увагу на ту обставину, що у відповідності до вимог ч.1 ст.1082 ЦК України, [PERSON] не отримувала від ТОВ «ФК «Укрфінресурс» письмового повідомлення про відступлення грошової вимоги, а тому у неї відсутній обовязок перед позивачем за кредитним договором. За вказаних обставин відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні предявленого позову. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2007 року ТОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «УніКредит Банк», уклав з [PERSON] договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» №К14-26259021020744 (а.с.8-8а). За яким ТОВ «УніКредит Банк» зобов'язався відкрити [PERSON] картковий рахунок у національній валюті України та видати міжнародну платіжну картку MasterCard з лімітом 50000 гривень строком на 364 календарних дні. В свою чергу, [PERSON] зобовязалася повертати кредит щомісячними платежами, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 24% річних. ТОВ «УніКредит Банк» виконав своє грошове зобов'язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000 гривень. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Встановлено, що 18 листопада 2013 року ПАТ «УніКредит Банк» уклав з ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» договір факторингу №2235 (а.с.14-18). За цим договором ПАТ «УніКредит Банк» передав ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» №К14-26259021020744 від 22 травня 2007 року, що підтверджується витягом з реєстру заборгованості боржників №2235 від 18 листопада 2013 року (а.с.27). 18 листопада 2013 року ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс» уклали договір факторингу №18/11. За умовами якого ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» зобовязався передати ТОВ «ФК «Укрфінресурс» права вимоги до боржників, що належать йому на підставі первісного договору факторингу, а ТОВ «ФК «Укрфінресурс» зобовязався прийняти вказані права вимоги та перерахувати за це грошові кошти (а.с.21-24). Як вбачається з витягу з Реєстру заборгованостей боржників до договору факторингу №18/11 від 18 листопада 2013 року ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» передав ТОВ «ФК «Укрфінресурс» права, які належали йому на підставі договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» №К-14-26259021020744 від 22 травня 2007 року, укладеного з [PERSON] (а.с.28). Відповідно до положення ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Згідно правової позиції. висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Укрфінресурс» направляло [PERSON] повідомлення №246 від 22 лютого 2017 року. Згідно якого [PERSON] повідомлялась про те, що на підставі договору факторингу №2235 та №18/11 від 18 листопада 2013 року ПАТ «УніКредитБанк» передало право вимоги щодо сплати заборгованості за кредитним договором ТОВ «ФК «Укрфінресурс», внаслідок чого дана компанія замінює ПАТ «УніКредитБанк» як кредитора у зобовязанні та набуває повний обсяг відповідних прав. Даним листом ТОВ «ФК «Укрфінресурс» гарантувало повне закриття боргу по кредитному договору за умови внесення платежу у розмірі 16850 гривень 92 копійки (а.с.95). Вказане повідомлення не було вручено особисто відповідачу, оскільки з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в графі отримувач вказано «мама» (а.с.96). Згідно правової позиції. висловленої Верховним Судом України в постанові від 17 грудня 2014 року у справі №6-143цс14, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. За загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Зважаючи на викладене, відповідач не була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» №К14-26259021020744 від 22 травня 2007 року від ПАТ «УніКредит Банк» до ТОВ «ФК «Укрфінресурс». З огляду на це, у 2013 році [PERSON] сплачувала платежі на погашення кредитної заборгованості за вказаним договором на користь ПАТ «УніКредит Банк», що підтверджується квитанціями від 24 липня 2013 року та від 27 вересня 2013 року (а.с.74). 22 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до юридичної компанії «Дельта М», яка здійснює юридичне обслуговування ТОВ «ФК «Укрфінресурс», де їй було вручено лист №246 від 22 лютого 2017 року, яким ТОВ «ФК «Укрфінресурс» гарантує закриття боргу по кредитному договору за умови сплати платежу у сумі 16850 гривень 92 копійки. У звязку з цим, відповідач звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк», який є володільцем 100% акцій UniCreditGroup, з заявою щодо надання інформації по кредитному договору, укладеного між нею та ПАТ «УніКредит Банк». Листом №17-290/96-5174 від 29 березня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив, що заборгованості за картковим рахунком №26259021020744, відкритому в ПАТ «УніКредит Банк» не виявлено. Даний картковий рахунок закритий 23 вересня 2013 року. Крім цього, ПАТ «Укрсоцбанк» не виявлено факту залучення третьої сторони з метою стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному рахунку (а.с.103). Крім цього, відповідач зазначила, що копії квитанцій від 2014 року про переказ готівки на користь ТОВ «ФК «Укрфінресурс» були проплачені її матірю та без її особистого відома. Оскільки, її матері періодично телефонували працівники ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та залякували погрозами. З загальнодоступної інформації Першого Всеукраїнського бюро кредитних історій вбачається, що кредитна угода №5 на суму угоди 50000 гривень є достроково припиненою (а.с.178-179). Згідно даних Міжнародного бюро кредитних історій відсутня інформація про наявність у [PERSON] зобовязань за вказаним кредитним договором (а.с.180-183). З письмових пояснень, наданих представником позивача, встановлено, що заборгованість [PERSON] була перенесена з балансового рахунку ПАТ «УніКредит Банк» на позабалансовий. У звязку з цим, лист від ПАТ «Укрсоцбанк» щодо відсутності у відповідача заборгованості за картковим рахунком, відкритому в ПАТ «УніКредит Банк», не свідчить про те, що заборгованості перед ТОВ «ФК «Укрфінресурс» не існує. Згідно виписки по особовому рахунку заборгованість була перенесена. Так, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника (а.с.109). Так, згідно Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями, затвердженого постановою Правління НБУ №351 від 30 червня 2016 року, активна банківська операція це операція, що обліковується банком за активними балансовими або позабалансовими рахунками Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 року №280, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 липня 2004 року за №918/9517. До таких операцій належать усі види кредитних операцій, операції з розміщення коштів на кореспондентських рахунках в інших банках, операції з придбання цінних паперів, дебіторська заборгованість, у тому числі дебіторська заборгованість за господарською діяльністю, інші активні банківські операції, уключаючи нараховані за всіма цими операціями доходи. Крім цього, згідно п.7 постанови Правління НБУ №172 від 01 червня 2011 року «Про затвердження відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву», відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Таким чином, визнання кредитної заборгованості банку безнадійною та списання її за рахунок резерву не припиняє зобов'язання в розумінні ст.605 ЦК України шляхом звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Всупереч цьому, представник позивача не надав до суду належних та допустимих доказів на обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитним договором. Зокрема, з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року (а.с.4), а також з виписки по особовому рахунку (а.с.111-171) не вбачається та обставина, що при визначенні розміру заборгованості [PERSON] були враховані платежі, сплачені протягом 2013-2014 років, згідно копій квитанцій, що приєднані до матеріалів цивільної справи (а.с.74,88-92). Тому, не вбачається можливим з'ясувати дійсну суму заборгованості з урахуванням її складових та визначенням періоду не сплати. Крім цього, згідно положення ч.1 ст.598 та ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Саме тому, представником позивача не наведено ґрунтовних доводів з приводу того, що згідно інформації Першого Всеукраїнського бюро кредитних історій статус зазначеного кредитного договору визначено як достроково та фактично завершений 10 вересня 2009 року, а також з приводу того, що згідно листа ПАТ «Укрсоцбанк» картковий рахунок [PERSON] закритий 23 вересня 2013 року. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Укрфінресурс» не підтверджено належними та допустимими доказами розмір заявленої до стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на це, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні предявлених ТОВ «ФК «Укрфінресурс» позовних вимог. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №477 від 27 грудня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову ТОВ «ФК «Укрфінресурс» сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень. Проте, у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed