Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Державне підприємство «Служба капітана [PERSON] морського рибного порту» звернулось до суду із позовом в якому просить стягнути на користь ДП «Служба капітана [PERSON] морського рибного порту» з відповідача [PERSON] загальну суму 116605,12 гривень основного боргу, судові витрати повязані з розглядом цивільної справи в розмірі 1166,05 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.09.2009 року позивачем отримано акт про результати фінансово-господарської діяльності підприємства відповідно до якого підприємству заявлено вимоги Контрольно-ревізійного управління в Одеській області №110-29/979 від 19.10.2010 року «Про усунення фінансових порушень» в частині пункту 2 - щодо проведення претензійно-позовної роботи з повернення зайво виплачених коштів [PERSON] у сумі 116 605,12 грн. чи стягнення з винної особи, у зайвих грошових виплатах, коштів в сумі 116605,12грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст.127,\~133,\~136 КЗпП України\~та ст.ст.1212-1215 Цивільного Кодексу України, зазначеним актом встановлено порушення щодо перебування відповідача на посаді головного бухгалтера за сумісництвом. Не погоджуючись із зазначеним актом позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання частково недійсним (скасування) рішення субєкта владних повноважень пункту 2 вимог №110-29/979 від 19.10.2010 року. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2012 року, залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного Суду України, позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено. 14.03.2014 року позивачем отримано лист - розяснення [PERSON] обєднаної Державної фінансової інспекції від 04.03.2014 щодо порядку повернення грошових коштів в розмірі 116605,12 від відповідача. Позивач також зазначає, що відповідачу було направлено претензію за №1 від 09.04.2014 року, та продовжено строк погашення заборгованості до 06.09.2014 року, проте відповідачем заборгованість не погашена (а.с.3-6). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини того, що повернення заробітної плати в порядку ст.1215 ЦК України неможливо. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту за №110-15/17 від 27.09.2010р. «Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Морська адміністрація [PERSON] морського рибного порту» за період з 01.02.2008 р. по 01.08.2010 р.», у висновках якого, серед іншого, наголошено на порушення Адміністрацією вимог п.4\~Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 р. №245\~«Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, ст.102-1КЗпП, та\~ст.19 Закону України «Про оплату праці» та зобовязано позивача провести претензійно позовну роботу із відповідачем щодо повернення зайво виплачених коштів [PERSON] в сумі 116605,12 гривень (а.с.6-29). Як вбачається з позовної заяви від 24.11.2010 року позивач не погодившись із вимогами зазначеними в пункті 2 Акту №110-29/979 від 19.10.2010 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання частково недійсним (скасування) рішення субєкта владних повноважень пункту 2 вимог №110-29/979 від 19.10.2010 року (а.с.30-35). Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2012 року, залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного Суду України, позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.44-54). [PERSON] обєднаної Державної фінансової інспекції від 04.03.2014 позивача повідомлено про виконання останнім п.2 акту за №110-15/17 від 27.09.2010 р. «Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Морська адміністрація [PERSON] морського рибного порту» щодо повернення грошових коштів в розмірі 116605,12 грн. від відповідача (а.с.56). Як вбачається з претензії за №1 від 09.04.2014 року відповідачу заявлено вимогу про сплату грошових коштів в розмірі 116605,12 гривень в строк до 31.05.2014 року на користь позивача (а.с.57-58). Згідно листа на імя відповідача від 20.06.2014 року, вбачається, що останній запропоновано сплатити суму боргу в строк до 06.09.2014 року (а.с.59). Судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин. У відповідності до положень ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст.1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. На думку суду позивачем не доведено факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 116605,12 гривень, які є заробітною платою, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України\~поверненню зазначена сума не підлягає. А відтак позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені у звязку із їх недоведеністю.

Outcome: dismissed