overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В січні 2017 року до суду звернулась [PERSON], яка просить встановити факт належності їй архівної довідки за №01-17/401 від 26 грудня 2016 року, яку видано комунальною установою „Трудовий архів Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди її роботи в колгоспах ім.Шевченка та ім.Орджонікідзе, КСП «Костюківське», СВК «Костюківський», ТОВ «Костюківське» с.Костюківка Теплицького району, не зазначено її по батькові, що потрібно для призначення та нарахування пенсії по досягненню пенсійного віку. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в архівній довідці №01-17/401 не вказано її по батькові, що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що знає заявника більше тридцяти років, в 1986 вони одружились. [PERSON] працювала в колгоспі с.Костюківка спочатку нянею в дитсадку, а потім техпрацівником в конторі, а він працював шофером в цьому колгоспі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №01-17/401, виданої 26 грудня 2016 року комунальною установою „Трудовий архів про те, що в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспу ім.Шевченка, колгоспу ім.Орджонікідзе, КСП «Костюківське», СВК «Костюківський», ТОВ «Костюківське» с.Костюківка Теплицького району за 1986-2007 роки значиться [PERSON]. Факт роботи заявника в сільськогосподарських підприємствах с.Костюківка підтверджується показами свідка [PERSON]. Відомості, що викладені в архівній довідці, узгоджуються з записами в трудовій книжці БТ-І №5466923, яку було видано 09 листопада 1982 року на імя [PERSON]. [PERSON] народилась 20 травня 1962 року в с.Костюківка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження(ІV-УР №004899). 16 лютого 1986 року [PERSON] в Костюківській сільській раді Теплицького району уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

В січні 2017 року заявник звернувся з заявою про встановлення місця відкриття спадщини. Вказував на те, що 08 травня 2006 р. помер його батько\~[PERSON], який на час смерті відбував покарання у Снігурівській виправній колонії № 5. Після його смерті відкрилася на спадщина на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] зареєстрованого місця проживання не мав, тому приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки неможливо встановити останнє місце проживання померлого. Оскільки зазначена обставина заважає заявнику реалізувати свої спадкові права,\~\~просив суд встановити факт того, що місце відкриття спадщини після смерті [PERSON], померлого 08.05.2006 р., є місцезнаходження його нерухомого майна. Заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, свої вимоги підтримав, просив задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зацікавлена особа в судове засідання не зявилася, згідно заяви, просила про розгляд справи без її присутності. Заслухавши пояснення, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 08.05.2006 р. помер батько заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 030694. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить йому на підставі договору міни нерухомого майна № 1098. За час життя [PERSON] не був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою КП «ДЄЗ» «Пілот» від 12.10.2016 р. за вих. № 2458 Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до листа приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.11.2016 року заявнику було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька через відсутність доказів в частині місця відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника: вказана обставина заважає заявнику реалізувати свої спадкові права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34 237 грн. 80 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між сторонами 17 січня 2012 року укладено без номерний кредитний договір відповідно до умов яко-го, відповідач отримала кредит в сумі 2 500 грн. зі сплатою відсотків за користу-вання кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач, яка повідомлялась про час і місце слухання справи належним чи-ном, в судове засідання не зявилась. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 17 січня 2012 року між ПАТ КБ «Приват-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до умов якого, від-повідач отримала кредит в сумі 2 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Від-повідач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 34 237 грн. 80 коп. з яких: 2 404 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; 26 583 грн. 79 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 142 грн. 51 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. штраф фіксована частина; 1600 грн. 56 коп. - штраф процентна складова. Ці обставини підтверджуються: заявою-анкетою на відкриття рахунку від 17 січня 2012 року; умовами надання споживчого кредиту фізичним особам; розраху-нком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зо-бов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від пози-чальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного зако-нодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не ви-конала в повному обсязі взяті на себе зобовязання по кредитному договору в ре-зультаті чого станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 34 237 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 18 липня 2008 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в с. Шманьківці Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 01. Від подружнього життя в них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. Подружні відносини припинилися в липні 2016 року. З цього часу спільного господарства вони не ведуть, спору про поділ спільного майна немає. Після розірвання шлюбу позивач просить дитину залишити проживати з матірю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 18 липня 2008 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в с. Шманьківці Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 01. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося, подружні відносини вони припинилися в липні 2016 року, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 3 серпня 2013 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 179. Від подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різні погляди на життя. Між ними часто виникали сварки, непорозуміння. На даний час вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, миритись не бажають. [PERSON] просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з матірю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 3 серпня 2013 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 179. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Причиною припинення сімейних відносин стали часті сварки та непорозуміння між сторонами, які виникали через несумісність харктерів та різних поглядів на життя. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 10.01.2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 4. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з грудня 2015 року по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до суперечок, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору сторони не мають, дитина проживає разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, в тому числі через оголошення в газету «Южная правда», заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.01.2014 року, шлюб зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 4. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позовній заяві позивач вказав, що є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 21 червня 2014 року. Згідно заповіту спадкодавця, посвідченого Давидківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області 14 травня 2003 року, на випадок смерті [PERSON] вчинила заповітне розпорядження щодо будь-якого її майна на його користь. Він звернувся в Чортківську районну державну нотаріальну контору з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Стеценка, 1 в с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області, земельні ділянки за кадастровим номером 6125582600:01:001:0108 площею 1,20 га, за кадастровим номером 6125582600:01:001:0628 площею 0,08 га, в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Давидківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Своїм листом № 766/02-14 від 6 квітня 2016 року державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і розяснила необхідність вирішення цього питання в судовому порядку, оскільки спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також вбачається виправлення прізвища «Гамбура» на «Гембурич» у бланку державного акту на право власності на землю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Колиндянської сільської ради Чортківського району в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява про слухання справи за відсутності представника, позов визнає. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від нотаріальної контори до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 21 червня 2014 року померла [PERSON], після її смерті позивач відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 15 березня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 58. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 58, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 15 березня 2008 року. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.04.2008 року, актовий запис № 8 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05.11.2009 року, актовий запис № 32. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved