Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 12.12.2017\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якій Позивач просить суд: визначити розмір коштів на утримання (аліменти) дитини [PERSON] та стягувати їх з Відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, у розмірі не менше ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що перебувала у шлюбі із Відповідачем з 04.10.2003\~р. до 20.02.2007\~р., від цього шлюбу вони мають дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу і до тепер проживає з Позивачем. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р. у справі №\~364/322/17 з Відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4\~частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.03.2017\~р. і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, до законодавства України внесено зміни щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який тепер становлять 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому розмір аліментів, призначений вказаним судовим рішенням, на думку Позивача, має бути збільшений. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 21.12.2017\~р. відкрито провадження в справі, встановлено строк для подання відзиву на позов та призначено справу до підготовчого судового засідання на 24.01.2018\~р., відкладене на 15.02.2018\~р. за клопотанням представника Позивача. Крім того, Відповідачем 24.01.2018\~р. подано до суду зустрічний позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з проханням зменшити розмір аліментів, який стягується з нього за рішенням Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р., з 1/4\~частини його заробітку (доходу) до 1/6\~частини, оскільки після ухвалення цього судового рішення у Відповідача (боржник) змінився матеріальний та сімейний стан через укладення 29.04.2017\~р. шлюбу з [PERSON] і народженням 02.11.2017\~р. спільної дитини. Ухвалою суду від 15.02.2018\~р. прийнято зазначений зустрічний позов [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON], встановлено строк для подання відзиву на зустрічний позов, у звязку з цим оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 12.03.2018\~р., відкладене надалі на 28.03.2018\~р. за клопотанням представника Відповідача за первісним позовом. Ухвалою суду від 28.03.2018\~р. справу призначено до судового розгляду на 18.04.2018\~р. У судовому засіданні 18.04.2018\~р. представник Позивача за первісним позовом (Відповідача зустрічним позовом) вимоги первісного позову [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та заперечив проти задоволення вимог за зустрічним позовом [PERSON], посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві [PERSON], додаткових поясненнях до цієї позовної заяви (а.с.\~57-60) та запереченнях (відзиві) на зустрічний позов (а.с.\~69-70). Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] визнав у повному обсязі, подавши до суду 28.03.2018\~р. відповідну письмову заяву (а.с.\~83). Разом з тим, у судовому засіданні 18.04.2018\~р. просив задовольнити його позовні вимоги за зустрічним позовом, зменшивши розмір аліментів, посилаючись на обставини, викладені у зустрічному позові (а.с.\~35-36), пояснивши, що після ухвалення 04.04.2017\~р. рішення Володарського районного суду Київської області про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] у нього змінився матеріальний і сімейний стан, оскільки 29.04.2017\~р. він уклав шлюб з [PERSON], 02.11.2017\~р. у них народилась спільна дитина [PERSON]. Тому зараз він має нести додаткові витрати, повязані з матеріальним забезпеченням нової сімї у складі трьох чоловік, його дружина має здійснювати постійний догляд за малолітньою дитиною, що позбавляє її можливості мати власний дохід, вона лише отримує державну допомогу на дитину у розмірі 800\~грн. Також [PERSON] повідомив суд, що його сімя проживає в будинку дружини, свого власного будинку він не має, так само не має земельних паїв тощо, працює музичним керівником у Будинку культури в с.\~Городище-Пустоварівське на півставки, відповідно отримуючи заробітну плату в розмірі 1\~600\~грн. Відповідно до підпункту\~9 пункту\~1 розділу\~XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017\~р. №\~2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017\~р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті\~3 ЦПК України). За частинами першою, четвертою статті\~206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, розглянувши первісну позовну заяву [PERSON] та її додаткові письмові пояснення, зустрічний позов [PERSON], заперечення (відзив) на цей зустрічний позов, додані до них документи, заяву про визнання позовних вимог за первісним позовом, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу та зясовуючи наявність законних підстав для прийняття визнання Відповідачем первісного позову, виходить з такого. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959\~р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна рости, зокрема, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип\~6). Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (стаття\~51 Конституції України, статті\~150, 180 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 04.10.2003\~р. уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~58 (а.с.\~4), розірваний 20.02.2007\~р. Відділом реєстрації актів громадського стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~10 (а.с.\~5); від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії\~І-БК №\~319555, виданого 29.01.2016\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~8 (а.с.\~6), яка проживає разом із Позивачем за первісним позовом згідно з довідкою про склад сімї, виданою Володарською селищною радою Київської області від 03.11.2017\~р. №\~4419 (а.с.\~7). На підставі рішення Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р. (справа №\~364/322/17, провадження №\~2/364/161/17) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4\~частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.03.2017\~р. і до досягнення дитиною повноліття до 01.03.2023\~р. (а.с.\~8-11). Згідно з частиною четвертою статті\~82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За наведеними вище положеннями статті\~180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обовязок по утриманню дитини. Згідно з частиною другою статті\~182 Сімейного кодексу України(в редакції за станом на день прийняття зазначеного рішення Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину складав 30\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.07.2017\~р. набрав чинності Закон України від 17.05.2017\~р. №\~2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було викладено в новій редакції цитовану вище частину другу статті\~182 Сімейного кодексу України, яка визначила мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тим самим підвищивши державні гарантії і соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Конвенцією про права дитини Організації Обєднаних Націй від 20.11.1989\~р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття\~3 Конвенції). Разом з тим Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012\~р. №\~512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012\~р. за №\~489/20802 (в редакції наказу від 29.09.2016\~р. №\~2832/5) не передбачено право державного виконавця під час здійснення виконавчих дій у разі зміни встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину проводити подальше стягнення з урахуванням нового мінімального розміру аліментів, а тому таке право Позивача (стягувача) підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи наведене та беручи до уваги, що Позивач за первісним позовом просить змінити не в цілому розмір стягуваних аліментів (1/4\~частину доходу), а лише збільшити мінімальний його розмір з 30 на 50\~відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проти чого не заперечує сам Відповідач, яким подано заяву про визнання первісного позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову в частині збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів. Проте, у новому розмірі аліменти мають сплачуватися з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня звернення до суду з позовом (пункт\~23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006\~р. №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»), відтак у решти вимог первісного позову слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який стягується з нього за згаданим рішенням Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р., з 1/4\~частини його заробітку (доходу) до 1/6\~частини, суд виходить з такого. Як встановлено судом, на підставі рішення Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р. (справа №\~364/322/17, провадження №\~2/364/161/17) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4\~частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.03.2017\~р. і до досягнення дитиною повноліття до 01.03.2023\~р. (а.с.\~8-11). Судом встановлено також, що після ухвалення зазначеного рішення суду [PERSON] 29.04.2017\~р. уклав шлюб із [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії\~І-ОК №\~214462, виданим Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 29.04.2017\~р., актовий запис №\~24 (а.с.\~37); 02.11.2017\~р. у них народилась спільна дитина [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії\~І-ОК №\~366927, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~1617 (а.с.\~38). Разом з тим, Позивач за зустрічним позовом не навів суду переконливих та обґрунтованих обставин з підтвердженням їх відповідними належними і допустимими доказами стосовно такого погіршення його матеріального стану, що має наслідком неможливість сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі, через що цей розмір слід зменшити. Під час відкриття провадження в справі (ухвала суду від 21.12.2017\~р.) судом було розяснено учасникам справи, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті\~12 ЦПК України). Відповідно до статті\~192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас частиною першою статті\~182 Сімейного кодексу України визначено обставини, які суд має враховувати при визначенні розміру аліментів, а відтак і при зміні розміру аліментів, що вже стягуються. З огляду на це суд вважає, що сам факт укладення Позивачем за зустрічним позовом нового шлюбу та народження в цьому шлюбі дитини не є тією обставиною, що свідчить про неможливість сплати ним аліментів у розмірі, визначеному рішенням Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р., та, відповідно, вимагає зменшення цього розміру аліментів. До того ж, зважаючи на розмір заробітної плати, яку отримує Позивач за зустрічним позовом (названий ним в усних поясненнях у судовому засіданні), та враховуючи мінімальний розмір аліментів, визначений частиною другою статті\~182 Сімейного кодексу України, який має стягуватися на його неповнолітню дитину, народжену в першому шлюбі, зменшення частки його заробітку (доходу) не впливатиме на фактичний розмір аліментів, що підлягає сплаті [PERSON] на утримання своєї неповнолітньої дитини. З огляду на усе наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який стягується з нього за згаданим рішенням Володарського районного суду Київської області від 04.04.2017\~р., з 1/4\~частини його заробітку (доходу) до 1/6\~частини, не підлягають задоволенню. Вирішуючи дану цивільну справу, суд виходить із непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті\~141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті\~133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Проте, зважаючи на визнання Відповідачем первісного позову, суд застосовує положення частини першої статті\~142 ЦПК України, частини третьої статті\~7 Закону України «Про судовий збір», за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50\~відсотків судового збору. Відтак, з Відповідача слід стягнути на користь держави 50\~відсотків судового збору, який підлягав сплаті за подання даного позову. Зважаючи на усе наведене та

Outcome: partial