Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

До Березанського міського суду в порядку п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України надійшла цивільна справа за позовом Органу опіки і піклування Баришівської районної державної адміністрації до [PERSON] та [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] з 14.11.2006 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . По причині невиконання батьківських обов`язків з 05.11.2018 діти перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей та сім`ї Баришівської райдержадміністрації, з 17.04.2020 взяті на облік як діти, які залишилися без піклування батьків. 19.03.2020 Службою у справах дітей та сім`ї Баришівської райдержадміністрації проведено соціальне інспектування сім`ї [PERSON] та [PERSON] , в ході якого встановлено, що батьки не дбають про дітей, не мають для них продуктів харчування, житлово-побутові умови проживання антисанітарні, постільна білизна відсутня, відчувається неприємний запах, діти брудні, недоглянуті та погребують медичного огляду. Малолітні діти мають інвалідність: [PERSON] - діагноз F72 .0, [PERSON] - діагноз F 70.0, D50, [PERSON] - діагноз G 82.4. За результатами виїзду прийнято рішення про негайне вилучення дітей у батьків у зв`язку з загрозою їх життю та здоров`ю. Діти були влаштовані до педіатричного відділення Баришівської ЦРЛ на повне медичне обстеження та лікування. З 10.10.2018 сім`я [PERSON] перебувала у центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, по причині ризику вилучення дітей з сім`ї та невиконання батьківських обов`язків, низького рівня матеріального забезпечення. Під час відвідування родини працівниками Служби відповідачі були попереджені про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. До Баришівського ВП неодноразово направлялись листи про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності. 30.07.2019 соціальний супровід сім`ї [PERSON] припинено без подолання складних життєвих обставин. У подальшому родині постійно надавалися соціальні послуги. [PERSON] та [PERSON] мають низький рівень батьківського потенціалу, не дбають про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечують їм належні житлово-побутові умови та збалансоване і раціональне харчування, державна соціальна допомога на утримання 2-х дітей-інвалідів використовується не за призначенням. Власного житла не мають, періодично змінюють місце проживання і офіційно не працевлаштовані. На даний час родина проживає у будинку, який належить брату відповідача - [PERSON] . Рішенням Березанського міського суду Київської області від 18.05.2017 задоволено позов Органу опіки і піклування Березанської міської ради про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 28.11.2017 дітей повернуто до батьків на виховання і проживання. Проте, як вказує позивач, покращення умов для проживання, виховання та розвитку дітей не відбулось, а в дечому навіть погіршилося. Відповідачі не мають бажання займатися належним доглядом, вихованням, розвитком та утриманням дітей, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, визначених в ст.ст. 150, 152, 155 СК України. Відтак, за вказаних обставин, позивач просить суд постановити рішення суду про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з кожного з відповідачів аліменти на користь державного дитячого закладу, де перебуватимуть діти, на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У письмових поясненнях відповідачі вказували, що вони відчувають, що діти потребують іх турботи та уваги, батьківської підтримки. Після прийнятих рішень Березанським судом Київської області від 18.05.2017, та від 28.11.22017 відповідачі усвідомили свої помилки щодо неправильного виховання своїх дітей і у них є велике бажання повернути їх у сімю, забезпечити необхідними умовами та надати належне виховання. В задоволенні позовних вимог просять відмовити (а.с.108-112). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Вказала, що відповідачі не цікавляться життям дітей, їхнім вихованням та утриманням, лікуванням та оздоровленням, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а вжиті до них для покращення ситуації заходи не дали результатів. Надану соціальну підтримку та допомогу у вигляді одягу, засобів гігієни не використовують, згодом спалюють; інвалідні візки для дітей не використовуються, вони стоять на вулиці та псуються. Окрім того, соціальні працівники приходили і намагалися навчити [PERSON] прати, прибирати в хаті та готувати дітям їжу, але проведене навчання результатів не дало, в хаті безлад, сморід, діти брудні й голі, не ситі, зокрема, хлопчик [PERSON] 13 років виглядає на 6. Працівниками Органу Органу опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації 19.03.2020 було відвідано помешкання [PERSON] , і було встановлено, що діти перебувають у жахливих умовах, у [PERSON] виявлено пролежні, була встановлена загроза їх життю та здоровю, тому терміново було ініційовано питання про відібрання дітей від таких батьків помістивши [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до найближчого медичного закладу. Після відібрання дітей, жодного разу не провідували їх у дитячих будинках; на роботу не влаштувались. Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, вказавши, що мають намір та бажання брати участь у вихованні дітей, піклуватися про них та забезпечувати їх всім необхідним, від дітей не відмовляються. Заслухавши пояснення сторін по справі, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованим 14.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 165 (а.с.12). Від цього шлюбу подружжя має трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 21.05.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 70), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 85), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16.07.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 112) (а.с.13-15). Згідно з довідкою виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Київської області від 24.04.2020 № 368, [PERSON] та [PERSON] проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] ; технічний стан і характеристика житлової площі - незадовільна (а.с.38). Відповідно до рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 28.03.2017 № 75 «Про негайне відібрання дітей», у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за поданням служби у справах дітей та сім`ї від 27.03.2017 № 202, у [PERSON] та [PERSON] було відібрано дітей (а.с.27). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 18.05.2017, яке набрало законної сили 13.06.2017, позов виконавчого комітету (органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області) до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав було задоволено, в [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав, а дітей передано органу опіки та піклування - виконавчому комітету Березанської міської ради Київської області (а.с.28-30). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 28.11.2017, яке набрало законної сили 11.12.2017, позов [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, третя особа - Служба у справах дітей Березанської міської ради Київської області про повернення дітей було задоволено, малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , повернуто батькам [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Згідно з листами від 02.10.2018 № 437 та від 12.10.2018 № 452, Служба у справах дітей та сім`ї Березанської міської ради Київської області повідомила, що сім`я [PERSON] переїхала в будинок за адресою: [ADDRESS] , та просить директора Баришівського районного ЦСССДМ, а також Яблунівського сільського голову взяти сім`ю під ретельний нагляд та здійснити соціальний супровід сім`ю з метою адаптації дітей до нових умов проживання, а також попередження і мінімізації в подальшому складних життєвих обставин (а.с.39-40). В подальшому, у відповідності до актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] № 248 від 10.10.2018 та [PERSON] № 262 від 25.10.2018, № 277 від 14.11.2018, № 35-А від 21.03.2019, № 82 від 30.07.2019, № 87 від 31.07.2019, № 6 від 19.03.2020, комісією виявлено, що за адресою їхнього місця проживання: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в будинку панує антисанітарія, відчувається жахливий сморід, всюди брудно, періодично відсутня електроенергія, газ та водопостачання, не вистачає меблів, зокрема, шафи для одягу, стільців, стола, немає ванної та туалету. В наявності в одній кімнаті 2 ліжка, на яких сплять батьки та діти. Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають за вказаною адресою разом з батьками, мають занедбаний вигляд, хворобливий стан, школу не відвідують, іграшок не мають. Батьки ніде не працюють, проживають за рахунок виплат на дитину-інваліда. Родина не забезпечена в повному обсязі посудом, одягом, взуттям та продуктами харчування, засобами гігієни, постільна білизна відсутня. Земельну ділянку не обробляють, підсобне господарство не ведуть. За висновками комісії родина потребує значної матеріальної та моральної підтримки, батькам рекомендоване звернутись за отриманням гуманітарної допомоги, забезпечення навчання дітей та їх медичного огляду, проведено профілактичні бесіди. Комісією обговорено план дій щодо подолання складних життєвих обставин, здійснено виїзд до Яблунівської сільської ради та проведено розмову щодо здійснення контролю над сім`єю, а також надання допомоги; прийнято рішення звернутись до органів поліції для притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.19-25). У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти [PERSON] , [INFO] , від 04.02.2019, проведеного комісією Яблуневої ЗОШ І-ІІІ ступенів Баришівської районної ради Київської області за адресою: [ADDRESS], у зв`язку з невідвідуванням дитиною школи, встановлено, що за вказаною адресою санітарні умови незадовільні, в будинку не прибрано, дитина не має окремого місця для навчання та відпочинку, окремого спального місця, необхідних меблів. За висновками комісії сім`я перебуває у складних життєвих умовах, діти потребують догляду, не забезпечені продуктами харчування, одягу та взуття, дров для опалення (а.с.26). 13.02.2019 та 17.09.2019 Яблунева ЗОШ І-ІІІ ступенів Баришівської районної ради Київської області звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації з клопотаннями про надання допомоги у проведенні відповідної роботи з сім`є учня 1 класу [PERSON] , [INFO] , який прибув до школи 12.10.2018, та за весь період був у школі один день, а також сприяння у завершенні медичного обстеження [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відсутністю результатів якого, за словами батьків, дитина не ходить до школи (а.с.41-42). 20.02.2019 [PERSON] письмово зобов`язався відвезти дітей на обстеження до м. Ворзель (а.с.44). Згідно з висновками головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Баришівська центральна районна лікарня» Волокити Л. В. від 26.03.2020, малолітній [PERSON] , [INFO] , має інвалідність, діагноз F72, що підтверджується також посвідченням серії [NUMBER] , виданим УСЗН ВК Березанської МР 31.03.2017, остаточний висновок: тяжка розумова відсталість на органічному фоні (перивентрикулярна лейкомаляція, аномалія Арнольда-Кіарі, виражена деформація хребта, грудної клітки, нижніх кінцівок, пролежні); [PERSON] , [INFO] , страждає на аутизм, має розумову відсталість, виражену педагогічну запущеність, діагноз F 70, потребує медико-педагогічної та медико-соціальної корекції; [PERSON] , [INFO] , має інвалідність, діагноз G 82.4, остаточний висновок: церебральний спастичний тетрапарез, рухові порушення за класифікацією GMFCS ІV рівня, функція руки ІV рівня, когнітивна недостатність, затримка фізичного та психосоматичного розвитку, група здоров`я ІV, потребує медико-педагогічної та медико-соціальної корекції, а також лікування в реабілітаційному центрі (а.с.16-18,43). Згідно з медичним висновком КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Березанської міської рали» про дитину-інваліда віком до 18 років від 03.04.2019 № 8, [PERSON] , [INFO] , має захворювання церебральний спастичний тетрапарез, має рухові порушення за класифікацією GMFCS ІV рівня, функція руки за класифікацією MACS ІV рівня, когнітивну недостатність, код G 82.4 (а.с.45). Рішенням виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області від 19.03.2020 № 318-52-07 відповідачів [PERSON] та [PERSON] письмово попереджено про повну відповідальність за життя та здоров`я їх дітей, та у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вирішено негайно вилучити дітей у батьків [PERSON] та [PERSON] , помістивши їх до найближчого медичного закладу (а.с.33). Відповідно до акту про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють від 19.03.2020, представником Служби у справа дітей Майоровою Т. І., представником органів внутрішніх справ Хлонь В. В. та представником Органу опіки та піклування Яблунівської сільської ради Батюк Л. І. 19.03.2020 о 11 годині 10 хвилин за адресою: [ADDRESS] , здійснено примусове відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей; діти недоглянуті, доставлені в Баришівську ЦРЛ в край негативному стані, мають виражену затримку в фізичному та психосоматичному стані (а.с.32). Розпорядженням Баришівськї районної державної адміністрації Київської області прийнято № 86 від 17.04.2020 про відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей (а.с.34). Наказами Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області № 34, 35 та 36 від 17.04.2020, малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік, як дітей, які залишилися без піклування батьків та знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.35-37). У відповідності до путівок на влаштування до дитячого будинку-інтернату від 02.07.2020 № 53 та № 54, малолітні [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , [INFO], направлені до Білоцерківського дитячого будинку-інтернату на обслуговування та отримання соціальних послуг (а.с.93-94). Згідно з довідками Білоцерківського дитячого будинку-інтернату від 08.07.2020 № 615 та № 616, [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , [INFO], з 08.07.2020 перебувають в будинку-інтернаті на повному державному утриманні та являються його вихованцями (а.с.91-92). 22.04.2020 та 09.05.2020 комісією Яблунівської сільської ради проведено повторні обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідні акти, в ході яких встановлено, що санітарно-гігієнічні умови не покращились та залишаються незадовільними, в будинку брудно, посуд немитий, присутній неприємний запах. Будинок не облаштований для нормального проживання, відсутні опалення та водопостачання. В будинку є ліжка, проте відсутня постільна білизна, немає ванної кімнати та кухні. Після відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , належні умови для їх проживання та виховання не створені (а.с.87-88). Згідно з листом Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації від 27.03.2019 № 09-10/495, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 22.04.2019 та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю» отримує допомогу на дітей [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 364,60 грн., та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 638 грн. (а.с.46). Відповідно до повідомлення Баришівської районної філії Київського обласного центру зайнятості, [PERSON] та [PERSON] протягом 2019-2020 років до служби зайнятості в пошуках роботи та за консультаціями не звертались (а.с.82). Постановами Баришівського районного суду Київської області від 26.10.2018, 19.06.2020 [PERSON] та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП за невиконання ними своїх батьківських обов`язків та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу та попереджень (а.с.83-85,128). Згідно рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 323-54-07 від 28.05.2020, надано згоду на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та передано матеріали до Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації для подальшого звернення до суду (а.с.89). Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації за вих. № 01.01-49/271 від 27.04.2020 про доцільність позбавлення громадян [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] не дбають про дітей, не забезпечують їх харчуванням, житлово-побутові умови антисанітарні, діти недоглянуті, брудні, недоїдають та потребують медичного огляду, відтак, з метою забезпечення соціально-правових умов, збереження життя та здоров`я дітей Баришівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за необхідне звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей (а.с.6-8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції про права дитини, встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. За правилами ст. 163 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, за правилами, встановленими ч. 5 ст. 19 СК України, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, пов`язаного із захистом сімейних прав та інтересів, зокрема, про позбавлення батьківських прав. Як роз`яснено п. 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч. 2-3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідачі фактично самоусунулись від виконання батьківських обов`язків по відношення до своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за відсутності об`єктивних перешкод не дбають про здоров`я дітей, не турбуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток та стан здоров`я дітей, не забезпечують належною моральною та матеріальною підтримкою, відтак, свідомо ухиляються від виховання дітей та нехтують своїми батьківськими обов`язками. У відповідачів вже відбирали дітей без позбавлення батьківських прав, дітей було повернуто їм, згідно рішень Березанського міського суду Київської області від 18.05.2017,28.11.2017 висновків для себе не зробили, про дітей не турбуються, не забезпечують їх фізичний та духовний розвиток, не дбають про здоровя, харчування та гігієну. Сама лише констатація у судовому засіданні відповідачами своїх заперечень щодо позбавлення їх батьківських прав, з урахуванням їхньої попередньої поведінки та оцінки батьківських якостей, не може свідчити про їх інтерес до дітей та не є достатнім мотивом для спростування висновку про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. В той же час, попередньо вжиті до відповідачів заходи впливу у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також примусового відібрання дітей у зв`язку із виникненням реальної загрози їх життю та здоров`ю, виявились безрезультатними. Вказане, а також тривалість невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків свідчить про те, що вони зайняли пасивну позицію, не відвідують своїх дітей у інтернатах, де на даний час перебувають їх діти, тобто не бажають змінювати своє ставлення до дітей і в майбутньому. Доказів зворотного суду не надано та в судовому засіданні їх не встановлено. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (§ 54, 57-58). За таких обставин, після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, враховуючи наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення громадян [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який є обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей, систематичність та тривалий, винний, свідомий характер невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, безрезультатність попередньо вжитих до них заходів для заохочення виконання своїх батьківських обов`язків та безперспективність зміни їх поведінки в кращий бік у майбутньому, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів малолітніх дітей задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав. Приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши подані суду докази, враховуючи положення ст. 166, 180-183 СК України, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням батьківських прав стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей. Так, при вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що малолітні діти перебувають на утриманні у відповідних державних закладах, батьки належної матеріальної допомоги не надають, є працездатними, фізично здоровими, утриманців та інших аліментних зобов`язань не мають, не мають інших доведених обов`язкових і обтяжуючих їх фінансовий стан утримань та виплат з доходу, не має будь-яких обмежень до працевлаштування, що характеризує їх майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Будь-яких інших доказів на підтвердження існування обставин, що впливають на розмір аліментів, суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Виходячи з правового аналізу положень ст.ст. 166, 181 СК України, законодавством встановлено два способи присудження аліментів на утримання дитини за рішенням суду, а саме у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених фактичних обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідачів на користь відповідних закладів, де перебувають діти, аліментів на утримання їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме по 1/6 частки від доходу кожного з відповідачів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] , а також по 1/3 частки від доходу кожного з відповідачів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , так як вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає меті зобов`язання щодо утримання, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідає обставинам справи, інтересам сторін та інтересам малолітніх дітей, а також не суперечить чинному законодавству. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 28.04.2020. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 840,80 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved