Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

В січні 2018 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначає, що з 06.09.2008 р.вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,сторони є батьками неповнолітньої [PERSON],[INFO],на теперішній час між сторонами вирішується питання по розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо,відповідач участі у вихованні дитини не приймає,грошових коштів на її утримання не надає,офіційно ніде не працює. Посилаючись на те,що відповідач зобов*язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття,інших осіб не утримує,у можливості працювати за станом здоров*я не обмежений,проте постійного доходу не має,офіційно не працює,позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гр.щомісячно,стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 19.02.2018 р.відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено її розгляд на 05.03.2018 р.без виклику сторін,на 16.03.2018 р.без виклику сторін. Відповідач [PERSON]відзиву на позов не надав,клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін учасниками справи суду не подано. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України ,суд за відсутності відзиву відповідача на позов та за відсутності заперечень з боку позивача проти розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних доказів,ухвалює заочне рішення,що додатково гарантує відповідачу передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод доступ до правосуддя,в тому числі перегляд заочного рішення судом, що його ухвалив,за заявою відповідача. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON],[INFO],про що надана копія свідоцтва про народження дитини,яка проживає з матір*ю,на її утримання відповідач коштів у добровільному порядку не надає. Конституцією України\~проголошено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою\~де визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Добровільне врегулювання спору між сторонами не відбулося. При визначені розміру аліментів,які підлягають стягненню, суд враховує відсутність у відповідача роботи,постійних доходів,,відсутність з його боку участі в матеріальному забезпеченні спільної з позивачкою дитини не тільки шляхом сплати аліментів,а в інший спосіб. За таких обставин,доцільним в інтересах дитини для забезпечення їй матеріальної підтримки від батька є визначення аліментів у твердій грошовій сумі,виходячи з рівності обов*язків батьків утримувати дітей,у розмірі 1500 гр.щомісячно,що відповідає розміру витрат на забезпечення щоденних потреб дитини з урахуванням її віку за узгоджується із розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 2018 рік,що з урахуванням коштів від матері дає можливість утримувати дитину на належному гідному рівні. Доказів про наявність у відповідача інших утриманців,стягнень по виконавчим листам,обмеженість у можливості отримувати доходи за станом здоров*я,суду не надано. З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про задоволення позову в частині розміру стягнення аліментів як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Відповідно до ст.133 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов*язаних з розглядом справи,до яких,зокрема,належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.141 ЦПК України,розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв*язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказі,які подаються до закінчення судових дебатів або протягом п*яти днів після ухвалення рішення суду за умови,що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при зверненні до суду з позовом надано попередній розрахунок судових витрат на складання позовної заяви у розмірі 300 гр.,поштове відправлення позовної заяви до суду 25 гр.,від попередньої сплати судового збору позивач звільнена. Доказів на підтвердження понесених судових витрат позивач до ухвалення судового рішення не подала,через що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат суд залишає без розгляду. При задоволенні позову про стягнення аліментів суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 гр.80 коп. Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141,180,182,192 Сімейного Кодексу України,ст.ст.12,13,76,81,141,258,259,263,265,279,353,355,430 ЦПК України,суд-

Outcome: approved