Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності, в якому просила визнати рівними частки власників квартири [ADDRESS], визнавши за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності по 1/5 частки квартири [ADDRESS] за кожним. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 22.12.1993р. органом приватизації в особі Рівненської АЕС було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], в якому вказано, що квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та членів його сім'ї. Однак у технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] її власниками вказані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без визначення часток у праві власності. 07 листопада 2013р. помер чоловік позивача, - [PERSON] 25 березня 2014р. [PERSON] подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після [PERSON] та було заведено спадкову справу. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Позивач вважає, що вона прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем у квартирі [ADDRESS]. У зв'язку із розбіжностями в документах [PERSON] не може оформити в нотаріуса право власності на частку, належну померлому, так як частка у праві власності не визначена. Тому вона, покликаючись на норми ст.357 ч.1, ст.370 ч.1-2, ст.372 ЦК України, звернулася із цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. З її пояснень слідує, що чоловік позивача - спадкодавець [PERSON] сам займався приватизацією квартири [ADDRESS]. Позивач не знає чи квартира була приватизована тільки на ім'я [PERSON], чи і на інших членів сім'ї - сторін по справі. [PERSON] думала, що [PERSON] приватизував квартиру [ADDRESS] тільки на себе. В теперішній час позивач вважає, що прийняла спадщину після свого чоловіка і для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно визначити частки співвласників квартири. Домовленостей щодо розміру часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] між сторонами не було. Представник позивача [PERSON] пояснював, що після смерті спадкодавця виявилося, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток. Тому просять про визнання 1/5 частки в праві власності на квартиру за кожним із співвласників. Позивач подала заяву про прийняття спадщини після чоловіка. Нотаріус говорила, що не зрозуміло, кому із членів сім'ї належить квартира. Доказів звернення до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину немає. На думку представника позивача у свідоцтві про право власності мали б бути визначені частки співвласників. Вважає, що приватизація квартири [ADDRESS] здійснена на всіх членів сім'ї наймача квартири. Відповідач [PERSON] позов визнавала повністю. З її пояснень вбачається, що участь у приватизації квартири [ADDRESS] приймали всі особи, які вказані у технічному паспорті на квартиру. Вважає, що у праві власності на квартиру усі мають по 1/5 частки. За прийняттям спадщини до нотаріуса із заявою вона не зверталася. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заявляла про визнання позову повністю. [PERSON] зазначає, що вона приймала участь у приватизації квартири [ADDRESS]. Частки усіх п'ятьох співвласників є рівними. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Вважає, що і так прийняла спадщину після батька. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надіслала суду лист, в якому зазначала, що позов визнає повністю. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору за викликом суду в судове засідання не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності інші докази у справі приходить до висновку про відмову в задовольненні позову. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] було видане 22.12.1993р. на підставі розпорядження органу приватизації - Рівненської АЕС від 22.12.1993р. №1397. У свідоцтві зазначено прізвище, ім'я та по батькові лише одного власника - [PERSON]. Видно, що свідоцтво про право власності виготовлене за зразком, що міститься у додатку 10 до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян. З нього вбачається, що у разі приватизації житла декількома особами, зокрема членами сім'ї на праві спільної сумісної чи спільної часткової власності, у свідоцтві мають бути зазначені прізвища, ім'я та по батькові усіх співвласників. У свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] закресленими є написи «приватної» та «часткової» власності, а підкресленими є написи «спільної» і «сумісної» власності. Отже із такого свідоцтва про право власності на квартиру неможна однозначно встановити інших співвласників квартири [ADDRESS]. Не вбачається такої можливості здобуття необхідних даних і із розпорядження органу приватизації - Рівненської АЕС від 22.12.1993р. №1397. Суд не може покласти в основу свого рішення та висновків про співвласників квартири ті дані, що вказані у технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], де зазначено такі прізвища, імена та по батькові власників квартири: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. По-перше, зразком технічного паспорту, що нормативно затверджений (додаток 9 до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян) не передбачено можливості указання даних про імена власників. По-друге, з матеріалів справи вбачається, що технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] був виданий 21.12.1993р., тобто ще раніше ніж прийнято розпорядження про приватизацію квартири та видано свідоцтво про право власності на квартиру (датовані 22.12.1993р.). Але за змістом додатку 9 до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, у технічному паспорті має бути уже посилання на реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право власності. Наведені обставини вносять сумнівність щодо належного оформлення технічного паспорта на квартиру, а тому на основі такого доказу суд не може грунтувати бажаного позивачу рішення суду щодо визначення часток співвласників у праві власності. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] Відповідно до ст.357 ч.1, ст.370 ч.2 ЦК України існує презумпція рівності часток співвласників у праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Розглядаючи цей спір суд не приймає повне визнання позову відповідачами і не може задовольнити вимоги [PERSON] на підставі визнання позовних вимог відповідачем. До наведеного висновку суд прийшов у результаті того, що визначення часток в праві спільної сумісної або спільної часткової власності можливе за рішенням суду тоді, коли відповідне право спільної власності є безсумнівно доведеним на підставі правовстановлюючих документів. Виходячи із наданих до суду доказів немає підстав для однозначного висновку, що позивач разом із відповідачами є співвласниками квартири [ADDRESS], так як свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] безсумнівно підтверджується лише право власності спадкодавця [PERSON] Отже, для захисту прав позивача у спосіб, заявлений позивачем, - шляхом визначення часток співвласників у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], не доведено доказами достатніх підстав.

Outcome: dismissed