Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В січні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справа дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд: - позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. народження; - стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до його повноліття; Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовував тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2013р., який було розірвано на підставі рішення суду. В шлюбі у сторін, [INFO]. народився син [PERSON]. Після народження сина їхні відносини стали погіршуватись та фактично припинилися з 2014р., в результаті чого відповідач став проживати окремо від позивачки та сина. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач дитиною не цікавиться, з нею не спілкується, тобто, відповідач повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. До судового засіданні сторона позивача та третя особа подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому третьою особою було надано суду висновок, в якому третя особа підтримує заявлені позовні вимоги, і вважає за доцільне рекомендувати суду позбавити позивача батьківських прав відносно спільного сина сторін. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судові засідання не з'являвся, поважності причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подавались. Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2013р., який було розірвано на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2015р. у справі № 761/7967/15-ц. В шлюбі у сторін [INFO]. народився син [PERSON]. Судом встановлено, що з 2014р. відповідач проживає окремо, від позивачки та їх спільної дитини. Відповідно до висновку третьої особи від 29 липня 2016р. № 109/03/40-6345 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. народження (протокол засідання № 15) було встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням. У зв'язку з даними обставинами, Комісія вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. народження. За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом достовірно встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання свого сина, нехтує батьківськими обов'язками, не виявляє турботи щодо своєї дитини, не цікавиться її життям і здоров'ям, не піклується про сина та матеріально його не утримує та не відвідує його. Утриманням, вихованням та доглядом дитини займається виключно позивачка. З урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. народження У відповідності до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 січня 2016р. до досягнення дитиною повноліття. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині вимог про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. а також витрати позивачки у розмірі 420,0 грн. про виклик відповідача через друковані засоби масової інформації

Outcome: approved