Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.05.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу змінити прізвище [PERSON] на «[PERSON]». Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Зі слів позивача на даний час відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає у вихованні, розвитку та оздоровленні дітей участі не приймає. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 тисячі гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, пояснила суду, що на даний час стабільної роботи не має, проживає окремо від позивача та намагається влаштуватися на роботу. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, вислухавши думку сторін суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.05.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу змінити прізвище [PERSON] на «[PERSON]». Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.12.2005 року, актовий запис - № 37 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04.06.2009 року, актовий запис - № 30. Відповідно до актів обстеження на предмет проживання від 19.10.2015 р.,17.09.2015 р.,19.08.2015 р., 24.07.2015 р.,19.06.2015 р.,14.05.2015 р., складених депутатом Чабанівської селищної ради, при неодноразовому проведенні обстеження виявилося, що [PERSON] в даному будинку не проживає, у вихованні дітей участі не приймає, матеріальну допомогу не надає. З грудня 2014 року по теперішній час діти проживають разом із батьком. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: в частині розміру аліментів. Оскільки судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] ніде не працює та знаходиться у матеріальному скрутному становищі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та,

Outcome: partial