Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В травні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.12.2016 року відповідачі за попередньою змовою між собою, маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою таємного викрадення чужого майна проникли до приміщення квартири № 2 в житловому будинку № 7 по вул. Бузьких Козаків в м. Вознесенську Миколаївської області, яка належить позивачу, та таємно викрали кошти та матеріальні цінності на загальну суму 16 730 грн. 00 коп. Відповідно до вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] було визнано винними в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В результаті даного злочину позивачу були спричинені матеріальні збитки в загальному розмірі\~16 730 грн. 00 коп. Частину збитків у розмірі 950 грн. 00 коп. відповідач [PERSON] відшкодував у добровільному порядку. Посилаючись на наведені обставини позивач просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку залишок невідшкодованої частини збитків у розмірі\~15\~780 грн. 00 коп. В судове засідання позивач не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.\~\~ \~\~ \~\~ \~\~ Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, оскільки позивач у своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 03.12.2016 року відповідачі [PERSON], [PERSON] за попередньою змовою між собою, маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою таємного викрадення чужого майна проникли до приміщення квартири № 2 в житловому будинку № 7 по вул. Бузьких Козаків в м. Вознесенську Миколаївської області, яка належить позивачу, та таємно викрали кошти та матеріальні цінності на загальну суму 16 730 грн. 00 коп. Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] були визнані винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Даний вирок набрав чинності 11.04.2017 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому вказані обставини не підлягають повторному доказуванню при розгляді цивільної справи. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю\~особистим\~немайновим правам фізичної або юридичної особи,\~а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, встановлені ст. 1192 ЦК України. Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З матеріалів справи вбачається, що в результаті злочину [PERSON] були спричинені матеріальні збитки (шкода) в розмірі 16 730 грн. 00 коп. Частину збитків у розмірі 950 грн. 00 коп., як зазначає позивач, відповідач [PERSON] відшкодував у добровільному порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1190 ЦК України\~особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно розяснень, наданих у п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна»від 31 березня 1989 року №3 особи,\~діяння яких були об'єднані спільним злочинним\~наміром,\~а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій несуть солідарну відповідальність по відшкодуванню завданої шкоди. Отже, оскільки діяння відповідачів були об'єднані спільним злочинним\~наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій, збитки завдані ними, незважаючи на відшкодування їх частини одним з її завдавачів, підлягають стягненню на користь позивача в солідарному порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved