Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В січні 2014 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги ПАТ «Альфа-Банк» обґрунтовував тим, що 05.05.2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та фізична особа громадянин України [PERSON], уклали кредитний договір № 490067021. Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 11954,36 дол. США. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши позичальнику [PERSON], кредит у сумі 11954,36 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON]. У порушення умов договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.11.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом 11 217,63 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 89662,52 грн., за відсотками - 8569,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 68 493,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. На 25.11.2013 року розмір неустойки становить - пеня - 196724,80 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1572421,33 грн. Проте, з огляду на принцип розумності та справедливості ПАТ «Альфа-Банк» як клієнто-орієнтовний Банк, користуючись своїми процесуальними правами, дбаючи про виконання позичальником своїх зобов'язань зменшує суму нарахованої неустойки до 11 %, тому розмір пені становить - 172 966,35 грн., що відображено в прохальній частині позовної заяви. В забезпечення зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 533 ЦК України, 05.05.2008 року позивач та фізична особа громадянин України [PERSON], уклали договір поруки № 490067021-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Тому ПАТ «Альфа-Банк» просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 331 122,17 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 3311,22 грн. Не погоджуючись з первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору поруки недійсним. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що він не підписував вказаний договір поруки, а отже не здійснив вільного волевиявлення та взяття на себе зобов'язань за вказаним Договором поруки. Доказом того, що [PERSON] не підписував вказаний Договір поруки, може бути висновок судової почеркознавчої експертизи. Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним договір поруки № 490067021-п від 05.05.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» і [PERSON]. Представником ПАТ «Альфа-Банк» було направлено до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та підтримання позовних вимог з первісним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, приодиь до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, у вимогах зустрічного позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та фізична особа громадянин України [PERSON], уклали кредитний договір № 490067021. Дата остаточного повернення кредиту 05.05.2014 року. Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 11954,36 дол. США. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши позичальнику [PERSON], кредит у сумі 11954,36 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON]. Згідно п. 3 кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії зі дії банка, яка вчиняються на корись позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов'язань за Договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором У порушення умов договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.11.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом 11 217,63 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 89662,52 грн., за відсотками - 8569,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 68 493,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. На 25.11.2013 року розмір неустойки становить - пеня - 196724,80 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1572421,33 грн., яку позивач зменшив до 172 966,35 грн. В забезпечення зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 533 ЦК України, 05.05.2008 року позивач та фізична особа громадянин України [PERSON], уклали договір поруки № 490067021-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно статті 3 договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі що і боржник. Стаття 553 ЦК України визначає що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 549 ЦК України визначає що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Суд, приходить до висновку що, третя особа [PERSON] не виконує передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ПАТ «Альфа-Банк», які забезпечені порукою відповідача [PERSON], і які підлягають до захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми простроченої заборгованості в розмірі 11 217,63 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 89662,52 грн., та суми простроченої заборгованості за процентами, в розмірі за відсотками - 8569,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 68 493,30 грн. Однак, суд не може погодитись з позовними вимогами в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в загальній сумі 172 966,35 грн., оскільки дана сума значно перевищує саму заборгованість по кредиту, тим самим значно перевищує розмір збитків, і є неспівмірною із розміром основного боргу. Отже, суд, знаходить за доцільне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до суми заборгованості за кредитом в розмірі 89 662,52 грн. А тому, суд приходить до висновку що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення. В той же час, суд відмовляє у вимогах за зустрічним позовом, виходячи з наступного. Так, згідно ухвали суду від 17.07.2014 по справі за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] була призначена судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено питання, стосовного того чи виконано підпис в оригіналі договору поруки від 05.05.2008 року № 490067021-П укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], особисто [PERSON] або іншою особою. Витрати по оплаті експертизи покладено на [PERSON] Як вбачається з листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.08.2014 № 5867/5868/14-32, 23.05.2014 року на адресу [PERSON] було направлено лист про оплату з рахунком на суму 2195,00 грн. Відомості про оплату відсутні. Тому на підставі неоплати вартості експертизи протягом тридцяти днів,

Outcome: partial