Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В травні 2015 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Свої вимоги мотивували тим, що в 1998 р. вони придбали у відповідачів квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Товарній біржі Українська біржа нерухомості. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися належним їм майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляються. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Відповідно до заяви, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення у його відсутність. [PERSON] померла 05.06.2015 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Товарної біржі Українська біржа нерухомості в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 6/30 від 16.03.1993 р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого ММБТІ за № 17218 від 25.05.1994 р., та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-792 від 21.09.1998 р., виданого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого ММБТІ за № 17218 від 22.09.1998 р. 22.09.1998 р. на Товарній біржі Українська біржа нерухомості був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності, виданої Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою за № 3-214 від 31.07.1997р., - з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивачів порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволе нню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved