Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] [PERSON] на даний час має іншу сім'ю і жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина відвідує дитячий садок, часто хворіє. Позивач змушена витрачати чималі кошти на утримання, лікування, оздоровлення дитини. Окрім того, [PERSON] змушена поєднувати роботу з вихованням та доглядом дитини, так як батько ніякої участі у вихованні дитини не бере. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення щомісячно з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1 200, 00 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що має мінливий дохід і може сплачувати лише 500, 00 гривень на місяць. Надав суду письмові заперечення. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 5) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.01.2010 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницького області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3) Судом встановлено, що [PERSON] сплачувались аліменти на утримання свого неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 500, 00 гривень щомісячно, що не заперечувалось [PERSON] в судовому засіданні. (а.с. 14-15) Згідно довідки про доходи, одержані за звітний період № 525/17, виданої Вінницькою ОДПІ ГУМ у Вінницькій області 03.10.2014 року фізичній особі-підприємцю [PERSON], сума його загального оподатковуваного доходу за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року становить 18 000, 00 гривень. (а.с. 13) Судом враховано, що здійснюючи свою підприємницьку діяльність [PERSON] несе витрати по сплаті податків. (а.с. 19 - 35) Також, судом встановлено, що відповідач вдруге зареєстрував шлюб і наданий час на його на утриманні перебуває вагітна дружина - [PERSON], [INFO] (а.с. 16, 17) В судовому засіданні позивач зазначила, що працює лікарем - анестезіологом і отримує стабільний дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2013, яке набрало законної сили 23.09.2013 року, розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів - здорова та працездатна людина, отримує мінливий дохід; сімейне становище відповідача - одружений; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік», який з 01 січня 2014 року становить 1032, 00 гривень. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Щодо додаткових витрат позивача на розвиток дитини, її лікування, то суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимог про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Враховуючи те, що відповідач має мінливий дохід, обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін, вимоги чинного законодавства, в тому числі положення ч. 1 ст. 184 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі 516, 00 гривень, що становить ? частину прожиткового мінімуму, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, а також положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Щодо стягнення з відповідача витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, то чинним законодавством України не передбачено стягнення таких витрат. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial