Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовував тим, що своєчасно не зміг отримати паспорт громадянина України, оскільки відбував покарання у місцях позбавлення волі. У 2009 році заявник звернувся до Переяслав-Хмельницького РВ УДМС України в Київській області з заявою про видачу паспорта громадянина України, проте йому було рекомендовано зібрати довідки з місць його проживання, починаючи від дня народження. З 06 листопада 2009 року по 23 квітня 2013 року [PERSON] відбував покарання в Коростенській колонії ВК №71. У 2018 році заявник повторно звернувся до Переяслав-Хмельницького РВ УДМС України в Київській області. Проте йому було відмовлено у виготовленні паспорта громадянина України у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм з внесенням інформації до Єдиного Державного Демографічного Реєстру. Тому [PERSON] просить суд встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, тобто станом 24 серпня 1991 року. Необхідність встановлення даного факту заявник пояснює необхідністю отримати паспорт громадянина України. У судовому засіданні [PERSON] підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області [PERSON], в особі Переяслав-Хмельницького РВ УДСМ України в Київській області, направила до суду письмові пояснення, які просила врахувати при вирішенні справи. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 30 травня 1988 року в Україні, Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим повторно (а.с.13). З довідки, наданої головою Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області району, від 03 жовтня 2018 року вбачається, що в період з дня народження, тобто 30 травня 1988 року по 01 вересня 1995 року [PERSON] постійно проживав за адресою: [INFO] (гуртожиток) (а.с.12). В період з 1994 по 1997 роки [PERSON] навчався в ОЗНЗ Катюжанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, в Переяслав-Хмельницькій загальноосвітній середній школі-інтернаті, Васильківській середній школі-інтернат (а.с.15,16-17,18) Відповідно до довідки, виданої КЗ КОР «Володарська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів Центр реабілітації» від 30 травня 2018 року в період з 12 вересня 2001 року по 12 листопада 2003 року [PERSON] навчався у школі-інтернат (а.с.20). В період з 17 квітня 2003 року по 18 травня 2005 року [PERSON] відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Прилуцькій виправній колонії Чернігівської області, з 06 листопада 2009 року по 23 квітня 2013 року у Коростенській виправній колонії (а.с.22,26). З квітня 2013 року по 27 липня 2018 року [PERSON] проживав в [INFO]. На даний час заявник фактично проживає в [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького район, та довідкою, виданою сільським головою Любарецької сільської ради Бориспільського району (а.с.25,41). З пояснень заявника, наданих у судовому засіданні, встановлено, що він ніколи не отримував паспорт громадянина України, оскільки на час проголошення незалежності України йому виповнилось лише три роки. В подальшому вироком Вишгородського районного суду Київської області 01 серпня 2003 року його було засуджено до 3 років позбавлення волі. Після звільнення від відбування покарання [PERSON] звертався до органів міграційної служби з метою отримати паспорт громадянина України. Проте, всіх зібраних ним документів не вистачило для підтвердження факту його постійного проживання на території України. Зокрема, з висновку за результатами проведення процедури встановлення особи Переяслав-Хмельницьким РВ УДМС України в Київській області було відмовлено у видачі [PERSON] паспорта громадянина України у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм (а.с.31-32). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 2014 року вона проживає разом з [PERSON] у цивільному шлюбі. Починаючи з 2014 року вони весь час звертаються до органів міграційної служби з приводу отримання [PERSON] паспорта громадянина України, але весь час отримують відмови. Відсутність паспорта громадянина України, виданого на імя [PERSON], перешкоджає йому офіційно працевлаштуватись, а також бути записаним як батько їхньої спільної дитини. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами\~України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно з п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, встановлено, що [PERSON] був малолітньою дитиною на час проголошення незалежності України, тому його громадянство визначається за територіальним походженням матері [PERSON], яка є громадянкою України та на час проголошення незалежності України проживала в Вишгородському районі Київської області. Дана обставина у повній мірі підтверджується довідкою №871 від 03 жовтня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] Таким чином, [PERSON] постійно проживав на території України з дати свого народження, а саме з 30 травня 1988 року, та станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. За таких обставин його заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved