Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся позивач [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, мотивуючи його тим, що 13.01.2015 року він позичив [PERSON] 222754 грн. 57 коп., строком до 01.04.2015 року, про що відповідачем була складена розписка. Відповідач свої зобовязання за розпискою не виконав, і тому позивач вважає, що має право на одержання суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В зв»язку з цим, позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 222754 гривні 57 копійок, а також три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 3094 гривні 15 копійок та інфляційні втрати в розмірі 33141 гривню 42 копійки, а всього стягнути 258990 гривень 14 копійок та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 2589 гривень 90 копійок. Позивач до суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомив, направив до суду своїх представників, згідно довіреності, які в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.01.2015 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 222754 гривні 57 копійок, строком до 01 квітня 2015 року, про що відповідачем складена відповідна розписка. Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув. Вирішуючи питання про стягнення суми боргу з відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року, розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем грошових коштів в сумі 222754 гривні 57 копійок в борг від позивача, і тому вказана сума підлягає поверненню, а позов підлягає задоволенню в цій частині. Крім того, ч.1.ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, а ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 3094 гривні 15 копійок, за період часу з 02.04.2015 року та інфляційних втрат в розмірі 33141 гривні 42 копійок, за період часу за квітень 2015 року -серпень 2015 року включно. На підтвердження зазначеного, позивачем та представниками позивача надано розрахунок зазначених сум. Суд вважає, що така вимога ґрунтується на нормах чинного законодавства, і тому позов в цій частині, також, підлягає задоволенню. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2589 гривень 90 копійок, що відповідає вимогам ст. ст.79, 88 ЦПК України. На підставі вищекладеного,

Outcome: approved