Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . В даному житловому будинку на даний час зареєстрований як за місцем проживання [PERSON] . Проте, фактично в будинку проживає лише позивач. Відповідач [PERSON] був зареєстрований в будинку, але починаючи з дня реєстрації, тобто з 01 червня 2011 року за вказаною адресою не проживає. [PERSON] добровільно змінив своє місце проживання та на даний час його місце проживання невідоме. Зважаючи на те, що наявність реєстрації [PERSON] як за місцем проживання у вказаному житловому будинку змушує позивача сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги. В той час як [PERSON] в будинку не проживає та не сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.23,29). Про поважні причини, які перешкодили йому з`явитися у судове засідання, не повідомив. Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивача та допитавши свідків, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2018 року, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області (а.с.4). В даному житловому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] . Вказана обставина підтверджуються довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації осіб у житловому приміщенні (будинку) від 28 травня 2019 року (а.с.6). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом акту обстеження житлово-побутових умов від 28 травня 2019 року, складеного депутатом Іванківської сільської ради Рожа О.В., вбачається, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01 червня 2011 року і по теперішній час (а.с.5). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є сусідами позивача. Їм відомо про ту обставину, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою ніколи не проживав. За вказаною адресою на ім`я відповідача постійно поштою надходять повідомлення з банків та військомату, але відповідач жодного разу не з`явився за отриманням поштової кореспонденції. Встановлено, що [PERSON] не пов`язаний спільним побутом з позивачем, має інше житло, в якому проживає на даний час. Незважаючи на це, [PERSON] відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірному житловому будинку. Згідно з положенням ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. За змістом глави 32\~ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Викладене у повній мірі узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 листопада 2016 року у справі №709цс16 та від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16. З огляду на це, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved