Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою посилаючись на те, що 08 вересня 2017 року [PERSON] позичив у нього гроші в іноземній валюті у розмірі 1 300,00 (одна тисяча триста) доларів США. Вказує, що згідно договору позики відповідач зобов`язався повернути йому позику у встановлений строк, а саме до 1 жовтня 2018 року. Окрім того, у випадку не повернення позики у строк, відповідач зобов`язався сплатити йому відсотки у розмірі 20 % річних, що зокрема підтверджується особисто написаною ним розпискою від 08.09.2017 року. За умовами договору відповідач мав повернути йому всю суму позики до 1 жовтня 2018 року, проте станом на сьогоднішній день не повністю виконав свої зобов`язання. На даний час він ухиляється від повернення залишку боргу, ігнорує його телефонні дзвінки та уникає зустрічей з ним. Відповідач повернув йому частково борг в сумі 20 000,00 гривень, однак сума неповернутої позики становить 926 доларів США 87 центів та 46 доларів США 34 центи 20% річних. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить задоволити в повному обсязі. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення його матері. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 08 вересня 2017 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 1300 ( одну тисячу триста ) доларів США, які зобов`язався повернути до 1 жовтня 2018 року, в чому розписався у власноручно даній розписці в присутності свідка [PERSON] . В розписці зазначив, що у разі неповернення боргу погоджується повернути борг з відсотками в розмірі 20% річних. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] 25 січня 2019 року частково повернув борг в сумі 20000 гривень, а тому він просить стягнути з відповідача лише 926 доларів США 87 центів боргу та 46 доларів США 34 центи 20% річних боргу за договором позики, а також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 768, 40 гривень сплаченого судового збору та 600 гривень за отриману ним правову допомогу адвоката. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких, умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Зазначені обставини підтверджуються прикладеними доказами. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду розглянувши справу № 373/2054/16-ц, (Постанова від 16.01.2019 року) дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти, позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству За таких обставин, з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути сума боргу в розмірі 926 доларів США 87 центів боргу за договором позики та 46 доларів США 34 центи 20 % річних від простроченої суми боргу та судові витрати у справі в сумі 768, 40 гривень сплаченого судового збору та 600 гривень на отриману ним правничу допомогу. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції про сплату судового збору від 13 травня 2019 року позивачем сплачено 768, 40 гривень судового збору при подачі позову до суду. Згідно договору про надання правничої допомоги від 18 квітня 2019 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 22 квітня 2019 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 22 квітня 2019 року позивач оплатив адвокату 600 гривень за надану правничу допомогу. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь позивача 768, 40 гривень понесених ним витрат на сплату судового збору та 600 гривень в рахунок оплати праці адвоката за надану правничу допомогу.

Outcome: approved