Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В травні 2019 р. [PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м Києва з позовом до [PERSON] (відповідач 1), Моторного (транспортного) страхового бюро України (відповідач 2), в якому просив стягнути з відповідача 2 страхову виплату в розмірі 20663,20 грн, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1500,00 грн, а з відповідача 1 стягнути суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати в розмірі 16816,50 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.02.2019 р. о 19-40 год. по вул. А. Туполєва, 28 м. Києві відповідач 1, керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом здійснила наїзд на припаркований автомобіль Опель, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а відповідача 1 визнано винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа №761/6499/19). Під час оформлення ДТП працівниками поліції встановлено, що відповідач 1 не застрахував цивільно-правову відповідальність автомобіля, внаслідок чого 06.02.2019 .р. позивач направив повідомлення про настання страхового випадку відповідачу 2, яке повинно було відшкодувати шкоду. Однак, відповідач 2 не направив оцінювача для визначення вартості матеріального збитку, що змусило позивача провести самостійно експертизу за власний рахунок. За висновком експертизи розмір матеріальної шкоди з урахуванням зносу визначено в розмірі 25829,01 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля - 37479,78 грн. На заяву про виплату страхового відшкодування відповідач 2 не реагує, страхове відшкодування в розмірі 20663,20 грн не виплатив. Крім того, вказаної суми недостатньо для відновлення автомобіля, різниця між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту складає 16816,50 грн, яку має відшкодувати відповідач 1. Діями відповідача 1 завдано також моральну шкоду, яка полягає в негативних емоціях внаслідок ДТП, падіння працездатності. Моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач 2 подав пояснення на позов, згідно яких вважає вимоги позивача безпідставиним, Моторне (транспортне) страхового бюро України відшкодовує витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. ТОВ «Незалежна експерта компанія», яка здійснювала огляд транспортного засобу позивача на замовлення відповідача 2, визначила вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу без ПДВ в розмірі 13627,48 грн. При огляді транспортного засобу був присутній позивач, будь-яких зауважень та пропозицій щодо обсягу пошкоджень не надходило. В наданому позивачем звіті збільшена вартість запчастин за рахунок заміни старого бампера на новий. (а.с. 55-56) В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Відповідач 1 заперечує щодо задоволення позову. Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, в поданих поясненнях просить розглянути справу у їх відсутність. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 15.01.2020 року призначено спрощене позовне провадження по цивільній справі для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. (а.с.77) Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача 1, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 11) 05.02.2019 р. о 19-40 год. по вул. А. Туполєва, 28 м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом здійснила наїзд на припаркований автомобіль Опель, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2019 р. [PERSON] , визнано винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 13) За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 06.02.2019 р. позивач звернувся до Моторного транспортного бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну та з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яка сталась 05.02.2019 р. (а.с. 25, 26) Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. 11.02.2019 р. відповідач 2 надав доручення ТОВ «Незалежна експерта компанія» щодо огляду транспортного засобу позивача. (а.с. 65 зворот) 14.02.2019 р. за участі позивача було проведено огляд транспортного засобу Opel Insignia, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується актом огляду від 14.02.2020 р. (а.с. 66) При огляді встановлено необхідність заміни та пофарбування переднього бамперу (глибокі розриви справа, зламані місця кріплення), ремонт та пофарбування кронштейнів переднього правого крила, а також заміни фари передньої справа та патрубка повітряного фільтру (відламано кріплення). Тобто, вимоги ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо направлення представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду МТСБУ були дотримані. В зв`язку з чим, посилання позивача щодо не направлення оцінювача для визначення вартості матеріального збитку є безпідставним. Згідно висновку про вартість майна від 01.03.2019 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (з урахуванням фізичного зносу) без ПДВ складає 13627,48 грн. (а.с. 60-65) На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №4695 від 15.05.2019 р. прийнято рішення про проведення регламентної виплати позивачу в розмірі 13627,48 грн. (а.с.57) Листом Моторне (транспортне) страхового бюро України №3.1-05/15195 від 16.05.2019 р. повідомило позивача про прийняте рішення про відшкодування шкоди в розмірі 13627,48 грн. (а.с. 58) Згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ) Тобто, розмір страхового відшкодування визначений відповідачем 2 з урахуванням зносу транспортного засобу без податку на додану вартість. Необхідно також зазначити, що позивач був присутній при огляді транспортного засобу 14.02.2020 р., будь-яких зауважень під час огляду від позивача не надходило. Відповідно до п. 36.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Тобто, в разі незгоди з розміром відшкодування потерпіла особа вправі оскаржити в судовому порядку рішення страховика про здійснення страхового відшкодування. Водночас, позивач в порядку вказаної статті рішення МТСБУ про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 13627,48 грн не оскаржував. Позивачем у позові не наведено та відповідних доказів про звернення з претензією або вимогою в судовому порядку до Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо не згоди з рішенням про виплату страхового відшкодування у розмірі 13627,48 грн не надано. В зв`язку з чим, наданий звіт №45 про оцінку автомобіля від 25.03.2019 р., який зроблений на замовлення позивача, суд не приймає до уваги, оскільки розмір страхового відшкодування в розмірі 13627,48 грн визначений відповідачем 2 правомірно, з чим позивач погодився (доказів протилежного суду не надано). Тобто, вимоги позивача щодо відповідача 2, з якого він просив стягнути страхову виплату в розмірі 20663,20 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500,00 грн, а також до відповідача 1 про стягнення суми компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати, в розмірі 16816,50 грн не ґрунтуються на вимогах закону. Більше того, згідно ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Належним доказом у спірних правовідносинах є висновок експерта, але клопотань про призначення експертизи не було, як і не надано доказів понесення позивачем фактичних витрат на ремонт автомобіля (квитанцій, рахунків, тощо). Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Між тим, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що його було заподіяну моральну шкоду, яку [PERSON] оцінив у розмірі 10 000,00 грн., що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Згідно ст. 13 ПЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , суд не вбачає. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed