Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що шлюб з відповідачем зареєстрований 26.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 341. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя. Шлюб триває формально, а тому позивач просить суд його розірвати. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], а тому позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 05.06.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, але до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №129491, виданого 26.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.02.2013 року, актовий запис №341, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ № 269063, виданого 03.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. В звязку з тим, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство, суд вважає, що відновлення сімї неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судом відповідно до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Беручи до уваги наведені обставини, а також безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі в межах заявлених вимог. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved