Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Головний лікар КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» ХОР Карчевич Тетяна\~Євгеніївна звернулась до суду в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], [PERSON], зацікавлена особа служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що в Комунальному закладі «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради з 22 вересня 2014 року на повному державному утриманні перебуває малолітня дитина з інвалідністю [PERSON], [INFO] Хлопчик був влаштований до закладу тимчасово по заяві батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на термін до досягнення дитиною чотирирічного віку в зв'язку із тяжким матеріальним становищем та потребою у спеціалізованому догляді за дитиною та лікуванні. У своїй заяві, батьки зобов'язувалися відвідувати дитину по мірі можливості, регулярно цікавитись станом здоров'я сина. Але за час перебування дитини у закладі батьки жодного разу дитину не відвідали, станом здоров'я дитини та його долею не цікавилися, не приймали участь у його вихованні, ніякої допомоги на утримання дитини не надавали. Лише один раз, наприкінці 2016 року до закладу телефонував батько хлопчика. Отже, батьки дитини [PERSON] ухиляються від виховання дитини та свідомо нехтують своїми обов'язками. Тому, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Представник позивача, будучи присутньою у підготовчому судовому засіданні вимоги позову підтримала, просить його задовольнити, оскільки батьки залишивши після народження дитину-інваліда у дитячому закладі на протязі чотирьох років не цікавляться її долею, жодного разу не відвідали, матеріальної допомоги не надали. Після настання дитині чотирьох років, хлопчика додому не забрали, хоча в заяві просили залишити дитину у закладі до чотирирічного віку. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, проте до судового засідання не з'явились, і від них не надійшло повідомлення про причину неявки, суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідачів, згідно ст. 280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації Малецький Я.М. підтримує позовні вимоги, пояснив що [PERSON] та [PERSON] є багатодітними батьками, про своїх старших дітей піклуються, приділяють їм достатньої уваги. Проте, свого молодшого сина [PERSON] [INFO], який є інвалідом, влаштували тимчасово до будинку дитини, у зв'язку із тяжким матеріальним становищем, на строк до досягнення дитиною чотирирічного віку. За час перебування їх сина-інваліда у дитячому закладі, жодного разу його не відвідали, його життям не поцікавились, не відвідують свою дитину, у зв'язку із вищевикладеним просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтвапро народження серії [NUMBER] від 07 травня 2014 року, виданого виконкомом Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, у [PERSON] та [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.4). З довідки про склад родини від 12 вересня 2014 року вбачається, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та мають наступний склад сім'ї: [PERSON], [INFO] син дружини, [PERSON], [INFO] -син, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] -син (а.с.17). 15 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] написали на ім'я голови Генічеської районної державної адміністрації заяву, в якій вказують, що у зв'язку із складним матеріальним становищем, хворою дитиною [PERSON], [INFO] та потребою у спеціалізованому догляді та лікуванні малолітнього, а також враховуючи, що родина є багатодітною просили влаштувати сина до Херсонського обласного будинку для дітей з ураженням ЦНС (а.с.11). 22 вересня 2014 року винесено розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації яким влаштовано малолітню дитину [PERSON], [INFO], до обласного Будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи (а.с.13). 22 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] написали на ім'я в.о. головного лікаря Херсонського обласного будинку для дітей з ураженням ЦНС заяву, в якій просили тимчасово, до виповнення дитиною чотирьох років дитиною [PERSON] [INFO] влаштувати його до закладу, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, хворобою дитини та необхідністю спеціального догляду та лікування хлопчика. Зазначили, що від батьківських прав відносно сина не відмовляються, зобов'язуються регулярно цікавитись станом його здоров'я та відвідувати по мірі можливості (а.с.12). Відповідно до медичного висновку № 93 від 03 березня 2015 року [PERSON], [INFO] встановлено діагноз: вроджена вада головного мозку, груба затримка психологічного розвитку, ступень обмеження життєдіяльності ІІІ. Дитина інвалід підгрупи «А». Висновок дійсний до [INFO] року (а.с.16). З довідки КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради вих № 102 від 01 лютого 2018 року вбачається, що малолітня дитина [PERSON], [INFO]. перебуває у вказаному закладі на повному державному утриманні з 22 вересня 2014 року по теперішній час (а.с.5). 10 січня 2018 року та 01 лютого 2018 року комісією у складі медичного складу КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради, складено акт про невідвідування малолітнього [PERSON] батьками, з якого вбачається, що батьки дитини відвідали заклад лише при влаштуванні дитини 22 вересня 2014 року. З того часу батьки та ніхто з рідних жодного разу не приходили, долею та здоров'ям дитини не цікавилися, ніякої допомоги на його утриманні не надавали. Наприкінці 2016 року батько в телефонному режимі поцікавився долею сина (а.с.6,7). Згідно висновку Генічеської державної адміністрації Херсонської області від 16 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у зв'язку із тим, що вони будучі багатодітними батьками, про своїх старших дітей піклуються, приділяють їм достатньої уваги. Проте, свого молодшого сина [PERSON] [INFO], який є інвалідом, влаштували тимчасово до будинку дитини, у зв'язку із тяжким матеріальним становищем, на строк до досягнення дитиною чотирирічного віку. За час перебування їх сина-інваліда у дитячому закладі, жодного разу його не відвідали, його життям не поцікавились, не відвідують свою дитину, тобто самоусунулись від виконання батьківських прав фактично залишивши дитину на утримання та піклування держави (а.с.8). Крім того, адміністрація Комунального закладу «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради повідомила про те, що відповідно до Типового положення про будинок дитини та Статуту закладу діти з інвалідністю перебувають у закладі до чотирьохрічного віку. Згідно довідки ЛКК від 16 лютого 2018 року №348/4 [PERSON] потребує паліативного догляду. Хлопчик самостійно не пересувається. Дитині рекомендовано направлення до інтернатного закладу соціального захисту IV профілю. Згідно з інформацією служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації 19 січня 2018 року під час бесіди з батьками малолітнього, останні повідомили про те, що мають намір відвідати сина найближчим часом. Проте, до теперішнього часу вони продовжують ухилятися від виконання батьківських обов'язків: у закладі не з'являлися, не телефонували, не цікавилися станом здоров'я сина. До служби у справах дітей із заявою про повернення [PERSON] на виховання у родину батьки не зверталися. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав, надасть можливість адміністрації закладу направити малолітнього, який за станом здоров'я потребує стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги до дитячого будинку-інтернату IV профілю. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, все вищевикладене, свідчить про те що, [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, фактично залишивши дитину на повному утриманні та піклуванні держави. Отже, суду надано безспірні докази того, що відповідачі злісно ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина. Судові витрати відносяться за рахунок відповідачів відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved