Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Дніпропетровською місцевою прокуратурою №3 подано вищезазначений позов в інтересах неповнолітнього [PERSON], в обґрунтування якого зазначено, що останнього на підставі наказу №65 від 11.08.2014 року зараховано з 01.09.2014 року до складу учнів, прийнятих на навчання за напрямками (спеціальностями) за державним замовленням до Дніпропетровського монтажного технікуму. Батька неповнолітнього [PERSON] працює у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «Павлоградвугілля» підземним машиністом гірничих виїмкових машин, зі стажем роботи у вугільній промисловості 15 років 3 місяці, на підземних роботах з повним робочим днем в шахті 18 років 4 місяці. Таким чином, відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» [PERSON] вступив до Дніпропетровського монтажного технікуму та набув право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, за весь період навчання. Посилаючись на те, що з 01.09.2014 року стипендія [PERSON] виплачувалось в розмірі, значно меншому за розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб прокуратура просила стягнути з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь [PERSON] недоплачену стипендію за період з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року в сумі 14082 грн. 63 коп.; визнати за [PERSON] право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання у Дніпропетровському монтажному технікумі або до внесення змін до діючого законодавства, що регулює вказані правовідносини; зобовязати Дніпропетровський монтажний технікум виплачувати [PERSON] стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб у відповідний період, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання, або до внесення відповідних змін в чинне законодавство. В судовому засіданні представник прокуратури, позивач [PERSON] та представник третьої особи позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №882 від 12.07.2004 року затверджено Порядок призначення і виплати стипендій, дія якого поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах та наукових установах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у навчальних закладах, зо перебувають у власності АР Крим та комунальних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних бюджетів. Відповідно до вказаної постанови передбачено соціальну стипендію лише тим студентам, які навчаються зі гірничими спеціальностями або постійно проживають/мешкають у населених пунктах зі статусу гірського. [PERSON] є студентом технікуму за спеціальністю «Архітектурне проектування та внутрішній інтерєр» і вказана спеціальність не відноситься до гірничої. Крім того, посилався на те, що через відсутність бюджетного призначення на виконання вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на законодавчому рівні та в звязку з відсутністю порядку застосування такого виду забезпечення, який має затвердити Кабінет Міністрів України, відповідач не має правових підстав для нарахування та виплат стипендії в розмірі прожиткового мінімуму студентам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш 15 років. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи підстави звернення прокуратури до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] суд вважає обґрунтованими підстави такого звернення, що наведені прокуратурою в позовній заяві, з урахуванням норм ст.121 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», висновків Конституційного суду України, наведених в рішенні від 08.04.1999 року, а також з огляду на положення ч.2 ст.45 ЦПК України, наявні звернення до прокуратури неповнолітнього [PERSON] та його батьків, підстави таких звернень. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд враховує наступні обставини встановлені під час розгляду справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №65 від 11.08.2014 року директора Дніпропетровського монтажного технікуму [PERSON] з 01.09.2014 року було зараховано до складу учнів, прийнятих на навчання за напрямками (спеціальностями) за державним замовленням. Згідно довідки №2259 від 15.06.2016 року [PERSON] є студентом ІІ курсу Дніпропетровського монтажного технікуму за спеціальністю «Архітектурне проектування та внутрішній інтерєр», денної форми навчання. Строк закінчення навчання 30.06.2018 року. Відповідно до довідки №546 від 27.06.2014 року батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] працює у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «Павлоградвугілля» підземним машиністом гірничих виїмкових машин, зі стажем роботи у вугільній промисловості 15 років 3 місяці, на підземних роботах з повним робочим днем в шахті 18 років 4 місяці. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Частиною 2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Таким чином, виходячи із зазначених вище обставин, встановлених судом та положень ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.2 ст.62 закону України «Про вищу освіту», неповнолітній [PERSON], батько якого є шахтарем зі стажем підземної роботи не менш 15-ти років, має право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. З наданих прокуратурою до позову наказів директора Дніпропетровського монтажного технікуму №93 від 01.09.2014 року, №3 від 02.01.2015 року та №63 від 01.07.2015 року вбачається, що стипендія [PERSON] згідно вказаних наказів виплачувалась в розмірі 550 грн., а згідно наказу №2 від 04.01.2016 року в розмірі 622 грн., тобто в розмірі, що є нижчим за розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014,2015,2016 роки. З урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки та фактично призначених та виплачених розмірів стипендії, недоплачена [PERSON] сума стипендії становить 14082 грн. 63 коп., що відображено у відповідному розрахунку, наведеному в позовній заяві, з яким погоджується суд. В звязку з вищезазначеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в частині стягнення з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь [PERSON] недоплаченої стипендії за період з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року в сумі 14082 грн. 63 коп. В частині заявлених прокуратурою вимог про визнання за [PERSON] права на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання у Дніпропетровському монтажному технікумі або до внесення змін до діючого законодавства, що регулює вказані правовідносини; зобовязання відповідача виплачувати [PERSON] стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб у відповідний період, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання, або до внесення відповідних змін в чинне законодавство, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). За ст.1 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо\~захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі ст.ст.15,16 ЦК України та ст.ст.1,3,15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про визнання права, усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення. Оскільки відповідно до письмових заперечень та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, останнім заперечується право [PERSON] на отримання стипендії у передбаченому ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та з огляду на продовження [PERSON] навчання, строком закінчення якого згідно довідки №2259 від 15.06.2016 року є - 30.06.2018 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені в п.п.2,3 прохальної частини позову є обґрунтованими, заявлені у передбачений законом спосіб та підлягають задоволенню. Таким чином, позов Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах неповнолітнього [PERSON] слід задовольнити повністю. Стягнути з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь [PERSON] недоплачену стипендію за період з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року в сумі 14082 грн. 63 коп. Визнати за [PERSON] право на отримання стипендії відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання у Дніпропетровському монтажному технікумі або до внесення змін до діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини. Зобовязати Дніпропетровський монтажний технікум виплачувати [PERSON] стипендію відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб у відповідний період, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання, або до внесення відповідних змін в діюче законодавство. Що стосується заперечень представника відповідача проти позовних вимог з посиланням на Порядок призначення і виплати стипендій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №882 від 12.07.2004 року, суд вважає їх безпідставним, оскільки прийнятий пізніше Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови та визначає виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму встановлюється Державним бюджетом України на відповідний рік. Дія ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Законами України «Про Державний бюджет України» на 2014-2016 роки не зупинялась. Також є безпідставними посилання представника відповідача на відсутність відповідних бюджетних призначень на виконання вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки обов'язок держави передбачений вказаним законом щодо виплати студентам державних вищих навчальних закладів, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менше 15 років, стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, не може ставитись у залежність від наявності у бюджеті коштів та бюджетних асигнувань, про що зокрема, зазначив європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2015 року у справі «Кечко проти України». У відповідності до ст.88 ЦПК України з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь прокуратури Дніпропетровської області слід стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved