Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач)\~про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з 06 листопада 2005 року по 28 липня 2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За період спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року у справі № 152/1041/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 липня 2015 року і до повноліття дітей. З часу присудження аліментів значно змінився рівень життя, підвищились ціни і соціальні гарантії. Відповідно до вимог діючого законодавства, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області із твердої грошової суми на частку від заробітку, встановивши їх в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився. 13 липня 2018 року на пропозицію суду подав відзив на позовну заяву із якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки добровільно сплачує кошти на утримання дітей в більшому розмірі, ніж законодавчо встановлений розмір аліментів. Окрім цього зазначив, що не заперечує щодо необхідності збільшення аліментів на утримання дітей, встановивши їх у фіксованій сумі в розмірі 930 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Також зауважив, що відсутні підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки його здоровя погіршилось, а тому він не може сплачувати аліменти в розмірі, заявленому в прохальній частині позову. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши усі обставини, якими обгрунтовує свої вимоги позивач та заперечення відповідача, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07 липня 2015 року і до повноліття дітей (а.с. 9-10). Із довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 258 від 22 січня 2018 року вбачається, що неповнолітні діти знаходяться на матеріальному утриманні позивача (а.с. 8). Даному факту\~відповідають сімейні\~правовідносини,\~які регулюються\~ст.ст.\~182,\~184,\~192\~СК України, відповідно до\~яких розмір\~аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоровя\~когось із\~них.\~Якщо платник\~аліментів має\~нерегулярний,\~мінливий дохід,\~частину доходу\~одержує в\~натурі,\~суд може\~за заявою\~платника або\~одержувача визначити\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~за винятком\~випадків,\~передбачених\~ст.\~184 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України розмір аліментів на двох дітей визначений у одній третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу стягнення. Постанова пленуму Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 вказує на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів шляхом зміни способу стягнення, що присуджені з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він пройшов тривале стаціонарне лікування і його стан здоровя погіршився, оскільки він не доводить вказану обставину жодними належними доказами. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 600 грн, що підтверджується розрахунком суми гонорару та квитанцією до прибуткового касового ордера № 75 від 06 червня 2018 року (а.с. 17, 18).

Outcome: approved