Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Громадянин Грузії [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між громадянином Грузії [PERSON] (особистий номер [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , [INFO] ) та громадянкою України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), що був зареєстрований 24 червня 2016 року Батумською службою громадянського реєстру, номер запису акту 77163000911, штрих код свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем вони уклали шлюб 24 червня 2016 року. Шлюб був укладений на території Грузії та зареєстрований Батумською службою громадянського реєстру, номер запису акту 77163000911. Сторони весь час проживали в Грузії. Коли дружина завагітніла, вона прийняла рішення народжувати дитину в Україні. [INFO] , у сторін народився син [PERSON] . Після народження сина, сторони деякий час мешкали в м. Києві. Коли кошти закінчились, позивач запропонував дружині повернутися до Грузії, вона категорично відмовилася повертатися до Грузії та вказала, що повернеться, коли позивач працевлаштується, та поїхала жити у с. Макишин. Позивач повернувся до Грузії та працевлаштувався, а дружина повідомила, що вже не бачить сенсу їм бути разом. Позиція дружини принципова та незмінна. Із 2018 року подружні відносини у сторін припинені: вони не ведуть спільного господарства, спілкуються за допомогою телефона, не піклуються одне про одного, живуть окремо - в різних країнах, відтак, не вважають себе членами однієї сім`ї. Ухвалою судді від 22 травня 2019 року у справі відкрито провадження у загальному порядку та призначене підготовче судове засідання /а.с.35-36/. В підготовче судове засідання позивач та представник позивача, [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 08.04.2019 року (а.с.21) та ордеру про надання правової допомоги серії КС № 276282 від 25.04.2019 року (а.с.20), не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання від 19.06.2019 року про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.39). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином, завчасно надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, строк на примирення просить не застосовувати та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с.41-46). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 червня 2016 року, номер запису акту 77163000911 Батумською службою громадянського реєстру. Після реєстрації укладення шлюбу присвоєні прізвища: жінці - [PERSON] , чоловіку - [PERSON] (а.с.10-14, 33). За даними довідки, виданої виконавчим комітетом Макишинської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області від 02 травня 2019 року за № 317 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] (актовий запис 611, місце народження - м. Чернігів), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області 22 березня 2017 року (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 року, якщо один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved