Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округа Гукової Н.Є. про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона має вік 81 рік, є пенсіонеркою, має декілька серйозних захворювань, перебуває на постійному обліку у лікаря кардіолога та страждає на гіпертонічну хворобу. Наявність хронічної гіпертонії призводить до частого та різкого погіршення її самопочуття, що виявляється не лише у больових відчуттях, а й в проблемах iз пам'яттю, порушеннями в сприйнятті інформації т. п. Погіршення стану здоров'я призвело до того, що вона почала відчувати великі труднощі в обслуговуванні себе, у виконанні домашньої роботи та інше. У зв'язку зі станом свого здоров'я вона дійшла висновку, що їй необхідний постійний догляд і вона вирішила, що догляд за нею може здійснювати її онука, відповідачка [PERSON]. Вона, [PERSON] вважала, що укладання між ними договору довічного утримання (догляду) буде найкращим виходом iз ситуації, що склалася, оскільки вона, [PERSON] буде мати постійний догляд з боку онуки, а вона, [PERSON] від неї отримає у власність належну їй квартиру. Зі своїми намірами вона поділилася з [PERSON] на що остання погодилася. Крім цього, вона попередила [PERSON], що однією з умов договору буде її, [PERSON] обов'язок у необхідних випадках також здійснювати догляд i за її, [PERSON] сином, тa батьком [PERSON], [PERSON]. [PERSON] запевнила її в тому, що буде постійно виконувати у неї роботи по веденню домашнього господарства, придбавати потрібні їй продукти харчування, медикаменти та інші необхідні peчi, виконувати всі її доручення, а в paзi необхідності також здійснювати догляд за її, [PERSON] сином a її батьком, [PERSON] 15 жовтня 2015 р. вона з онукою, відповідачкою по справі, [PERSON] пішли до приватного нотаріуса Гукової H.Є. щоб укласти договір довічного утримання. Нотаріус прочитала вголос договір i показала їй, [PERSON] де саме потрібно поставити підпис. Після підписання договору один його примірник залишився у нотаріуса, а другий був виданий на руки [PERSON] Таким чином, вона була впевнена, що укладено договір довічного утримання (догляду) а не дарування, i відтепер вона буде спокійно доживати віку i буде знати, що в разі необхідності онука догляне і її сина та свого батька. Позивачка вказала, що відповідачка [PERSON] здійснювала зобов'язання по догляду за нею дуже нетривалии час, що призвело до того, що вона, [PERSON] виказала претензії про те, що вона, [PERSON] її не доглядає і після цього відповідачка заявила їй, що квартира належить їй, [PERSON] i вона може взагалі нічим їй не допомагати, тому що вони підписали договір дарування. Коли вона, [PERSON] звернулася до фахівців, то їй роз'яснили, що вона уклала з онукою, відповідачкою по справі, [PERSON] договір дарування а не договір довічного утримання, який спочатку і намагалася укласти. З урахуванням викладеного позивачка просить визнати недійсним договір дарування, укладений між нею, [PERSON] та її онукою, відповідачкою по справі, [PERSON] 15.10.2015 р. та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2 957. 22 січня 2016 р. до суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивачка в якості третіх осіб без самостійних вимог вказала приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гукову Н.Є. та [PERSON]. (а. с. 25-28). У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог та наполягали на тому, що вона, позивачка, уклада договір дарування під впливом помилки, тому що помилялася щодо обставин, які мають істотне значения. Адже вона мала на увазі зовсім інший договір. Договір укладався нею під умовою - щодо обов'язку відповідачки здійснювати догляд не лише за нею, а й за її сином, батьком відповідачки але зазначена умова не була зафіксована письмово в договорі. Кpiм того, позивачка наголосила, що власність, саме квартира, відповідачці не передавалася, вона в спірній квартирі не реєструвалася. Відповідачка та її представник наполягали на тому, що між [PERSON] та [PERSON] 15 жовтня 2015 р. був укладений саме договір дарування, у зв'язку з чим правових підстав для скасування цього договору немає. Третя особа, [PERSON], [INFO] наполягав на скасуванні договору дарування квартири за адресою [ADDRESS] який був укладений між його матір'ю [PERSON] та його донькою, [PERSON]. При цьому [PERSON] наголосив, у противному випадку, після смерті матері, його донька, [PERSON], не дасть йому жити у квартирі за адресою [ADDRESS]. Від приватного нотаріуса Гукової Н.Є. надійшла заява про розгляд справи без її участі. (а. с. 50). Свідок [PERSON] суду пояснила, що її, у минулому свекруха, [PERSON], хотіла подарувати своїй онучці а її, [PERSON], доньці квартиру за адресою [ADDRESS] але при цьому, зі слів [PERSON], [PERSON] просила про цей договір не казати її сину, [PERSON] Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 20.05.1986 р. (а. с. 29). Згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 14.06.1966 р. (а. с. 9). Згідно Договору дарування від 15 жовтня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є. свідчить, що [PERSON], [INFO], як дарувальник безоплатно передала у власність [PERSON], [INFO] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (а. с. 72). Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334 ЦК України …права власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації…права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону… Судом встановлено,що квартира за адресою [ADDRESS], на час слухання справи у суді, належить позивачці, [PERSON], [INFO] У відповідності до ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. З пояснень позивачки та її представника свідчить, що [PERSON] бажала «…передати квартиру онуці…» тобто вважала, що укладання між ними договору довічного утримання (догляду) буде найкращим виходом iз ситуації, що склалася, оскільки вона, [PERSON] буде мати постійний догляд з боку онуки, а вона, [PERSON] від неї отримає у власність належну їй квартиру. Крім цього, вона, [PERSON] попередила [PERSON], що однією з умов договору буде її, [PERSON] обов'язок у необхідних випадках також здійснювати догляд i за її, [PERSON] сином, тa батьком [PERSON], [PERSON]. При вивчені змісту Договору дарування від 15 жовтня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є. судом встановлено, що ця умова, а саме зобов'язання [PERSON] здійснювати догляд за сином [PERSON] тa батьком [PERSON], [PERSON], не вказана. Стаття 229 ЦК України передбачає правові наслідки правочину, укладеного за умов, що перешкоджають вільному формуванню волі сторони, яка вчинила правочин, а отже тягнуть невідповідність волі i волевиявлення. Помилка - це спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають мicце. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. (зі змінами) «…справах про визнання правочинів недійсними» під помилкою треба розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта предмета або інших істотних умов правочину, яке вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати, що правочин не був би укладеним. Для визнання правочину недійсним необхідно, щоб помилка мала істотне значения для сторін правочину. Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України , icтотне значения має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей i якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за пільовим призначенням. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] маючи доволі зрілий вік, 81 рік, який ускладнився значними захворюваннями, неправильно сприймала умови договору дарування, зокрема, - передачу права власності та надання необхідної допомоги. Тобто, істотність передбачає зміни обставин настільки, що якби сторони могли це передбачити (усвідомити), - вони б договір не уклали або уклали б на інших умовах, що і було встановлено під час слухання даного позову, тобто позивачка [PERSON] бажала передати своїй онуці, відповідачці [PERSON], квартиру за адресою: [ADDRESS] але за умов довічного утримання (догляду) та у разі необхідності догляду за її, [PERSON] сином, тa батьком [PERSON], [PERSON] але такі умови не були вказані у договорі, у зв'язку з чим позивачка вважає, що такий договір слід визнати недійсним. З урахуванням викладеного, суд,

Outcome: approved