Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

До Василівського районного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позов мотивовано наступним. Відповідно до укладеного кредитного договору №06.10.2019-100001821 від 06 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «Споживчий центр» кредит в розмірі 6 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 жовтня 2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 1 680,00 грн. 06 жовтня 2019 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №4083 від 06 жовтня 2019 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитом до 31 жовтня 2019 року за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 1 320,00 грн.. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив зобов`язання, встановлені договором. Крім того, відповідно до п.5.4 договору, передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу, становить 15 820,80 грн.. Однак, позивач просить стягнути лише частину штрафу у розмірі 3 000,00 грн., що не є відмовою позивача від права на стягнення іншої частини штрафу у майбутньому, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також суму штрафу на загальну суму 10 680,00 грн., а також покласти на останню оплату судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов суду не надала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно вимог ст.1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №06.10.2019-100001821 від 06 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «Споживчий центр» кредит в розмірі 6 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 жовтня 2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 1 680,00 грн. 06 жовтня 2019 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджено копією кредитного договору №06.10.2019-100001821 від 06 жовтня 2019 року (а.с.5-7), видатковим касовим ордером №4083 від 06 жовтня 2019 року (а.с.7). В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 10 680 грн. 00 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 6 000 грн. 00 коп., розмір процентів за користування кредитом у сумі 1 680 грн. грн. 00 коп., штраф у сумі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджено розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи (а.с.4). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що невиконанням зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором щодо своєчасного повернення суми кредиту, було порушено права позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, обов`язок сплати на користь позивача судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Outcome: approved