Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В червні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини сторін: [PERSON], [INFO]. народження у розмірі ? частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача до повноліття дитини; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. [INFO]. у них народився - син: [PERSON]. На теперішній час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, про що відомо відповідачу, який відмовляється надавати допомогу на її утримання, та на утримання їх спільної дитини, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду про примусове стягнення з відповідача аліментів. До судового засідання, позивачка подала на адресу суду заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважності причин неявку суду не повідомив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2015р. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. народження. В судовому засіданні встановлено, що позивачка разом з сином - [PERSON] проживає окремо від відповідача, в зв'язку з тим, що між сторонами виникли неприязні стосунки, при цьому позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку, на час відпустки ніде не працює. За змістом ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності з ч. 4 цієї статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач має постійне місце роботи і його заробіток не є мінливим, беручи до уваги, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, спільна дитина сторін - [PERSON] проживає разом з позивачкою, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, і з відповідача на користь позивачки на її утримання, підлягають стягненню аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно до досягнення їх спільного сина [PERSON], [INFO]. народження трьох років, а саме до [INFO]., починаючи з часу пред'явлення позову - 03 червня 2015р. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. Позивачка пред'являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину, при цьому відповідачу відомо, що дитина таку допомогу потребує. Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. народження, яку дитина потребує. З матеріалів справи не вбачається, що з відповідача здійснюються інші стягнення за виконавчими документами, а тому суд дійшов висновку, про задоволення позову, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини і стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної дитини, аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку/доходу/ щомісячно до повноліття дитини. Суд вважає, що за своїм матеріальним станом відповідач спроможний сплачувати щомісяця суму аліментів, визначену судом, при цьому суд врахував і матеріальний стан матері дитини - позивачки по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial