Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 15 травня 2009 року, на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,2694 га, яка має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в с. Новоолександрівка вул. Садовій, № 152, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2004 року зареєстровано посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за № 1-977. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 15 травня 2009 року померла [PERSON] на випадок своєї смерті вона зробила заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде їй належати на день її смерті і на що за законом вона буде мати право - заповідала [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено 17 жовтня 2006 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 4315. Оскільки нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] вона звернулася до суду з позовом.\~\~ Представник позивачки у судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, однак надав листа про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2009 року померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2500 га та 0,2694 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в с. Новоолександрівка вул. Садовій, № 152. Судом встановлено, що земельну ділянку [PERSON] одержала у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори 29 квітня 2004 року реєстровий номер 1-977 після смерті [PERSON] померлого 15 лютого 2003 року, якому належала дана земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП № 131587, виданого 05.02.2003 року [PERSON] сільською радою, згідно рішення від 20.03.2001 року за № 18-ХХІІІ та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8258. За часи життя, 18 жовтня 2006 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповідала [PERSON]. [PERSON] як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк, на підставі ст. 1269,1270 ЦК України, звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду. Не зважаючи на те, [PERSON] є єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців не має, осіб, які б мали право на обовязкову долю в спадковому майні не має, ніхто не оскаржує право [PERSON] на спадщину, вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, а тому і звернувся до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 116,131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 15 травня 2009 року на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2694 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в с. Новоолександрівка вул. Садова, № 152, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2004 року зареєстровано в реєстрі за № 1-977. На підставі викладеного,

Outcome: approved