Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2010 року до 02 грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач тривалий час не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у виховані дитини участі не приймає та свої батьківські обовязки не виконує. У позивача немає відомостей про місце роботи відповідача, оскільки відповідач постійно проживає у м. Львові. Як відомо позивачу, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Натомість син потребує постійного догляду, нормального харчування та одягу. Усе це потребує значних коштів, а позивач не здатна в повній мірі це все забезпечити, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом у розписці про дату судового засідання. (а.с. 20) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2014р. розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 06.04.2010р., актовий запис 380. (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 162882, виданого 01 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється\~ батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Як вбачається з довідки про склад сімї та реєстрацію № 3174, виданої ТОВ «ЖЕО» 09.06.2015 року, [PERSON], [INFO] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. (а.с. 5) З довідки № 32, виданої 09.06.2015р. Дошкільним навчальним закладом №28 вбачається, що [PERSON], [INFO], відвідує ДНЗ №28 групу №6 м. Вінниці з 18.06.2012р. Сином опікується лише мати [PERSON] Батько участі у вихованні своєї дитини не приймає. Вихователі групи з батьком не знайомі. (а.с. 24) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що у позивача відсутні відомості про місце роботи відповідача, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved