Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ майна. В своїй позовній заяві вказувала, що 09 серпня 1996 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Палаці шлюбів м.Кременчук, актовий запис №647. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з травня 2014 року шлюбні відносини фактично припинились, сторони ведуть окреме господарство. Через різні погляди на життя, на вирішення побутових проблем сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. В сім'ї виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо. Бажання відновити сім'ю не мають. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Шлюб сторони розривають вперше. Згоди щодо утримання та місця проживання дитини між ними досягнуто. Відповідач, будучи працездатним, не маючи вад у стані свого здоров'я, маючи доходи не маючи інших дітей на утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON], [INFO] не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Під час шлюбу ними було нажито спільне майно, зокрема квартира [ADDRESS]. Квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 26 березня 2002 р. за р.№5067, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В . При купівлі майно було оформлене на чоловіка [PERSON]. Вказане майно було придбане ними під час зареєстрованого шлюбу, як подружжям і відповідно, є спільною власністю подружжя, хоча і було оформлене лише на [PERSON]. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд Розірвати шлюб, укладений 09 серпня 1996 року між позивачем і відповідачем [PERSON], зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчук, актовий запис 647. Місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] визначити з матір'ю. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище - «[PERSON]». Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м.Джамбул, ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на користь позивача на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Джамбул, ідентифікаційний номер [NUMBER] судові витрати на користь держави. Поділити майно, що належить на праві спільної сумісної власності позивачу і відповідачу, як подружжю. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/2 частину квартири. Сплачені судові витрати поділити порівну, тобто стягнути з [PERSON], [INFO] судові витрати на користь [PERSON] в сумі 1155,35 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, зокрема ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно ст. 60 Сімейного кодексу України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 68 Сімейного кодексу України - Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно ст. 69 Сімейного кодексу України 1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ст. 70 Сімейного Кодексу України разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із статтею 65 Сімейного Кодексу України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. В частині 23 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом достовірно встановлено, що 09 серпня 1996 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчук, актовий запис №647. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з травня 2014 року шлюбні відносини фактично припинились, сторони ведуть окреме господарство. Через різні погляди на життя, на вирішення побутових проблем сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. В сім'ї виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо. Бажання відновити сім'ю не мають. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Шлюб сторони розривають вперше. Згоди щодо утримання та місця проживання дитини між ними досягнуто. Відповідач, будучи працездатним, не маючи вад у стані свого здоров'я, маючи доходи не маючи інших дітей на утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON], [INFO] не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Під час шлюбу сторонами було нажито спільне майно - квартира [ADDRESS]. Квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 26 березня 2002 р. за р.№5067, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. При купівлі майно було оформлене на відповідача [PERSON]. Вказане майно було придбане сторонами під час зареєстрованого щлюбу, як подружжям і відповідно, є спільною власністю подружжя, хоча і було оформлене лише на [PERSON]. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved