overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом та вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. З поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача Коричинецької сільської ради Деражнянського району в судовому засіданні визнала заявлені вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, та підлягають задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області від 25 травня 2012 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за законом, що вбачається із наявних в справі документів, а саме свідоцтва про народження позивачки, з якого вбачається, що її матір»ю була [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини у зв'язку із тим, що їй не було відомо про наявність документів на спадкування, тому вона була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Такі причини судом визнаються поважними і для забезпечення реалізації позивачкою своїх прав як спадкоємця, суд вважає за доцільне надати додатковий строк для прийняття спадщини, який буде необхідним та достатнім у межах 1 місяця. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В січні 2015 [PERSON] звернулася до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 21 грудня 2002 перебуває із [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя із відповідачем не склалося так як останній постійно вчиняє сварки. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. заяв чи клопотань про розгляд справи тільки за його участі до суду не надходило. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявності достатніх доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 21 грудня 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому Слобідською сільською радою Менського району Чернігівської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 грудня 2002 року (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В січні 2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що з 5 жовтня 2002 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 30% усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 жовтня 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2015 року і до повноліття дитини. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS]. Позов обґрунтований наступним. На підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 1995 р. позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], мати його дружини [PERSON] та колишня дружина його сина відповідач [PERSON] З осені 2013 р. відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає, участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири не приймає, угоди щодо певного порядку користування квартирою з нею не укладалися. Враховуючи, що відповідач [PERSON] понад рік не користується житлом, вона відповідно до вимог ст. 405 ЦК України втратила право на користування ним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с. 52). Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Шило Л.І. надіслала письмові пояснення на позов та просила розглядати справу у її відсутність (а.с. 49-51). Заслухавши представника позивача, дослідивши заяву відповідача та пояснення третьої особи, суд вбачає підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи безумовне визнання [PERSON] позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що спільне життя у них не склалося, більше 20 років вони не ведуть спільного господарства, не підтримують жодних стосунків і не спілкуються між собою. Позивач посилається на те, що наразі він перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою бажає офіційно зареєструвати шлюб. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1 жовтня 1987 р. (а.с. 3). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З позовної заяви вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони понад 20 років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який тривалий час існує лише формально і не базується на паритетних засадах, порушує принцип добровільності шлюбу та суперечить інтересам позивача. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна. Вказувала на те, що з січня 1997 року по травень 2014 року вона проживала однією сімєю, без реєстрації шлюбу з відповідачем та вела з ним спільне господарство. 16.10.2003 р. після продажу належної їй двокімнатної квартири та однокімнатної квартири, яка належала на праві власності відповідачу, ними було придбано житловий будинок № 8 по провул. Пятому Прибузькому в м. Миколаєві. Також за час спільного проживання сторонами було придбано , у липні 2003 р., трикімнатну квартиру [ADDRESS], а в 2007 р. автомобіль марки OPEL модель ASTRA 1.4, 2004 р.в., д/н [NUMBER], право власності на які було оформлено на відповідача [PERSON] Посилаючись на викладене та бажаючи захистити своє право на частку в спірному майні, позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 р. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 12.03.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 90. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені в грудні, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь в розмірі ? частини всіх видів заробітку-щомісяця, починаючи стягнення з моменту звернення суду і до закінчення нею навчання - 17.02.2016 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засіданні не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 9» № 1082 від 25.12.2014 р. [PERSON] навчається у державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 9 м. Кіровоград» за професією оператор з обробки інформації та програмного забезпечення. Строк навчання з 01.09.2014 р. по 17.02.2016 р. (а.с.5). Суд приймаючи рішення дійшов висновку, що відповідач має матеріальну можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка навчається. Аліменти можуть бути призначені в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання доньки [PERSON] до закінчення навчання, тобто до 17.02.2016 р. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 09.09.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 09.09.2006 р., серія [NUMBER], актовий запис № 725, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 15.04.208 р., серія [NUMBER], актовий запис № 642, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 5). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та проти ухвалення рішення в судовому засіданні не заперечує (а.с. 13). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 14). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В січні 2015 р. [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 15.10.2010 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 15.10.2010 р., серія [NUMBER], актовий запис № 3188, видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 26.07.2011 р., актовий запис № 1392, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та проти ухвалення рішення в судовому в засіданні не заперечує (а.с. 19). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 18). Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved