Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

В травні 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, який в січні 2015 року уточнив та просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № 11178627000 від 05 липня 2007 року в сумі 2280281 грн. 27 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 57065,75 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 1018766 грн. 70 коп., заборгованості по простроченим процентам в сумі 48818,73 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 871536 грн. 72 коп. та пені в сумі 389977 грн. 85 коп., та заборгованість за кредитним договором № 11178718000 від 05 липня 2007 року в сумі 35985 грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9090 грн. 01 коп., заборгованості по простроченим процентам в сумі 20715 грн. 14 коп. та пені в сумі 6180 грн. 73 коп.; а також просили стягнути з відповідачів на їх користь судовий збір 3654 грн., тобто з кожного по 1827 грн. В обґрунтування позову вказав, що 05 липня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11178627000, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 63000 швейцарських франків у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі. В забезпечення вищевказаного договору, того ж дня між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 11178627000/П, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань по Кредитному договору. Також, 05 липня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11178718000, відповідно до якого вона отримала 26800 грн. проте взяті на себе договірні зобов'язання [PERSON] не виконує умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення погашення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни. Станом на 28.01.2015 року, заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 05.07.2007 року становить в сумі 2280281 грн. 27 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 57065,75 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 1018766 грн. 70 коп., заборгованості по простроченим процентам в сумі 48818,73 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 871536 грн. 72 коп. та пені в сумі 389977 грн. 85 коп., а заборгованість за кредитним договором № 11178718000 від 05 липня 2007 року становить в сумі 35985 грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9090 грн. 01 коп., заборгованості по простроченим процентам в сумі 20715 грн. 14 коп. та пені в сумі 6180 грн. 73 коп. Тому ПАТ «УкрСиббанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. В березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договорів недійсними, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11178718000 від 05 липня 2007 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]; визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11178627000 від 05 липня 2007 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]; визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 11178627000/11178718000/3 від 05 липня 2007 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Д.О., зареєстровано в реєстрі за № 2255. В обґрунтування зустрічного позову вказала, що 05 липня 2007 pоку між нею, [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11178718000, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 26800 грн. Також, 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею, [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11178627000, відповідно до якого вона отримала 63000 швейцарських франків у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 11178627000, 05 липня 2007 року між нею, [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений договір застави транспортного засобу № 11178627000/11178718000/3. Зазначила, що в жодному з кредитних договорів немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Вважає, що були порушені вимоги п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Банк не надав їй, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Також до кредитних договорів були включені положення, які відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону є несправедливими, оскільки містять умови про зміни у витратах, графік погашення кредиту взагалі не видавався, які суми на які рахунки зараховувалися невідомо, що також є несправедливим відносно споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на погляд банку. Всупереч ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», примірники договорів відсутні у неї, оскільки, як встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року будь-які договори в формі одного окремого документа Позичальник [PERSON] не підписувала, через що для належного оформлення кредитної справи та для відкриття мультівалютного банківського рахунку під обслуговування кредиту невідомі особи у відділенні № 285 Дніпровського регіонального департаменту АКІБ «УКрСиббанк» протягом невстановленого часу після видачі кредиту на розроблених бланках договорів АКІБ «УкрСиббанк» без жодних повноважень виконали за Позичальника підписи з метою створити видимість укладення з [PERSON] «про людське око» кредитного договору № 11178627000 від 05.07.2007 року та кредитного договору № 11178718000 від 05.07.2007 року. Дані факти підтверджені висновком експерта Дніпропетровського НДІСК № 2098-11 від 12 грудня 2011 року про імітацію підписів [PERSON] іншими особами в кредитних договорах від 05 липня 2007 року № 11178718000, 11178627000. Таким чином, вважає умови кредитних договорів несправедливими в цілому, що суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання таких договорів недійсними та, відповідно як наслідок, визнання недійсними договору застави, оскільки ці договори є похідними від головних. Тому вона, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за довіреністю Тернова І.В. позовні вимоги банку підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги банку не визнала та просила відмовити в їх задоволені в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О. у судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участи у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України. Частина перша ст. 203 ЦК України, встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У судовому засіданні встановлено, що 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11178627000, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 63000 швейцарських франків у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, зі сплатою 8,99% річних, строком з 05 липня 2007 року по 05 липня 2014 року (а.с.16-21). В забезпечення вищевказаного договору, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір поруки № 11178627000/П, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань по Кредитному договору № 11178627000 від 05 липня 2007 року (а.с.25). Окрім цього, 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11178718000, відповідно до якого відповідачка отримала 26800 грн. у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, зі сплатою 17,5% річних (а.с.22-24). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 11178627000, 05 липня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений договір застави транспортного засобу № 11178627000/11178718000/3 (а.с.12-14). Предметом застави є транспортний засіб марки «Мазда СХ-7», 2007 року випуску, реєстраційний номер - [NUMBER]. Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України та згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п.п. 8, 14, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року кредитний договір може бути визнаний недійсним в зв'язку з тим, що він не відповідає вимогам законодавства України. Суд дійшов висновку, що вказані правочини, тобто Кредитні договори та Договір застави транспортного засобу, вчинено у письмовій формі, з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством (скріплені підписами працівника Банку та печаткою з однієї сторони і підписами [PERSON] з іншої сторони). Погодження умов договорів відповідають положенням ч. 1 ст. 628 ЦК України про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким, чином можна стверджувати, що Кредитні договори та Договір застави транспортного засобу підписано сторонами на добровільних засадах та відповідає їх намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов'язань. Таким чином, [PERSON] при укладенні договорів, була ознайомлена з їх умовами, не заперечувала проти них, та проти наданих їй кредитів в обумовленій договорами сумі. Окрім цього, при укладенні спірних договорів волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало її внутрішній волі. З огляду на зазначене вище, в момент вчинення правочину (підписання договорів) було дотримано вимоги, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. З огляду на викладене, банком при наданні кредиту були виконані положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 - де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Окрім того, суд критично ставиться до доводів [PERSON] щодо того, що Кредитні договори між нею та банком укладені з порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, з оглядом на спірні договори про надання споживчих кредитів від 05 липня 2007 року судом встановлено, що такі договори є підписані обома сторонами, що свідчить про їх обізнаність з умовами договору і згодою з його умовами. Було погоджено графік погашення кредиту, [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за цими кредитними договорами, тобто вважала їх умови справедливим та сприйнятливим для себе. Волевиявлення позивачки було спрямовано на отримання грошей для споживчих цілей - придбання транспортного засобу, для чого вона й уклала кредитні договори на сприйнятливих для себе умовах, тобто кредитні зобов'язання приймала на себе добровільно. Також, суд вважає, що доводи позивачки стосовно порушення Банком ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з посиланням при цьому на правовий висновок Конституційного суду України є хибними. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.8 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору). [PERSON] поставила свій підпис під Договором про надання споживчого кредиту № 11178718000 від 05 липня 2007 року, Договором про надання споживчого кредиту № 11178627000 від 05 липня 2007 року та Договором застави транспортного засобу № 11178627000/11178718000/3 від 05 липня 2007 року, а отже, прийняла їх умови. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка інших доказів порушення її прав та несправедливості умов договору суду не надала. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними: договір про надання споживчого кредиту № 11178718000 від 05 липня 2007 року, договір про надання споживчого кредиту № 11178627000 від 05 липня 2007 року та договір застави транспортного засобу № 11178627000/11178718000/3 від 05 липня 2007 року, не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 11178718000 від 05 липня 2007 року та договору про надання споживчого кредиту № 11178627000 від 05 липня 2007 року у разі не виконання, або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлені Кредитними договорами грошові кошти у повному обсязі. [PERSON] в свою чергу зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором до 05 липня 2014 року. Однак, [PERSON] не виконала зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, на момент розгляду справи не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 28 січня 2015 року розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11178718000 від 05 липня 2007 року складає в сумі 35985 грн. 88 коп., та за договором про надання споживчого кредиту № 11178627000 від 05 липня 2007 року заборгованість складає в сумі 2280281 грн. 27 коп. За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. На підставі п.1.1 Статуту ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником за всіма правами та обов'язками комерційного інноваційного банку «Харківінкомбанк», який за рішенням Загальних зборів акціонерів від 18 червня 1992 року було змінено найменування банку на Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» (а.с.60-61). Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 11178718000 від 05 липня 2007 року в сумі 35985 грн. 88 коп., та солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11178627000 від 05 липня 2007 року в сумі 2280281 грн. 27 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір 3654 грн., тобто з кожного по 1827 грн.

Outcome: approved