Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), яка розташована на території Фразької сільської ради Рогатинського району, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Позовна заява мотивована тим, що у зв'язку із смертю батька позивача [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належне йому майно - земельну частку (пай), площею 40,20 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та яку він отримав при розпаюванні земель спілки власників селянських господарств «Заповіт». Земельна частка (пай) належала [PERSON] на підставі сертифікату серія [NUMBER]. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Спадкоємців які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Вона, як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак через втрату земельного сертифікату не може оформити у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просила задовольнити. Представник Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області- сільський голова Польовий В.П. та представник Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Челядин Т.Я. в судове засідання не з`явилися, подали заяви про визнання позову та розгляд справи за їхньої відсутності. В зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Між сторонами виникли правовідносини щодо спадкування права на земельну частку (пай), яка розташована на території Фразької сільської ради Рогатинського району, та регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Цивільного кодексу України 2003 року та Земельного кодексу України 2001 року. Судом встановлено та підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Рогатинському районі №28-0.4-768/2-17 від 30 серпня 2017 року, що [PERSON] набув право власності на середню земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Заповіт» згідно сертифікату серія [NUMBER], який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів по Фразькій сільській раді за №212 згідно розпорядження Рогатинської райдержадміністрації №55 від 01 березня 2000 року. Середня земельна частка (пай) розміром 40,20 умовно кадастрових гектари. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2017 року становить 32 662 грн. 30 коп. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 13 червня 2000 року Фразькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що у зв'язку зі смертю батька позивача [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належну йому середню земельну частку (пай) в селянській спілці «Заповіт». Згідно довідки виконавчого комітету Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №578 від 24 травня 2017 року заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті сільської ради не посвідчувався. На день смерті [PERSON] проживав один. Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину, оскільки подала відповідну заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу Дзери М.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 грудня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на земельну частку (пай). В газеті «[INFO]» від [INFO] [NUMBER] опубліковано оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім`я [PERSON] Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved