Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

В травні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування заяви зазначив, що його хрещеному батькові [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мурманська, 8/3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.07.1997року, виданого Бюро приватизації АО Дніпропетровський стрілочний завод згідно до розпорядження № 679 від 03.07.1997року, зареєстрованого В КП Дніпропетровське МБТІ за реєстром № 226п-56 1/3 частина квартири; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2005 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-4008, що зареєстроване у КП Дніпропетровське МБТІ 03.01.2006 року за реєстраційним № 12324874- 1/3 частина квартири; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2005 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-4014, що зареєстроване у КП Дніпропетровське МБТІ 03.01.2006 року за реєстраційним № 12324874- 1/3 частина квартири. Вказана вище квартира складається з однієї житлової кімнати, площею 16,6 кв.м, загальною площею 28,9 кв.м. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про право на житло, про право на спадщину за законом, технічного паспорту, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] заявник знав з дитинства, він був приятелем заявника матері, його хрещеним батьком і близькою йому людиною. Після смерті своїх батьків [PERSON] став почувати себе погано, тому заявник змушений був підтримувати його морально, періодично ночувати та доглядати за ним. [PERSON] з [PERSON] добре товаришували, тому на початку 2010 року він запропонував заявнику жити разом з ним, бо він не мав ні дружини, ні дітей, ні інших близьких родичів. Тому приблизно у лютому 2010 року заявник оселився разом з [PERSON] у належній йому квартирі. У звязку з тим, що заявник мав мінливий графік роботи то більшу частину свого часу проводив з [PERSON] Дана обставина підтверджується актом, складеним сусідами та поясненнями свідків. 23 жовтня 2017року [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 2000 від 15.11.2017 року, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Заявник зазначає, що він поховав свого хрещеного батька і продовжував мешкати у спадковій квартирі, що підтверджується актом сусідів та показами свідків. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з вище зазначеної квартири. Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування [PERSON] не мав. Тому у встановлений законом шестимісячний термін, у грудні 2017 року, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого хрещеного батька. Дана обставина підтверджується спадковою справою № 61/2017, відкритою згідно до заяви заявника приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу [PERSON], проте 25.04.2018 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де зазначено, що заявник повинен підтвердити факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше останніх пяти років. Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити факт проживання однією сімєю не менше пяти років, [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] померлого 23 жовтня 2017 року з 2010 року по день смерті 23 жовтня 2017 року за адресою: м. Дніпро, вул. Мурманська, 8/3. В судовому засіданні заявник та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладених в заяві та наполягали на її задоволенні. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мурманська, 8/3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.07.1997року, виданого Бюро приватизації АО Дніпропетровський стрілочний завод згідно до розпорядження № 679 від 03.07.1997 року, зареєстрованого В КП Дніпропетровське МБТІ за реєстром № 226п-56 1/3 частина квартири; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2005 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-4008, що зареєстроване у КП Дніпропетровське МБТІ 03.01.2006 року за реєстраційним № 12324874- 1/3 частина квартири; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2005 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-4014, що зареєстроване у КП Дніпропетровське МБТІ 03.01.2006 року за реєстраційним № 12324874- 1/3 частина квартири. Вказана вище квартира складається з однієї житлової кімнати, площею 16,6 кв.м, загальною площею 28,9 кв.м. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про право на житло, про право на спадщину за законом, технічного паспорту, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] заявник знав з дитинства, він був приятелем заявника матері, його хрещеним батьком і близькою йому людиною. Після смерті своїх батьків [PERSON] став почувати себе погано, тому заявник змушений був підтримувати його морально, періодично ночувати та доглядати за ним. [PERSON] з [PERSON] добре товаришували, тому на початку 2010 року він запропонував заявнику жити разом з ним, бо він не мав ні дружини, ні дітей, ні інших близьких родичів. Тому приблизно у лютому 2010 року заявник оселився разом з [PERSON] у належній йому квартирі. У звязку з тим, що заявник мав мінливий графік роботи то більшу частину свого часу проводив з [PERSON] Дана обставина підтверджується актом, складеним сусідами та поясненнями свідків. 23 жовтня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 2000 від 15.11.2017 року, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Заявник поховав свого хрещеного батька [PERSON] і продовжував мешкати у спадковій квартирі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з вище зазначеної квартири. Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування [PERSON] не мав. Тому у встановлений законом шестимісячний термін, у грудні 2017 року, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Дана обставина підтверджується спадковою справою № 61/2017, відкритою згідно до заяви заявника приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу [PERSON], проте 25.04.2018 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де зазначено, що заявник повинен підтвердити факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше останніх пяти років. Згідно ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] у квартирі за адресою: м. Дніпро, вул. Мурманська, 8/2 підтверджується актом та поясненнями свідків. Оскільки, від встановлення факту постійного проживання на території України заявниці залежить виникнення її цивільних прав та обовязків, суд вважає що заява підлягає задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved