Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

До Вінницького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказує, що 01.09.1991 між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 73. В шлюбі в них народились діти [PERSON] , 1992 року народження та [PERSON] , 2000 року народження, які на час подання позовної заяви є повнолітніми. Та відповідач не бажає розривати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Позивач вказує, що сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя. Зазначає, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, фактично шлюб існує формально, вже близько 5 років сторони не проживають разом однією сім`єю. Відповідачка після смерті своєї матері оформила спадщину в с. Переорки та перейшла проживати окремо в спадковий будинок. Спроби примиритися не дали бажаних результатів, тому позивач дійшов до твердого висновку про неможливість збереження шлюбу. На примирення він не погоджується. За вказаних обставин позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 01.09.1991 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано увиконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 73, та відповідачці змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим повторно 04.12.2019 (а.с. 4). Згідно з позовною заявою та письмовими заявами сторін встановлено, що сторони дійшли переконання, що їхній шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Беручи до уваги зазначене сторонами по справі, на даний час суд встановив, що їхня сім`я розпалась остаточно і збережена бути не може, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, що відповідає ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу залишити своє прізвище « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved