Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що 23.07.1999 року померла його бабуся [PERSON]. На території Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) площею 2,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала спадкодавцю. Позивач є спадкоємцем за заповітом, проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай), який був виданий [PERSON]А, після її смерті був втрачений. В судове засідання 27.10.2017 року позивач через канцелярію суду подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,73 в умовних кадастрових гектарах (територія Плужненської сільської ради), що належала його бабусі [PERSON], яка померла 23.07.1999 року. [PERSON] ухвали Ізяславського районного суду від 27.10.2017 року відповідна заява прийнята до розгляду судом. Позивач та представник позивача за довіреністю №79 від 13.09.2016 року [PERSON] не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, подали заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Плужненськоїсільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому до суду письмовому клопотанні просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити з таких підстав. [PERSON] ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських\~ кооперативів,\~\~\~\~сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 Закону «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. [PERSON] ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 27.07.2017 року №00018434521 встановлено, що [PERSON] померла 23.07.1999 року, актовий запис за №35. За життя 10.02.1989 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] за №5, за яким заповіла все своє майно [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 10.02.1989 року, виданого секретарем виконавчого комітету Михнівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №5. [PERSON] довідки від 19.10.2017 року №9-22-0.25-1213/101-17, виданої відділом в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0279754, що знаходиться в КСП «Дружба» с. Плужне на гр. [PERSON] зареєстрований Ізяславською РДА від 20.12.1996 року за №754 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та був виданий зазначеній особі, про що свідчить її підпис. 05.03.2002 року був зареєстрований Ізяславською РДА дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №921587 гр. [PERSON], про що свідчить запис за №754 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), який був виданий зазначеній особі, про що свідчить її підпис. Загальна площа земельної частки (паю) - 2,72 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до довідки від 27.09.2017 року №01-16/453, виданої виконкомом Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області зазначено про те, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 23.07.1999 року є [PERSON] На час відкриття спадщини разом із [PERSON] проживали: онук - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON], [INFO], правнука [PERSON], [INFO]. [PERSON] повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 29.09.2017 року №1841/01-16, після смерті [PERSON], яка померла 23.07.1999 року в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №456/2017 р. на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємця за заповітом [PERSON] (зареєстрованого за адресою: [INFO]). Інших заяв не надходило. Зазначено, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відомо, що 10.02.1989 року від імені [PERSON] було посвідчено заповіт Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області за р. №5. В матеріалах спадкової справи знаходиться дублікат заповіту, посвідчений Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 14.09.2016 року і зареєстрованого в реєстрі за №59, виданий замість втраченого заповіту, посвідченого Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 10.02.1989 року і зареєстрованого в реєстрі за №5, в якому: усе її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті заповідає [PERSON] Також згідно повідомлення Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 26.09.2017 року №2904/01-21 зазначено, що по даних архівного фонду Ізяславської державної нотаріальної контори, спадкова справа в 1999-2004 р.р. до майна [PERSON], померлої 23.07.1999 року, не заводилась. В газеті «Зоря Надгориння» від 12.10.2017 року №41(11166) розміщено оголошення, що земельний сертифікат серія РН №921587, виданий 05.03.2002 року згідно розпорядження Ізяславської РДА №260 від 11.12.1996 року на імя [PERSON] (Мотрі) Адамівни, вважати недійсним. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на вказану земельну ділянку в звязку із відсутністю вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай). В п.п. 1, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року\~роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного Кодексу Української РСР\~(ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася у 1999 році, тому на дані правовідносини поширюється дія норм\~Цивільного кодексу УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смертіспадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. [PERSON] вимог ст. 527 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 548 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з втратою сертифікату на земельну частку (пай), тому суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В той же час, згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба», с.Плужне в розмірі 2,73 в умовних кадастрових гектарах. Проте, відповідно до довідки від 19.10.2017 року №9-22-0.25-1213/101-17, виданої відділом в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та копії з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), [PERSON], яка померла 23.07.1999 року, видавався дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №921587 в розмірі 2,72 в умовних кадастрових гектарах. Таким чином, позов слід задовольнити частково та визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Дружба», с. Плужне в розмірі 2,72 в умовних кадастрових гектарах. На підставі ст.ст. 525, 527, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 116, 131, 152 ЗК України,

Outcome: partial