Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В серппні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача СТОВ «Каленицьке» вказуючи на те, що з 1980 року працював на різних посадах в СТОВ «Каленицьке», а з 1 січня 2001 року він був призначений на посаду головного енергетика господарства. З часу призначення його заробітна плата не змінювалася, хоча об'єм роботи та обов'язків збільшився. В 2009 році в господарстві була проведена перевірка з приводу дотримання вимог чинного законодавства щодо оплати праці, яка виявила порушення щодо не донарахування заробітної плати позивачу. В подальшому рішенням Полонського районного суду суми не донарахування було стягнуто. Однак, керівництво СТОВ «Каленицьке» продовжувало нараховувати йому заробітну плату з порушенням чинного законодавства та галузевої угоди. З урахуванням зменшених позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6560 грн. 14 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. та середній заробіток з часу його звільнення 20.10.2010 р. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов, з урахуванням зменшення позовних вимог, підтримали, просили його задовольнити, дали пояснення суду аналогічні викладеним в позовній заяві позивача. Представник відповідача проти позову заперечувала, вказувала, що [PERSON] працював в господарстві на посаді електрика. Крім того вказувала, що відповідач отримував заробітну плата та погоджувався з її розмірами, до суду не звертався. Просила відмовити позивачу в позові в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково - необхідно стягнути недоотриману заробітну плату, моральну шкоду та середній заробіток. Судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідно до записів його трудової книжки, з 1 лютого 1980 року по 20.10.2010 року працював на різних посадах в колгоспі ім..Петровського с.Великі Каленичі Полонського району, яке в даний час перейменовано в СТОВ «Каленицьке». 1 січня 2001 року, відповідно до наказу №7, його призначено на посаду головного енергетика господарства. Відповідно до листа Територіальної державної інспекції праці у Хмельницькій області 22-Б-164-19/76 тарифна ставка в розмірі 4,95 грн. за годину роботи, згідно якої проводиться оплата праці головного енергетика відсутня, що є порушенням вимог ч.2 ст.97 КЗпП України, ч.2 ст.15 ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №914 від 9 грудня 2011 р. відповідно до ст..15 ЗУ «Про оплату праці» та ст..97 КЗпП України сума донарахованої заробітної плати, яка підлягає виплаті [PERSON] після належних утримань за період з 1.01.2003 року по 31.12.2008 року складає 28995,83 грн. Ці дані встановлено даними трудової книжки позивача та рішенням Полонського районного суду від 14 травня 2012 року за позовом [PERSON] до СТОВ «Каленицьке», яке набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо строку звернення позивачем до суду, то відповідно до статті 233 Кодексу Законів про Працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Оскільки остаточний розрахунок з [PERSON] не проведено, то строк звернення до суду позивачем не пропущено. Відповідно до вимог ст.116, 117 КЗпП України заробітна плата при звільненні виплачується працівникам в день звільнення, а у разі невиплати стягується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди провадиться працівникові, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Ст.. 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону надати докази на доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вищезазначеного позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в таких розмірах. Середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні необхідно стягнути відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 ( далі Порядок обчислення). Середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні відповідно до ч.4 п.8 вищевказаного Порядку обчислення необхідно стягнути з такого розрахунку. Згідно з висновком експерта №1011/14-26 від 2908.2014 р. середньоденний заробіток [PERSON] на дату його звільнення становить 51 грн. 38 коп. Отже, середній заробіток [PERSON] становить: за 2010 рік - 52 дні, за 2011 рік - 250 днів, за 2012 рік - 251 день, за 2013 рік - 251 день, за 2014 рік - 176 днів, всього - 980. Затримка розрахунку після звільнення з 20 жовтня 2010 року по 17 вересня 2014 року становить 980 робочих дні при п'ятиденному робочому тижні. Тому загальна сума середнього заробітку буде становити: 51,38 грн. х 980 днів = 50352,40 грн. Однак, враховуючи те, що [PERSON] звернувся до суду майже через три роки, тому відповідно до положень ст..117 КЗпП України розмір відшкодування за час затримки розрахунку необхідно визначити з урахуванням істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком та тієї обставини, що позивач не звертався до суду за вирішенням спору про стягнення заборгованості із заробітної плати тривалий період часу. Саме тому суд вважає, що розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, слід визначити в сумі 7000 грн. Також суд вважає, що порушення відповідачем строків виплати заробітної плати завдало позивачеві моральних страждань, оскільки змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує тривалість порушення прав позивача на отримання належних йому платежів, тяжкість вимушених змін в життєвих стосунках позивача, виходить з вимог розумності і справедливості. Судові витрати по справі - 486 грн. 60 коп.(судовий збір) підлягають стягненню з відповідача на користь держави, 5397 грн. 60 коп. сплачені позивачем та документально підтверджені за проведення експертиз у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial