overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 07.06.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому дитина знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі ? усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття , та на своє утримання в розмірі ? частини щомісяця до досягнення дитиною 3 трьох річного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просить слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №60 .Дитина мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 19.12.2003 року. Від даних шлюбних відносин мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а тому вона знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 750 гривень щомісячно . Згодом позовні вимоги змінила вказав, що просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття . В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на її користь в розмірі 500гривень щомісячно підтримала. У судове засідання відповідач не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти стягнення з нього 500 гривень щомісячно на утримання дитини. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву за відсутністю сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції , актовий запис № 881. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22.09.2005 року виданого Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 778. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Хатки, 26, в місті Бережани Тернопільської області належав її бабі [PERSON], яка померла 26 жовтня 2014 року в місті Бережани Тернопільської області. [PERSON] відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу 31 липня 2014 року за реєстровим номером 1772 заповіла все своє майно їй [PERSON]. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Хатки, 26, міста Бережана Тернопільської області, що належав [PERSON], яка померла 26 жовтня 2014 року в місті Бережани Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій Бережанська міська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Рекшинської сільської ради про продовження строку на прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказала, що 23 січня 2009 року померла її матір [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на яку вона претендує, як спадкоємець, за заповітом, посвідченим 08 лютого 2000 року секретарем Рекшинської сільської ради Бережанського району за реєстровим № 08. Позивач звернулася в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом їй повідомлено, що вона пропустила 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і для вирішення питання про прийняття спадщини їй необхідно звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визначити їй [PERSON] тримісячний додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 23 січня 2009 року в селі Рекшин Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача ТОВ «Укрінтер-інвест» про стягнення орендної плати та пені за час прострочення розрахунку. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 18 березня 2008 року між нею та відповідачем укладено договір оренди землі строком на 5 років в якому було передбачено ціну орендної плати за землю та відсотки. Однак, станом на 3 грудня 2014 року відповідач не розрахувався з нею за орендну плату за 2013 рік. Просить стягнути з ТОВ «Укрінтер-інвест» на її користь орендну плату в сумі 1350 грн. та пеню за несвоєчасний розрахунок в сумі 949 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Укрінтер-інвест» було укладено договір оренди земельної ділянки пунктом 4.2 якого передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2,5% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 519 грн. 02 коп. Пунктом 4.3 цього договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до п.4.4 орендна плата вноситься протягом терміну дії договору, не пізніш як у терміни з 01 жовтня до 01 січня кожного наступного року за попередній сільськогосподарський рік. Пунктом 4.7 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з розрахунком, проведеним позивачем, заборгованість по орендній платі складає 1350 грн., а пені 949 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 07 листопада 2014 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] та повнолітню доньку [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому вона звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила його задовольнити. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, пояснив, що надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей до червня місяця 2015 року в розмірі 500 грн.. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 16 грудня 2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у них є діти - син [PERSON], [INFO] (а.с. ) та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 3). В судовому засіданні встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що не заперечував відповідач, який проживає окремо. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, перебування дитини сторін на утриманні позивачки, згоду відповідача на стягнення аліментів, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.07.1999 року, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2014 року шлюб між ними розірвано, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, самій їй важко утримувати доньку, тому вона змушена була звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 10.11.2014 р. рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні.. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Витрати на правову допомогу стягненню не підлягають, оскільки наявна в матеріалах справи квитанція не може вважатись належним документальним підтвердженням здійснення позивачем таких витрат. Суд не може вважати квитанцію № 865447 на суму 200 гривень виданою адвокатом [PERSON], такою яка видавалася за оформлення позову про аліменти, оскільки ніяких підтверджень про даного адвоката позивачем до даної квитанції не надано. Враховуючи обставини справи, перебування дитини сторін на утриманні позивачки, згоду відповідача на стягнення аліментів, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 березня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 271. Представник позивач в судове засідання не зявився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 березня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 271, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-БК № 100652 від 06 березня 2009 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БК № 192253 від 24 вересня 2009 року, актовий запис № 2802. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 березня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 49. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 березня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 20 березня 1999 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved