Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

В травні 2018 р. позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить виділити їй в натурі ? частину житлового будинку з господарськими спорудами та ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1305 га, кадастровий номер 3221455300:012:031:0016 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Дохова, 25 відповідно до варіанту 1 Висновку експерта від 07.03.2018 р. В обґрунтування вимог позову зазначає, що відповідач по справі є її братом. 18.11.2013 р. померла їх мати, а 11.11.2012 р. помер батько, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається зі спірного житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Дохова, 25. Прийнявши спадщину після смерті батька, вона та відповідач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2014 р та рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області 29.01.2015 р. є власниками по ? частки (кожному) спірної земельної ділянки та житлового будинку. Позивач запропонувала відповідачу провести поділ найма в натурі шляхом укладення договору про поділ нерухомого майна. 11.10.2017 р. спільно з відповідачем вона звернулась до приватного нотаріуса з даного питання. Однак, отримавши консультацію щодо порядку поділу будинковолодіння та земельної ділянки, відповідач відмовився від вчинення будь-яких дій з приводу поділу майна. Крім того, 27.01.2018 р. позивач звернулась до відповідача з офіційним письмовим зверненням, в якому запропонувала вирішити спір в добровільному порядку. Проте, відповідач від отримання повідомлення відмовився, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою від 13.06.2018 р. було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим\~ст. 178 ЦПК, 07.08.2018 р. подав до суду відзив на позов, в якому вимоги позову визнав частково, оскільки висновком експерта визначено лише можливість поділу будинку та спірної земельної ділянки, однак яким чином та за чий рахунок проводити переобладнання не зазначено, межі поділу не визначено (а.с.55-58). Позивач відповіді на відзив не надала. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі, при цьому, витрати по оплаті висновку експерта покладає на себе, а судовий збір просить компенсувати за рахунок відповідача та враховуючи, що її частка в майні є меншою, просить переобладнання в будинку покласти на відповідача (а.с.70). Відповідач також в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позивача підтримує повністю та погоджується на виділ позивачу частки в майні відповідно до варіанту № 1 висновку експерта. При цьому, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього витрат на сплату судового збору та враховуючи, що його частка в майні є більшою, витрати по переобладнанню будинку просить покласти на нього (а.с.71). \~\~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 11.11.2012 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 261741, виданим 13.11.2012 р. виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с.17 зворот). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ОК № 287070, виданого 18.11.2013 р. виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області 18.11.2013 р. померла [PERSON] ( а.с.17). Зі змісту позову вбачається, що померлі є батьками сторін по справі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31.10.2014 р. приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу [PERSON] є власницею ? частки земельної ділянки площею 0,1325 га, що розташована на території смт. Глеваха, Васильківського району Київської області вул. Додохова, 25, кадастровий номер 3221455300:012:031:0016 та належала померлому [PERSON], у тому числі з урахуванням 1/6 частки у спадщині від якої відмовилася дружина померлого [PERSON] Іншим співвласником ? частки земельної ділянки є відповідач [PERSON] ( а.с.10). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витягу з Державного земельного кадастр у про земельну ділянку та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що позивач [PERSON] зареєструвала своє право власності на належну їй частину (1\\2) спірної земельної ділянки ( а.с.18-20). В силу вимог ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 362/111/15 (провадження № 2/362/647/15)за позовом [PERSON], [PERSON] до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2015 р. за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину (кожному) житлового будинку (домоволодіння), загальною площею 50,4 кв.м з надвірними господарськими спорудами, а саме: літня кухня, три сараї, погріб, туалет і колодязь, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, селище Глеваха, вулиця Додохова 25, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 11.11.2012 р. (а.с.11-12). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач [PERSON] зареєструвала своє право власності на належну їй частину (1\\2) спірного житлового будинку (а.с.21). Згідно технічного паспорту на спірний житловий будинок встановлено, що останній має загальну площу 50,4 кв.м, з яких житлова становить 35,5 кв.м та підсобна - 13.9 кв.м (а.с.23-25). В силу вимог ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Умовами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст.ст.\~21,\~24,\~41 Конституції України, ст.ст.\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі змісту \~ст. 364 ЦК України\~виходить, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (п. 6), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Верховний Суд України у постанові від 03.04.2013 р. висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію та зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. В\~силу вимог\~ст.\~86\~ЗК України\~-\~земельна ділянка\~може знаходитись\~у спільній\~власності з\~визначенням частки\~кожного з\~учасників спільної\~власності (спільна\~часткова власність)\~або без\~визначення часток\~учасників спільної\~власності (спільна\~сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної\~часткової власності\~на земельну\~ділянку виникає: при\~добровільному об'єднанні\~власниками належних\~їм земельних\~ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами;при прийнятті\~спадщини на\~земельну ділянку\~двома або\~більше особами; за рішенням суду (ст. 87 ЗК України). Відповідно до вимог ч.1-4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. \~ \~ \~ \~Не маючи згоди щодо поділу житлового будинку та з метою досудового врегулювання спору, позивач 27.01.2018 р. звернулась до відповідача з офіційною пропозицією, в якій запропонувала вирішити спір в добровільному порядку. Проте, відповідач на пропозицію позивача не пристав (а.с.44-47). В подальшому, за замовленням позивача, з метою визначення можливих варіантів поділу спірного домоволодіння Центром оцінки та приватизації ПП «Актив Інвест» було надано висновок № 02/35-1-ті від 07.03.2018 р. щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомості, яким були визначені варіанти поділу будинку, умови його переобладнання за яких кожна частина матиме окремий вхід та за технічними показниками обєкт може бути поділено. Враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо варіанту розподілу будинку, визначеного вищевказаним висновком суд вважає, що позивачу [PERSON] необхідно виділити самостійний обєкт нерухомого майна № 1- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в складі: приміщення в літ «А» ? частина 1-1» площею 7,0 кв.м, 1-2 площею 8,4 кв.м, 1/2 частина 1-3 площею 10,1 кв.м, загальна площа 25,5 кв.м, житлова площа 18,5 кв.м, а також господарські будівлі і споруди: ? частини літня кухня «Б», вбиральня літ «Т», 1/2 огорожа, що складають 47/100 часток житлового будинку. В свою чергу відповідачу, згідно висновку експерта, слід виділити самостійний обєкт нерухомого майна № 1- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в складі: приміщення в літ «А» ? частина 1-1 площею 6,9 кв.м, 1\\2 частина 1-3 площею 100 кв.м, 1-4 площею 8,0 кв.м, загальна площа 24,9 кв.м, житлова площа 18,0 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: ? части на літня кухня літ «Б», погріб літ «В», ? огорожа № 1, ворота, хвіртка № 2, що складають 53/100 часток житлового будинку. Також, приймаючи до уваги експертний висновок, для забезпечення ізольованого користування житловим приміщеннями, які пропонується виділити в користування співвласників, в житловому будинку необхідно провести наступні переобладнання: без обєктів загального користування, при мові встановлення перегородки в приміщеннях 1-1 та 1-3, влаштування вхідних дверей в приміщені 1-2, внутрішні двері між приміщеннями 1-2 та 1-1, 1-2 та 1-3; дверний отвір між приміщеннями 1-2 та 1-4 закласти цеглою; будівля «Б» поділяється перегородкою. Витрати щодо переобладнання будинку суд вважає за необхідне покласти на відповідача, в звязку з його згодою на це. Вирішуючи питання поділу спірної земельної ділянки, суд бере до уваги кадастровий план поділу земельної ділянки (а.с.28) та враховуючи згоду відповідача з варіантом її поділу, запропонованим позивачем, вважає за необхідне виділити позивачу земельну ділянку № 1 площею 0,653 га, припинивши право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку. Іншу частину земельної ділянки № 2 площею 0, 652 га виділити відповідачу. Крім того, в силу вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати понесені позивачем в сумі 3272,75 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved