overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06 серпня 2011 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №208. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №208, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 06 серпня 2011 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05.10.2011 року, актовий запис № 354. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувалв тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18 квітня 2008 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 102. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 квітня 2008 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 102, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 18 квітня 2008 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.01.2011 року, актовий запис № 9. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON]. звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Відповідач [PERSON]. позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON], про що надав суду відповідну заяву і просив справу розглянути у його відсутність. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, в позові зазначила, що з 2010 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено з лютого 2012 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї, постійні конфлікти та образи. (а.с.2) Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вони не бажають підтримувати подружні відносини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 11.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, на підставі актового запису № 81. (а.с.3) Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з лютого місяця 2012 року . Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини . Спору щодо поділу майна подружжя не має. Судовий збір по справі складає 243,60 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, в позові зазначила, що з 2010 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено в квітні 2014 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї та виховання дитини. Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вони не бажають підтримувати подружні відносини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 26.11.2010 року Виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису № 17. (а.с.4) Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 8) Сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з квітня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Спору щодо поділу майна подружжя та місця проживання дитини не має. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально і підлягає розірванню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Нараївській сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що будинковолодіння по [ADDRESS] належало її батькам [PERSON] та [PERSON], кожен з них був власником 1/2 частки будинковолодіння. [INFO] року в селі Нараїв Бережанського району помер [PERSON], після смерті, якого спадщину прийняли [PERSON] та вона, як спадкоємці І черги. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент смерті, а вона прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном. [INFO] року в місті Тернополі померла [PERSON], яка у відповідності із заповітом посвідченим 12 серпня 2010 року секретарем Нараївської сільської ради за реєстровим номером 54, заповіла їй - [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі, присадибну земельну ділянку, які належать спадкодавцю і знаходяться на території Нараївської сільської ради. Спадщину після смерті матері вона прийняла, частину спадщини переоформила на себе, однак оформити спадщину на будинковолодіння виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримує просить визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинковолодіння в [ADDRESS], що належало [PERSON], який помер [INFO] року в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області та [PERSON], яка померла [INFO] року в місті Тернополі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищеназваним позовом. Вказувала, що вона була одружена з [PERSON] Від сумісного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Через погіршення відносин сторони розлучились 16.03.1999 року. За рішенням суду відповідач сплачував кошти на утримання сина до досягнення ним повноліття. З 01.09.2013 року син [PERSON] навчається в Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського на денному відділенні. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно - з дня подачі позову до суду, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на отримання аліментів в даному випадку припиняється у випадку припинення навчання дитиною. Судом достовірно встановлено, що дійсно обставини викладені позивачем в позовній заяві мають місце. Позивач була одружена з [PERSON] Від сумісного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Через погіршення відносин сторони розлучились 16.03.1999 року. За рішенням суду відповідач сплачував кошти на утримання сина до досягнення ним повноліття. З 01.09.2013 року син [PERSON] навчається в Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського на денному відділенні. Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Врублевської сільської ради Романівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за №8. Від даного шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через втрату почуття поваги та кохання, постійні сварки та суперечки, і сторони припинили сімейні стосунки з 08.08.2013 року. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися. До початку розгляду справи позивач надала заяву, згідно якої, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, письмових заяв чи заперечень до суду не направив. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 12 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Врублевської сільської ради Романівського району Житомирської області укладено та зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконавчим комітетом Врублевської сільської ради Романівського району Житомирської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №8 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у зв'язку з чим позивач відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивача не надавати строку для примирення, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

В червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що вона з відповідачем. зареєстрували 02.12.2006 року шлюб у виконавчому комітеті Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 31. Спільних дітей від подружнього життя у них не має. З відповідачем позивачка не проживає з 2007 року. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газету «Урядовий кур'єр», номер випуску 179 (5308) від 30.09.2014 року, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували 02.12.2006 року шлюб у виконавчому комітеті Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №31. Спільних дітей від подружнього життя у них не має. З відповідачем позивачка не проживає з 2007 року. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved