Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» звернулося до суду з позовом, який в подальшому був уточнений до [PERSON], про встановлення земельного сервітуту на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»» на право проходу працівників Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»» та персоналу, що залучено Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний»», проїзду транспортними засобами при проведенні робіт та обслуговуванні, а також на право прокладення та експлуатації лінії електропередач та газопроводу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»», згідно з планом меж земельної ділянки загальною площею 0,3046га, кадастровий номер [NUMBER], яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянки серії [NUMBER] від 17.02.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010952400035. У зв'язку з неможливістю вирішення даного питання в позасудовому порядку із-за ухилення [PERSON] від спілкування з посадовими особами ДП «Морський торговельний порт «Южний», просить істотними умовами сервітуту визначити: - встановлення платного земельного сервітуту на право проходу працівників Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»» та персоналу, що залучено Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний»», проїзду транспортними засобами при проведенні робіт та обслуговуванні, а також на право прокладання та експлуатації лінії електропередач та газопроводу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»», згідно з планом меж земельної ділянки загальною площею 0,3046 га, кадастровий номер [NUMBER]; - встановлення строкового платного земельного сервітуту строком до 31 грудня 2064 року; - платний сервітут із щомісячною оплатою у розмірі 35,68 гривень без урахування ПДВ, згідно з розрахунком. В судовому засіданні представник позивача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»» - Коновалова Н.О. уточненні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити по підставам викладеним у позовній заяві, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином / а.с.62,93,130,158,159,250/, причину неявки суду не повідомив. Заперечень на позов не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» є сусіднім землекористувачем земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 2,00 га, яка перебуває у власності відповідача [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.02.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010952400035. Наказом Міністерства інфраструктури України № 282 від 18.08.2011р. затверджено програму перспективного розвитку Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» /а.с.7/. Реалізація зазначеної програми пов'язана із нарощуванням перевантажувальних потужностей ДП «МТП «Южний» та будівництвом об'єктів портової інфраструктури на території Южненської міської ради та Комінтернівського району Одеської області. Для реалізації програми перспективного розвитку існує необхідність перенести з зони перспективної забудови існуючі підземні лінії електропередачі та газопроводу високого тиску. Зазначені комунікації передбачається прокласти уздовж залізничних колій та частково на земельній ділянці відповідача. Вказані комунікації є підземними та не зашкодять використанню земельної ділянки за її цільовим призначенням. 15.09.2015 року на адресу відповідача був направлений лист № 5335/05/145/15 з пропозицією укласти договір про встановлення строкового платного земельного сервітуту на користь ДП «МТП «Южний» на право проходу працівників ДП «МТП «Южний» та персоналу, що залучено ДП «МТП «Южний», проїзду транспортними засобами при проведені робіт та обслуговуванні, а також на право прокладання та експлуатації ліній електропередач та газопроводу ДП «МТП «Южний» /а.с.29-30/. Оскільки чинним законодавством не передбачено порядок встановлення плати за користування правом земельного сервітуту, ДП «МТП «Южний», у відповідності до розрахунку плати за земельний сервітут, запропонував відповідачу плату за користування землею, у розмірі 35,68 гривень, щомісячно /а.с. 145-146/. Згідно зі ст. 643 Цивільного кодексу України якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Акцепту, відмови від акцепту чи зустрічної оферти відповідач позивачеві у встановлений у пропозиції строк не направив, та ухиляється від укладення договору сервітуту. Жодних доказів того, що укладення вказаного договору буде порушувати його права та інтереси, відповідачем не надано, а в ході судового розгляду справи їх встановлено не було. Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Статтею 99 Земельного кодексу України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути. За змістом ст. 100 Земельного кодексу України, земельний сервітут встановлюється між власниками (користувачами) сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Якщо власники (користувачі) сусідніх ділянок не дійшли згоди щодо встановлення земельного сервітуту, то в такому випадку власник (користувач) повинен звернутися до суду з заявою про встановлення сервітуту. Відповідно до ст. 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає встановлення сервітуту, та власником (користувачем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про становлення земельного сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 403 Цивільного кодексу України особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 101 Земельного кодексу України власник, землекористувач земельної ділянки щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач є державним підприємством, та намагається укласти договір про встановлення строкового платного земельного сервітуту з метою реалізації програми перспективного розвитку Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», не порушуючи при цьому прав відповідача, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги. На підставі ст.ст. 98-101 Земельного кодексу України, ст.ст. 402, 403, 643 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved