Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

В січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 07.06.2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 29.12.2015 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем з листопада 2013 року. Відповідач [PERSON] з вказаного періоду часу проживає окремо, кошти на утримання сина не надає, згоди щодо розміру аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач вказує, що з 01.09.2018 року син навчається в Новопсковському ПАЛ, відповідно потреба у додаткових коштах зросла, заробітної плати позивача не вистачає на повне забезпечення потреб дитини - придбання теплого одягу, обіди, проїзд до місця навчання, сплата комунальних рахунків, додаткові витрати на ліки та речі першої необхідності. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 29.03.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду, в якій просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення засідання повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 29.12.2015 року розірвано . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.09.2003 року, виданого Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області. Згідно довідки від 11.01.2019 року №35, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: мати - [PERSON] , 1957 р.н., син - [PERSON] , 2003 р.н. З довідки про доходи від 04.01.2019 року №1, вбачається, що [PERSON] працює слюсарем Ета РГУ у Новопсковському міжрайонному управлінні по експлуатації газового господарства - філії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» та у період січень-грудень 2018 року отримав заробітну плату у розмірі 46747,12 грн. За даними управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 06.09.2013 року. Відповідач [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181, ст. 183 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а тому позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки розмір аліментів сторонами не оспорюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 22.01.2019 року. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved