Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила зобов'язати останнього повернути їй неправомірно вибувший з її володіння житловий будинок, що знаходиться по вул. Можайського, 16, в смт. Ярмолинцях Ярмолинецького району Хмельницької області, а також просила стягнути з відповідача на її користь 159000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй незаконним заволодінням відповідачем належним їй нерухомим майном На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 20 червня 1967 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, за умовами якого вона придбала недобудований житловий будинок за №16 по вул. Можайського в Ярмолинцях. За період з 1967 по 1979 роки вона добудувала вказаний житловий будинок і рішенням виконкому Ярмолинецької селищної ради від 26.07.1979 був затверджений акт прийомки даного житлового будинку в експлуатацію. 07.07.1988 вона отримала свідоцтво про право особистої власності на даний житловий будинок. В 1988 році за сімейними обставинами, для лікування сина, вона змушена була виїхати в м. Черкаси. За час її відсутності, через протиправні дії посадових осіб органів місцевого самоврядування, бюро технічної інвентаризації, в її будинок поселився працівник Ярмолинецької райспоживспілки [PERSON] з сім'єю, який в подальшому приватизував цей будинок. В 2000 році між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, за умовами якого останній придбав її будинок, де і проживає до цього часу. Оскільки [PERSON] знав, що придбав викрадене у власника майно, то таке майно може бути у нього витребуване. Також позивачка вказала, що за період з 2000 по 2015 рік вона змушена була наймати інше житло, де проживала разом з сином, на що вона витратила 54000 грн., на продукти харчування вона витратила 5000 грн., вартість ремонту для приведення будинку до попереднього стану становить 100000 грн., а тому просила стягнути вказані суми з відповідача. Крім того, протиправними діями відповідача їй було заподіяно моральну (немайнову) шкоду, оскільки вона тривалий час вимушено проживала не в своєму будинку, чим було підірвано її здоров'я, а тому вона просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В той же час позивачка вказала, що вона не визнає рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.05.2000, залишене без змін ухвалою Хмельницького обласного суду від 21.09.2000, яким було відмовлено у задоволенні її позову до [PERSON], [PERSON], Ярмолинецької райспоживспілки про усунення перешкод в користуванні вказаним житловим будинком, та задоволено зустрічний позов Ярмолинецької райспоживспілки до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.07.1988 дійсним. Відповідач та його представник позов не визнали, вважають його незаконним та необґрунтованим. Зокрема [PERSON] показав, що в 2000 році між ним і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого він придбав у останнього вказаний житловий будинок по вул. Можайського, 16, в Ярмолинцях. В [PERSON] були всі правовстановлюючі документи на будинок, а сам він пояснював, що придбав цей будинок у Ярмолинецької райспоживспілки. Про те, що на цей будинок претендує [PERSON] він не знав і не міг знати. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.06.1967 між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, за умовами якого остання купила належний [PERSON] на праві особистої власності новопобудований будинок, готовністю 30%, що знаходиться в смт. Ярмолинці, площа якого становить 100 кв.м. За вказаний будинок [PERSON] сплатила [PERSON] 400 карбованців (а.с. 20). Рішенням виконкому Ярмолинецької селищної ради від 22.06.1967 [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво придбаного житлового будинку (а.с. 19). Рішенням виконкому Ярмолинецької селищної ради від 26.07.1979 була задоволена заява [PERSON] про затвердження акту прийомки житлового будинку по вул. Можайського, 16, в смт. Ярмолинці в експлуатацію та оформлення права особистої власності на дане домоволодіння (а.с. 15,16). 07.07.1988 виконкомом Ярмолинецької селищної ради [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок по вул. Можайського, 16, в смт. Ярмолинцях. (а.с. 14). Згідно технічної документації за вказаною адресою були розташовані житловий будинок, площею 116,8 кв.м., три сараї, вбиральня, піднавіс, огорожа (а.с. 9-13). Факт належності [PERSON] на праві власності спірного житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами сторонами не оспорюється, а також підтверджується погосподарськими книгами, які були оглянуті в судовому засіданні (а.с. 98). Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.05.2000, залишеним без змін ухвалою Хмельницького обласного суду від 21.09.2000, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Ярмолинецької райспоживспілки про усунення перешкод в користуванні вказаним житловим будинком та виселення відповідачів і цим же рішенням був задоволений зустрічний позов Ярмолинецької райспоживспілки до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.07.1988. Вказаним рішенням було встановлено, що 13.07.1988 [PERSON] продала Ярмолинецькій райспоживспілці житловий будинок по вул. Можайського, 16, в смт. Ярмолинцях за 30044 карбованця, що підтверджується ордером на зарахування на ім'я [PERSON] вказаної суми. В ході судового розгляду було спростовано доводи [PERSON] про те, що вона будинок не продавала, а надала в найм райспоживспілці (а.с. 104). Постановою правління Ярмолинецького РайСТ від 19.07.2000 було дозволено [PERSON] приватизувати житловий будинок по вул. Можайського, 16 в смт. Ярмолинцях (а.с. 118). Розпорядженням відділу приватизації Ярмолинецької районної адміністрації №20 від 04.09.2000 було передано [PERSON] у спільну сумісну власність будинок за №16 по вул. Можайського в смт. Ярмолинцях, а також було видано свідоцтво про право власності на житло від 04.09.2000, згідно якого власниками спірного будинку на праві спільної сумісної власності стали [PERSON] та члени його сім'ї - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с. 115, 116). 07.12.2000 між [PERSON], який діяв також від імені своїх неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] і [PERSON]В (дружина) з однієї сторони та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку. За умовами даного договору [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями за номером 16 в смт. Ярмолинцях по вул. Можайського. За придбаний житловий будинок [PERSON] сплатив продавцям 18000 грн (а.с. 51). Аналізуючи правомірність правочинів щодо набуття права власності на спірний житловий будинок як [PERSON] та членами його сім'ї, так і [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) яка визначає підстави набуття права власності, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позивачкою не доведено неправомірність набуття [PERSON] та членами його сім'ї права власності на житловий будинок по вул. Можайського, 16, в смт. Ярмолинцях. Зокрема [PERSON] та членами його сім'ї вказаний будинок був приватизований згідно діючого на той час законодавства, як працівником Ярмолинецької РайСТ, яке в свою чергу, набуло право власності на зазначений будинок на підставі рішення Городоцького районного суду від 19.05.2000. [PERSON] набув право власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2000, протиправність якого не була встановлена в ході судового розгляду. В силу частини першої статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою цієї статті визначено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із статтею 388 ЦК якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Дана стаття передбачає необхідність установлення обставин вибуття майна з володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому перепродала це майно відповідачу. В ході судового розгляду не встановлено, що спірний житловий будинок вибув з володіння [PERSON] поза її волею. Наявність же рішення Городоцького районного суду від 19.05.2000, яким був визнаний дійсним договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 13.07.1988 між [PERSON] та Ярмолинецькою райспоживспілкою свідчить про вільність волевиявлення [PERSON] на відчуження належного їй нерухомого майна. Вирішуючи питання про те, чи вибув спірний житловий будинок з володіння власника ([PERSON]С.) поза її волею, суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 16.04.2014 по справі №6-146с13, який в силу ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права У вказаній постанові Верховний Суд України констатував, що за замістом ст. 388 ЦК майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Отже, за наявності не скасованого судового рішення, яким був визнаний дійсним договір купівлі-продажу спірного житлового будинку між [PERSON] і Ярмолинецькою райспоживспілкою, в суду відсутні підстави вважати, що вказане майно вибуло з володіння позивачки поза її волею. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою суду від 06.07.2015, враховуючи майновий стан позивачки, їй було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. В силу ст. 88 ЦПК України з позивачки в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 1890 грн. На підставі ст. 202, 203, 321, 388 ЦК України,

Outcome: approved