Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» посилаючись на те, що 08 грудня 2012 року був прийнятий на роботу до відповідача та працював на території публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» контролером на КПП першого розряду відділу охорони №6 КПП № 5 пост 201,20, район кисневого цеху. 12 грудня 2012 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві. За результатами його розслідування складено акти за формою Н-1 та Н-5 із змістом яких він не згоден, оскільки розслідування проводилося із порушенням встановленого порядку, обставини, викладені у актах, не відповідають дійсним та його вина у настанні нещасного випадку відсутня. Тому просив визнати незаконними та скасувати п.п. 6, 7, 10 акту форми Н-1 від 17 грудня 2012 року, визнати незаконними та скасувати п. 2 «Обставини, за яких стався нещасний випадок», п. 4 «Причини настання нещасного випадку», п. 6 «Висновок комісії» акту форми Н-5 від 17 грудня 2012 року, скасувати рішення комісії з охорони праці ТОВ «Охорони-Рівне» № 1/08 від 15 серпня 2012 року про зменшення йому розміру одноразової допомоги на 50% та зобов'язати відповідача організувати повторне розслідування у складі інших осіб. Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Визнано незаконними та скасовано п.п. 6, 7, 10 акту форми Н-1 від 17 грудня 2012 року щодо нещасного випадку, який трапився з [PERSON] Визнано незаконними та скасовано п.п. 2, 6 акту форми Н-5 від 17 грудня 2012 року, щодо нещасного випадку, який трапився з [PERSON] Скасовано рішення, викладене у протоколі засідання комісії з охорони праці ТОВ «Охорона - Рівне» № 1/08 від 15.08.2012 року про зменшення [PERSON] розміру одноразової допомоги на 50%. Стягнуто з ТОВ «Охорона - Рівне» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Додатковим рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 13 червня 2014 року зобов'язано ТОВ «Охорона - Рівне» організувати повторне розслідування у складі інших осіб. В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Представники товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Новоазовському районі Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином електронною поштою та під розписку, тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без їх участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката [PERSON], яка просила скаргу відхилити, вивчивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розслідування нещасного випадку з [PERSON] проведено в порушення встановленого законом порядку та висновки комісії з розслідування цього нещасного випадку не відповідають дійсним обставинам. Проте з таким висновком суду погодитися не можна. Встановлено, що [PERSON] з 08 грудня 2012 року працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Охорона- Рівне» контролером на КПП 1 розряду охорони на час виконання робіт по охороні публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (а.с. 134). 12 грудня 2012 року позивач заступив у зміну до караулу № 5. За ним була закріплена старшою постів [PERSON] Під час чергування він вийшов в туалет, підсковзнувся та впав на шлакоблоки. В результаті падіння він пошкодив праву нирку, що призвело до її видалення. Рішенням МСЕК від 25 червня 2013 року [PERSON] встановлено 40% втрати працездатності та визнано інвалідом третьої групи (а.с. 18, 128). Розслідуванням нещасного випадку встановлено, що [PERSON] в зміні 08 грудня 2012 року о 21 год. самовільно покинув пост і попрямував до будівельного майданчику покурити та справити малу потребу. Повертаючись, втратив рівновагу, впав і вдарився об парапет та скотився на п'ять шлакоблоків. Основною причиною настання нещасного випадку є необережність потерпілого. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці зазначений позивач, оскільки він порушив вимоги посадової інструкції контролера на КПП і вимоги інструкції з охорони праці (п.п. 6, 7, 10 акту форми Н-1 від 17 грудня 2012 року та п.п. 2, 6 акту форми Н-5 від 17 грудня 2012 року, а.с. 135-138, 139-143). На засіданні комісії з охорони праці товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» від 15 серпня 2013 року, протокол №1/08, було прийнято рішення щодо зменшення розміру одноразової допомоги [PERSON] за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, які стали причиною травмування, до 50% (а.с. 21). Відповідно до а.а. 1, 2 п. 36 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі за текстом - Порядок), спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов'язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держгірпромнагляду або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми. Отримана позивачем внаслідок нещасного випадку на виробництві травма відповідно до п. 3.3. Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 04 липня 2007 року № 370 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2007 року за № 902/14169, належить до травм, які призвели до тяжких наслідків. Між тим, відповідно до а. 3 п. 36 Порядку, якщо територіальним органом Держгірпромнагляду протягом доби не прийнято рішення про проведення спеціального розслідування такого нещасного випадку, розслідування проводиться роботодавцем або Фондом за місцем настання нещасного випадку згідно з пунктами 3 - 32 цього Порядку. Так, з листа територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області від 17 грудня 2012 року за № 05-14/4098 вбачається, що відповідачем було повідомлено територіальний орган Держгірпромнагляду про нещасний випадок з позивачем та цим органом було прийнято рішення про розслідування цього нещасного випадку згідно з п.п. 3-32 Порядку, тобто не в порядку спеціального розслідування (а.с. 81). Відповідно до положень п.п. 10, 11 Порядку наказом генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» № 5/12 від 13 грудня 2012 року було створено комісію з розслідування нещасного випадку із [PERSON] до складу якої увійшли: заступник гендиректора ТОВ «Охорона-Рівне»; начальник відділу охорони №6; менеджер з персоналу відділу охорони №6; заступник начальника по службі відділу охорони №6; виконуючий обов'язки заступника начальника відділу охорони №6 з охорони праці та представник профспілки публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»; начальник команди №2 відділу охорони №6; страховий експерт з охорони праці Маріупольського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області та начальник бюро УПТ та ПБ публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (а.с. 80). Таким чином, оскільки територіальним органом Держгірпромнагляду не було прийнято рішення про спеціальне розслідування нещасного випадку із [PERSON], висновки суду про порушення порядку розслідування і неповноважності створеної комісії є безпідставними та такими, що суперечать встановленим обставинам справи і нормам матеріального права. Також відповідно до вимог п. 11 Порядку голова комісії з розслідування нещасного випадку повідомив потерпілого [PERSON] під розписку про створення комісії, місце та час її роботи, а також про право останнього приймати участь у її роботі (а.с. 84). Крім того, у потерпілого [PERSON] були відібрані пояснення про обставини нещасного випадку, які він особисто підписав попередньо прочитавши та погодившись із ними (а.с. 85). Ці пояснення були прийняті також в присутності медичної сестри [PERSON] про що свідчить її особистий підпис. Належних та допустимих доказів тому, що позивач підписав чистий аркуш і не давав ніяких пояснень суду не надано. Не надано таких доказів і апеляційному суду. Не надано також позивачем доказів і тому, що встановлені комісією з розслідування обставини нещасного випадку не відповідають дійсності. Так само не надано доказів і тому, що свої пояснення позивач давав не усвідомлюючи своїх дій, а тому з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна. Той факт, що в п. 2 акту Н-5 зазначено помилково дату нещасного випадку як «09 грудня 2012 року» замість правильного «12 грудня 2012 року», а також не зазначення року затвердження акту не є підставою для визнання фактичних обставин нещасного випадку такими, що не відповідають дійсності, та не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Крім того, не можна й погодитися з висновком суду щодо незаконності зменшення позивачеві розміру одноразової допомоги до 50% (а.с. 126), оскільки комісії, яка прийняла таке рішення, були відомі обставини нещасного випадку і один з її членів приймав участь у його розслідуванні під час якого і було встановлено вину потерпілого у настанні нещасного випадку та визначені нормативні акти про охорону праці порушені ним (п. 10 акту за формою Н-1 від 17 грудня 2012 року), що відповідає вимогам ч. 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності». Зазначення доказів порушення потерпілим нормативних актів з охорони праці в рішенні про зменшення розміру одноразової допомоги законом не вимагається, а тому не можна погодитися із висновком суду про незаконність зазначеного рішення комісії. Відсутність в матеріалах справи доказів щодо ознайомлення позивача з посадовою інструкцією порушення вимог якої стало наслідком нещасного випадку також не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки допущені ним порушення передбачені й інструкцією по охороні праці 600-19-10 «По загальним вимогам безпеки для робітників комбінату», затвердженої генеральним директором публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» та з якою позивач був ознайомлений при прийомі на роботу (а.с. 96-99). Виходячи з наведеного та встановлених обставин справи, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки розслідування нещасного випадку відповідачем проведено у відповідності до вимог закону, а докази, які б спростовували висновки комісії з розслідування позивачем суду не надані. Тому рішення суду першої інстанції, як ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, необхідно скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити в зв'язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed