Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування вимог вказує, що 25.04.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 462. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося з причин несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю. Відповідач після захворювання дитини на цукровий діабет та отримання нею інвалідності I групи почав ставитися до позивача зневажливо, звинувачував у хворобі дитини та почав зловживати спиртними напоями, з'являється до дому в п'яному вигляді, створює конфліктні ситуації та сварки, вдається до нецензурних лайок та вчиняє безлад у квартирі. З даних підстав позивачка просила суд розірвати шлюб, вважає примирення неможливим і небажаним для себе та для дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Також зазначила, що оскільки сама являється інвалідом II групи, дуже тяжко утримувати дитину самостійно, виховувати та лікувати. Від відповідача не отримує жодної допомоги, він лише пропиває всі гроші та ставить родину у край важке матеріальне становище. Вона вимушена неодноразово викликати працівників міліції через конфлікти зі сторони відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 25.04.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 462, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 8) Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося з причин несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю. Як пояснювала позивач відповідача вживає алкогольні напої, в результаті чого між подружжям виникають постійні сварки та конфліктні ситуації. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Майновий спір між сторонами не існує. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved