Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

В серпні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Конюшка Д.Б. звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 42402,83 грн., моральну шкоду в сумі 8000,00 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 22.01.2020 року о 11-35 год. в м. Києві на проспекту Голосіївському, 128, [PERSON] , будучи пасажиром припаркованого автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , не переконавшись в безпеці, відчинив двері автомобіля, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , який проїжджав поруч та належить позивачу, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року у справі № 752/1932/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року у справі № 752/1900/20, в діях позивача було встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що відповідно до звіту № 132 від 29.05.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] склала суму в розмірі 42402,83 грн. З огляду на те, що відповідача було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній, він, як пасажир автомобіля, порушив ПДР України, що призвело до пошкодження належного позивачу автомобіля, а відтак відповідач має відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, визначеного у звіті в сумі 42402,83 грн. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральних страждань, оскільки, автомобіль був його основним засобом пересування, пошкодження транспортного засобу негативно вплинуло на моральний стан позвиача, а відтак відповідач має відшкодувати позивачу моральну шкоду, яка ним оцінена в сумі 8000,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача завдану шкоду в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2021 року, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін було відкладено. Позивач та його представник після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 22.01.2020 року о 11-35 год. в м. Києві на проспекту Голосіївському, 128, [PERSON] , будучи пасажиром припаркованого автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , не переконавшись в безпеці, відчинив двері автомобіля, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , який проїжджав поруч, чим порушив п. 5.3 Б ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року у справі № 752/1932/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та накладено стягнення у виді штрафу. Зазначена постанова у встановленому законом порядку оскаржена не була та набрала законної сили. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року, та постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року, якою було уточнено вступну частину постанови судді від 27.02.2020 року, та зазначено дату винесення постанови 28.02.2020 року, - у справі № 752/1900/20, провадження відносно [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач вказує, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі звіту № 132 від 29.05.2020 року складає суму в розмірі 42402,83 грн., яка підлягає стягненню із відповідача. Однак, судом встановлено, що відповідно до звіту ТОВ «Екліс» № 132 від 29.05.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає суму в розмірі 25504,75 грн. Вартість відновлювального ремонту не була предметом дослідження оцінювача, у висновках зазначеного звіту відсутні дані про встановлення вартості відновлювального ремонту, а відтак посилання сторони позивача про те, що вартість відновлювального ремонту складає суму в розмірі 42402,83 грн. є недоведеними. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вартості фактичного відновлення транспортного засобу позивача, та що ця сума перевищали суму матеріального збитку, встановленого оцінювачем у звіті. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки, виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial