Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовну заяву мотивовано тим, що позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] та власником особового рахунку цієї квартири. Будинок знаходиться на балансі МКП ЖЕК № 12 і є державною власністю. За даною адресою значиться зареєстрованою [PERSON] [INFO]. 18.08.2004 року, останню 18.08.2004 року було засуджено Староміським районним судом м. Вінниці по ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Після відбуття міри покарання відповідачка проживала у вище вказаній квартирі до травня 2011 року потім залишила місце постійного проживання і до цього часу не проживає. Позивачка просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином оголошенням в газеті «Вінниччина». За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивачка та її представник не заперечували проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що Відповідно до довідки №3352 від 02.04.2015 року МКП ЖЕК № 12 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані:[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON] (а.с. 7). Однак, згідно актів від 27.10.2011 року, 15.07.2014 року, 09.04.2015 року, які підписані мешканцями будинку № 15, по вул. Квятека в м. Вінниці [PERSON] з травня 2011 року не проживає за адресою: [INFO] (а.с. 4-6). Вироком Староміського районного суду м. Вінниці [PERSON] 18.08.2004 року було засуджено по ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 8-12). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2015 року позов [PERSON] до виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, задоволено. Визнано недійсним п. 1.36 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 278 від 24.04.1997 року «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині безоплатної передачі квартири [ADDRESS]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради 24.04.2007 року, на квартиру [ADDRESS] (а.с. 38-39). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які являються сусідами позивачки, кожна окремо суду показали, що [PERSON] дійсно з травня 2011 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачки з травня 2011 року, тоді як остання залишається бути зареєстрованою за адресою:м. Вінниця, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, що проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що впливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В силу вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved