Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В травні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просила суд визнати за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя 27 вересня 2011р. склала на користь позивачки заповіт. У визначений законодавством строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. із заявою про прийняття спадщини. Однак, 24 липня 2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. було повідомлено позивачку, що видати їй свідоцтво про право на спадщину на зазначену квартиру не можливо, оскільки право власності зареєстровано за відповідачкою, тому що спадкодавець не встигла зареєструвати в установленому законом порядку договір про розірвання договору дарування. Вказані обставини позбавляють позивачку можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та здійснити відповідну реєстрацію права власності, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові та просив суд позов задовольнити, в подальшому сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідачка, про час та місце розгляду повідомлена в установленому законом порядку, подала на адресу суд заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 27 вересня 2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. посвідчено заповіт, по якому [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось,і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що спадкодавець матиме право за законом заповіла - позивачці [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-165 цього Кодексу ( ч.2 ст. 1223 ЦК України ). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Як встановлено в судовому засіданні, 17 липня 2013р. позивачка [PERSON] звернулась з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Під час розгляду справи судом встановлено, що подана позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, заява про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку відкликана не була. Судом встановлено, що 10 листопада 2011р. між відповідачкою та спадкодавцем [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS]. 21 червня 2012р. між відповідачкою та спадкодавцем [PERSON] було укладено договір про розірвання договору дарування квартири (зазначеної вище квартири), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. 10 листопада 2011р. за реєстровим № 3272. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, щ після укладення між спадкодавцем та відповідачкою договору про розірвання договору дарування, спадкодавець, в силу похилого віку, наявності хронічних хвороб не встигла зареєструвати право власності на спірну квартиру, при цьому подовжуючи в ній проживати та користуватись нею. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п. 4.15, п.п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як вбачається із матеріалів справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І., розглянувши документи, подані позивачкою повідомила останню, що не може вчинити нотаріальні дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], так як спадкодавцем не було перереєстровано право власності на спірну квартиру, а тому приватний нотаріус позбавлена можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, на час смерті спадкодавця [PERSON], останній на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6300,0 грн. Керуючи ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 208, 209, 211 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1296, 1297, 1299 ЦК України, суд, -

Outcome: approved