Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

В січні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Криворізької міської ради, третя особа Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту батьківства і надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що народилася [INFO] . До заміжжя її прізвище було « [PERSON] ». ЇЇ мама [PERSON] та батько [PERSON] навчалися в одній школі, були однокласниками, дружили, кохали одне одного, проживали поряд, між ними виникли фактичні подружні стосунки. Коли мати завагітніла вони обоє були ще неповнолітніми і довідавшись про її вагітність, батьки [PERSON] , а саме мати, [PERSON] , його законний представник, не погодилась на реєстрацію їх шлюбу та щоб він визнав свою дитину. 3 цієї причини при реєстрації її народження актовий запис про батька був зроблений за вказівкою матері, згідно ст. 55 КпШС України, який діяв на той час. Після народження позивач проживала сумісно з матір`ю в квартирі її батьків. [PERSON] , з батьками проживав поряд, тому часто приходив до них, грався з нею, визнавав себе батьком, але як неповнолітній, самостійно, без згоди законного представника, встановити своє батьківство не міг. Для визнання [PERSON] батьком позивача, законний представник її неповнолітньої, на той час, матері, [PERSON] , її мати (бабуся позивача) [PERSON] , звернулась до Жовтневого районного народного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] , інтереси якого представляла його законний представник - мати [PERSON] про встановлення батьківства і стягнення аліментів. В судовому засіданні 11 липня 1985 року [PERSON] визнав себе батьком позивача, про що написав суду письмову заяву зі згоди свого законного представника - матері [PERSON] і в добровільному порядку згодився зареєструвати себе батьком позивача у відділі РАЦСу. Повіривши відповідачу та його законному представнику, [PERSON] відмовилась від позову, про що написали суду відповідну заяву, не розуміючи її наслідки. На підставі поданої заяви, ухвалою Жовтневого районного народного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 1985 року, провадження у справі № 2-971-1985 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства і стягнення аліментів, було закрите у зв`язку з відмовою від позову. Визнавши в суді своє батьківство [PERSON] та його законний представник, після закриття справи судом, йти до відділу РАЦСу для подання заяви про запис [PERSON] батьком позивача по даній справі, відповідно до ч. І ст. 55 КпШС відмовились. Після цього вони перестали між собою спілкуватися, стосунків не підтримували. Зі слів родичів позивачу відомо, що [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебував, інших дітей не мав. Орієнтовно в 1996 році, у віці 27 років, [PERSON] помер. На той час позивачу було 11 років. В її матері була інша сім`я, вона проживала окремо, тривалий час хворіла і [INFO] померла. В лютому 2020 року позивач дізналась, що декілька років тому помер батько її батька, тобто її дід, [PERSON] , якого вона знала. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві власності. Ніяких родичів, крім неї, в його немає. Дружина [PERSON] та його сини - її батько [PERSON] та його брат, спадкоємці першої черги за законом, померли раніше його, інші спадкоємці відсутні. Квартирою користуються сторонні особи. В липні 2020 року позивач звернулась в Другу криворізьку державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] , за правом представлення. Постановою № 1597/02-31 від 31.07.2020 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що пропущений строк прийняття спадщини і відсутній факт родинних стосунків між нею та померлим. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду та просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер в 1996 році є батьком [PERSON] , [INFO] та надати [PERSON] додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року було відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року було витребувано докази та закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Представник відповідача в особі Симоненко О.В. в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 18 травня 1985 року позивач [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 777 Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьками записані - батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25 листопада 2006 року [PERSON] та [PERSON] 25 листопада 2006 року зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюб, актовий запис № 1145. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 31 липня 2012 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано 31 липня 2012 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 12 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 2018 року зареєстрували у Покровському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб, актовий запис № 693. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві зазначає, що її біологічним батьком є [PERSON] , [INFO] , зв`язку з тим, що на час її народження її батьки були неповнолітніми і реєстрація дитини також залежала від рішення законних представників неповнолітніх батьків, законний представник неповнолітнього на той час [PERSON] - його мати [PERSON] , відмовилась в установленому законом порядку звернутися з заявою про реєстрацію дитини, тому актовий запис про батька був зроблений за вказівкою матері дитини, згідно ст. 55 КпШС України, який діяв на той час. Як встановлено судом, [PERSON] у липні 1985 року зверталась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, справа була закрита у зв`язку з відмовою позивача від позову. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] разом зі своїм законним представником, матір`ю [PERSON] , відмовилась від своїх позовних вимог, оскільки відповідач [PERSON] добровільно погодився зареєструвати дитину на себе, визнав себе батьком доньки [PERSON] , про що написав суду письмову заяву, зі згоди свого законного представника, матері [PERSON] . Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що позивач вона була однокласницею [PERSON] і [PERSON] , у них між собою були стосунки. В 1985 році [PERSON] народила дочку від [PERSON] , дівчинку назвали [PERSON] , це тоді всі обговорювали, чи реєстрували вони шлюб, їй не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її рідна сестра, зі школи вона зустрічалася зі своїм однокласником [PERSON] , в 16 років сестра завагітніла і [INFO] вона народила доньку. [PERSON] визнавав себе батьком, вони разом їздили до пологового будинку, забирали їх. Шлюб вони не зареєстрували тому, що були неповнолітніми і його батьки не хотіли реєструвати на нього дитину, що не утримувати. [PERSON] весь час визнавав себе батьком [PERSON]. і н знайома з позивачкою з вересня 2004 року та була її класним керівником, тоді і познайомилась з [PERSON] , який за словами [PERSON] був її батьком. Він цікавився її навчанням у вихователів, з її матір`ю ніколи не бачилась. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він був знайомий з батьками позивача, тісно спілкувалися. Також він дружив з братом [PERSON] , той казав, що [PERSON] завагітніла від брата і народила доньку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працювала разом з позивачкою з 2009 року, вона розповідала про своїх батьків, що вони зловживали спиртними напоями і рано померли. Позивач в своєму позові також зазначає, що її біологічний батько [PERSON] , помер [INFO] . Крім цього [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру, яка належала йому на праві власності. Ніяких родичів, крім неї, в нього немає. Дружина [PERSON] та його сини, спадкоємці першої черги за законом, померли раніше його, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00027252686 від 31.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 29 років, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис № 361. Відповідно до актового запису про смерть № 313 від [INFO], зробленого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, гр. [PERSON] [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] помер [INFO] у віці 66 років. 31 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Другої криворізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] , однак державний нотаріус Биканов Р.І. відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому у зв`язку з тим, що пропущений строк прийняття спадщини, та не підтверджено документально факт спільного проживання з померлим та відсутній факт родинних стосунків між спадкодавцем та спадкоємцем. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідків, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Слід зазначити, що згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і правової позиції Суду у справі № 6-20цс15 від 25.02.2015 р. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, народженої до 1 січня 2004 (тобто до набрання чинності Сімейного кодексу) необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справі № 6-20цс15. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини», - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до положень ст.53 КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved