Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній страждає хронічним психічним розладом з 2006 року та є інвалідом ІІІ групи. Неодноразово (3 рази) лікувався стаціонарно у звязку із загостренням захворювання, усі госпіталізації у примусовому порядку. У клінічній картині домінують ауто агресивні дії (намагався собі відрізати статевий орган), або ж немотивована агресія на адресу рідних, неодноразово бив сестру. Остання виписка 10.09.2012 року. Госпіталізація була обумовлена агресивними немотивованими діями на адресу рідних: спонтанно загрожував фізичною розправою, накидався та бив сестру. Після виписки підтримуючу терапію приймав нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів сестри, стан [PERSON] погіршився близько двох тижнів: став більш злісним, конфліктним, бив сестру, через що остання була змушена проживати в інших людей, розбив електричний лічильник, стріляв із травматичної рушниці по птахах, ударив сусідську дівчинку. У день госпіталізації черговий раз побив сестру. Відкрив вікно, біля якого проходить газова труба, та почав кричати: «Це не газова, а водопровідна труба», розмовляє із собою, вигнав сестру із квартири, закрився та почав викрикувати у вікно: «… ви не дочекаєтесь, щоб я загинув… ніколи такого не буде». Сестрою викликано наряд поліції, який доставив [PERSON] до приймального відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де був оглянутий черговим лікарем, який діагностував важкий психічний розлад. Категорично відмовлявся від примусової госпіталізації, тому був госпіталізований у примусовому порядку. 18.08.2017 року о 15-30 годин оглянутий комісією лікарів психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, гебефреної форми, з високою ймовірністю здійснення агресивних дій (бє сестру, вдарив дитину). Примусова госпіталізація обґрунтована, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримала повністю, просила суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію останнього до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 19.08.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 18.08.2017 року, [PERSON], [INFO], тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, гебефреної форми, з високою ймовірністю здійснення агресивних дій (бє сестру, вдарив дитину). Примусова госпіталізація обґрунтована, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару(а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] останній страждає хронічним психічним розладом з 2006 року та є інвалідом ІІІ групи, неодноразово лікувався стаціонарно у звязку із загостренням захворювання, усі госпіталізації у примусовому порядку, у клінічній картині домінують ауто агресивні дії (намагався собі відрізати статевий орган), або ж немотивована агресія на адресу рідних, неодноразово бив сестру, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved