Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , служба у справах дітей та сім`ї Березанської міської ради Київської області про усиновлення малолітньої дитини. Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] з 12.09.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка до цього перебувала у фактичних шлюбних відносинах з громадянином [PERSON] , від яких має дочку - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] залишив сім`ю у 2013 році, перейшов проживати за іншою адресою, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, не цікавиться нею та не відвідує її. З моменту створення сімї з [PERSON] заявник почав займатись вихованням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає разом із заявником та матір`ю [PERSON] та перебуває на їхньому повному утриманні. В сім`ї склались доброзичливі та щирі стосунки. Враховуючи, що батько дитини - [PERSON] фактично самоусунувся від своїх батьківських обов`язків, просить суд ухвалити рішення про усиновлення ним малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , записавши заявника батьком, а також зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 179 від 19.10.2013 року, записавши заявника [PERSON] її батьком та змінити її прізвище « [INFO] » на прізвище заявника - « [INFO] », запис по-батькові « [INFO] » змінити на « [INFO] », ім`я, дату і місце народження дитини не змінювати. Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримав у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви про усиновлення не заперечувала. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей та сім`ї Березанської міської ради Київської області в судовому засіданні подану заяву про усиновлення не підтримала, оскільки за відсутності документа, що засвідчує відсутність іншого з батьків, надати висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини неможливо. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, а саме шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням http://be.ko.court.gov.ua. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.41,44,57,66,72,83,93,101,112,127,141,156,171,188). Так, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, за клопотанням заявника в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] вказала, що є хрещеною матір`ю [PERSON] , та повідомила, що [PERSON] з 2014 року на цікавиться життям дитини, своїх батьківських обов`язків не виконує. Після одруження [PERSON] та [PERSON] дитина сприйняла останнього як батька, останній забезпечив її всім необхідним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є бабусею малолітньої дитини, яка вважає заявника [PERSON] своїм батьком. З біологічним батьком дитини [PERSON] не проживає з 2014 року. В 2015 році остання одружилася вдруге з [PERSON] , який створив всі необхідні умови для утримання та виховання дитини. Повідомила, що останній різ бачила [PERSON] в лютому 2014 року та пропонувала йому поспілкуватись з дочкою, на що той відмовився. Фінансової допомоги не надає, участі у вихованні не приймає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] та [PERSON] одружилися в 2015 році та з того часу спільно виховують малолітню [PERSON]. Після їхнього одруження батько дитини - [PERSON] , жодного разу не спілкувався з дитиною, фінансово не допомагає. Окремо відзначив, що бачив останнього кілька разів в м. Березань, проте дитиною він не цікавився. Заслухавши пояснення учасників справи, беручи до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 179 (а.с.12). У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 133, між [PERSON] та [PERSON] 12.09.2015 року було укладено шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [INFO] (а.с.11). Як вбачається з довідки від 09.07.2018 року № 18-09-3246, виданої виконавчим комітетом Березанської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] (а.с.13). Заявою від 11.12.2018 року [PERSON] надала свою письмову згоду на усиновлення [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її особистим підписом (а.с.146). У відповідності до висновку Березанської міської лікарні від 24.07.2018 року про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, малолітня [PERSON] , [INFO] , здорова (а.с.15). З наданих суду актів обстеження житлово-побутових умов від 03.08.2016 року № б/н, від 20.12.2017 року № 1907, від 09.07.2018 року № 744, складених депутатом Березанської міської ради Київської області Шикіною Т . І. , встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з сім`єю проживає бабуся [PERSON] - [PERSON] . У квартирі чисто, затишно, дитина має іграшки, одяг, засоби гігієни у необхідній кількості. Зі слів матері, сусідів, батько дитини не спілкується з дитиною з лютого 2014 року, не цікавиться їх життям, не виплачує аліменти, не підтримує дитину матеріально. Вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається її мати та чоловік матері. Стосунки у сім`ї доброзичливі та щирі (а.с.16-18). При цьому, у відповідності до наданого суду свідоцтва про право власності від 14.07.2007 року № [NUMBER] /07, виданого виконавчим комітетом Березанської міської ради, зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 18.06.2007 року за реєстраційним номером 19256139, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2007 року № 14944123, трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.24). У відповідності до висновку Березанської міської лікарні від 11.04.2018 року про стан здоров`я заявника, [PERSON] на «Д» обліку у лікарів дерматовенеролога, психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває (а.с.14). Як вбачається з характеристики від 18.01.2018 року, наданої ТОВ «Олга-Логістик», та підтверджується довідкою начальника відділу кадрів ТОВ «Олга-Логістик» від 03.07.2018 року № 11, [PERSON] працює комірником в ТОВ «Олга-Логістик» з 05 жовтня 2017 року (наказ про прийняття на роботу від 03.10.2017 року № 54-к/тр) по теперішній час. За час роботи проявив себе як працелюбний і відповідальний працівник. Дотримується норм поведінки, прийнятих в компанії, уважний до людей, тактовний. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було (а.с.19). При цьому, згідно наданої суду довідки ТОВ «Олга-Логістик» від 03.07.2018 року № ОО000000044, дохід [PERSON] на посаді комірника ТОВ «Олга-Логістик» за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року склав 22 348 грн., сума до виплати 17 990,12 грн. (а.с.21). За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ч. 3 ст. 5 СК України, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 24 Закону України «Про охорону дитинства», усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки. Так, як визначено статтею 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. При цьому, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається (ч. 1 ст. 223 СК України). Згідно положень ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути лише дитина (стаття 6 цього Кодексу). У відповідності до положень ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. При цьому, якщо дитина у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення, або у випадку, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками, усиновлення провадиться без згоди дитини (ч. 3-4 ст. 218 СК України). З аналізу положень ч. 1, 3-5 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням, та виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Разом з тим, як визначено ч. 2 ст. 219 СК України, усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Як роз`яснено абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. Водночас суди повинні враховувати, що у випадках, коли батьки не беруть участі у вихованні своєї дитини з поважних причин (через хворобу, перебування в тривалому відрядженні тощо), її усиновлення без їхньої згоди є неприпустимим. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2 ст. 157 СК України). Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до роз`яснень, наданих в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст. 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), прийнятої 27.11.2008 року та ратифікованої Законом України N 3017-VI від 15.02.2011 року (із застереженням та заявою), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. У відповідності до ч. 1 ст. 224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (ч. 2 ст. 224 СК України). Як роз`яснено п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1-3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави стверджувати, що заявник [PERSON] має бажання усиновити малолітню [PERSON] , [INFO] , з метою надання їй батьківської любові та домашнього затишку, бажає і має можливість займатися вихованням усиновленої дитини, здатен забезпечити їй стабільні та гармонійні умови для життя, є дієздатним, має позитивні характеризуючі дані, добрий стан здоров`я, постійне місце роботи та регулярний дохід, відтак, здатний створити для дитини належний матеріально-побутовий рівень проживання, може бути усиновлювачем, повністю прийняв на себе обов`язки по вихованню та піклуванню за малолітньою [PERSON] , [INFO] , створенню їй всіх необхідних умов для нормального фізичного, духовного і морального розвитку, проживає разом з нею та її матір`ю [PERSON] , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, умови їх проживання відповідають нормальному існуванню дитини. Мати дитини [PERSON] підтвердила свою згоду на усиновлення заявником її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з присвоєнням прізвища усиновлювача « [INFO] » та зміни по-батькові дитини на « [INFO] ». Передбачених законом підстав, які виключають можливість усиновлення дитини заявником та внесення змін до актового запису про народження дитини, судом не встановлено. В той же час, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношення до своєї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод тривалий час не бачиться та не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування та освіту, не надає ні матеріальної, ні моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відтак, за встановлених судом обставин, усиновлення дитини може бути проведено без згоди батька за правилами, встановленими ч. 2 ст. 219 СК України, та повністю відповідає інтересам дитини, так як повнолітній батько дитини - [PERSON] за своєю ініціативою покинув сім`ю та понад шість місяців без поважних причин не проживає разом з дитиною, не проявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує її, що є наслідком його свідомої винної поведінки. Доказів, які б спростовували вказані висновки суду, надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині 1 статті 10 ЦПК України. Враховуючи вказане, положення ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 219 СК України в сукупності з ст.ст. 313-314 ЦПК України, висновок органу опіки та піклування не має імперативного значення для вирішення питання про усиновлення дитини та оцінюється судом як доказ на загальних підставах, а право дитини на сімейне виховання, турботу та піклування не може ставитись у пряму залежність від його наявності. За таких обставин, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів малолітньої дитини, забезпечення її стабільними та гармонійними домашніми умовами, задовольнити заявлені вимоги та прийняти рішення про її усиновлення. При цьому, у відповідності до ч. 1, 3 ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини, про що суд зазначає у рішенні про усиновлення (ч. 2, 4 ст. 231 СК України). На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст.233 СК України). За таких обставин суд також вважає за необхідне, у відповідності до ст.ст. 229, 231 СК України, задовольнити вимогу заявника та внести зміни до актового запису про народження дитини. Згідно із ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За правилами ч. 4 ст. 314 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). На підставі викладеного,

Outcome: approved