Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В травні 2016 року позивач через свого представника звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що 19.05.2013 року помер її чоловік [PERSON] з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2007 року. Зазначала, що в період шлюбу за спільні кошти вони придбали 9 станків на загальну суму 25 000 грн. Посилаючись на ст.ст. 60, 61, 69 СК України, позивач просила визнати спільним сумісним майном подружжя: станок круглошліфувальний №385, станок вертикально-розточний №5464, напівавтомат вертикально-хонінгований № 3К833, токарний станок-300, токарний станок М16516, токарний станок, повітряний компресор, вертикально-фрезерувальний станок, заточний станок, які придбані на загальну суму 25 000 грн. відповідно до накладної № 47 від 06.06.2011 року, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину станка круглошліфувального №385, станка вертикально-розточного №5464, напівавтомата вертикально-хонінгованого № 3К833, токарного станка-300, токарного станка М16516, токарного станка, повітряного компресора, вертикально-фрезерувального станка, заточного станка, які придбані на загальну суму 25 000 грн. відповідно до накладної № 47 від 06.06.2011 року, судові витрати покласти на відповідачів. В судове засідання позивач та його представник не зявились, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їхню відсутність в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення, а також просив стягнути з відповідачів судові витрати за публікацію оголошення в газеті «Час Київщини» в розмірі 400 грн. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.11.2007 року позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). 19.05.2013 року [PERSON] помер, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть (а.с. 9). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2014 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спільне майно подружжя задоволено частково, зокрема, встановлено факт проживання однією сімєю без шлюбу в період з 06.07.2006 року до 27.11.2007 року, визнано спільним сумісним майном подружжя автомобіль Опель Вектра д.н.з. [NUMBER], в задоволенні вимог [PERSON] щодо визнання права власності на 1/2 частину автомобіля Опель Вектра д.н.з. [NUMBER] відмовлено (а.с. 12-17). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 року рішення суду від 04.04.2014 року в частині відмови у позові про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля скасовано і ухвалено нове, яким визнано за [PERSON] право власності на автомобіль Опель Вектра д.н.з. [NUMBER] (а.с. 18-21). В матеріалах справи міститься копія висновку інспектора ВДІМ Білоцерківського МВ старшого лейтенанта міліції [PERSON] за результатами розгляду звернення [PERSON] Так, висновком інспектора встановлено, що станки у кількості 9 штук, а саме: станок круглошліфувальний №385, станок вертикально-розточний №5464, напівавтомат вертикально-хонінгований № 3К833, токарний станок-300, токарний станок М16516, токарний станок, повітряний компресор, вертикально-фрезерувальний станок та заточний станок зберігаються у приміщенні по вул. Сухоярській, 24 в м. Біла Церква. Згідно пояснень [PERSON] та [PERSON] станки придбав [PERSON] в червні 2011 року. Разом з цим, факт придбання вказаних девяти станків [PERSON] підтверджується копією накладної № 47 від 06.06.2011 року на загальну суму 25 000 грн., а також копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру № 66 від 06.06.2011 року, № 67 від 07.06.2011 року та № 69 від 08.06.2011 року (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 цього Кодексу). Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положеннями ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Згідно роз'яснень, які містяться в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, а також заперечень на спростування викладених в позовній заяві обставин відповідачами не надано. З огляду на викладене, а також враховуючи факт придбання спірних станків [PERSON] в період шлюбу, суд дійшов висновку, що вказане в позовній заяві рухоме майно є спільним сумісним майном подружжя, а тому за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину цього майна. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого судового збору та 400 грн. витрат за публікацію оголошення в пресі, стягнувши з кожного з відповідачів на користь позивача по 317,07 грн. (951,20/3). На підставі наведеного,

Outcome: approved