overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, про що зроблений відповідний актовий запис №1401 від 04 грудня 2004 року. Свої вимоги мотивує тим, що 04 грудня 2004 року між сторонами було укладено шлюб. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен має протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, вони з жінкою втратили почуття любові один до одного. На даний час сім`я розпалась остаточно, та як зазначає позивач подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечить інтересам кожного, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112, 180, 182, 183 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, просив розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просить розірвати шлюб з позивачем. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чортківської міської ради про встановленнядодаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] померла мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Безпалька на території Росохацької сільської ради площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах. Заповіту [PERSON] не складала. Коли померла мати він знаходився за кордоном в Англії. Похоронами матері займались рідний брат та сестра матері. Він не мав змоги приїхати в Україну, так як знаходився в Англії не легально. В Україну повернувся в грудні 2019 року. Тому, просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги довірителя підтримує, просить задовольнити з мотивів наведених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, від них надійшла заява про слухання справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Оскільки, судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28.10.2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1666. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог вказала, що від спільного проживання з відповідачем мають доньку. Сімейне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, втратили взаєморозуміння та довіру один до одного, не ведуть спільне господарство. 08.07.2020 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до вказаної ухвали позивача звільнено від сплати судового збору. 28.08.2020 року позивач звернулася до суду із заявою, в якій просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.10.2017 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано у Білоцерківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1666. Від спільного проживання подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблений відповідний актовий запис №52 від 17 січня 2018 року. Свої вимоги мотивує тим, що 17 січня 2018 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен має протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, вони з чоловіком втратили почуття любові один до одного. На даний час сім`я розпалась остаточно, та як зазначає позивач подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечить інтересам кожного, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112, 180, 182, 183 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, посилаючись на наступні обставини. Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В результаті цієї ДТП її авто заподіяні пошкодження та вона понесла витрати. На сьогодні майнова та моральна шкода їй не відшкодовані. Так, 03 листопада 2019 року приблизно о 19 год. 20 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Peugeot 405», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині автомобільною дорогою М-06, 23 км +100 м, в напрямку м. Києва, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 3, номерний знак [NUMBER] . Автомобіль Mazda 3, номерний знак [NUMBER] належить їй на праві власності. Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Страхова компанія виплатила їй 96 279,91 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди їй були заподіяні матеріальні збитки та моральна шкода. Для оцінки збитків вона звернувся до спеціаліста з оцінки збитків і визначив збиток у розмірі 214 602, 29 грн. На спеціалізованій станції з ремонту автомобілів їй зробили калькуляцію ремонтних робіт у розмірі 229 070, 00 грн. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право їх відшкодування. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у наступному: в результаті ДТП вона отримала сильний нервовий стрес та відчутне душевне потрясіння; по складу характеру вона емоційна і легко вразлива людина, а тому гостро реагує на будь-які стресові прояви, не вміє і не може себе їм протиставити. Залишившись у тяжкій стресовій ситуації, вона відразу стала відчувати сильні головні та сердечні болі; протягом всього періоду часу після ДТП вона втратила душевний спокій, нормальний сон, апетит, стала роздратованою; тривала душевна депресія не дає можливості адекватно сприймати навколишнє середовище та близьких осіб; почуття цілковитої спустошеності не дозволяє адаптуватись до нормального життя; відчуває глибоку образу за те, що своїми протиправними діями водій [PERSON] крім того що заподіяв їй шкоду не розкаявся та не вибачилась за подію. Тому враховуючи характер та обсяг заподіяних їй фізичних та моральних страждань, з урахуванням вини та істотності вимушених змін у її житті, зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру правочинів. Від шлюбу у нас є спільні діти : [PERSON] 1997 р.н. та [PERSON] 2002 р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Ії обов`язок як матері використовувати свої батьківські права в інтересах її дітей. Тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,аліменти у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісяця, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплат, починаючи з дня звернення до суду 19.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просить справу розглядати без її участі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву у якій позовні вимоги визнає повністю та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З врахуванням викладеного, суд вбачає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У суду відсутні підстави для з`ясування та дослідження обставин справи. Отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача Комунального позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №1» Чернігівської міської ради про скасування наказів, поновлення на роботі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що його звільнення відбулось з порушення норм трудового законодавства. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.09.2020 року за клопотання позивача в зв`язку з реорганізацією Комунального позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №1» Чернігівської міської ради здійснено заміну відповідача на Комунальний позашкільний навчальний заклад «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2» Чернігівської міської ради. Відповідачем відзив не надавався. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали. Представник відповідача у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 15.06.2016 року по 02.06.2020 року працював тренером-викладачем Комунального позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №1» Чернігівської міської ради. Наказом №43-к від 30.04.2020 року «Про надання частини щорічної відпустки» [PERSON] надано частину щорічної відпустки з 02.05.2020 року по 15.05.2020 року. 12 травня 2020 року директором Комунального позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №1» Чернігівської міської ради Романчуком С. було видано наказ №47/1-к «Про винесення догани [PERSON] ». Зі змісту вказаного наказу вбачається, що під час трагічного випадку 08.05.2020 року на воді, що призвело до загибелі неповнолітньої дитини, тренер-викладач [PERSON] з веслування на байдарках і каное грубо порушив постанову КМУ від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України короновірусу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1996 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , 2010 року народження. З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомленням) сторін. Позивач у позовній заяві зазначив, що просить суд провести розгляд справи без його участі. Відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками 04.09.2020. Відзиву на позовну заяву, а також будь-яких інших письмових заяв від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що 23 березня 1996 року сторони зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва,актовий запис № 142 (а.с.7) Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.10) Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. За таких обставин, приходжу до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником квартири [ADDRESS] . У придбаній ним квартирі зареєстровані: попередній власник [PERSON] та його сім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з цим він звернувся до Бородянської селищної ради з заявою про зняття цих осіб з реєстраційного обліку, а 24 лютого 2020 року отримав відповідь про відсутність підстав, передбачених п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року. На даний час місце знаходження відповідачів невідоме. Оскільки відповідачі вже близько двох років у вказаній квартирі не проживають, їх місце знаходження невідоме просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, які втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзив на позов не подали, клопотань до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа - Бородянська селищна рада в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі. Третя особа - Бородянська районна державна адміністрація Київської області служба у справах дітей та сім`ї в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житловий будинок, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-9) За вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з 2016 року за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується довідками Бородянської селищної ради №01-30-1271 від 20 травня 2020 року та довідкою Бородянського районного відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м Київ) (а.с.10, 16). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідачі відсутні, не користуються і не проживають в квартирі [ADDRESS] , то суд вважає за необхідне визнати їх такими, які втратили право користування вказаною квартирою.

Outcome: approved