Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд поділити спільне майно подружжя, а саме із спільної сумісної власності виділити у власність [PERSON] автомобіль ВАЗ 2114 кузовний номер [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] вартістю 58 580 грн.; із спільної сумісної власності виділити у власність [PERSON] грошові кошти на депозитних рахунках [PERSON] відкритих в ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до депозитний договорів 029/06/12/0100 та 030/06/12/0100 від 08 червня 2012 року в сумі 37100 грн. та судові витрати по справі з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 1999 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей, а саме синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15 грудня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2000 року грудня місяця 15 числа зроблено відповідний актовий запис за № 2084. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]; та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2011 року вересня місяця 13 числа зроблено відповідний актовий запис за № 2332. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду шлюб між сторонами по справі розірвано, неповнолітні діти сторін залишені на проживанні з матір'ю. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 11 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 75 від 2013 року квітня місяця 11 числа. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: їй - [PERSON]. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти сторін по справі на підставі договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2009 року було набуто спірне майно, а саме придбано автомобіль Лада 21144 (ВАЗ 211440-120-20) державний номерний знак [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], покупцем якого зазначено відповідача по справі - [PERSON] Крім того, за час спільного проживання на ім'я відповідача [PERSON] у відділенні ПАТ АБ «Укргазбанк» було відкрито депозитний рахунок, відповідно до депозитного договору №030/06/12/0100 (строковий банківський вклад) від 08 червня 2012 року та депозитний рахунок відповідно до договору №029/06/12/0100 (строковий банківський вклад) на які було покладено частину сімейних коштів з метою збереження їх на майбутні потреби родини, а саме на загальну суму 37100 грн. в день відкриття рахунків двома платежами по чотири тисячі та тридцять три тисячі сто грн. За період спільного проживання ці кошти родиною використано не було. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вище зазначене майно є спільною сумісною власністю сторін по справі. Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст.70 Сімейного Кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.70 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частиковій власності. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При вирішенні спору про поділ майна, суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток подружжя з урахуванням обставин, що на думку суду мають істотне значення, а саме, неповнолітні діти сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачкою по справі, яких вона утримує за власний рахунок, відповідач не дбає про матеріальне забезпечення дітей, не приймає участі у їх вихованні, крім того, син сторін [PERSON] має вади здоров'я в частині опорно-рухового апарату, позивачка має навики керування транспортним засобом та посвідчення водія на право керування транспортними засобами, отже вона самостійно зможе забезпечити потреби дитини в його транспортуванні, тому з цих підстав частку майна позивачки слід збільшити, оскільки відповідачем даних обставин не спростовано, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 576,10 грн. згідно квитанції від 20 вересня 2013 року №2310.674.3, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved