Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Геринська сільська рада Долинського району Івано-Франківської області в особі сільського голови [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просила зобовязати [PERSON] та [PERSON] демонтувати (знести) огорожу та зрізати або перенести окремі дерева та зелені насадження вздовж вулиці Чорновола в с.Гериня з боку їх господарств для облаштування цієї вулиці згідно норм ДБН-390-92 у відповідності до генерального плану розвитку села Гериня Долинського району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивували тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2014 року задоволено позов [PERSON] та зобовязано Геринську сільську раду встановити межі вулиці Чорновола в с.Гериня між господарствами [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану забудови с.Гериня з врахуванням умов, що склалися. Вказане рішення вступило в законну силу. Також рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2015 року зобовязано Геринську сільську раду облаштувати по ширині вулицю Чорновола в с.Гериня між господарствами [PERSON] та [PERSON] у відповідності до генерального плану розвитку села та рішення Долинського районного суду від 22.01.2014 року. Проте, на даний час неможливо у відповідності до вищевказаних рішень Долинського районного суду облаштувати згідно норм ДБН-390-92 ширину вулиці у 3,5 метрів по тій причині, що зі сторони господарств відповідачів вздовж вулиці Чорновола є в наявності облаштовані ними огорожі, а також окремі дерева та зелені насадження, що перешкоджають облаштуванню вулиці у відповідності до генерального плану розвитку с.Гериня. Відсутність нормативної ширини вулиці перешкоджає її використанню. Оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються надати можливість облаштувати вулицю Чорновола вздовж їхніх господарств у відповідності до нормативної ширини, то виникла необхідність звернутися в суд з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача сільський голова [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити. Відповідачка [PERSON] та її представник за дорученням від 03.03.2014 року [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, оскільки вважають його повністю безпідставним. Як вказано в судових рішеннях, на які посилається позивач, облаштування вулиці слід проводити з урахуванням умов, що склалися, тобто існуючих огорож та зелених насаджень. Дерева, які ростуть на вулиці, мають вік більше 50 років, також вже кілька десятиліть стоїть огорожа господарства [PERSON] Жодного захоплення (загородження) вулиці вона ніколи не допускала, а багаторічні дерева на вулиці посаджені ще її батьком понад 50 років тому. Фактично встановити ширину вулиці Чорновола, яка вказана у генплані, немає можливості, оскільки в такому випадку слід зносити їхні будинки, тому що її будинок знаходиться на відстані 3 метри від краю вулиці, а будинок [PERSON] взагалі за 1 метр. Жодних норм закону, які б давали позивачу підстави зобов»язувати їх зносити огорожі та зрізати дерева, останній не вказав і їх не існує. Вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на протиправному позбавленні її права власності та користування належною їй земельною ділянкою, а тому є безпідставними і до задоволення не підлягають. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та підтвердила, що край вулиці Чорновола проходить за 1 метр від її будинку. Їхні з [PERSON] будинки збудовані давно, межі в останні роки не змінювалися. Просила в позові відмовити. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно зі ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 22.01.2014 року зобовязано Геринську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області встановити межі вулиці Чорновола в селі Гериня Долинського району Івано-Франківської області між господарствами [PERSON] та [PERSON], що знаходяться в с.Гериня по вул. Шевченка під № 25 та № 27,\~відповідно до генерального плану забудови села Гериня з врахуванням умов, що склалися. У відповідності до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2015 року, Геринську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області зобовязано облаштувати по ширині вулицю Чорновола в с.Гериня Долинського району Івано-Франківської області між господарствами [PERSON] та [PERSON], що знаходяться в селі Гериня по вул. Шевченка під № 25 та № 27\~у відповідності до генерального плану розвитку села та рішення Долинського районного суду від 22.01.2014 року. Свою вимогу про зобовязання [PERSON] та [PERSON] демонтувати (знести) огорожу та зрізати або перенести окремі дерева та зелені насадження вздовж вулиці Чорновола в с.Гериня з боку їх господарств для облаштування цієї вулиці згідно норм ДБН-390-92 у відповідності до генерального плану розвитку села Гериня позивач обгрунтовує вищевказаними судовими рішеннями. Однак, зі змісту цих судових рішень слідує, що облаштовувати вулицю Чорновола слід з врахуванням умов, що склалися. В судовому засіданні сільський голова с.Гериня В.[PERSON] ствердив, що з часу його перебування на даній посаді, тобто з 2006 року, межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не змінювалися, дерева та зелені насадження існували станом на 2006 рік. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2014 року у справі № 343/3285/13-ц, відповідно до генерального плану села ширина вулиці Чорнолова, яка розташована між господарствами [PERSON] та [PERSON], повинна становити 12 метрів. Таким чином, у випадку облаштування ширини вулиці Чорновола у відповідності до генерального плану розвитку села Гериня слід було би зносити будинки відповідачок, які побудовано значно раніше, аніж затверджено вказаний генеральний план, оскільки вони знаходяться на відстані 1-3 метри від краю вулиці, про що останні ствердили в судовому засіданні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він раніше працював сільським головою с.Гериня. Генеральний план розвитку села Гериня складено ще за радянських часів, десь всередині 80-их років, тому він є застарілим і взагалі не відповідає реаліям, оскільки в 1993 році проведено приватизацію земельних ділянок жителів с.Гериня, що цим планом не враховано. При постановленні рішення в даній справі суд враховує, що жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач суду не надав, навіть не долучив до матеріалів справи копії генерального плану розвитку села Гериня, на який посилався в позовній заяві, не вказав жодної правової норми, на підставі якої суд міг би зобов»язати відповідачок демонтувати законно встановлені ними огорожі та зрізати або перенести окремі дерева та зелені насадження. За таких обставин суд вважає заявлений позов безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 14, 19, 41 Конституції України, ст.ст. 12, 38-39, 83, 103, 106-107, 125, 126, 152-153 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed