Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Головний лікарь Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], 16.02.1959 р.н, що мешкає за адресою: Запорізький р-н, с. Зоряне, вул. Бойко, буд.4, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 18.02.2018. Тривалий час страждає на параноїдну шизофренію, багаторазово лікувалась у психіатричних стаціонарах, в клінічній картині галюцинаторно-маячна симптоматика, коливання афекту. Захворювання має безперервний перебіг, сформований дефект особистості. Є інвалідом 2 групи безстроково. Згідно Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2009 визнана недієздатною, опікуном призначена донька хворої, [PERSON]. З 06.04.2017 являється підопічною Веселівського психоневрологічного інтернату. Згідно Рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2016 та 12.05.2017 застосовувалась примусова госпіталізація. Останнє стаціонарне лікування з 10.05.2017 по 05.07.2017 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром». Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану: чує «голоси», нецензурно лається, відмовляється від їжі та медикаментів, висловлює суїцидальні думки, б'ється об двері, намагаючись втекти, нападає на медперсонал. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги (лікар Резников). Госпіталізована за заявою опікуна, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих, не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Дала згоду на госпіталізацію. 19.02.2018 оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїчної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом становить ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечувала. Законний представник (опікун) [PERSON] наполягала на задоволенні клопотання. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.02.2018 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїчної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом становить ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. За психічним станом представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved