Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ви-конавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання в порядку спа-дкування право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20 серпня 2014 року відкрилась спадщина після смерті [PERSON] Позивачка в установленому порядку звернулась із заявою про при-йняття спадщини, однак не взмозі прийняти спадщину на 1/3 квартири [ADDRESS], оскільки свого часу [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували своє право власності на спірну частку, отримавши її також у спадщину. Позивачка просить задовольнити позов, оскільки іншим чином вирішити спір не можливо. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимо-ги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задо-волення позовних вимог посилаючись на те, що вони не є належними відпо-відачами по справі. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вва-жає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що квартира [ADDRESS]. Належала на праві власності в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] померла 26 жовтня 2004 року. Спадкоємцями після сме-рті останньої в рівних частках були [PERSON] та [PERSON], які в устано-вленому порядку прийняли спадщину, отримали свідоцтво про право на спа-дщину 21 червня 2005 року, однак не зареєстрували своє право власності на спірну частку квартири. [PERSON] помер 13 березня 2011 року, [PERSON] помер 20 серпня 2014 року. 29 квітня 2015 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. 1/3 частки квартири належала [PERSON] батькові [PERSON], який помер 13 березня 2011 року, спадкоємцем якого був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Дані обставини підтверджуються: копіями спадкових справ; свідоцтвом про право власності на житло. У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна мо-же пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорю-ється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкода-вця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпо-рядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а ст. 1261 цього ж кодексу передбачсено, що першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 цього ж Кодексу спадкоємець, який при-йняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'яза-ний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З врахуванням зазначених норм Цивільного кодексу України слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлючого документа на спадкове майно. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді частки на спірну квартиру її спадкоєм-цем [PERSON], а потім і [PERSON] після смерті батька оформлено не було, хоча кожен з них прийняв спадщину, оскільки на час смерті постійно проживали разом та в звязку з чим частка у спадковому майні належала кожному з спадкоємців в силу ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України з моменту відкриття спадщини. Отже, за таких обставин, спадкоємець померлого [PERSON] - його донька [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину шляхом по-дання відповідної заяви нотаріусу, не може нотаріально оформити свої спад-кові права на 1/3 частки квартири [ADDRESS] внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на цю частину квартири за [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved