Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

В червні 2018 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, який уточнили 29.08.2019 року (а.с.46-48, 58-59), до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, вселення. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками (по 1/12 частині) житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року. Відповідачу [PERSON] також належить 2/12 частини вказаного житлового будинку на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2017 року. Іншими співвласниками будинку є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про власність №356 від 23.05.1994 року і кожному з них належить по 1/8 частині будинку. Фактично на протязі останніх шести років відповідач [PERSON] разом із своєю родиною проживає у належній позивачам частині житлового будинку, та користується усіма господарськими будівлями, надвірними спорудами та земельною ділянкою. На пропозиції позивачів щодо урегулювання спору, а саме: врегулювати порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями; впустити їх в будинок та дозволити користуватися будинком та земельною ділянкою, відповідач не реагує. Також, позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь витрати на професійну правничу допомогу по 750 грн. на кожного та на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] , який діє і як представник [PERSON] , позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщений про час та дату судового розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань по справі суду не надав. 26.11.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважає позов не обґрунтованим, оскільки він ніколи не перешкоджав позивачам у вселенні та проживанні у спірному будинку. Оскільки у будинку разом з ним проживала також мати [PERSON] , позивачі не бажали доглядати за нею та допомагати їй, тому довгий час не проявляли бажання користуватися вказаним житлом, не мали претензій до нього, не вимагали надати їм ключі від будинку, оскільки він доглядав за матір`ю. [PERSON] не заперечує щодо того, щоб позивачі вселилися у спільну частину будинку, бажає надати їм ключі від будинку, проте вони відмовляються їх отримати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що позов не обґрунтований, ніякого спору між сторонами не існує, відповідач не чинить позивачам перешкод у користуванні житловим будинком, а позивачі самі не бажають вселятися і мешкати у вказаному житловому будинку. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року залишено без розгляду заяву позивачів про відмову від позову за їх заявою. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.13\~ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками (по 1/12 частині) житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року,Ю що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-12) та довідкою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1454 від 15.09.2016 рок.(а.с. 13) [PERSON] є власником 2/12 частин вказаного житлового будинку на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2017 року (а.с.18-20). Іншими співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (по 1/8 частині) є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про власність №356 від 23.05.1994 року (а.с.13). Дані обставини також підтверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-12, 89-91). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379ЦК). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ч.1 ЦК України). Згідно ч. 1, 2ст.\~355\~Цивільного кодексу\~України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Як передбачено частиною 1 ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За положеннями ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також в процесі розгляду справи, та визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Позивачі як співвласники житлового будинку по [ADDRESS] , звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні спільним житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами та вселення. До позовної заяви додано лист (а.с. 6) з проханням врегулювання спору в досудовому порядку, який отриманий відповідачем а.с. 8 в червні 2017 року. За змістом ч.1 статті 4 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. В ході розгляду справи відповідачем надано лист від 23.11.2018 року (а.с. 86) на ім`я позивачів в якому він повідомляє, що не чинить та не збирається чинити їм перешкоди в користуванні власністю, у вселенні та проживанні в будинку по [ADDRESS] . Та повідомляє, що в будь-який момент готовий передати один із ключів від дверей та калітки для зняття дублікату і не заперечує щодо вселення, просить зв`язатися за номером телефону чи підійти за адресою проживання з попереднім повідомленням його по телефону. В судовому засіданні сторони повідомили суд, що в грудні 2018 січні 2019 року позивачі отримали ключ від житлового будинку по [ADDRESS] та завезли свої речі в зазначений будинок, отже, позивачі мають можливість користуватися своїми частками житлового будинку та на теперішній час між сторонами відсутній спір щодо користування житлом, а тому відсутнє право, що підлягає судовому захисту. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. З цих же підстав, суд залишає без задоволення вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed