Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Судовської Т.Гзвернулась до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що остання психічним розладом страждає з 1995 року, коли вперше лікувалася стаціонарно у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. У клінічній картині кататонічна, галюцинаторно-параноїдна симптоматика. Стаціонарно лікувалася двічі, остання госпіталізація з 28.06.2000 року по 11.08.2000 року з діагнозом: «Шизоафективний психоз, маніакальний тип». В подальшому лікування не приймала, дільничного лікаря-психіатра не відвідувала. В 2008 році була знята з обліку.Об`єктивних даних за погіршення психічного стану немає. Сусідами була викликана бригада швидкої медичної допомоги, оскільки вела себе неадекватно: бігала по під`їзду оголена, кидалася на сусідів, які намагалися її заспокоїти, вдарила сусідку в обличчя, була збуджена, агресивна. 29.07.2020 р. о 01.45 доставлена в приймальне відділенні КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, оглянута черговим лікарем-психіатром приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Госпіталізована у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 29.07.2020 р. о 09.00 годині оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що пацієнтка страждає психічним розладом у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу. Галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями на адресу оточуючих (вдарила сусідку). Враховуючи реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку до оточуючих, та згідно зі ст.14, ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні підтвердила викладене в заяві, проти госпіталізації до психіатричного закладу заперечувала. Законний представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] . Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, його законного представника, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Згідно рапорту поліцейського [PERSON] бігала по під`їзду гола, кидалась на сусідів, била в обличчя, знаходиться в неадекватному стані, що підтверджено сусідами. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 29.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] , страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу. Галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями на адресу оточуючих (вдарила сусідку). Враховуючи реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку до оточуючих, та згідно зі ст.14, ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги(а.с.2). Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved