Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Громадянка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до громадянина [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] на судовий розгляд 11.10.2017 року не з'явивися. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення йому особисто повістки про судовий виклик за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а. с.8,9,12). Про причини своєї неявки відповідач [PERSON] суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Під час розгляду справи по суті, позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала повністю, просить винести по справі заочне рішення. [PERSON] пояснила, що шлюб між нею та відповідачем розірваний, спільна дитина проживає з нею в місті Херсоні, зареєстрована за місцем проживання в селі Станіслави Радивилівського району. На протязі останніх трьох років відповідач [PERSON] дитині матеріально не допомагає. У позивачки немає відомостей про те, що відповідач має постійне місце роботи. Також, зі слів позивачки [PERSON] вона постійного місця роботи також немає, проживає в місті Херсон у своєї сестри. Їй не вистачає отримуваних нею доходів на утримання дитини. Їх син [PERSON] досяг повних дев'яти років, на обліку у медичних закладах, у зв'язку із захворюваннями, не перебуває. Так як відповідач на судовий розгляд справи не з'явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.3 ст.181,ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Суду не було надано доказів, які б підтверджували, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та систематичний дохід. 10.12.2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с.5). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO](а.с.4). Відповідно до письмової інформації органів місцевого самоврядування та встановлених фактичних обставин, позивачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані за місцем проживання в селі Станіслави Радивилівського району, постійно проживають у місті Херсон (а.с.2,3). Норми ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України вказують на те, що при визначенні розміру аліментів в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочки, сина. Приймаючи рішення щодо розміру аліментів, суд керується ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На момент прийняття судом рішення за позовною заявою [PERSON] щодо стягнення аліментів, дитині [PERSON], [INFO], було дев'ять повних років. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей цього віку становить 1 777 гривень. Норми ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України вказують на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вважаючи на норми законодавства України щодо прожиткового мінімуму для дітей певного віку та норм чинного законодавства щодо мінімального розміру аліментів, їх розмір має становити не менше 888 гривень 50 копійок. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову та про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів. Норми ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved