Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

До Брусилівського районного суду Житомирської надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.12.2010 року між АТ Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак всупереч договірним зобов`язанням у встановлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У зв`язку з цим сума боргу станом на 18.02.2019 року складає 12 114,42 грн., які й просили стягнути з [PERSON] на користь банку, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленням, про причини своєї неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з матеріалів справи встановлено, що 28.12.2010 року між АТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 01/19 р. (а.с. 8-31, 56). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України відповідач не платив щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 4-7) та випискою з банківського рахунку відповідача (а.с.57-60). У зв`язку з порушенням зобов`язань по кредитному договору та відповідно до згаданого у рішенні розрахунку станом на 18.02.2019 р. відповідач має заборгованість у розмірі 12114,42 гривень, з яких: - заборгованість по тілу кредиту - 5 403,08 гривень; - заборгованість за просроченим тілом кредита - 1 920,38 гривень; - заборгованості по нарахованій пені за просрочене зобов`язання - 2 987,89 гривень; - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень -750,00 гривень; - штраф (фіксована частка) - 500.00 гривень, штраф (процентна складова) - 553.07 гривень. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла у зв`язку з порушенням кредитного зобов`язання, а саме заборгованість по тілу кредиту - 5403,08 гривень;- заборгованість за просроченим тілом кредита - 1920,38 гривень;- заборгованості по нарахованій пені за просрочене зобов`язання - 2987,89 гривень;- заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 750,00 гривень, а всього 11 061, 35 грн. Вимоги ж позивача щодо стягнення штрафів задоволенню не підлягають, враховуюче наступне. Так, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 19 зворот). У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с. 18 зворот). Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 12 114,42 грн., задоволено 11 061,35грн.), в сумі 1 754, 01 грн. (1 921, 00 грн. х 11 061,35 грн. /12 114,42 грн.) На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial