Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 09.03.2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Одруження виявилося невдалим. Через несумісність характерів виникали постійні сварки і згодом сторони зовсім втратили повагу один до одного. Шлюб фактично розпався, існує лише формально. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивачем в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у її відсутність. Відповідач надав суду відзив, з якого вбачається, що він визнає позов в повному обсязі. Щодо витрат, понесених позивачем, відповідач зазначив, що з приводу стягнення з нього судового збору не заперечує, щодо комісії за послуги банку заперечує, оскільки комісія не є судовими витратами. Також, відповідач зазначив про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 09.03.2016 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було складено відповідний актовий запис № 399. (а.с.5) Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 339286. (а.с. 7) Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання останнього. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 352, 40 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії за послуги банку в сумі 15, 00 гривень, то суд зазначає, що дані витрати не відносяться до судових витрат, в розумінні ст. 133 ЦПК України, а тому до задоволення не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved