Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

В травні 2018 року до Менського районного суду надійшла позовна заява [PERSON], подана представником [PERSON], до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої позивачки [PERSON] Проте, з вересня 2004 року, після розірвання шлюбу з матір'ю позивача, з сім'єю не проживає. Крім цього, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, участі у вихованні доньки не приймає, взагалі з нею не спілкується, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, навчанням та вихованням доньки в школі, матеріально не забезпечує, має заборгованість по аліментах в розмірі 28436 грн. 48 коп. Питання щодо неналежного виконання батьківських обов'язків відповідачем стало предметом розгляду на виконавчому комітеті Менської міської ради Чернігівської області, в зв'язку з чим прийнято рішення № 246 від 22 грудня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Орган опіки та піклування Менської РДА також прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], про що винесено висновок № 7 від 26 квітня 2018 року. Таким чином, з метою захисту своїх прав та інтересів неповнолітня [PERSON] звернулась до суду та просить позбавити її батька [PERSON] батьківських прав відносно неї. Ухвалою від 29 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні неповнолітня позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 2004 року вона з батьком не спілкується, в 16 років звернулась до нього за допомогою, але він відмовив. Раніше батько вітав її з днем народження - приїжджав або телефонував, але не регулярно і не завжди. Останнім часом він не цікавиться її життям, здоров'ям та матеріальним забезпеченням, має заборгованість по аліментах близько 20 тих грн. Позивачу відомо, що її батько не працевлаштований, має певні захворювання, і в ході розгляду справи в суді сплатив заборгованість по аліментах в розмірі 17 тис. грн., однак вона наполягала на позовних вимогах та просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Законний представник неповнолітнього позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що неповнолітня [PERSON] є її та відповідача донькою, народженою в період перебування їх в зареєстрованому шлюбі. Але сімейне життя не склалось, і у 2004 році шлюб було розірвано. Спочатку відповідач відвідував свою дитину, вітав з днем народження. Потім, коли вони переїхали жити в м. Мена, перестав з ними спілкуватись. Допомоги не надав, аліменти не сплачував, хоча вона (мати дитини) ніколи не забороняла відповідачу спілкуватись з донькою. Заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та дав суду наступні пояснення. Неповнолітня позивач [PERSON] є його донькою, яка народилась в період перебування його в зареєстрованому шлюбі з матір'ю позивача. Однак, сімейні відносини не склались, дружина йому зраджувала і він її покинув, а пізніше розлучились. Він часто забирав доньку до себе, оскільки її мати зловживала спиртними напоями, дитина часто була недоглянута, голодна і брудна. Потім донька зі своєю матір'ю переїхали жити в м. Мена. Відтоді відповідач став менше спілкуватись з донькою, але не переставав нею цікавитись. Відповідач не заперечував щодо заборгованості по аліментах, пояснивши це тим, що не мав офіційного працевлаштування та хворів. Але в ході розгляду справи в суді він сплатив близько 17 тис. заборгованості по аліментах, про що надав суду підтверджуючі документи. Відповідач висловив бажання спілкуватись з донькою і заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представники третьої особи - органу опіки та піклування Менської РДА Щербата О.В. та Песоцька Т.А. дали суду аналогічні покази про те, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] розглядалось органом опіки та піклування Менської РДА. На підставі наданих документів було з'ясовано, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав. За клопотанням відповідача [PERSON] в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] Остання в судовому засіданні показала, що вона, на даний час, є дружиною відповідача. Свідок розповіла, що відповідач завжди цікавиться своєю донькою, після розлучення відповідач часто забирав доньку до себе, оскільки її мати зловживала спиртними напоями, дитини була недоглянута. Вони її мили, годували, перевдягали. Після того, як позивачка з її матір'ю переїхали жити в м. Мена, відповідач їздив провідувати дитину, возив гостинці, свідок особисто купувала для дитини гостинці і одяг, платила аліменти. Відповідач, крім аліментів, давав дитині гроші. Заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина друга статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.8). З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], копія якого додана до матеріалів справи (а.с.16) слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] 15 вересня 2004 року розірвано, про що зроблено запис № 93. З довідки № 1510/04-17, виданою 18.04.2018 Менською міською радою слідує, що [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS], разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: мати [PERSON], сестра [PERSON] та брат [PERSON] (а.с.7). З довідки № 552/04-17 від 16.04.2018 та довідки № 787/04-17 від 06.06.2018 слідує, що відповідач [PERSON] має склад сім'ї: дружина - [PERSON] та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.15, 38). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, щомісяця, починаючи з 15.09.2004 і до повноліття дитини, про що видано виконавчий лист (а.с.19-20). З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по аліментах слідує, що станом на дату звернення до суду з позовною заявою, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання своєю доньки становить 28436,48 грн. (а.с.9-14). Однак, з цього ж розрахунку заборгованості слідує, що відповідач майже кожного місяця сплачував певну суму коштів (200, 300, 400 чи 500 грн) на утримання своєї доньки, що свідчить про те, що він не ухилявся і не мав наміру ухилятись від утримання своєї дитини. Крім цього, в ході розгляду справи в суді, відповідачем в рахунок погашення заборгованості по аліментах на утримання позивача сплачено 17 000 грн., про що надано відповідні квитанції (а.с.72, 73, 93). Надані позивачем висновок про доцільність позбавлення батьківських прав органу опіки та піклування Менської РДА та рішення виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області № 246 від 22 грудня 2017 року по відношенню до неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], суд визнає недопустимими доказами, оскільки вони прийняті поверхнево, на підставі доказів лише позивачки, батько участі в засіданні комісії та виконавчого комітету не приймав, будь - які причини цього у вказаних документах не зазначені, тому є незрозумілим, чи він взагалі повідомлявся про засідання комісії та виконавчого комітету, не з'ясовано його відношення до даного питання, і причини невиконання батьківських обов'язків. З вищевикладеного слідує, що хоч поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки - позивача [PERSON] не була ідеальною, але позбавляти його батьківських прав за певні недоліки суд не вправі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: dismissed