Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В травні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2010 року, від якого у липні 2012 року у них народився син - [PERSON]. Перебуваючи з позивачкою у шлюбних відносинах, відповідач по справі навіть не повідомив її що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою - [PERSON], від якого у них є малолітня донька. Позивачка жодного разу не чула щоб він надавав будь-яку допомогу своїй сім'ї та насамперед дитині. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. За час подружнього життя відносини між позивачкою та відповідачем (цивільний чоловік) були доброзичливі, які ґрунтувалися на любові та взаємній повазі. Але, майже з самого народження їхнього сина, [PERSON] самоусунувся від виконання, установлених законом, батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню своєї дитини. Його по-декілька днів а іноді і місяців не бувало вдома (відрядження на роботі), а коли він повертався додому, влаштовував ґвалти, ображав позивачку, принижував її гідність. Декілька разів він застосовував до неї фізичне насилля. Позивачка намагалася написати з цього приводу на нього заяву до органів внутрішніх справ, пройти судово-медичне обстеження, але, боячись погроз зі сторони чоловіка, іноді і жаль до нього, кожний раз йому пробачала. На її прохання надати кошти на придбання для дитини одягу, взуття, продуктів харчування, він відповідав, що «не може навіть себе утримувати, а дитиною має опікуватися вона сама на ті кошти, що виділила їй держава на утримання дитини». Увесь цей час позивачці допомагала її мати - [PERSON], яка опікувалася нею з сином та матеріально утримувала. Вона бачила всі негаразди, які відбувалися у родині позивачки, оскільки вони мешкали сім'єю у її будинку. Така ситуація призвела до того, що матір позивачки була вимушена продати належний їй будинок у м. Дніпропетровську та купити квартиру у м. Дніпродзержинську, щоб таким чином одгородити позивачку та її сина від фізичного та морального насилля з боку відповідача по справі. Позивачка жодного разу не чинила [PERSON] перешкод у спілкуваннях з сином, жодного разу не відмовляла йому у зустрічах з ним, але ж цих намірів у батька дитини не було взагалі. Заявою від 15 листопада 2013 року, посвідченою державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою I B., [PERSON] відмовився від своїх батьківських прав на свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], і не заперечує проти усиновлення його будь-якою особою та просить розглядати дане питання у відповідних органах та в у суді у його відсутність. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідач не бере ніякої участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує та не цікавиться станом її здоров`я. Також, вказала, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по даній справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про поштові вручення (а.с.29,34), причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради Цуцкова О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Прокурор Козакевич Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала та не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачу, представника третьої особи та прокурора, яка не заперечувала проти задоволення позовної заяви позивачки, вислухавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком малолітнього: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07 серпня 2012 року Кіровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 351 (а.с.5) та самим актовим записом про народження № 351 від 07.08.2012 року (а.с.37). Малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю, позивачкою по справі, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 14.04.2014 року та актом № 27, складеним сусідами позивачки, який затверджений директором ТОВ «Оселя», на балансі якого знаходиться будинок в якому проживають позивачка з дитиною і згідно якого (акту) дитина проживає без реєстрації разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] - з 12.12.2013 року (а.с.15-16). Також, вищевказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO], складеним спеціалістами служби у справах дітей, згідно якого житло, де проживає малолітній, знаходиться у належному санітарному стані, в кімнатах є всі необхідні меблі, дитина має власне місце для відпочинку та ігор (а.с.14). Відповідач з дитиною не спілкується, не відвідує його та не приймає участі в його утриманні та вихованні. Вихованням дитини, а також її матеріальним забезпеченням займається мати - [PERSON], що підтвердили опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є знайомою позивачки, яка вказала, що десь раз на місяць приїздить до позивачки з дитиною, [PERSON], який є близьким другом родини позивачки, який також знає відповідача, та [PERSON], яка є матір'ю позивачки та бабусею дитини, і які вказали, що батько дитини не приймає участі у вихованні та забезпеченні дитини. Матеріальним та духовним вихованням дитини займається виключно мати. Вказали, що батько з народження дитини не цікавився ним та не допомагав матеріально, оскільки не вважає дитину своїм біологічним сином. Згідно висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка [PERSON] є винною, він злісно ухиляється від виховання сина, матеріально його не забезпечує, тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.42). Крім того, [PERSON] заявою від 15 листопада 2013 року, посвідченою державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 5-2027, вказав, що він відмовляється від своїх батьківських прав на його малолітнього сина [PERSON], [INFO], і не заперечує проти усиновлення його будь-якою особою (а.с.8). За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], батьківських прав відносно його малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved