Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми страхового відшкодування, мотивуючі свої вимоги наступним. 23.05.2014 на вул. Старовокзальній в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП) за участю автомобілів «Шевролет Ніва», р.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований позивачем автомобіль «Фольксваген Поло», р.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києві винною особою у вищезазначеній ДТП визнано [PERSON]. Позивач виплатив страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля «Фольксваген Поло», р.н.з. [NUMBER], в розмірі 10694,03 грн. Зважаючи на те, що відповідальність [PERSON] на момент вищезазначеної ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за умовами: ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 1000,00 грн., просить в порядку регресу згідно ст.ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993, 1191 ЦК України стягнути з відповідача ПрАТ «Українсьа охоронно-страхова компанія» 9694,03 грн., а з відповідача [PERSON] - 1000,00 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.78-79) ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання свого представника не направила, проте подала заперечення проти позову, з яких вбачається, що страхова компанія визнає позов частково на суму стягнення з неї суми страхового відшкодування в розмірі 9677,38 грн., зазначаючи, що позивач при визначенні суми страхового відшкодування не взяв до уваги значення коефіцієнту фізичного зносу, на який відповідно і повинна була зменшитися сума страхового відшкодування (на 0,24) (а.с.61-64) Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. За таких умов суд вважав можливим розглядати справу на підставі наявних доказів та за відсутності сторін (а.с.47-49, 56-58) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 16.06.2014 постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме в тому, що 23.05.2014 року по вул. Старовокзальній в м. Києві він, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Фолксваген», р.н.з. [NUMBER], під керування [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.13, 14). Остання відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 17.04.2014 по 16.04.2015. Встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 1000,00 грн.(а.с.12, 37, 65) Згідно договору страхування між ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] від 28.08.2013 року майнові інтереси власника автомобіля «Фольксваген Поло», р.н.з. [NUMBER], застраховані позивачем до 28.08.2014 року. Особами, які допущені за договором до керування даним транспортним засобом виступають в тому числі і [PERSON] (а.с.6) Згідно звіту, наданого позивачем, під №12088/97947 з оцінки транспортного засобу від 05.06.2014 року, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген Поло», р.н.з. [NUMBER], внаслідок пошкодження ДТП (вартість відновлювального ремонту), складає 11489,04 грн. (а.с.15-19) 11.06.2014 вищезазначена ДТП була позивачем визнана страховою подією, про що складено страховий акт №97947 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 10694,03 грн. (а.с.35) 18.06.2014 позивачем 10694,03 грн. страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Фольксваген Поло», р.н.з. [NUMBER], було сплачено ТОВ «Автосоюз» за вищезазначеним страховим випадком (а.с.36) Так, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В такому випадку, суд приходить до висновку, що позивач звертається до суду із даним позовом в порядку суброгації, відтак посилання останнім на положення ст.1191 ЦК України, якими регламентовано право регресу, до даних правовідносин не застосовується. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, згідно з яким при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема, ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України №1961-ІV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. В свою чергу, представник відповідача в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України частково визнав позовні вимоги позивача до себе, не погодившись лише в частині стягнення з нього 16,35 грн., тобто заявлену вимогу про стягнення з нього не 9694,03 грн., а 9677,38 грн., надавши також звіт №3121 з оцінки транспортного засобу «Фольксваген Поло», р.н.з. [NUMBER], від 01.10.2014 року, з якого вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного автомобіля становить 0,24%, що не було враховано в звіті позивача. Також оцінюючи надані сторонами звіти, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи представника відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» щодо того, що зазначений автомобіль був учасником іншої ДТП, що сталася 03.02.2014 року, внаслідок якої йому було пошкоджено задні ліві двері, заднє ліве крило та задній бампер зліва (а.с.67) Відповідно до п.8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісних транспортних засобів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними ПВСУ в своїй постанові №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь з потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. На підставі викладеного, приходжу до висновку про обґрунтованість вимог позивача з урахуванням заперечень відповідача в частині стягнення на користь ПрАТ «Просто-страхування» з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 9677,38 грн. спалченого страхового відшкодування в порядку суброгації. З урахуванням того, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена франшиза розмірі 1000,00 грн., то саме вона підлягає за викладених вище обставин стягненню з [PERSON]. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial