Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» про призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], 17.07.1994 року, проживаючої в [INFO]. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], жителька м. Вінниці, вул. Театральна, 31, перебуває на обліку у Комунальному закладі «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» з 2015 року. Заява мотивована тим, що [PERSON] хворіє близько трьох років, коли зявилися невірності в поведінці: стала замкнутою, не спілкувалася з однолітками, була холодною до матері, перестала виходити з дому, залежувалась у ліжку, була байдужою до всього. Згодом виникла тривожність, відчувала страхи, була підозрілою до оточуючих, вважала, що «сусіди переслідують її…, підслуховують розмови…», завішувала вікна темними тканинами, вимагала від рідних не вмикати світло, запевняла, що «сусіди встановили камери спостереження і слідкують за нею через вікно..», викликала до них міліцію. Розповідала, що «в квартирі сусідів постійно відбуваються катування і статеві оргії..», категорично відмовлялася від звернення до психіатра. Особливо психічний стан погіршився на початку 2015 року: постійно сама з собою розмовляла, йшла з дому, конфліктувала з рідними та сусідами, крала гроші та витрачала їх на непотрібні речі, чула «голоси» сусідів, як вони між собою говорять про неї, відчувала небезпеку та загрозу з їх боку, відмовлялася від їжі, тому що вважала, що «її отруєно..», спала на підлозі. Раптово переїхала в м. Одеса, звідки телефонувала матері і попросила приїхати, тому що в неї не було грошей. Коли мати приїхала ховалася від неї, висловлювала думки про «небажання жити», намагалася вдарити себе ножем в серце. В звязку з погіршенням психічного стану була доставлена матірю у ВОПНЛ, госпіталізована в 2 відділення, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.02.2015 року по 14.07.2015 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма зі стійкими суїцидальними думками, представлена на обласну психіатричну МСЕК, визнана інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. Після виписки з лікарні підтримуюче лікування не приймала, за допомогою до психіатра не зверталася. Згодом психічний стан [PERSON] погіршився. Зі слів матері вона не спала вночі, зник апетит, знизився настрій, виникла тривога, внутрішня напруга, страх, стала підозрілою, вважала, що «за нею слідкують…», усамітнювалась, почала висловлювати думки про «небажання жити». 16.01.2016 року [PERSON] з метою самогубства випила 8 таблеток азалептіну (100 мг) та 8 таблеток парацетамолу. Була доставлена в ВАІТ МКЛ ШМД №2, де перебувала з 17.01.2016 року по 20.01.2016 року, пройшла курс дезінтоксикаційної терапії, рекомендовано подальше лікування в умовах ВОПНЛ. 20.01.2016 року доставлена машиною швидкої допомоги у супроводі матері до ВОПНЛ, госпіталізована в 6-те відділення, де перебувала до 22.03.2016 року. Під час знаходження в стаціонарі 21.03.2016 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба (отруєння медикаментами)». Рекомендовано амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра. 13.04.2016 року була оглянута комісією лікарівпсихіатрів міського диспансерного психіатричного відділення (протокол №47), яка визначила діагноз [PERSON] «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба (отруєння медикаментами)», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2016 (справа №127/8339/16-ц) призначено [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди. [PERSON] щомісяця оглядалася дільничним лікарем-психіатром, було призначено підтримуюче лікування, яке вона приймала нерегулярно. Психічний стан [PERSON] погіршився: не спала вночі, зник апетит, знизився настрій, виникла тривога, внутрішня напруга, страх перед майбутнім, активно висловлювала суїцидальні думки. На початку серпня намагалася втопитися в ванній; 04.08.2016 року нанесла собі непроникаюче ножове поранення в передню черевну стінку. З 26.08.2016 року по 01.11.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба», у зв»язку з перебуванням в стаціонарі призначене АППД було перервано, що стало підставою для звернення до суду з дано заявою. В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити. Прокурор Сідлак А.В. проти задоволення заяви не заперечив. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2016 (справа №127/8339/16-ц) призначено [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди (а.с.4-5). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ВОПНЛ №134 від 07.11.2016 року [PERSON] після призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щомісяця оглядалася дільничним лікарем-психіатром, було призначено підтримуюче лікування, яке вона приймала нерегулярно. Психічний стан [PERSON] погіршився: не спала вночі, зник апетит, знизився настрій, виникла тривога, внутрішня напруга, страх перед майбутнім, активно висловлювала суїцидальні думки. На початку серпня намагалася втопитися в ванній; 04.08.2016 року нанесла собі непроникаюче ножове поранення в передню черевну стінку. З 26.08.2016 року по 01.11.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба», у звязку з перебуванням в стаціонарі призначене АППД було перервано, рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У звязку з викладеним, враховуючи анамнез хвороби, суд вважає, що заяву слід задовольнити, призначити [PERSON] амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди. Враховуючи наведене та

Outcome: approved