Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

В червні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить встановити юридичний факт проживання однією сім'єю без державної реєстрації разом з [PERSON], [INFO]; визнати об'єктом спільної власності подружжя домобудівлю [ADDRESS]; визнати на нею право власності на ? частину вказаної домобудівлі; визнати об'єктом спільної власності подружжя земельну ділянку площею 0.1400 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], та визнати за нею право власності на ? частину вказаної земельної ділянки. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що у 2009 році вона та [PERSON] вирішили створити сім'ю і з цією метою почали мешкати разом. З того часу вони з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках. Шлюб не реєстрували, оскільки робили сімейні заощадження для розбудови житлового будинку. В 2015 році [PERSON] за рахунок сімейних заощаджень, які були сформовані від спільних заощаджень та плодів спільної праці, здійснив реконструкцію житлового будинку [ADDRESS] у вигляді добудови нежитлової прибудови до вказаного будинку, який належав [PERSON] на праві особистої власності згідно договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 09.10.2011 року. Вказує, що реконструкція будинку не є самочинною, оскільки її проведено на підставі рішення Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.10.2011 року № 58 на належній [PERSON] земельній ділянці та у відповідності до затвердженої належним чином схеми забудови земельної ділянки та будівельного паспорту на забудову земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер, не склавши за життя заповіту щодо розпорядження своїм майном. Оскільки після нього залишились спадкоємці: мати [PERSON] та син [PERSON], позивачка визначила їх відповідачами. За життя [PERSON] на встиг здійснити державної реєстрації вказаної вище реконструкції у встановленому законодавством порядку, тому вважає, що вказані об'єкти слід розглядати, як будівельні матеріали, з яких їх зведено. Позивачка вважає, що стосунки з померлим [PERSON] були сімейними, а від так на її стосунки з померлим [PERSON] поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України («Право спільної сумісної власності подружжя»), зокрема вимоги статті 62 СК України, виходячи з положень якої домобудівлю [ADDRESS] слід вважати спільною власністю її та померлого [PERSON] Вказана обставина дає їй підстави претендувати на ? частину житлового будинку [ADDRESS], як на частку спільної сумісної власності. Також посилається на ч. 1 статті 120 Земельного Кодексу України, та вказує, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання. Відтак позивачка претендує також і на ? частину земельної ділянки. На підтвердження факту проживання однією сім'єю з померлим [PERSON] понад п'ять років, позивач надала до суду акт обстеження місця і факту проживання, посвідчений секретарем Потоківської сільської ради Кузьміних Л.М. та просила допитати свідків. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Під час розгляду справи пояснила суду, що домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,17 га були придбані її сином (померлим [PERSON]) під час перебування у шлюбі з [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 09.10.2001 року, посвідченого нотаріально. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано належним чином за померлим [PERSON] Земельну ділянку площею 0.1400 га (кадастровий номер [NUMBER]) він набув у власність в 2010 році безоплатно, шляхом приватизації, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, та згідно вимог ст. 57 СК України вона є його особистою приватною власністю. Починаючи з 14 листопада 2002 року в будинку [ADDRESS] до цього часу були зареєстровані лише її син [PERSON] та онук [PERSON] В 2003 році [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON], після чого в 2006 році вирішив поліпшити свої житлові умови та здійснити добудову нежитлової добудови до житлового будинку. В 2006 році за особисті кошти вона придбала [PERSON] бутовий камінь для укріплення та збільшення площі фундаменту будинку, сплатила вартість його доставки. В тому ж 2006 році фундамент будинку був укріплений бутовим каменем. В 2008 році [PERSON] працевлаштувався на роботу до «Крюківського вагонобудівного заводу», почав отримувати заробітну плату, тому мав кошти для подальшого будівництва. В 2010 році він найняв працівників, які обклали цеглою стіни будинку, в 2011 році був демонтований старий дах будинку та збудований новий. Будівельні матеріали та вартість робіт сплачував [PERSON] Будівельні роботи він здійснював на законних підставах маючи на те дозвіл Потоківської сільської ради та будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по [ADDRESS], вимоги до забудови, схему забудови. Одночасно відповідач [PERSON] вказала, що з позивачкою [PERSON] вони знайомі, підтвердила, що остання де-який час мешкала з її сином померлим [PERSON] Вказала, що стосунки між [PERSON] та [PERSON] не були сімейними. Так як [PERSON] ніде було жити, [PERSON] приютив її у себе вдома. Вказала, що в період часу проживання з її сином [PERSON], [PERSON] ніде не працювала, заробітну плату не отримувала, у формуванні спільних сімейних заощаджень з її сином участі не приймала. На придбання будівельних матеріалів та сплату вартості робіт під час проведення добудови будинку по [ADDRESS], кошті не надавала. Коли в квітні 2016 року помер [PERSON], позивачка [PERSON] участі у витратах на поховання не приймала, пояснила це відсутністю коштів. Вартість поховання та поминальних обідів сплатила відповідачка [PERSON] - мати померлого. Також [PERSON] вказала, що після смерті сина, в квітні 2016 року вона подала до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Аналогічну заяву подав її онук, син померлого [PERSON], вказує, що вона та відповідач [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки площею 0,17 га та 0,14 га та права померлого, як забудовника земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив справу розглянути без його участі та відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Потоківська сільська рада Кременчуцького району, яка була залучена до розгляду справи в якості третьої особи, підтвердила факт завіряння акту обстеження місця і факту проживання [PERSON], між тим не підтвердила і не спростувала факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та пояснила, [PERSON] до сільської ради жодного разу не зверталась. Третя кременчуцька державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 12.04.2016 року Потоківською сільською радою Кременчуцького району. За життя заповіт про розпорядження своїм майном [PERSON] не складав. Спадкоємці першої черги, якими являються відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] подали до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що стало підставою для реєстрації спадкової справи. Свідоцтва про право власності в порядку спадкування, станом на день вирішення даної справи, не видавались. У відповідності до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 09.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Волошиною Н.А. та зареєстрованому в реєстрі за № 3539, померлому [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, до складу яких входять: житловий будинок літери А, сарай літери Б, сараї літери Вв, колодязь літери К, і земельна ділянка, площею 0,17 га (надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства), які знаходяться в [ADDRESS] на території Потоківської сільської ради. У відповідності до реєстраційного посвідчення КП «Кременчуцьке міжміське бюро інвентаризації» право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано в книзі № 1 за реєстровим № 21. Крім того право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 0,17 га підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим 12.04.2002 року Потоківської сільською радою на ім'я останнього. На підставі рішення Потоковської сільської ради від 17 листопада 2009 року 35 сесії 5 скликання [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Потоківської сільської ради в [ADDRESS]. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Доказом тому є Державним акт на право власності на земельну ділянку зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів № 011056700260 від 26.10.2010 року. З моменту придбання домоволодіння до 2003 року, у вказаному будинку [PERSON] проживав разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та сином [PERSON], після чого в грудні 2003 року шлюб між ними було розірвано. З 14 листопада 2002 року у вказаному будинку зареєстровані [PERSON] та його син [PERSON] У 2006 році маючи намір допомогти [PERSON] в реконструкції його будинку, за кошти відповідачки [PERSON] був придбаний бутовий камінь для підсилення фундаменту існуючого будинку та виконані роботи з монтажу фундаменту. Згідно запису трудової книжки на ім'я [PERSON] та індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України на ухвалу суду, [PERSON] в червні 2008 року працевлаштувався на роботу до «Крюківського вагонобудівного заводу», де пропрацював безперервно до вересня 2015 року включно. У 2009 року [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] проте шлюб не реєстрували. 20 жовтня 2011 року Потоківська сільська рада Кременчуцького району, розглянувши заяву [PERSON] надала йому дозвіл на добудову нежитлової прибудови до житлового будинку та будівництво сараю та гаража по [ADDRESS]. 16 грудня 2011 року відділом містобудування та архітектури Кременчуцької районної державної адміністрації на ім'я забудовника [PERSON] за реєстровим № 254 виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в [ADDRESS]. Допитані судом свідки підтвердили, що позивач [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю понад 5 років, та одночасно не підтвердили, що у [PERSON] та [PERSON] існував спільний сімейний бюджет для розбудови домоволодіння по [ADDRESS] в с. Дзержинське. Крім того свідки показали суду, що [PERSON] офіційно не працювала, заробітну плату не отримувала. Будь-яких доказів про наявність спільного бюджету з померлим під час їх сумісного проживання, позивачка не надала. Отже щодо наявності створення ведення та витрачання спільного сімейного бюджету [PERSON] та померлого [PERSON], докази відсутні. Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частина 1 статті 62 СК України встановлює, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частиною 4 статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Позивач [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того, що вона внаслідок спільних трудових чи грошових затрат з [PERSON], або в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти з [PERSON] добудувала нежитлову прибудову до житлового будинку по [ADDRESS]. Також позивач не надала суду доказів на придбання будівельних матеріалів за спільні чи за власні кошти, які були використані під час добудови будинку чи сплати вартості будівельних робіт. Крім того позивачка [PERSON] не надала суду доказів тому, що домоволодіння [ADDRESS] збільшилося у своїй вартості в той час коли вони з [PERSON] проживали разом, не надала доказів на яку суму домоволодіння збільшилось у своїй вартості. Одночасно судом встановлено, і не заперечується позивачкою, що роботи пов'язані з добудовою до будинку у період часу з 2006 по 2011 рік, зокрема укріплення фундаменту бутовим каменем, обкладення стін цеглою, демонтаж та монтаж даху, зведення печі опалення, укладення ламінату, виконували наймані працівники, яких наймав [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Проте [PERSON] не зверталася з позовом про поділ майна до [PERSON], коли той був живий. Тобто, при виникненні спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя позов повинен бути пред'явлений одним із подружжя до іншого. Якщо один із подружжя - помер, то позов повинен бути пред'явлений до його правонаступників. Проте для того, щоб стати правонаступниками із повною цивільною дієздатністю відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні отримати свідоцтва про право на спадщину. Однак станом на день вирішення даної справи свідоцтва про право на спадщину відповідачам не видавались. Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листах «Про практику застосування cудами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», роз'яснили, що право власності може виникати за первісними і похідними підставами. За первісними підставами право власності на житловий будинок виникає вперше або незалежно від волі попередніх власників. За похідними підставами право власності на житловий будинок виникає за волею попереднього власника, а також в порядку спадкування за законом і за заповітом. Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів, зокрема смерті особи та відкриття спадщини. Виходячи з цього слід вказати, що із змісту частин 1, 2 статті 331 ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності. Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. При цьому для реєстрації права власності набувача на об'єкт незавершеного будівництва, надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Таким чином статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім того судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. У відповідності до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, згідно ст. 1219 ЦК України, не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина 2 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Згідно частини 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до частини 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України наданих в пункті 8 постанови від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже суд приходить до висновку, що з [INFO] - з дня смерті [PERSON], що є днем відкриття спадщини, до складу спадщини увійшли житловий будинок з надвірними будівлями; земельна ділянка площею 0,17 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства; земельна ділянка площею 0,14 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Потоківської сільської ради в [ADDRESS], а також право померлого [PERSON], як забудовника згідно будівельного паспорту від 16.12.2011 року на забудову земельної ділянки в [ADDRESS]. Судом встановлено і не заперечується позивачем, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у встановлений строк звернулись до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу, тому суд вважає їх такими, що прийняли спадщину. Одночасно встановлено, що позивачка з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Щодо позовних вимог про встановлення факту проживання [PERSON] однією сім»єю з померлим [PERSON] слід вказати, що відповідно до п . 5 ч 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Стаття 1264 ЦК України вказує, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тому приймаючи до уваги покази свідків допитаних під час розгляду даної справи та акт обстеження місця і факту проживання, посвідчений секретарем Потоківської сільської ради Л.М. Кузьміних, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] дійсно проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю більше ніж п'ять років, що дає їй право на спадкування за законом у четверту чергу. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином зібрані по справі докази в сукупності та їх належна оцінка дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без державної реєстрації з [PERSON]. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial