Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом та обґрунтовують його тим, що з жовтня 1981 року вони проживають в [ADDRESS]. У 2010 році будинок, в якому розташовується ця квартира, був відключений від системи централізованого опалення. Позивачі не приватизували квартиру та позбавлені можливості отримати дозвіл на облаштування в ній системи індивідуального опалення. Великоолександрівська сіль-ська рада є балансоутримувачем будинку по вул. [ADDRESS] в с. Велика Олексан-дрівка Бориспільського району. Тому на орган місцевого самоврядування покладається обов'язок забезпечити опаленням цей об'єкт нерухомого майна. Водночас, Велико-олександрівська сільська рада ухиляється від виконання цього обов'язку. Тому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять суд зобов'язати Великоолександрівську сільську раду забезпечити їх опаленням через систему автономного теплопостачання будинку або систему індивідуального (поквартирного) теплопостачання в строки, передбачені для проведення аварійно-відновлювальних робіт; стягнути з Великоолександрівської сільської ради, КУП Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» та КПТМ «Бориспільтепломережа» матеріальну шкоду в розмірі 75948 гривень 4 копійок; а також стягнути з Великоолександрівської сільської ради та КУП Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» на користь кожного позивача моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. Представник Великоолександрівської сільської ради [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що його довіритель не є балансоутримувачем квартири [ADDRESS]. Крім того, між органом місцевого самоврядування та позивачами не укладений договір про постачання послуг з опалення. Ці обставини свідчать про те, що у Великоолександрівської сільської ради відсутній обов'язок забезпечувати опаленням квартиру, в якій проживають позивачі. Тому представник Великоолександрівської сільської ради [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представники КУП Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитло-будсервіс» [PERSON] та [PERSON] не визнають позов та посилаються на те, що їх довіритель взагалі не здійснює діяльність, пов'язану з наданням послуг з опалення. Тому представники КУП Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитло-будсервіс» [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Представник КПТМ «Бориспільтепломережа» [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що її довіритель надає послуги з опалення тільки споживачам, які проживають в м. Борисполі. Іншим споживачам, які проживають в Бориспільському районі, послуги з опалення надаються БРПТМ «Райтепломережа». Тому представник КПТМ «Бориспільтепломережа» [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник БРПТМ «Райтепломережа» Борщик С.В. також не визнає позов та посилається на те, що його довіритель надавав позивачам послуги з централізованого опалення. Водночас, рішеннями Великоолександрівської сільської ради було припинено функціонування котельні в с. Велика Олександрівка Бориспільського району, а також було відокремлено будинок, в якому розташовується квартира позивачів, від центральної тепломережі. Ці обставини унеможливлюють подальше постачання позивачам послуг з централізованого опалення. Тому представник БРПТМ «Райтепломережа» Борщик С.В. просить суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, представник БРПТМ «Райтепломережа» Борщик С.В. подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с.204). Він посилається на те, що ця обставина є ще однією, додатковою підставою для відмови у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією довідки про склад сім'ї (а.с.7). 14 серпня 2000 року Великоолександрівська сільська рада уклала з БРПТМ «Рай-тепломережа» договір оренди майна (а.с.154-157), за яким Великоолександрівська сіль-ська рада передала у користування БРПТМ «Райтепломережа» приміщення котельні в с. Велика Олександрівка Бориспільського району. 18 червня 2010 року БРПТМ «Райтепломережа» уклала з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення (а.с.97), за яким БРПТМ «Рай-тепломережа» зобов'язалась надавати вказані житлово-комунальні послуги до квартири [ADDRESS]. Водночас, 16 травня 2012 року в.о. директора БРПТМ «Райтепломережа» надіслав до Великоолександрівської сільської ради лист №01-23-173 (а.с.86), в якому він повідомив про те, що опалювальні котли потребували капітального ремонту та модернізації. Техніч-ний стан обладнання котельні в с. Велика Олександрівка Бориспільського району ставив під загрозу проведення опалювального сезону. Тому рішенням Великоолександрівської сільської ради №1147-48-VI від 26 квітня 2013 року (а.с.87) функціонування котельні в с. Велика Олександрівка Бориспільського району було припинено. Іншим рішенням Великоолександрівської сільської ради №322-18-VI від 15 серпня 2011 року (а.с.169) був наданий дозвіл на відокремлення від центральної тепломережі приміщення фельдшерсько-акушерського пункту в с. Велика Олександрівка Бориспіль-ського району. Водночас, цей фельдшерсько-акушерський пункт розташовується в одному будинку з квартирою, в якій проживають позивачі. Аналіз цих обставин свідчить про те, що одночасно з фельдшерсько-акушерським пунктом від мережі централізованого опален-ня була відокремлена також квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання сільських, селищних та міських рад належить управління об'єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. Як вбачається зі ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється із законом і є необхідним в демократичному суспільстві. Встановлено, що, припинивши функціонування котельні та відокремивши квартиру позивачів від мережі централізованого опалення, Великоолександрівська сільська рада навіть не розглянула питання про забезпечення системою автономного або індивідуаль-ного теплопостачання квартири [ADDRESS]. Безумовно, така бездіяльність суперечить ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та призвела до втручання органу місцевого самоврядування у право позивачів на повагу до їх житла. Таке втручання є свавільним, адже нестача у територіальної громади грошових коштів для утримання опалювальних котлів не може виправдовувати остаточне та безальтернативне припинення постачання членам цієї громади послуг з опалення. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивачів належить зобов'язати Великоолександрівську сільську раду розглянути питання про забез-печення системою автономного або індивідуального теплопостачання квартири [ADDRESS]. Дійсно, відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлю-ється у три роки. Водночас, згідно з ч.2 ст.268 цього ж Кодексу законом можуть бути встановлені вимоги, на які не поширюється позовна давність. Зокрема, не поширюється позовна давність на вимоги про припинення порушення права, що має триваючий харак-тер (на кшталт, негаторний позов). Відсутність опалення у квартирі, в якій проживають позивачі, також має триваючий характер. Ця обставина свідчить про те, що строк позовної давності не поширюється на вимогу про забезпечення квартири опаленням. Тому суд критично оцінює помилкове посилання представника БРПТМ «Райтепломережа» Борщика С.В. на те, що позов ніби-то був пред'явлений після закінчення строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. В матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтверд-ження того, що у зв'язку з припиненням опалення квартири, в якій проживають позивачі, відбулось пошкодження їх майна та у такий спосіб їм була заподіяна матеріальна шкода. Крім того, згідно зі ст.177 ЖК України позивачі зобов'язані самостійно забезпечувати схоронність квартири, в якій вони проживають, та проводити в ній поточні ремонти. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з Великоолександрівської сільської ради, КУП Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобуд-сервіс» та КПТМ «Бориспільтепломережа» матеріальної шкоди відсутні. Тому у задо-воленні позову в частині цієї вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить відмовити. Дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі [ADDRESS] (а.с.21-63). Зокрема, зі змісту цього звіту вбачається, що позивачам була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 75948 гривень 4 копійки (13539 + 2500 + 59909,04). Водночас, відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно з ч.5 ст.106 цього ж Кодексу у висновку експерта зазначається, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Як вбачається з останнього абзацу розділу 1.1 звіту (а.с.26), за недостовірність висновку оцінювач несе лише цивільно-правову відповідальність. Натомість, у звіті взагалі відсутнє положення про те, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідаль-ність за завідомо неправдивий висновок, передбачену ст.384 КК України. Ці обставини красномовно свідчать про те, що звіт складений з істотним порушенням ст.106 ЦПК України та є недопустимим доказом. Тому у виконання п.3, п.4 ч.5 ст.12 цього ж Кодексу суд роз'яснював право на призначення комплексної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи. Водночас, [PERSON] та її представник [PERSON] категорично відмовились від вжиття цього процесуального заходу. З огляду на це суд критично оцінює звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з п.2 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачі зазнали глибокі душевні переживання у зв'язку з діями Великоолександрівської сільської ради та, тим більше КУП Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитло-будсервіс». Натомість, за захистом порушеного права вони звернулись лише через 7 років після припинення постачання опалення. Ця обставина красномовно спростовує доводи позивачів про те, що їм ніби-то заподіяна моральна шкода. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення моральної шкоди з Велико-олександрівської сільської ради та КУП Великоолександрівської сільської ради «Олек-сандрівкажитлобудсервіс» відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить відмовити також.

Outcome: partial