Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №VIXRRX05430043 від 21.04.2007 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 21.04.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у банку строковий кредит у розмірі 2 434,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним і банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач не виконав своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 23 161,66 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю Молодецький О.С. не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Крім того, надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог за рахунок зменшення нарахованої пені з 10 216,78 грн. до 2000 грн., оскільки вона значно перевищує основне зобов'язання. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час дату і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], було укладено договір №VIXRRX05430043, відповідно до умов якого банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 2 434,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення умов вищезазначеного договору за відповідачем рахується заборгованість, яка із урахуванням заяви позивача від 14.03.2014 року, складає 14 944,88 грн., з яких 1672,37 грн. заборгованості за кредитом, 9234,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 459,13 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 2000,00 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1079,13 грн. штрафу (процентна складова). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовлятися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 1 статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову у повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №VIXRRX05430043 від 21.04.2007 року у розмірі 14 944,88 грн., з яких 1672,37 грн. - заборгованості за кредитом, 9234,25 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 459,13 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 2000,00 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1079,13 грн. - штрафу (процентна складова). У відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої винесено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: approved