Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 10.07.2013 року гаражу та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , укладеним між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.07.2013 року позивач уклав із [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] , договір купівлі - продажу земельної ділянки та гаража, який розташований на цій земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . Підтвердженням укладення договору купівлі-продажу вважає розписку [PERSON] від 10.07.2013 року, яку підписала, в якості свідка, її дочка [PERSON] . Також вказує, що 10.07.2013 року, [PERSON] , в присутності [PERSON] , передала позивачу всі правовстановлюючі документи щодо права власності [PERSON] на гараж та земельну ділянку, на якій розташований вказаний гараж, а також ключі від воріт гаража. [PERSON] , станом на дату укладення договору від 10.07.2013 року, починаючи із 21.09.2005 року є власником вищевказаної земельної ділянки та гаража в порядку спадкування після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] . Зазначає, що між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 10.07.2013 року, проте в серпні 2013 року відповідач захворіла та відмовила позивачу в нотаріальному посвідченні укладеного договору від 10.07.2013 року по причині сліпоти та неможливості пересуватися, а [INFO] померла. На протязі 2014-2018 років позивач постійно спілкувався з відповідачем та наполягав на здійсненні нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу від 10.07.2013 року, однак [PERSON] відкладала посвідчення, а потім листом від 11.10.2018 року, відмовила в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. За вказаного, змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.08.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 18-19/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Травень» /а.с. 64-65/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 114-115/. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву до суду не скористалась. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Травень» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду надав заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав повністю. Вказав, що рішенням Кіровоградської міської ради №608 від 23.06.1997 року затверджені матеріали інвентаризації земельної ділянки по [ADDRESS] , та видано ОСББ «Травень» акт на право постійного користування земельною ділянкою за вказаною адресою. При проведенні інвентаризації капітальних споруд (гаражів) на земельній ділянці правлінням ОСББ «Травень» було встановлено, що на прибудинковій території по [ADDRESS] , розміщена капітальна споруда (гараж), власника якого виявлено не було, але було виявлено користувача [PERSON] . 29.10.2019 року позивач повідомив об`єднання, що з 01.07.2013 року гараж та земельні ділянка, які розташовані на прибудинковій території ОСББ є його власністю, проте не надав жодних правовстановлюючих документів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] належав гараж, що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27 лютого 1998 року Виконавчим комітетом Кіровоградської міської Ради народних депутатів на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому №963 від 26.11.1997 року, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 27 лютого 1998 року та записано в реєстрову книгу за №70/1. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем майна померлого, а саме вказаного гаражу, є його дружина [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2005 року, виданого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Сотник Н.Л., зареєстровано в реєстрі за №2-1244 /а.с. 6/. Також, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Сотник Н.Л., зареєстровано в реєстрі за №2-1241 на земельну ділянку площею 0,0020 га., в межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS] , переданої спадкодавцю для гаражного будівництва, на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 24 грудня 1977 року №1065, належної на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР 00007909, виданого Кіровоградською міською Радою народних депутатів 28 січня 1998 року та зареєстрованого в Книзі Записів державних актів на право приватної власності на землю за №5549 /а.с. 5/. Позивач на підтвердження укладення договору купівлі-продажу гаражу та земельної ділянки 10.07.2013 року між ним та [PERSON] надав копію розписки від 10.07.2013 року, згідно якої [PERSON] вказала, що здійснила угоду по продажу майна, передала документи, які підтверджують право власності [PERSON] та отримала від нього гроші в сумі 1 500 дол. США, угода була вчинена в присутності доньки [PERSON] та [PERSON] /а.с. 3/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №733 від 14.03.2014 року, складеного Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області /а.с. 57/. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Згідно ст. ст. 77-78 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодного документу, який підтверджував би укладення договору між позивачем та відповідачем та доказів про повне або часткове виконання договору суду не надано. Вказану розписку від 10.07.2013 року суд до уваги не приймає, оскільки вона надана [PERSON] , яка померла [INFO] . За вказаного, позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed