Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання недійсною державну реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності та витребування майна. В обґрунтування позову посилався на те, що 22.09.2012 року ним було придбано автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, який позивач зареєстрував та отримав реєстраційні документи. 10.07.2014 року поблизу с. Орлівка Ясинуватського району Донецької області невідомі особи з застосуванням автоматичної вогнепальної зброї заволоділи його автомобілем. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження. За його заявою працівниками правоохоронних органів було встановлено, що 01.08.2014 року його автомобіль без його згоди було переоформлено на [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 31.07.2014 року, виданої ТОВ «Форвардавто-4». 01.08.2014 року [PERSON] надав довіреність на імя [PERSON] на продаж автомобіля. 02.08.2014 року його автомобіль [PERSON] було з м. Маріуполя перегнано до м. Київ і в той же день знято з реєстраційного обліку для продажу. 07.08.2014 року його автомобіль відповідно договору купівлі-продажу, укладеного на ТОВ «Авто-Холл» між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано на [PERSON] Просив суд визнати недійсним договір комісії від 31.07.2015 р., укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвардавто» про доручення на продаж автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К; визнати недійсним договір купівлі продажу автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, укладений 07.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» та [PERSON]; визнати недійсною державну реєстрацію автомобіля «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К проведену 07.08.2014 р. ВРЕР-6 УДАЇ у м. Києві за [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К; витребувати автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К у [PERSON] з чужого незаконного володіння та повернути [PERSON]. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 листопада 2016 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання недійсною державну реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності та витребування майна задоволено. Визнано недійсним договір комісії від 31.07.2015 р., укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвардавто» про доручення на продаж автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К. Визнано недійсним договір купівлі продажу автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, укладений 07.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» та [PERSON]. Визнано недійсною державну реєстрацію автомобіля «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К проведену 07.08.2014 р. ВРЕР-6 УДАЇ у м. Києві за [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К. Витребувано автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, у [PERSON] з чужого незаконного володіння та повернуто [PERSON]. Стягнуто пропорційно з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. З вказаним рішенням суду не погодилася відповідач [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно зясував обставини, що мають значення для справи; не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи; судом не дотримано норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого винесено незаконне рішення. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 660 (том № 2, а.с. 31). В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4» не зявилися, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (том № 2, а.с. 27-28). В судове засідання апеляційного суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представника позивача [PERSON] [PERSON], обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на те, що з матеріалів кримінального провадження суд вбачає, що [PERSON] придбала транспортний засіб, який було викрадено у власника. Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції повністю погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Центру НППВАЗ з обслуговування міст Краматорська та Дружківки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 01.09.2015 року 22 вересня 2012 року [PERSON], придбав у м.Донецьку транспортний засіб легковий автомобіль «Nіssan Qashai», номер кузову SJNFAAJ10U2548941, 2012р.в., сірого кольору, двигун HR16 080547R. Зазначений автомобіль було взято на облік у МРЕВ №1 м. Донецька, про що видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО242781. Автомобілю був присвоєний державний номер [NUMBER]. З матеріалів кримінального провадження №12016050000000516 вбачається, що 10 липня 2014 року двоє невідомих [PERSON] осіб у формі та зі зброєю, знаходячись між с. Орлівка та с. Ласточкіне Ясинуватського району Донецької області, незаконно заволоділи належним йому автомобілем. За заявою [PERSON] 08.08.2014р., до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості. На цей час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016050000000516. В рамках даного кримінального провадження [PERSON] визнано потерпілим. 01.08.2014р. Центром ДАІ №1405 м. Маріуполя, належний позивачу автомобіль, на підставі довідки-рахунка №ВІА №515380 від 31.07.2015р., виданого ТОВ «Форвардавто-4», був зареєстрований на імя [PERSON]. 02.08.2014р. [PERSON] у ВРЕВ-6 УДАІ в м. Києві зняв автомобіль [PERSON] з обліку для реалізації та отримав д/н 11НН2229, а 07.08.2014р. ВРЕВ-6 УДАІ в м. Києві на підставі довідки-рахунка ВІА № 673247 від 07.08.2014р., виданого ТОВ «Авто-Холл», він був зареєстрований на імя [PERSON]. 23.09.2015р. за результатами оперативно-розшукових заходів належний позивачу автомобіль було знайдено у м. Києві та на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.2015р. у ході обшуку його було вилучено у [PERSON] Постановою слідчого від 02.10.2015 року автомобіль «Nіssan Qashai», номер кузову SJNFAAJ10U2548941, було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження. Постановою слідчого від 23.05.2016 року місцем зберігання автомобілю було визначене гараж, що належить [PERSON] (том № 1, а.с. 153). Але суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 27.09.2016 року скаргу потерпілої [PERSON] на дії старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Донецькій області задоволено частково. Скасовано постанову про визначення місця зберігання речового доказу від 23.05.2016 року старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Донецькій області [PERSON] про кримінальному провадженню № 1201605000000516. Зобовязано старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Донецькій області [PERSON] винести постанову про визначення місця зберігання речового доказу по кримінальному провадженню №1201605000000516, а саме автомобіля «Nissan Qashai», номер кузову SJNFAAJI10U2548941, державний номер АІ31227ЕЕ, місцем зберігання якого визначити СУ ГУНП в Донецькій області (м. Маріуполь). В іншій частині скарги відмовлено (том № 2, а.с. 48). Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним договір комісії від 31.07.2015 р., укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвардавто» про доручення на продаж автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К та право власності за [PERSON] на автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, суд першої інстанції не врахував, що 08.10.2015 року [PERSON] звертався до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» про визнання договору комісії недійсним та визнання права власності на автомобіль, посилаючись в позовній заяві на ст.ст. 202, 203, 215, 216, 316, 321, 388, 626, 638 ЦК України (том № 2, а.с. 54-56). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4» м. Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» м. Київ про визнання договору комісії недійсним, визнання права власності на автомобіль відмовлено (том № 2, а.с. 57-62). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 травня 2016 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 квітня 2016 року залишено без змін (том № 2, а.с. 63-65). Пунктом 2 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» про визнання недійсним договору комісії, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсною державну реєстрацію автомобіля, визнання права власності на автомобіль, витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на ст.ст. 202, 203, 215, 216, 316, 321, 388 ЦК України. Як вбачається із Науково-Практичного Коментаря до статті 205 ЦПК України, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-4», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» про визнання недійсним договору комісії від 31.07.2015 р., укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвардавто» про доручення на продаж автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К; визнання за [PERSON] права власності на автомобіль «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, необхідно закрити. Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним договору купівлі продажу автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, укладений 07.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» та [PERSON], суд першої інстанції не врахував те, що позивач [PERSON] не є стороною договору, а також нема посилання на те, яка саме частина статті 215 ЦК України при цьому порушена. Частиною 1 статті 215 Цивільного Кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вбачається із частини 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Науково-Практичним Коментарем до статті 215 ЦК України передбачено, що правовою підставою визнання правочину недійсним ЦК визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановленими частинами 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, тобто вимог щодо волевиявлення учасника правочину, щодо настання реальних правових наслідків правочину, щодо недопустимості порушення правочином, вчинюваним батьками, інтересів малолітніх дітей. Тобто порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) після укладення правочину, не можуть спричиняти його недійсність, а призводять до інших правових наслідків, передбачених законом. Недійсність правочину може наступати лише за певні порушення закону. Оскільки підстав для визнання вказаного вище договору купівлі-продажу автомобілю автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, укладеного 07.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Холл» та [PERSON] немає, то і позовні вимоги позивача про визнання недійсною державну реєстрацію автомобіля «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К проведену 07.08.2014 р. ВРЕР-6 УДАЇ у м. Києві за [PERSON] задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог позивача відносно витребуванню автомобілю «Nissan Qashai» сірого кольору, номер кузову SJNFAAJI10U 2548941, випуску 2012 року, двигун 080547К, у [PERSON] з чужого незаконного володіння та повернення [PERSON], то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Апеляційний суд вважає, що підстави для застосування положень вказаної вище статті на даний час відсутні, оскільки в наступний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016050000000516 і тому вказані позовні вимоги є передчасними. Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 листопада 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Outcome: partial