Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

В серпні 2018 року представник ТОВ «СК Восток» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору- [PERSON] про стягнення завданих збитків. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 20 жовтня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СК Восток» та [PERSON] були укладені договори оренди землі № 102 та № 139. Відповідно до умов вище вказаних договорів оренди [PERSON] надала в оренду дві власні земельні ділянки, що розташовані на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Строк дії договорів складає 20 років. Відповідач [PERSON] діючи по довіреності від [PERSON] звертався на адресу ТОВ «СК Восток» з вимогами розірвати договори оренди в односторонньому поряду, проте, йому було відмовлено. 03 квітня 2017 року [PERSON] самостійно, без будь-якого погодження з користувачем спірних земельних ділянокперекультивував вказані земельні ділянки при цьому знищивши посіви багаторічної культури -люцерни. Відповідно до акту визначено розмір збитків (знищення посівів сільськогосподарських культур), заподіяних землекористувачу товариству з обмеженою відповідальністю «СК Восток» затвердженого розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 235 від 19 травня 2017 року визначено, що розмір збитків, що поніс ТОВ «СК Восток» в зв`язку з знищенням посівів сільськогосподарських культур складає 143 328 грн. 50 коп. Представник позивача просив стягнути завдані збитки та сплачений судовий збір на користь ТОВ «СК Восток» з відповідача [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити та стягнути завдані збитки у сумі 143328,50 гривень та сплачений судовий збір у сумі 2149,92 гривень. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити ТОВ «СК Восток» у повному обсязі. [PERSON] зазначив, що взагалі не пам`ятає чи обробляв він земельну ділянку, що належать на праві власності [PERSON] Небувайло [PERSON] 26 вересня 2019 року було подано відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову «СК Восток». Зазначив, що він є неналежним відповідачем у справі, акт визначення розміру збитків (знищення посівів сільськогосподарських культур), заподіяних землекористувачу товариству з обмеженою відповідальністю «СК Восток» вважають незаконним, оскільки у ньому відсутні підписи всіх членів комісії, також він не отримав належних доказів, що підтверджують завдання збитків та їх розмір. Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~ЦК України,\~ЗК України\~та ЗУ «Про оренду землі», у відповідних редакціях. Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ч. 1 ст. 93\~ЗК України,\~\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до\~ст.1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно\~ст. 125 ЗК України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. 2\~ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно ч. 1\~ст. 25 ЗУ «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями. Згідно ч.1-3 ст. 28 ЗУ «Про оренду землі», орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна. Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом серед іншого визнання прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно п. «д» ст.156 ЗК України, землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 157 ЗК України, відшкодування збитків землекористувачам здійснюють громадяни, які використовують земельні ділянки, а також громадяни, діяльність яких обмежує права землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків встановлюється кабінетом Міністрів України. 9 квітня 1993 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 284 затвердив Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, змістом пунктів 2, 3 якого передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є наслідком такої протиправної поведінки. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СК Восток» та [PERSON] були укладені договори оренди землі № 102 та № 139 (а.с.12-18). Відповідно до умов вище вказаних договорів оренди [PERSON] надала ТОВ «СК Восток» в оренду дві власні земельні ділянки, що розташовані на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Строк дії договорів складає 20 років. Актом обстеження земельної ділянки від 03 квітня 2017 року за №1 встановлено що самовільно розорано ділянку (пай), на якій знаходяться посіви багаторічних трав (люцерна), при цьому нанесено втрати сільськогосподарського виробництва ТОВ «СК Восток».(а.с.19) Розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 19.05.2017 року за №235 затверджено акт визначення розміру збитків (знищення посівів сільськогосподарських культур), заподіяних землекористувачу товариству з обмеженою відповідальністю «СК Восток», де визначено, що загальний розмір збитків становить 143328,50 гривень.(а.с.24-26). Слідчим Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Молокович Р.Г. 27 червня 2017 року винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення по провадженню № 12017220320000621 від 26.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, з ст.356 КК України на ч.1 ст.356 КК України, де зазначено що в діях [PERSON] вбачається умисел на умисне знищення чужого майна у вигляді перекультивації просіву багаторічної трави люцерни.(а.с.20-21). Окрім того, слідчим Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Молокович Р.Г. винесено постанову від 27 червня 2017 року про закриття кримінального провадження №12017220320000621 від 26.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України за відсутністю події кримінального правопорушення, де зазначено, що згідно пояснень свідків в діях [PERSON] вбачається умисел на умисне знищення чужого майна у вигляді перекультивації просіву багаторічної трави люцерни, проте розмір збитків менше за 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як того вимагає диспозиція ч.1 ст.194 КК України.(а.с.22-23). Отже розмір самих збитків встановлено у належний спосіб розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 19.05.2017 року за №235, а причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони встановлено двома постановами слідчого Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Молокович Р.Г. від 27 червня 2017 року про зміну правової кваліфікації злочину та закриття кримінального провадження №12017220320000621 від 26.04.2017 року. В судовому засіданні [PERSON] пояснив що про існування розпорядження голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 19.05.2017 року за №235 яким затверджено розмір збитків та про існування двох постанов слідчого Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Молокович Р.Г. від 27 червня 2017 року він знав, проте оскаржити їх не вважав за потрібне. Таким чином суд встановив, що [PERSON] самостійно перекультивувавши належні [PERSON] , однак передані в оренду ТОВ «СК Восток», земельні ділянки, порушивши право орендаря на володіння та користування земельними ділянками та завдав збитки у сумі 143328,50 гривень, в зв`язку з цим позовні вимоги ТОВ «СК Восток» до [PERSON] щодо стягнення завданих збитків у сумі 143328,50 гривень та сплачений судовий збір у сумі 2149,92 гривень підлягають задоволенню.

Outcome: approved