Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

До Василівського районного суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], про стягнення заборгованості, в якому вказано наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 28 вересня 2007 року відповідач [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 7\~050, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконував зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 30 листопада 2017 року виникла заборгованість в розмірі 38 090 грн. 13 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 7 042 грн. 20 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 23 442 грн. 57 коп., пені у сумі 7 605 грн. 36 коп., В звязку зі стягненням з відповідача рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року суми заборгованості в розмірі 23\~489 грн. 25 коп., то розмір заборгованості відповідача перед банком становить 14\~600 грн. 88 коп., а також 250 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 730 грн. 04 коп. штраф (процентна складова), а всього, 15 5580 грн. 92 коп., яку й просить стягнути позивач на свою користь. Крім того, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на оплату судового збору. Відповідачем надано відзив на позов, згідно якого він просив відмовити в задоволенні позову, вказавши, що строк позовної давності звернення до суду позивача сплинув. Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року, винесене в порядку заочного розгляду, в подальшому було скасовано вказаним судом та при новому перегляді справи, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відмовлено в задоволенні позову про стягнення зі [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором. Підставою для відмови в задоволенні позову став пропуск позивачем строку позовної давності (а.с. 35-37). Крім того, відповідачем окремо суду подано заяву про застосування до спірних правовідносин позовної давності (а.с. 43-45). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав заперечення, викладені у відзиві на позов. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно положень ч.2 ст.260 ЦК України, порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 вересня 2007 року відповідач [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 7\~050, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджено копією заяви позичальника на отримання кредиту, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умовами та привалами надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи (а.с. 12, 13, 14-19). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30 листопада 2017 року виникла заборгованість в розмірі 38 090 грн. 13 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 7 042 грн. 20 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 23 442 грн. 57 коп., пені у сумі 7 605 грн. 36 коп. (а.с. 7-11). Посилання позивача на виключення із вказаної суми боргу суми стягнутої з відповідача на користь позивача рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року в розмірі 23\~489 грн. 25 коп. є безпідставними, оскільки в подальшому вказане рішення було скасовано ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року. При новому перегляді справи, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відмовлено в задоволенні позову про стягнення зі [PERSON] суми заборгованості в розмірі 23\~489 грн. 25 коп. за кредитним договором від 28.09.2007 (а.с. 38,39,40-41). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст. 257 ЦК України, цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року встановлено, що останній платіж за умовами кредитного договору від 28.09.2007 відповідачем [PERSON] проведено 07 листопада 2008 року, а прострочена заборгованість за вказаним договором виникла 02 грудня 2012 року. Вказані обставини, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються. Враховуючи, що з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 29 січня 2018 року (згідно відмітки про поштове відправлення 24 січня 2018 року), тобто з пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності), визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин, позивачем суду не надано, на застосуванні строку позовної давності відповідач наполягає, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У звязку з відмовою в задоволенні позову, суд також відмовляє позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed