Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

в травні 2021 року представник позивача ПрАТ «СК «Провідна» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача шкоду в сумі 157682,08 грн. а також судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 26.04.2019 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування, за яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] . 07.08.2019 року о 12-05 год. по проспекту Відрадному, 24/93 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ямаха» без н.з., під керування [PERSON] та автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок зазначеної аварії автомобіль отримав механічні пошкодження, та його власнику було завдано матеріальний збиток в розмірі відновлювального ремонту в сумі 157682,08 грн. Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2019 року у справі № 760/2468/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. На підставі страхового акта 1 № 2300281002 від 23.08.2019 р. та страхового акту 2 № 2300281002 від 25.09.2019 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] склав суму в розмірі 157682,08 грн. Відповідно до платіжного доручення від 28.08.2019 р. та платіжного доручення від 25.09.2019 р. потерпілому було виплачене страхове відшкодування на загальну суму 157682,08 грн. Позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак, дана вимога залишилася відповідачем без належного реагування, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути вказану суму шкоди із відповідача н користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року, матеріали позову були передані за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 09.07.2021 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.07.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін Представник позивача після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 Цивільного Кодексу України, визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 26.04.2019 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування, за яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. 07.08.2019 року о 12-05 год. по проспекту Відрадному, 24/93 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ямаха» без н.з., під керування [PERSON] та автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок зазначеної аварії автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2019 року у справі № 760/2468/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована. Відповідно до рахунку на технічне обслуговування від 15.08.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ««Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , пошкодженого внаслідок ДТП складає суму в розмірі 163808,72 грн. На підставі страхового акта 1 № 2300281002 від 23.08.2019 р. та страхового акту 2 № 2300281002 від 25.09.2019 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] склав суму в розмірі 157682,08 грн. Відповідно до платіжного доручення від 28.08.2019 р. та платіжного доручення від 26.09.2019 р. позивачем потерпілому було виплачене страхове відшкодування на загальну суму 157682,08 грн. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Якщо він не повідомим страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону, яким невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір ОСЦПВВНТЗ, повідомлення про ДТП встановлено МТСБУ зразка, а також відомості місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон, свою адресу. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 157682,08 грн., яке підлягає стягненню з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. Обгрунтування та доводи позовних вимог стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані, як і не надано доказів безпідставності позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, у справі наявні докази, які вказують на необхідність стягнення із відповідача на користь страхової компанії суми шкоди в примусовому порядку, ці доводи стороною відповідача не спростовані, а відтак позов є законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved