Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначив про те, що 26.10.1996 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із відповідачем. Спільне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалось через досить часті суперечки, що виникали по різним питанням під час шлюбу, а також суттєво різні погляди на життя. Останні шість місяців їх проживання однією сім'єю було фактично припинено. [PERSON] вважає, що шлюб між ним і відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Примирення неможливе. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Після розірвання шлюбу просила поновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 26.10.1996 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 26.10.1996 року, актовий запис № 2334. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 13) Подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved