Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 2520,00 грн. та індексацію суми несплачених аліментів з лютого по травень 2014 року в розмірі 1035,96 грн. Обґрунтовуючи вимоги позову представник позивача [PERSON] (згідно останньої редакції таких вимог від 21.07.2014 року) вказувала на те, що за рішенням Київського районного суду м. Одеси з відповідача на користь позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], в розмірі щомісячного платежу - 1000,00 грн. Відповідач в свою чергу систематично прострочує сплату аліментів, внаслідок чого, на думку представника позивача, має сплатити на користь позивача за прострочення вказаного зобов'язання у період з 1 березня по 18 липня 2014 року пеню в розмірі 3940,00 грн. Разом з тим [PERSON], посилаючись на положення ст. 196 СК України просить суд про стягнення з відповідача на користь позивача індексації заборгованості по сплаті аліментів за період з лютого по червень 2014 року у загальному розмірі 1205,78 грн. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце вирішення справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, викладені у позові обставини та вимоги підтримала, повідомила про відсутність у сторони позивача заперечень проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання не повідомляючи суд про поважність причин такої неявки, що відповідно до положень ч.4 ст. 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Виходячи з зазначеного, приймаючи до уваги думку сторони позивача щодо можливості заочного вирішення справи, суд, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2013 року по справі №520/9037/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000,00 грн., щомісяця, починаючи з 15 липня 2013 року до досягнення [PERSON] повноліття (до [INFO]). Вказане рішення набуло законної сили 07.10.2013 року, та за такого факти та обставини, встановлені таким рішенням, відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України додаткового доказування не потребують. Згідно наданих зі сторони позивача пояснень та розрахунків, відповідач у період з лютого по червень 2014 року систематично не виконує свої обов'язки з сплати аліментів внаслідок чого за період з 15 липня 2013 року по 17 червня 2014 року складає 10115,00 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до положень ст. 10, 11 ЦПК України суди розглядають цивільні справи на підставі та в межах заявлених сторонами вимог. Так, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у період з 1 березня по 18 липня 2014 року в розмірі 3940,00 грн., що обґрунтовано долученим до матеріалів справи розрахунком, та згідно якого розмір пені слід визначити наступним чином (за формулою: заборгованість за місяць*відсоток*кількість прострочених днів, враховуючи, що кінцевою датою нарахування пені за вимогою представника позивача вважається 18.07.2014 року): пеня за простроченими зобов'язаннями за лютий 2014 року - 1000,00 грн.*0,01*140 = 1400,00 грн.; за березень 2014 року - 1000,00 грн.*0,01*109 = 1090 грн.; за квітень 2014 року - 1000,00 грн. *0,01*79 = 790 грн.; за травень 2014 року - 1000,00 грн.*0,01*48 = 480 грн.; за червень 2014 року - 1000,00 грн.*0,01*18 = 180 грн., а разом 1090+790+480+180= 3940 грн. Разом з тим представник позивача заявила вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача індексації заборгованості по сплаті аліментів у період з лютого по червень 2014 року у загальному розмірі 1205,78 грн., в обґрунтування чого до матеріалів справи надано відповідний розрахунок. Відповідно до положень ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Так, внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань по сплаті аліментів на утримання дитини та процесу інфляції, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індексація заборгованості по аліментам, що у контексті ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових коштів» слід розуміти як відшкодування позивачу подорожчання споживчих товарів і послуг, що не були нею отримані своєчасно, за діючими на час належного виконання зобов'язань з сплати аліментів цінами. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що відповідач жодних пояснень або заперечень до суду не надав, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача, за розгляд судом двох вимог немайнового характеру, в дохід державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved