Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

В січні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Міської ради міста Кропивницького про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, просила: визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] . Цей факт підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19 березня 2008 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-3591 від 21 жовтня 2008 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 29 листопада 2018 року №7924 КП «Житлово-експлуатаційною організацією №3», у даній квартирі зареєстровано четверо людей, а саме: позивач - [PERSON] , 1930 р.н., її донька - [PERSON] , 1953 р.н., відповідач [PERSON] , 1970 р.н., відповідач - [PERSON] , 1996 р.н., але фактично позивач з донькою проживають вдвох. Відповідачі на даний час хоча і зареєстровані за вказаною адресою, але вже більше року не проживають і їх місцезнаходження не відоме. Зазначено, що оскільки відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідачами, чим об`єктивно порушуються права позивача. Крім того, дана обставина впливає на розмір призначення позивачу субсидії на житлово-комунальні послуги, тому позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. від 25 лютого 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.32-33/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.49-50/. В судовому засіданні представник позивача, вимоги підтримала, просила задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідачі до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористались. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Міської ради міста Кропивницького, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідачі протягом тривалого часу у квартирі не проживають, їх речі в ній відсутні. Заслухавши виступи представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] а.с.12, 13, 15/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується довідкою №7924 від 29.11.2018 року про склад сім`ї, виданої «ЖЕО» №3 /а.с.11/. Відповідно до акту складеного комісією у складі сусідів [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), в тім що власниці квартири [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: онука - [PERSON] , 1970 р.н. та правнучка - [PERSON] , 1996 р.н. та дійсно не проживають протягом трьох років. Особистих речей в квартирі не має /а.с.10/. Оскільки відповідачі зареєстровані у належній позивачу квартирі, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір. На підставі ст.ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved