Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В травні 2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що в період 2011-2013 роки вона перебувала з відповідачем у громадянському шлюбі. Від цих стосунків мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка з відповідачем разом не проживає. Разом з тим, безпосередньо відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позовні вимоги вона уточнила і просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив та відзив на позов не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. \~ Судом обєктивно встановлено, що від спільного проживання в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №176242, виданим виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області 15.11.2012 року. \~ Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, ч. 1 ст. 34 ЦК України, встановлено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). В силу ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)\~у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідач матерілаьної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона не взмозі самостійно утримувати сина. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони не спростовані відповідачем. \~\~\~ Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності у нього інших утриманців чи даних про його поганий стан здоровя, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обовязків щодо його неповнолітнього сина [PERSON], тому суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. \~\~У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, оскільки син [PERSON], 05.11.2012 року, ще не досягнув повноліття, позовна вимога щодо стягнення аліментів до досягнення дитиною 23-х років є безпідставною і не підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial