Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

До Василівського районного суду звернулася [PERSON] із позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області. В позовній заяві позивачка вказує, що 15 березня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно в вигляді земельної ділянки площею 5,9934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області (кадастровий №2320981100:02:029:0012). При житті, а саме, 04 серпня 2014 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений виконкомом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий №161, в якому батько зробив спадкове розпорядження: земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області площею 5,9934 га він заповідав [PERSON] Оригінал вищезазначеного заповіту знаходиться в матеріалах спадкової справи з відміткою, що цей заповіт не змінювався та не скасовувався. Особи, які б мали право на обов'язкову частку - відсутні. Спадщину, відкриту після смерті батька позивачка прийняла своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. Коли [PERSON] звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на вищезазначене майно, то їй було відмовлено в цьому в зв'язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий право власності спадкодавця на спадкову майно, тому нотаріусом була 02 вересня 2016 року видана Постанова про відмову в вчиненні нотаріальної дії. [PERSON] спадкове майно і вигляді земельної ділянки площею 5,9934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області (кадастровий №2320981100:02:029:0012) належало на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЗП №033364. Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивачка не має змоги, тому, отримавши Постанову нотаріуса про відмову в вчиненні нотаріальної дії, вона звернулася до суду. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку розміром 5,9934 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи [PERSON] районної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2016 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №352577, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,9934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області (кадастровий №2320981100:02:029:0012). 04 серпня 2014 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений виконкомом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий №161, в якому батько зробив спадкове розпорядження: земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області площею 5,9934 га заповідав [PERSON] (а.с.6). Оригінал вищезазначеного заповіту знаходиться в матеріалах спадкової справи. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався. Особи, які б мали право на обов'язкову частку - відсутні. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадщину, відкриту після смерті батька позивачка прийняла своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. Коли [PERSON] звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на вищезазначене майно, то їй було відмовлено, постільки у неї відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий право власності спадкодавця на спадкову майно. Тому нотаріусом 02 вересня 2016 року видана Постанова про відмову в вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] спадкове майно і вигляді земельної ділянки площею 5,9934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області (кадастровий №2320981100:02:029:0012) належало на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЗП №033364 (а.с.10). Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно довідки від 20 вересня 2016 року нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 5,9934 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області складає 50 000 грн. Таким чином, враховуючи, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування вказаної земельної ділянки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved