Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

До Білокуракинського районного суду Луганської області з Луганського апеляційного суду надійшла за підсудністю цивільна справа за позовною заявою Петропавлівської селищної ради Станично - Луганського району Луганської області до [PERSON] про стягнення завданих матеріальних збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області та приватним підприємством «Блиц-Буд» був укладений договір про закупівлю робіт за кошти місцевого бюджету № 157 від 26 вересня 2012 року на здійснення робіт по об`єкту «Реконструкція каналізаційного колектора, мережі та каналізаційної насосної станції смт Петрівка Станично-Луганського району Луганської області». Ціна договору склала 5 049 766 гривень 86 копійок, в тому числі ПДВ - 841 627 гривень 81 копійка. По даному договору підписані акти приймання виконаних робіт: № 4 від 20 грудня 2012 року на суму 158 494 грн 80 коп., № 1 від 25 квітня 2013 року на суму 297 715 грн 20 коп., № 2 від 25 квітня 2013 року на суму 152 660 грн 40 коп., № 3 від 24 травня 2013 року на суму 1019763 грн 60 коп., № 1 від 01 липня 2013 року на суму 155 325 грн 60 коп., № 1 від 05 вересня 2013 року на суму 132 672 грн 00 коп., № 1 від 01 жовтня 2013 року на суму 211 708 грн 80 коп. Відповідно до договору № 36 від 21 березня 2013 року, укладеного між Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області та товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-ВІК» в особі генерального директора відповідача - [PERSON] , остання здійснювала технічний нагляд та приймання виконаних робіт по об`єкту «Реконструкція каналізаційного колектора, мережі та каналізаційної насосної станції смт Петрівка Станично-Луганського району Луганської області», достовірно знаючи, що по вказаному об`єкту роботи виконані не в повному обсязі, своїми підписами та печаткою затвердила вищевказані акти приймання виконаних робіт. У подальшому на підставі договору № 157 від 26 вересня 2012 року та актів виконаних робіт, погоджених сторонами та інженером з технічного нагляду [PERSON] , позивачем були складені у повному обсязі платіжні доручення та безпідставно через Управління Державної казначейської служби України у Станично-Луганському районі Луганської області перераховані бюджетні кошти підрядній організації ПП «Блиц-Буд». Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1346/1353 від 11 листопада 2016 року вартість робіт, які не виконувались згідно з актом комісії з «Реконструкція каналізаційного колектора, мережі та каналізаційної насосної станції смт Петрівка Станично-Луганського району Луганської області» склала 399265 грн 84 коп. Внаслідок зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права - генеральним директором ТОВ «БУД-ВІК» [PERSON] спричинено тяжкі наслідки Петропавлівській селищній раді Станично-Луганського району Луганської області, а саме спричинено майнову шкоду на загальну суму 399265 грн 84 коп. Вироком Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018 року по справі № 408/1005/18 вина відповідача була повністю доведена та її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 364-1 КК України, як зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, що спричинило тяжкі наслідки. [PERSON] в судовому засіданні визнала себе винною у повному обсязі, підтвердила всі обставити вчиненого нею злочину. У скоєному кримінальному правопорушенні щиро розкаялася та була засуджена до покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600, 00 грн з позбавленням права обіймати адміністративні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на три місяці. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 399265 грн 84 коп.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила суду підрядника, який виконував роботи за договором у 2014 році загинув, його обов`язки виконував його син, з яким вони не знайшли спільної мови. І як наслідок, кримінальна справа. Позовні вимоги не визнає, оскільки не одна вона винувата. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з копією вироку Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018 у справі № 408/1005/18-к [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600,00 грн в дохід держави з позбавленням права обіймати адміністративні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на три місяці (а.с. 3-4). Як вбачається з копії вироку Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018, останнім встановлено, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1346/1353 від 11.11.2016 року вартість робіт, які не виконувались згідно з актом комісії з «Реконструкція каналізаційного колектора, мережі та каналізаційної насосної станції смт Петрівка Станично-Луганського району Луганської області» склала 399265 грн 84 коп.. Внаслідок зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права - генеральним директором ТОВ «БУД-ВІК» [PERSON] спричинено тяжкі наслідки Петропавлівській селищній раді Станично-Луганського району Луганської області, а саме спричинено майнову шкоду на загальну суму 399265 грн 84 коп. (а.с.3-4). Згідно копією вироку Апеляційного суду Луганської області від 15.08.2018 у справі № 408/1005/18-к, апеляційну скаргу прокурора Мички В.І. задоволено у повному обсязі. Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018, яким [PERSON] визнана винною та засуджена за ч. 2 ст. 364-1 КК України, скасовано у частині призначеного додаткового покарання. Ухвалено новий вирок, яким призначено [PERSON] , яка визнана винною за ч. 2 ст. 364-1 КК України, додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати адміністративні посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, строком на один рік. У іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 53-58). Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування завданих позивачу матеріальних збитків, які повинна відшкодувати відповідач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зі змісту п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Позивач Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області надала до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач [PERSON] своїми злочинними діями спричинила їй матеріальну шкоду на суму 399265, 84 грн, в той час як відповідач [PERSON] не надала до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано не з її вини. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що обставини, викладені Петропавлівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в даному випадку наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача [PERSON] завданих матеріальних збитків, яка їх не відшкодувала у добровільному порядку, у зв`язку з чим позов Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області до [PERSON] про стягнення завданих матеріальних збитків, підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 5 988, 99 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved