Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

До Володарського\~районного суду\~Київської області\~16.11.2018\~р.\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3\~частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що вона з Відповідачем 13.11.2015\~р. уклала шлюб, зареєстрований виконкомом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області; у шлюбі в них народилися зазначені діти,\~[INFO]\~і [INFO],\~Відповідач ухиляється\~від їх\~утримання,\~добровільно виділяти\~кошти на утримання дітей відмовляється, їх інтересами не цікавиться. Ухвалою суду від 03.12.2018\~р. відкрито провадження в справі, задоволено клопотання Позивача та\~вирішено питання\~про розгляд\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження без виклику сторін і проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, проте через відсутність підтвердження повідомлення Відповідача про поданий щодо нього позов суд з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист ухвалою від 04.01.2019\~р. змінив порядок розгляду справи, вирішивши здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановивши строк Відповідачеві для подання відзиву, призначив судове засідання на 24.01.2019\~р., відкладене через неявку Відповідача на 08.02.2019\~р. У судове засідання 08.02.2019\~р. Позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, 24.01.2019\~р. подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує (а.с.\~32). Відповідач у судове засідання 08.02.2019\~р. повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с.\~14), судові повістки поверталися з відміткою «за адресою не проживає» (а.с.\~21, 31), у звязку з цим викликався в порядку частини одинадцятої статті\~128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті суду (а.с.\~28-29,\~38-39),\~а також\~телефоном (а.с.\~22,\~36),\~не повідомив\~своєї адреси\~місця проживання, просив надіслати усі документи на названу ним електронну пошту, що було зроблено (а.с.\~37). За загальним\~правилом частини\~першої статті\~223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею.\~При цьому\~згідно з\~частиною четвертою\~статті\~223\~ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в заяві (а.с.\~32), вбачає за\~можливе розглянути\~справу за\~відсутності Відповідача\~у порядку\~заочного провадження\~з дотриманням\~встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У звязку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється\~(частина\~друга статті\~247 ЦПК України). Суд,\~ознайомившись з\~матеріалами справи\~і оцінивши\~наявні в\~справі докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони 13.11.2015\~р. зареєстрували шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, серія I-ОК №\~188498, виданого 13.11.2015\~р. виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №\~15 (а.с.\~6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтва про їх народження відповідно серії I-ОК №\~331263 та серії І-ОК №\~362920, виданих 08.06.2016\~р.\~і 29.09.2017\~р.\~Володарським районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актові записи №\~55 та №\~117 відповідно (а.с.\~7, 8). Діти проживають разом з Позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджено копіями довідок Капустинської сільської ради Володарського району Київської області від 22.10.2018\~р. №\~140 (а.с.\~9) та про склад сімї (а.с.\~10). Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959\~р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна рости, зокрема, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип\~6). За статтею\~27\~Конвенції про\~права дитини,\~схваленою Генеральною\~Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20.11.1989\~р. та ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991\~р. №\~789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки)\~або інші\~особи,\~які виховують\~дитину,\~несуть основну\~відповідальність за\~забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічно стаття\~8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися\~про здоровя\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток,\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя;\~передача дитини\~на виховання\~іншим особам\~не звільняє\~батьків від\~обовязку батьківського\~піклування щодо\~неї (стаття\~51 Конституції України, статті\~150, 180 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями частин першої, третьої статті\~181, частини першої статті\~191 Сімейного кодексу України способи виконання\~батьками обовязку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина;аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до статті\~183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття;\~якщо після\~досягнення повноліття\~найстаршою дитиною\~ніхто з\~батьків не\~звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За вимогами частини другої статті\~182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2019\~рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею\~7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019\~рік». Зважаючи на усе викладене, оцінивши в сукупності наявні докази, беручи до уваги розмір аліментів, заявлений Позивачем до стягнення (1/3\~частки доходу Відповідача), який відповідає визначеному законом розміру аліментів на двох неповнолітніх дітей, що може бути стягнутий навіть\~безспірно в\~наказному провадженні\~(частина\~пята статті\~183\~Сімейного кодексу України, пункт\~4 частини першої статті\~161 ЦПК України), суд вважає,\~що Відповідач\~спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та зобовязаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати цю дитину, тому позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Суд у порядку пункту\~1 частини першої статті\~430\~ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті\~141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті\~133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved