Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. На обґрунтування вимог позивач вказав, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в юридичному шлюбі, який було розірвано за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21 лютого 2012 року. Після розірвання шлюбу він проживає з матірю. На даний час він навчається на третьому курсі денного відділення Харківського механічного технікуму ім. О.О.Морозова. Стипендію не отримує та сплачує 422 грн. 0 0коп. за проживання у гуртожитку. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Відповідач позов визнав частково. Посилаючись на те, що він продовжує сплачувати аліменти на доньку Олену, [INFO], в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, крім того він також потребує лікування, вважав за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/12 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року позов задоволено. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання в Харківському механічному технікумі ім. О.О.Морозова, починаючи з 30 травня 2017 року до 30 червня 2018 року, а на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позову. Зокрема зазначає, що докази на підтвердження наявності у [PERSON] потреби в матеріальній допомозі у звязку з продовженням навчання (витрат на проїзд, харчування, придбання літератури тощо) суду не надано; висновок щодо розміру щомісячних платежів в рішенні не є обгрунтованим. [PERSON] рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав. Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Визначаючи аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, суд першої інстанції виходив із того, що позивач навчається в Харківському механічному технікумі ім. О.О.Морозова, а відповідач не надає матеріальної допомоги на нього. Однак повністю погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права. За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначені вимоги закону в частині визначення щомісячного розміру аліментів залишились поза увагою суду першої інстанції. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] та [PERSON] батьки позивача перебували в юридичному шлюбі, який було розірвано за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21 лютого 2012 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживає з матірю. На даний час позивач навчається на третьому курсі денного відділення Харківського механічного технікуму ім. О.О.Морозова, стипендію не отримує та сплачує 422 грн. 00 коп. за проживання у гуртожитку (а. с. 4-7). Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначав, що він продовжує сплачувати аліменти на доньку Олену, [INFO], в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, крім того він також потребує лікування. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина 3). За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином. З огляду на викладене, однією із обовязкових умов, за яких можливе покладання на батьків обовязку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу. Оскільки відповідач є працездатною особою, працює в ГПУ «Шебелинкагазвидобування», розмір заробітної плати складає 10\~000 грн. 00 коп. 15\~000 грн. 00 коп. без вирахувань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Разом з тим, з висновком суду першої інстанції про визначення щомісячного розміру аліментів погодитись не можна. Враховуючи обставини справи, судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню на сина позивача, до 1/8 частини щомісячно. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 307 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Outcome: partial