Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл» про стягнення заборгованості. Подану позовну заяву позивач обґрунтував наступними обставинами. 09 грудня 2013 року між сторонами було вчинено правочин купівлі-продажу брухту чорних металів. Позивачем було передано відповідачу побутовий металобрухт загальною масою 3500 кг., вартістю 7875 грн. Однак відповідачем 25 грудня 2013 року відповідачем позивачу в рахунок оплати вартості металобрухту було перераховано 6693,75 грн. Таким чином відповідачем було частково не виконано зобов'язання щодо сплати 1181,25 грн. Відмовляючи у доплаті, відповідач посилався на те, що сума в розмірі 1181,25 грн., була утримана як податок з доходів фізичних осіб. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов не визнав. Таким чином, суд, на підставі ст. 158 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного кодексу України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 статті 16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином і в термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму Частинами 1 та 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про металобрухт», операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Діяльність, пов'язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться на підставі ліцензії, що видається в порядку, встановленому законодавством. Ліцензії на заготівлю та переробку металобрухту кольорових і/або чорних металів можуть видаватися лише спеціалізованим підприємствам. Ліцензії на заготівлю, переробку та металургійну переробку металобрухту кольорових і/або чорних металів можуть видаватися лише спеціалізованим металургійним переробним підприємствам. Ліцензуванню не підлягає діяльність фізичних осіб, пов'язана із збиранням та реалізацією побутового брухту чорних та кольорових металів, а також діяльність фізичних осіб - суб'єктів господарювання і юридичних осіб, пов'язана із збиранням та реалізацією промислового брухту чорних та кольорових металів, який утворився в результаті їх діяльності. Приймання побутового металобрухту від фізичних осіб дозволяється лише при пред'явленні ними документа, який засвідчує особу, та обов'язково оформляється актом приймання. В акті приймання побутового металобрухту від фізичних осіб зазначаються дані документа, який засвідчує особу, та опис металобрухту. Фізичні особи можуть здійснювати операції лише з побутовим металобрухтом. Згідно п.п. 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку за зданий (проданий) ним брухт дорогоцінних металів, крім доходу, отриманого за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України. Під час виплати доходів за зданий (проданий) платником податку брухт дорогоцінних металів особа, яка його закуповує, вважається податковим агентом та зобов'язана утримати податок із суми такої виплати за ставкою, встановленою цим розділом; Судом встановлено, що 09 грудня 2013 року позивач передав, а відповідач отримав побутовий брухт чорних металів масою 3500 кг., вартістю 7875 грн., про що свідчить копія акту приймання вторинної сировини (металобрухту) № 12/1. Як вбачається судом із копії платіжного доручення № 5169 від 25 грудня 2013 року, відповідач перерахував позивачу оплату за вторинну сировину (побутовий брухт чорних металів) відповідно до акту № 12/1 6693,75 грн. Із долученої до матеріалів справи копії відповіді № 08/1/14 від 14.01.2014 року судом вбачається, що відповідачем було утримано 1181,25 грн. з позивача як податок з доходів фізичних осіб, оскільки від подач в силу п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб. Разом із тим, дослідив матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було утримано з позивача 1181,25 грн. у якості податку з доходів фізичних осіб, оскільки відповідно до п.п. 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України позивачу не встановлено обов'язок сплачувати податок за побутовий брухт чорних металів. А й отже утримана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved