Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдану внаслідок ДТП шкоду. Позовні вимоги обґрунтовуються посиланням на порушення [PERSON]. правил дорожнього руху, вчиненням ДТП, і як наслідок, заподіянням матеріальної шкоди, яку в повному обсязі, наряду з понесеними ним судовими витратами просить стягнути з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд встановив наступне: Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.02.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді арешту строком на 7 діб (а.с.5). Як вбачається із змісту постанови, 19.01.2015 р. близько 19-25 год., [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в м. Комсомольську по вул. Строна керував автомобілем [NUMBER], в процесі чого допустив неконтрольований рух автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Як убачається з матеріалів справи власником транспортного засобу ЗАЗ-DEO з д/н [NUMBER]є позивач [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). Отже, вирішуючи питання щодо характеру виниклих спірних правовідносин, та правої норми, яка має бути до них застосована, суд, враховуючи положення ст.61 ЦПК України вважає, що предметом розгляду у даній справі, за наявності висновку суду про винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП, є лише питання визначення та доведеності розміру заподіяної шкоди. Спірні правовідносини, що виникли, регулюються главою 82 ЦК України. В даному випадку мають місце зобов'язання, що виникають із завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з загальними положеннями про відшкодування шкоди, шкода, завдана майну та здоров'ю фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела - в даному випадку на [PERSON] , який на момент ДТП керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі, і згідно із положеннями ч.2 ст. ст.1187 ЦК України має відповідати за позовом. Обгрунтовуючи наявність та розмір завданої ДТП шкоди, позивач надав суду розрахунок вартості витрат, пов'язаних з відновлюваним ремонтом пошкодженого автомобіля (а.с.10-13) згідно з яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки ЗАЗ-DEO з д/н [NUMBER] становить 8 110, 29 грн. Водночас, як вбачається із змісту представленого розрахунку, до страхової виплати потерпілому /з урахуванням коефіцієнту зношення деталей 0,7000/ було включено вартість пошкоджених деталей лише на суму 2 698, 29 грн., а відтак різниця вартості, яка залишилась невідшкодованою, становить суму 6296,02 грн. Покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати заподіяну майну позивача матеріальну шкоду, суд, з врахуванням положень ст.1194 ЦК України та проведеного страховою компанією відшкодування, виходить з встановленого Законом правила про те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Судові витрати у справі, пов'язані з оплатою судового збору у відповідності до положень ст.88 ЦПК України покладені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved