Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

в серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування вказаної заяви [PERSON] вказувала, що вона разом з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] (проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу) проживали разом за адресою: [ADDRESS] . За час сумісного проживання, останній систематично вчиняв відносно неї фізичне насильство, перебуваючи при цьому в нетверезому стані. Проте, побоюючись подальшого загострення відносин, до правоохоронних органів з відповідними заявами раніше не зверталася. Водночас, після чергового прояву агресії з боку [PERSON] , що мало місце 10.08.2021 року, заявниці довелося звернулася до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з приводу протиправних дій відносно себе з боку останнього. За даним фактом щодо [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КпАП України, винесений терміновий заборонений припис. Посилаючись на викладене, існування обґрунтованих ризиків можливого повторного вчинення насильства в сім`ї, [PERSON] просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому: - наближатися на відстань менше 50 м до її місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування, комунального дошкільного навчального закладу № 15; - особисто і через третіх осіб розшукувати її, дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її, дітей та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; - вести листування, телефонні переговори з нею, контактувати з нею, дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви [PERSON] . При цьому пояснив, що дійсно вчиняв протиправні дії відносно заявниці, проте кається у вчиненому та бажає зберегти сім`ю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом з пояснень учасників справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Учасниками справи не заперечувалося, що протягом сумісного проживання [PERSON] неодноразово вчиняв відносно [PERSON] протиправні дії. Також з матеріалів справи вбачається, що Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області зареєстровано звернення [PERSON] з приводу протиправних дій відносно неї з боку [PERSON] : 22.04.2021 року (перевірка була припинена за заявою [PERSON] у зв`язку з примиренням сторін); 10.08.2021 року (складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КпАП України, винесений терміновий заборонений припис). Так, основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що остання, як жертва насильства, потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, для цілей, зазначених у вказаному законі, з урахуванням обставин даної справи, достатнім та необхідним є встановлення обмежень та заборон для [PERSON] строком на два місяці та визначити такі заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки: наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , інших місць частого відвідування останньою; особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial