Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що знаходиться на стаціонарному лікуванні з 27.05.2017 року. Тривалий час страждає на пароноїдну шизофренію. Неодноразово лікувалася у психіатричних стаціонарах. У клінічній картині галюцинаторно-маячна, параноїдна симптоматика. Захворювання має безперервний перебіг, сформований грубий дефект особистості. Являється інвалідом ІІ групи. У 2004 році за хворобливими мотивами здійснила спробу вбити прокурора м. Енергодар. Згідно рішення Енергодарського районного міського суду Запорізької області від 18.05.2005 року знаходилась на примусовому лікуванні. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2012 року, переведена на амбулаторне примусове психіатричне лікування. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2008 року визнана недієздатною. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2012 року опікуном призначений син хворої [PERSON]. Остання госпіталізація з 24.01.2017 року по 03.05.2017 року з діагнозом: шизофренія, парнорїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Рішеннями Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року та 30.01.2017 року до [PERSON] застосувалась примусова госпіталізація як недієздатної. Теперішня госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану протягом останніх 2 тижнів: відмовляється приймати ліки, не спить вночі, уходить із дому на тривалий час, стверджує, що здатна лікувати людей на відстані, називає себе полковником ГРУ, заявляє, що збирає інформацію для здійснення державного перевороту, під час останнього відвідування районного психіатра погрожувала йому фізичною розправою,стверджує, що в лікарні над нею проводять досліди. Госпіталізована за направленням лікарня-психіатра м. Енергодара [PERSON] та заявою опікуна [PERSON], як страждаюча на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. Згоду на госпіталізацію не дала. 28.05.2017 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром. Представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Прокурор, лікар-психіатр, заінтересована особазаяву підтримали і просили суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечувала, надала пояснення, з яких вбачається, що остання не вважає себе хворою. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 28.05.2017 року [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром. Представляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved