Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог, просить припинити поруку, яка виникла на підставі договору від 20.12.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що збільшився обсяг відповідальності боржника за кредитним договором, на що поручитель своєї згоди не давав, а саме збільшився курс долара США до гривні, банк нарахував заборгованість, в якій завищив суму боргу порівняно з тим, яким мав би бути з належним урахуванням умов кредитного договору. Крім того, банк не звернувся своєчасно до поручителя з вимогою про погашення заборгованості, яка виникла ще у 2012 році; змінив строк кредитування (звернувся до суду з позовом в 2013 році з вимогою достроково стягнути кредитні кошти) без згоди поручителя. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечила і просить в його задоволенні відмовити, пояснивши, що зростання курсу іноземної валюти не є підставою для припинення поруки, так як, укладаючи договір, сторони розуміли можливість коливання курсів валют; строком виконання основного зобовязання є 2027 рік, а договір діє до повного виконання, відтак і порука діє до цього ж часу, шестимісячний строк заявлення вимог до поручителя слід рахувати, починаючи з 2027 року. Вимоги про дострокове повернення всього кредиту банк позичальнику та поручителю не направляв, а реалізував своє право на дострокове повернення кредиту внаслідок прострочень позичальника, звернувшись безпосередньо з позовом до суду 18.02.2013 року. Доказів збільшення відсоткової ставки позивачем не надано. Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 20 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11095518000 на суму 146000 доларів США строком користування 21 рік під 11,8% річних з можливістю перегляду процентної ставки на умовах, встановлених договором (п. 1.3 кредитного договору). 20.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки на забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань перед банком за вище вказаним кредитним договором. В зазначеному договорі поруки сторони погодили, що договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором. 27.01.2011 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11095518000, за якою сторони виклали п. 1.3.4 договору та додаток № 1 до договору в новій редакції. 21.02.2013 року (згідно відмітки поштового штемпеля на конверті, арк. 101 оглянутої судом цивільної справи № 686/1360/13-ц) ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовною заявою до позичальника та поручителя за вище вказаними договорами кредиту та поруки з вимогою дострокового погашення кредиту та відсотків за користування ним, зазначаючи, що позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з червня 2012 року. Зокрема, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 14.02.2013 року (арк. 87 справи № 686/1360/13-ц), позичальник повністю припинив вносити кошти на оплату кредиту з 25.06.2012 року. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 20.05.2014 року вище вказаний позов банку до позичальника та поручителя було задоволено частково, питання чинності поруки сторонами не ставилось і судом не розглядалось. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зобовязання позичальника за кредитним договором не припинились, а також без згоди поручителя в сторону збільшення обсягу його відповідальності не змінювались, в звязку із чим суд не бере до уваги наданий в якості доказу позивачем економічний аналіз розрахунку заборгованості. Зміна умов кредитного договору (за додатковою угодою № 1 від 27.01.2011 року) мала місце лише в частині періоду в кожному із місяців, в який позичальнику слід сплатити черговий платіж (не з 1-го по 10-те число кожного місяця, а з 1-го по 25-те число кожного місяця). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк у договорі поруки, укладеному між сторонами, не встановлено, оскільки посилання на те, що договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором, строком в розумінні вимог ЦК України не є. Таким чином, для правовідносин між сторонами діє правило, згідно котрого порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Під вимогою в даному випадку слід розуміти звернення банку з відповідним позовом до суду. Своє право на звернення за стягненням заборгованості, яка виникла внаслідок несплати позичальником з 25.06.2012 року платежів на погашення кредиту, банк реалізував лише 21.02.2013 року, тобто з пропуском вище вказаного шестимісячного строку, при цьому будь-яких вимог до позичальника та поручителя в період між виникненням прострочення та зверненням до суду не предявляв, що як вбачається з матеріалів цивільної справи № 686/1360/13-ц, так і визнається відповідачем. Як визначено в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові у справі № 6-53цс14, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Отже, оскільки банк не визначав позичальнику дати, до якої кредит має бути погашений достроково, і обовязок сплати кредиту та процентів за користування ним згідно кредитного договору було визначено щомісячними платежами, суд приходить до висновку, що порука позивача припинилася щодо заборгованості [PERSON] перед банком, яка утворилась станом на 21.08.2012 року (шість місяців перед датою звернення з позовом до суду). В цій частині позовні вимоги слід задовольнити, в решті позову відмовивши. Судові витрати у справі (судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 243,60 грн.) слід стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки від їх сплати при зверненні з позовом до суду позивач був звільнений. На підставі наведеного та

Outcome: partial