Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що сторони від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні матері, а відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на свою користь на утримання дітей у розмірі 50 % від усіх видів його заробітку. В судове засідання позивач не з'явилась, але до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі по 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд ухвалив провести судове засідання без фіксування технічними засобами звукозапису. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 14.10.1995 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 14.10.1995 року, актовий запис №2663, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.06.1997 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.06.2003 року міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання в шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В той же час, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково у розмірі по 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Судом у відповідності до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК України встановлено, що часткове визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Суд при визначенні розміру аліментів, враховує: як стан здоров'я та матеріальне становище дитини так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів по 1/2 частини від усіх видів заробітку не аргументована та не доведена. Позивачем не надано до суду жодних письмових доказів на підтвердження того, що діти для гармонійного розвитку та/або за станом здоров'я відвідують навчальні, оздоровчо-профілактичні, лікувальні заклади, що потребує додаткові фінансові затрати. Беручи до уваги наведені обставини щодо відсутності на утриманні відповідача інших дітей, часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial