Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталії Вікторівни, третя особа: на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та зобов`язання провести державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві спільної частково власності належить 51/100 части житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] є власником 49/100 частин вказаного житлового будинку. Спірний житловий будинок має загальну площу 107,8кв.м., в тому числі житлова - 69,1 кв м., та розміщений на земельній ділянці площею 0,0286 га, кадастровий номер 6510136900:21:003:0113, яка на праві спільной часткової власності належить йому, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії та номеру ЯЛ№253807, виданого 29.08.2011р. Херсонською міською радою, розмiр частки 51/100, та [PERSON] на підставі договору дарування 49/100 частин земельної ділянки, посвідченого 22.03.2019р. Другою Херсонською державною нотаріальною конторо Право власності на земельну ділянку площею 0,286 га, заресстровано в Державному реєстрi речових прав на нерухоме майно у 2019р., обєкту нерухомого майна - земельній ділянці присвоєний індивідуальний ресстраційний номер: 1792760865101, відповідно приписів ч.1 ст. 15 закону України «Про державну ресстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Бажаючи здійснити відчуження належних йому 51/100 частин в травні 2019р. він звернувся до державного реестратора з заявою «Про державну ресстрацію його прав на нерухоме майно. 11.05.2019р. державним реестратором Хомлюченко О.В. було прийняте рішення № 46814215 про відмову у державній реєстрації права власності з підстав, передбачених ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18, 23 Порядку державної ресстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та роз`яснено йому, що відсутні можливість здійснити ресстрацію його права власності, оскільки 02.11.2015р., як на об`єкт нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] , в Державному реєстрi речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Суворовського районного управління юстиції за заявою колишнього співвласника [PERSON] була здійснена державна реєстрація її прав власності на 49/100 частин житлового будинку з відкриттям нового розділу у цьому реєстрі з присвоєнням реєстраційного номеру 769326665101. 06.07.2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріально округу Шевченко Н.В. у вище ззначеному розділі Державного реєстру речових прав було зареєстровано право власності [PERSON] на 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з цим, у розділі Ресстру на об`єкт нерухомого за ресстраційним номером: 769326665101 на 2016р. було заресстровано 97/100 на власників [PERSON] та на [PERSON] 22.03.2019р. [PERSON] здiйснила відчуження свої частки 49/100 за договором дарування на користь [PERSON] і в розділі Рестру дiйснений перехід права власності на цю частку. 07.03.2019р. він звернувся до державного реєстратора - приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. щодо неправильно прийнятого нею рішення про ресстрацю власності іншого власника в розділі Реестру на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 769326665101 та скасування цього рішення. Листом №48/02-17 вiд 13.03.2019p. відповідач не визнала неправильності своїх дій та зазначила, що державна реєстрація відбулась відповідно до діючого законодавства та запропонувала вирішити спiрне питання шляхом укладення відповідного договору або у судовому порядку. Таким чином, у зв`язку з неправильно прийнятим державним реєсстратором -приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. рiшенням про державну реєстрацію прав власності [PERSON] на 12/25 частин жаттлового будинку у розділі Державного ресстру на об`єкт нерухомого майна ресстраційним номером 769326665101 відбулось порушення його прав, оскільки він не може здійснити державну ресстрацію права власності на нерухоме майно і розпорядитися ним на свій розсуд. Враховуючи викладене вище, положення п.1,3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну ресстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» далі, ст. 26 цього Закону (у новій редакції 05.12.2019 року) просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію від 11.07.2016 року за індексним номером 30398820, прийняте державним ресстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталією Вікторівною про реєстрацію права власності на 12/25 частин житлового будинку, об`єкту житлової нерухомостi загальною площею 107,8кв.м., житловою площею 69,1кв.м. за адресою: [ADDRESS] з реєстраційним номером об' єкту нерухомого майна 769326665101 на підставі виникнення права власності - свідоцтва про право на спадщину за законом №2725 вiд 06.07.2015 р. за власником [PERSON] , скасувати державну реєстрацію права власності на 12/25 частин житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 107,8кв.м., житловою площею 69,1кв.м. за адресою: [ADDRESS] з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 769326665101 на підставі виникнення права власності свідоцтва про право на спадщину за законом №2725 вiд 06.07.2016р. за власником [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 15332068, зареєстровану підставі рішення на державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського мiського нотаріального округу Шевченко Наталії Вікторівни про державну реєстрацію від 11.07.2016р. за індексним номером 30398820; зобов`язати державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталію Вікторівну провести державну реєстрацію набуття [PERSON] права власності на 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставi свiдаво на спадщину за законом№ 2725 вiд 06.07.2016р. Ухвалою суду від 31.01.2020 року прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 05.05.2020 року за клопотанням позиваач призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відзив на позовну заяву не надходив. Позивач в судове засідання не зявився, надав повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідлання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Треті особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд враховуючи належне повідомлення сторін, подані заяви вважає, можливим розглянути справу, у відсутність учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної частково власності належить 51/100 части житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.07.1995 року, виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою та договору дарування від 09.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонськго міського нотаріального округу Комаренко Т.М. [PERSON] є власником 49/100 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 22.03.2019 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.03.2019 року. Спірний житловий будинок має загальну площу 107,8кв.м., в тому числі житлова - 69,1 кв м., та розміщений на земельній ділянці площею 0,0286 га, кадастровий номер 6510136900:21:003:0113. Крім того, [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії та номеру ЯЛ№253807, виданого 29.08.2011р. Херсонською міською радою, належить 51/100 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] належить 49/100 частин земельної ділянки на підставі договору дарування, посвідченого 22.03.2019р. Другою Херсонською державною нотаріальною конторою. Право власності на земельну ділянку площею 0,286 га, заресстровано в Державному реєстрi речових прав на нерухоме майно у 2019р., обєкту нерухомого майна - земельній ділянці присвоєний індивідуальний ресстраційний номер: 1792760865101, відповідно приписів ч.1 ст. 15 закону України «Про державну ресстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Бажаючи здійснити відчуження належних йому 51/100 частин в травні 2019р. він звернувся до державного реестратора з заявою «Про державну ресстрацію його прав на нерухоме майно. 11.05.2019р. державним реестратором Хомлюченко О.В. було прийняте рішення № 46814215 про відмову у державній реєстрації права власності з підстав, передбачених ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18, 23 Порядку державної ресстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та роз`яснено йому, що відсутні можливість здійснити ресстрацію його права власності, оскільки 02.11.2015р., як на об`єкт нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] , в Державному реєстрi речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Суворовського районного управління юстиції за заявою колишнього співвласника [PERSON] була здійснена державна реєстрація її прав власності на 49/100 частин житлового будинку з відкриттям нового розділу у цьому реєстрі з присвоєнням реєстраційного номеру 769326665101. 06.07.2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріально округу Шевченко Н.В. у вище ззначеному розділі Державного реєстру речових прав було зареєстровано право власності [PERSON] на 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з цим, у розділі Ресстру на об`єкт нерухомого за ресстраційним номером: 769326665101 на 2016р. було заресстровано 97/100 на власників [PERSON] та на [PERSON] 22.03.2019р. [PERSON] здiйснила відчуження свої частки 49/100 за договором дарування на користь [PERSON] і в розділі Реєстру здiйснений перехід права власності на цю частку. 07.03.2019р. [PERSON] звернувся до державного реєстратора - приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. щодо неправильно прийнятого нею рішення про ресстрацю власності іншого власника в розділі Реестру на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 769326665101 та скасування цього рішення. Листом №48/02-17 вiд 13.03.2019p. державнй реєстратор відмовила йому у скасуванні спірного рішення, так як державна реєстрація відбулась відповідно до діючого законодавства та запропонувала вирішити спiрне питання шляхом укладення відповідного договору або у судовому порядку. Позивач зазначає, що у зв`язку з неправильно прийнятим державним реєсстратором -приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. рiшенням про державну реєстрацію прав власності [PERSON] на 12/25 частин житлового будинку у розділі Державного ресстру на об`єкт нерухомого майна ресстраційним номером 769326665101 відбулось порушення його прав, оскільки він не може здійснити державну ресстрацію права власності на нерухоме майно і розпорядитися ним на свій розсуд. З довідки КП ХБТІ ХОР №288 від 22.05.2019 року та досліджених вході розгляду справи матеріалів інвентарних справ № 7532 та № 7529 встановлено, що згідно : - інвентарної справи №7529 право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] з часткою 49/100, яка з 22.03.2019р. зареєстрована за [PERSON] та за [PERSON] з часткою 51/100; -інвентарної справи №7532 право власності на інший індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] з часткою 12/25, яка була за спірним рішенням зареєстрована за [PERSON] та за [PERSON] з часткою 13/25; - інвентарної справи №7522 право власності на житловий будинок [ADDRESS] на цілу частку зареєстроване за [PERSON] ; -інвентарної справи № 7531 право власності на індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] на цілу частку зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до п.п.1,2,3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1)встановлює відповідністьзаявлених праві поданих/отриманихдокументів вимогамзаконодавства,а такожвідсутність суперечностейміж заявленимита вжезареєстрованими речовимиправами нанерухоме майнота їхобтяженнями,зокрема:відповідність обов`язковогодотримання письмовоїформи правочинута йогонотаріального посвідченняу випадках,передбачених законом;відповідність повноваженьособи,яка подаєдокументи длядержавної реєстраціїправ;відповідність відомостейпро речовіправа нанерухоме майнота їхобтяження,що містятьсяу Державномуреєстрі прав,відомостям,що містятьсяу поданих/отриманихдокументах;наявність обтяженьправ нанерухоме майно;наявність фактувиконання умовправочину,з якимизакон та/абовідповідний правочинпов`язує можливістьвиникнення,переходу,припинення речовогоправа,що підлягаєдержавній реєстрації;2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Отже, державний реєстратор зобов`язаний перед здійсненням державної реєстрації права пересвідчитися в дійсності цих прав, а також відповідності таких прав поданим до реєстрації документам. Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені законодавчі підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації прав. Так, відповідно до ч.1 ст.24 цієї статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам,встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав нанерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Факт правомірності володіння [PERSON] належними йому 51/100 частина житлового буднику [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.07.1995р.; договором дарування від 09.02.2005р.; технічним паспортом на житловий будинок, довiдкою КП «ХДБТІ. ХОР від 22.05.2019р. №288; державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати йогоу власність або взяти в оренду. Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначено ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому п.п. «в» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено у ст.19 ЦПК України, а саме: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило) майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Як вже вказувалося вище, предметом позову [PERSON] є захист права власності на об`єкт нерухомого майна на 51/100 частину житлового будинку [ADDRESS] , що була перереєстрована на іншу, поза його відомом та поза його волею, а також реєстрацію права за яким здійснив приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталія Вікторівна. Оскільки оскарження рішення про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом права власності [PERSON] на належну йому частку житлового будинку, зазначений спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Саме такий правовий висновок викладено у постановах Великої палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року (провадження №11-1093апп18), від 20.03.2019 року (провадження №14-22цс19), від 15 травня 2019 року (провадження №522/7636/14-ц), від 30 жовтня 2018 року (провадження №11-858апп18) та від 11 грудня 2018 року (провадження №11-994апп18), від 14 червня 2016 року (провадження №21-41а16). Таким чином, враховуючи що [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на частку у спірному житловому будинку, отримав свідоцтво про право власності на спадищу згідно з чинним законодавством, а внести зміни до записів Державного реєстру прав, іншим шляхом, як на підставі рішення суду неможливо (ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), то єдиною можливістю поновити його права співвласника на частку у житловому будинку суд вважає визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталії Вікторівни, прийняте 11.07.2016 року, індексійний номер:30398820 щодо державної реєстрації прав [PERSON] на 12/25 частин житлового будинку загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2725 від 06.07.2016 року по об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером: 769326665101. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved