Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

В січні 2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернулась заявниця з заявоюв обґрунтування якої зазначила, що 15 березня 2000 року заявниці було видано Свідоцтво право власності на 1/3 частини домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS],будучи власником нерухомого майна заявниця звернулась державного реєстратора , який відмовив у реєстрації нерухомого майна посилаючись на помилки у правоустановчому документі, а саме помилка, в графі «по - батькові» замість по батькові [PERSON] , записано [PERSON]. Таким чином, заявниця не може довести, що вказаний вище правовстановлюючий документ на майно - Свідоцтво про право власності від 15.03.2000 рокудійсно належить [PERSON]. З наведених підстав заявниця у своїй заяві просить суд встановити юридичний факт належності [PERSON], який помер [INFO] зазначеного вище правовстановлюючого документу, а саме Державний акт на право приватної власності на землю виданого громадянину України серія [NUMBER] від 27.06.2001 року , який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 70. Представник заявника направив лист в якому зазначив, що наполягає на своїй заяві. Представник зацікавленої особи - Овідіопольської селищної ради до суду не з'явився. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 234 ч.1Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, що 15 березня 2000 року заявниця [PERSON], [INFO] отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке було зареєстровано у компетентних установах належним чином (а.с.4) На сьогоднішній день, у заявниці виникла необхідність оформити правоустановчий документ відповідно до чинного законодавства. При складанні Свідоцтва про право власності були допущені помилки, а саме невірно записано в графі « по - батькові» замість по батькові [PERSON], записано [PERSON] . Таким чином,суд прийшов до висновку, що наявні у матеріалах справи докази підтверджують юридичний факт належності заявниці [PERSON] зазначеного вище правовстановлюючого документу, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved