Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

В травні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», в особі представника Бєліка В.В., звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що 25 листопада 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ «РОЯЛЬ КАНІН УКРАЇНА» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №001359/4100/0000041, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядження транспортним засобом FORD Focus, державний номерний знак [NUMBER] . 20 травня 2017 року по вул. Чебишева у м. Харкові [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом FORD Focus, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Факт та обставини дорожньо - транспортної пригоди підтверджуються довідкою про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції у м. Харкові №301714243805647 від 24 травня 2017 року та постановою Київського районного суду м. Харкова по справі №640/7803/17 від 06 червня 2017 року. У зв`язку з викладеним ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування в розмірі 75 521,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до платіжного доручення №349_003 від 05 липня 2017 року, АТ «СК «АRX» Страхування» виплатило ПрАТ «СК «УНІКА» 60063,56 грн., відповідно до договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3285685. Посилаючись на викладене, а також те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати заподіяний збиток, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу, завдану майнову шкоду в розмірі 15 458,36 грн. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 05 травня 2020 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ «РОЯЛЬ КАНІН УКРАЇНА» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №001359/4100/0000041, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядження транспортним засобом FORD Focus, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.9-19). Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.24-25). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно страхового акту №00225275, на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок згідно акту та умовами договору страхування №001359/4100/0000041 виплаті страхового відшкодування підлягає сума 75 521, 92 грн. (а.с.35). Вказана сума була виплачена ТОВ «РОЯЛЬ КАНІН Україна» на підставі наказу №00225275 від 25 травня 2017 року, шляхом утримання з Авансу перерахованого раніше на рахунок Автотрейдінг - Харків, ДП (а.с.36-38). Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «Страхова компанія «ARX» на умовах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3285685. Ліміт відповідальності страховика становить 10 0000,00 грн. (а. с. 42). Відповідно до платіжного доручення №349_003 від 05 липня 2017 року, АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало ПрАТ «СК «УНІКА» 60063,56 грн. Таким чином, встановлено, що позивачу не відшкодовано в повному обсязі завдану шкоду за договором майнового страхування, та встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 15 458,36 грн. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату, відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страховим актом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься в ст. 27 Закону України «Про страхування». Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача, що складаються з суми страхового відшкодування в розмірі 15 463,93 грн. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved