Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великомочульської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказав, що [INFO] в с. Велика Мочулка, Теплицького району Вінницької області, померла його рідна баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] він є спадкоємцем за законом, однак, вчасно не звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини так як за усною домовленістю із своїм батьком [PERSON] останній мав оформити спадщину після смерті його матері на себе, але помер [INFO] і не подав заяву про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори. Коли він звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то виявилось, що шестимісячний строк, який передбачений законодавством України для подання заяви про прийняття спадщини, закінчився, тому йому відмовили у прийняті заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено ним з поважної причини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Від відповідача - Великомочульської сільської ради - надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в с. Велика Мочулка, Теплицького району Вінницької області померла [PERSON], після її смерті залишилось майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3238 га, яка розташована на землях Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, оскільки являється її рідним онуком. Позивач до нотаріальної контори звернувся після спливу шестимісячного строку, який встановлено ст. 1270 ЦК України, тому постановою державного нотаріуса [PERSON] від 05 травня 2014 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Враховуючи встановлені судом обставини, те, що позивач не мав змоги подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у зв'язку з тим що інша особа мала приймати спадщину, відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому причину пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважною і вважає можливим його продовжити, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved