Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

В серпні 2018 року прокурор звернувся в суд в інтересах держави із вказаним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, вказавши, що за результатами розгляду заяви [PERSON] \~від 13.06.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району площею 2 га, наказом\~ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.06.2017 №22-13720-сг Бондарчук В. [PERSON] . затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району для ведення особистого селянського господарства. У подальшому рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Лаврентьєвим Ю.В. Хмельницького міського нотаріального округу\~Бондарчуку В.В. 11.07.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6821581200:03:051:0429, розташовану за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району для ведення особистого селянського господарства. Окрім цього, 21.08.2017 приватним нотаріусом Лаврентьєвим Ю.В. Хмельницького міського нотаріального округу право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку припинено та власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6821581200:03:051:0429, розташованої за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району для ведення особистого селянського господарства на даний час є [PERSON] . Вищезазначений наказ Головного\~управління Держгеокадастру\~у Хмельницькій\~області від\~30.06.2017\~№22-13720-сг\~підлягає визнанню\~недійсним,\~а земельна\~ділянка витребуванню\~у [PERSON] \~на користь\~держави в\~особі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Хмельницькій\~області з\~вказаних підстав, а тому прокурор просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів Волоськівської сільської\~ради Деражнянського\~району від 30.06.2017 №22-13720-сг, витребувати у [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Волоськівської сільської ради площею 2 га з кадастровим номером 6821581200:03:051:0429 на користь Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на користь прокуратури Хмельницької області судовий збір, сплачений за пред`явлення цього позову. Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду заяву в якій просить позовну заяву залишити без розгляду у зв`язку із тим, що прокурором не доведено належних підстав для звернення ним до суду в інтересах держави, а тому не може бути позивачем. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] \~від 13.06.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району площею 2 га, наказом\~ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.06.2017 №22-13720-сг Бондарчук В. [PERSON] . затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району для ведення особистого селянського господарства. У подальшому рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Лаврентьєвим Ю.В. Хмельницького міського нотаріального округу\~Бондарчуку В.В.\~11.07.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6821581200:03:051:0429, розташовану за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району для ведення особистого селянського господарства. Окрім цього, 21.08.2017 приватним нотаріусом Лаврентьєвим Ю.В. Хмельницького міського нотаріального округу право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку припинено та власником земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6821581200:03:051:0429), розташованої за межами населених пунктів Волоськівської сільської ради Деражнянського району для ведення особистого селянського господарства на даний час є [PERSON] . Вищезазначений наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.06.2017 №22-13720-сг підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка витребуванню у [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст.\~116\~ЗК України безоплатна\~\~передача\~\~земельних ділянок\~\~у\~\~власність\~\~громадян\~\~проводиться\~\~у\~\~разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідно до ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 га. Разом із тим, згідно опрацьованих 08.11.2017 даних Публічної кадастрової карти, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в області №22-2805-СГ від 15.02.2017 отримав у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825085100:05:005:1399) для ведення особистого селянського господарства на території Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, відомості до реєстру внесено 21.02.2017 приватним нотаріусом Грица Л.М. Хмельницького міського нотаріального округу. В подальшому, 24.02.2017 вказану земельну ділянку реалізовано, реєстрацію здійснено приватним нотаріусом Грица Л.М. Хмельницького міського нотаріального округу. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 30.06.2017 №22-13720-сг) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 15.02.2017 №22-2805-СГ). Таким чином, всупереч вимог статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, розглядаючи заяву [PERSON] по суті, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не надало належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у заяві, доводам заявника, в тому числі, що він правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався, не перевірило, не врахувало обставин, які спростовують дійсність волевиявлення заявника, факт використання ним свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Формальний підхід до вирішення заяви, прийняття рішення про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га та передачі її у власність, створили передумови для невиправданого, штучного використання процедури неодноразового отримання у власність земельної ділянки особою, яка вже використала своє право на неї, що є підставою для скасування рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене, зазначений наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області підлягає визнанню незаконними та скасуванню, а видане на його підставі свідоцтво про право власності на земельну ділянку визнанню недійним. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 по справі №278/3862/14-ц. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185\~цього Кодексу.\~ Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи покладено обов`язки щодо здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.\~ У той же час, враховуючи те, що у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, та те, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем по цій справі, прокурор пред`являє цей позов в інтересах держави як позивач. Разом з тим, щодо вимоги Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, щодо залишення позовної заяви без розгляду, суд приходить до наступного. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача3 ч. 5 ст. 56 ЦПК України. Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 170, 326, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі державної власності належать державі Україна, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015\~№ 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру\~(Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру. Відповідно до Положення,\~Головне управління Держгеокадастру у\~Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства. Поряд із цим, ні Держгеокадастр, ні Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ні їх посадові особи при вирішенні даного спору, пов`язаного із поверненням у власність держави спірної земельної ділянки, не здійснюють захист державних інтересів в суді, з наступних підстав. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру на території Хмельницької області. При здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема здійснюючи розгляд заяви [PERSON] \~про передачу спірної земельної ділянки у власність, копія якої додана до позовної заяви, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій» мало не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити [PERSON] \~у передачі спірної земельної ділянки у власність. Маючи відповідно до ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 30, 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру службові особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області мали можливість перевірити наявність у громадянина [PERSON] \~ у власності земельної ділянки даного виду цільового призначення та площі, раніше набутої в порядку безоплатної приватизації. У спірних правовідносинах вимоги ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України при передачі спірної земельної ділянки у власність [PERSON] , а відтак інтереси держави, порушені саме ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру.\~Тому захист інтересу держави в суді, який полягає у скасуванні\~ оспорюваного наказу, не узгоджується із інтересами зазначених органів. Тому саме ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем за основною вимогою про визнання недійсним спірного наказу, а тому не може бути позивачем, оскільки чинним законодавством не допускається збіг в одній особі позивача і відповідача (правова позиція Верховного Суду України, ухвала\~від 02.03.2011\~у справі № 6-58303св10). Окрім того, ні Держгеокадастр, ні ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ні їх посадові особи не вправі самостійно скасувати спірний наказ, оскільки на його підставі за\~відповідачем\~ [PERSON] \~зареєстровано\~право\~приватної\~власності, тому\~вказане\~суперечитиме\~вимогам\~ч. 1 ст. 154 ЗК України. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в абз. 2 п. 5 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, абз. 2 п. 8 постанови Пленуму\~Верховного Суду України від 16.04.2004\~№ 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у редакції постанови ПВСУ від 19.03.2010 № 2). Також виходячи з визначених ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, пп. 3 п. 6 Положення про Головне управління повноважень, ні Держгеокадастр, ні ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ні їх посадові особи не вправі здійснювати у вказаних правовідносинах заходи державного контролю (нагляду), які у подальшому можуть бути підставою для вжиття відповідних заходів реагування, у т.ч. звернення із позовом до суду\~(узгоджується із правовою позицією Верховного суду, постанова від 10.07.2018 у справі №818/1511/17). Окрім того, згідно ст. 28 Закон України «Про центральні органи державної виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно абз.9 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», п. 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, пп. 3 п. 6 Положення) органи Держгеокадастру при здійсненні наданих повноважень надано право на звернення до суду лише у чітко визначених випадках: 1) з позовом про/щодо\~ відшкодування\~ втрат\~сільськогосподарського\~ і\~ лісогосподарського виробництва; 2) а також з позовом про повернення\~ самовільно\~ чи\~ тимчасово\~ зайнятих\~земельних ділянок,строк\~ користування\~ якими\~ закінчився. Законодавством також не надано право звертатись до суду на захист інтересів держави у спірних правовідносинах жодному іншому суб`єкту владних повноважень. Наведене підтверджує те, що органи, які уповноважені здійснювати захист інтересів держави (Держгеокадастр та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), не можуть здійснювати захист інтересів держави, зокрема і через відсутність у них повноважень щодо звернення до суду\~у даних спірних правовідносинах. У зв`язку із зазначеним представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у використанні такої землі [PERSON] ,\~ який\~ свідомо порушуючи закон набув право власності на землю двічі повторно. Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦКУ для звернення до суду загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Про порушення, допущені ГУ Держгеокадастру в області при прийнятті оскаржуваного розпорядження, місцевій прокуратурі стало відомо після формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 08.11.2017, а тому з урахуванням ст.ст. 261,\~267 ЦКУ вважаю, що строки звернення до суду не пропущено. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер 6821581200:03:051:0429), що знаходиться за межами населених пунктів\~ Волоськівської сільської ради Деражнянського району, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок держави. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, [PERSON] придбала вказану земельну ділянку в особи, яка, з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза межами волі власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. З огляду на викладене право власності на вказані земельні ділянки дійсного власника держави презюмується і не припиняється із втратою нею цього майна, а тому це право держави підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову до відповідача. Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 330, 387, 388, 658 ЦК України право власності дійсного власника підлягає захисту протягом всього часу наявності у особи титулу власника майна, а єдиним обмеженням права власності у часі є інститут набувальної давності, який передбачає право особи, яка добросовісно заволоділа майном, отримати його у власність зі спливом певного строку, встановленого законом, якщо дійсний власник не звернеться до цього часу з вимогою про витребування майна. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11.10.2017 у справі № 6-33249св16 та 06.09.2017 у справі № 6-5766св17, Вищий господарський суд України 13.09.2017 у справах № 904/9643/16 та\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 904/10339/16, 16.05.2017 у справі № 909/837/16,

Outcome: approved