Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулась в суд з позовом до Камянської міської ради Черкаської області (далі - Відповідач) з указаним позовом. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 20 березня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме будинковолодіння по вул. Л. Толстого б. 68 в м. Камянка Черкаської області. Позивач вказувала, що вона як особа, яка постійно проживала разом з померлим, доглядала його, а зрештою і поховала, прийняла спадщину. Проте на даний час не може оформити спадщину, так як у вчиненні відповідної нотаріальної дії нотаріусом було відмовлено через ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння. В судовому засіданні сторона Позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного. 20 березня 2016 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про право особистої власності від 04.02.1960 року померлому належало домоволодіння за адресою по вул. Л. Толстого, б. 56 в м. Камянка Черкаської області. Адреса цього будинковлодіння була змінена з номеру 56 на номер 68, про що наявна відповідна довідка від 23.12.2016 року № 102. 05 жовтня 2016 року нотаріусом відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, так як Позивач не надала правовстановлюючих документів на вказане майно, а заповіт померлого на користь Позивача було скасовано. Відповідно до вимог\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття\~\~спадщини\~\~і\~\~не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст. 1297 ЦК України). 2 Вимогами частини другої\~статті 1299 ЦК України\~передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно розяснень п.3.1., які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як розяснено у п. 23\~постанови Пленуму Верхового суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦКУ, він не заявив про відмову від неї. Особа, яка заявляє про своє право на спадщину, тобто вважає себе спадкоємцем, повинна документально підтвердити таке право на спадщину\~або за законом, або на підставі заповіту. Таким чином, в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України право власності на спадкове майно визнається тільки після вирішення в судовому порядку спору по заяві спадкоємця про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте Позивач із вказаними вимогами до суду не звернувся, а прийняв рішення одразу вирішувати в судовому порядку питання переходу права власності на спадкове майно, позовна вимога по якому в такому випадку є передчасною. Крім цього, Позивач вказує і надає на підтвердження своїх вимог довідку вуличного комітету від 17.11.2016 року, про те, що вона з 2010 року проживала у спірному домоволодінні. Між тим, суд не може прийняти вказану довідку як доказ у звязку з наступним. У пункті 21 постанови Пленуму Верхового суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Водночас, Позивач зареєстрована у спірному домоволодінні тільки з 29.05.2015 року (а.с. 5), згідно довідки Камянської міської ради Черкаської області №5900 від 02.11.2016 року вбачається, що [PERSON] помер 20.03.2016 року, проте на час його смерті інші особи у його домоволодінні з ним не проживали (а.с. 34). [PERSON] довідка вуличного комітету від 17.11.2016 року цілком спростовується як цими документами, так і довідкою вуличного комітету виданою завчасно ще 01.11.2016 року, згідно якої з померлим на час смерті згідно облікових даних ніхто не проживав. В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, сторона Позивача не надала суду жодних інших належних, обєктивних та переконливих доказів того, що Позивач проживала зі спадкодавцем строком не менше пяти років до моменту відкриття спадщини, і вони були повязані спільним побутом та їм були притаманні інші обовязкові ознаки сімї (не надано судові свідків, як то сусідів і інших осіб, щодо яких не було б сумнівів у їх 3 безсторонності, чеків на придбання спільного побутового майна, купівля продуктів, сплата комунальних послуг, тощо). Разом з тим, стороною Відповідача забезпечено допит в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що між Позивачем та померлим [PERSON] не було спільного побуту, їх не можна було назвати особами, які були повязані спільним побутом. Ведення спільного побуту між [PERSON] та [PERSON] також спростовується витребуваними медичними документами на чоловіка Позивача [PERSON],[INFO] Так, останній помер 29.07.2015 року, а до цього тривалий час (з 01 лютого 2014 року) хворів на тяжку хворобу, потребував стороннього догляду, а тому можливість того, що в період життя чоловіка та його хвороби, Позивач [PERSON] могла проживати протягом пяти останніх років в іншому домоволодінні однією сімєю з [PERSON] виключається і не узгоджується з встановленими під час судового розгляду обставинами, серед яких [PERSON] також з 09.03.2007 року по 14.05.2010 року перебував в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] Таким чином, із матеріалів справи не вбачається, що Позивач надала відповідні докази того, що вона може вважатись спадкоємцем за законом, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed