Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

До Білокуракинського районного суду Луганської області з Верховного суду надійшла на новий розгляд вказана цивільна справа в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Свої вимоги в частині визнання за нею права власності в порядку на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, позивачка обґрунтовує тим, що з 14 лютого 2008 року по 03 грудня 2011 року вона та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і жінка, а 03.12.2011 року вони зареєстрували шлюб. Розпорядженням Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області № 81 від 12.03.2012 р. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1.8009 га кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, розташовану на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського р-ну Луганської обл. (за межами населеного пункту), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно-грошова оцінка 8898,96 грн. 30.03.2012 р. на ім`я [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037. Вказана земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] .. Отже, позивачці належить на праві сумісності власності 1/2 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка та син померлого - [PERSON] , який заперечує проти законного способу поділу спадщини. У зв`язку з чим позивачка просить суд визнати за нею права власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що факти щодо даної земельної ділянки вже встановлені постановою Луганського апеляційного суду від 15.07.2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Відповідач в судове засідання 12.09.2019 року та 16.10.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень. Відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень відповідач особисто отримав поштові відправлення (судові повістки), про що свідчить його особистий підпис на повідомленнях. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 16.10.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] визнання права власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 04.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02.06.2016 року встановлено, що позивачем доведено факт спільного проживання з померлим спадкодавцем [PERSON] з 14 лютого 2008 року по 03 грудня 2011 року, тобто до дня реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , однією сім`єю як чоловіка і жінки, що були пов`язані спільним побутом та взаємними правами та обов`язками. Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 02 червня 2016 року у частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання за права власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області скасовано, та в цій частині справу № 409/1959/15-ц передано на новий розгляд до суду першої інстанції та зазначено, що суди не врахували вимог закону стосовно правового режиму приватизованої земельної ділянки, який змінювався та не встановили, коли саме [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Постановою Луганського апеляційного суду від 15.07.2019 року по цивільній справі №409/2081/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом встановлено наступне: «Законом України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Отже, з урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 1311/832/12 та від 12 листопада 2018 року у справі № 753/6139/14-ц. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на підставі розпорядження Білокуракинської районної державної адміністрації від 12 березня 2012 року № 81 є власником земельної ділянки площею 1,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, (за межами населеного пункту) кадастровий номер 4420988000:06:011:0037. Державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] Білокуракинською районною державною адміністрацією 28 березня 2012 року, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 28 березня 2012 року і у встановленому законом порядку не визнавався недійсним, тобто є чинним. Як встановлено судом першої інстанції, 03 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Враховуючи, що [INFO] за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею площею 1,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, спірна земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі і в період часу коли земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя та в цей час [PERSON] перебував у шлюбі, тому спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Оскільки частки у спільному сумісному майні подружжя є рівними, виходячи з вимог законодавства, що діяло на момент виникнення відповідних правовідносин, на момент відкриття спадщини після померлого [PERSON] , то останньому належала 1/2 частина земельної ділянки площею площею 1,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037. Таким чином, до складу спадкового майна, що належало спадкодавцю та підлягає розподілу між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею площею 1,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037. З урахуванням викладених обставин заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що до складу спадкового майна входить тільки 1/2 частина земельної ділянки площею 1,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037. Враховуючи те, що спадкодавцю на праві власності належала 1/2 частина земельної ділянки площею площею 1,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, колегія суддів вважає, що за [PERSON] підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину зазначеної вище земельної ділянки». Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачене ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 1,8009 га, кадастровий номер 4420988000:06:011:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved