Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В суд звернулись [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування квартирою № 60 будинку № 10-Б по м-ну Вараш в м.Вараш Рівненської області [PERSON] та його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Позов обґрунтовується тим, що позивачі є співвласниками вказаного житла, у якому зареєстроване місце проживання члена їх сімї [PERSON], а також його двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Більше пяти років тому їх син [PERSON] разом з своїми неповнолітніми дітьми покинули м.Вараш Рівненської області, у квартирі позивачів не проживають. Позов предявлено з підстав, передбачених ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.64 ЖК України. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, подали заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] разом з дружиною та неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] у 2013 році виїхали на постійне місце проживання до АР Крим, де мають квартиру, у якій з того часу і проживають. Мати дітей (дружина відповідача [PERSON]А.) не має можливості приїхати до м.Вараш Рівненської області, а зняти неповнолітніх дітей з реєстрації у її відсутності неможливо. Представник відповідача підтвердила, що [PERSON] не бере участь в утриманні квартири, у ній не проживає, його речі та речі його дітей там відсутні. Відповідач [PERSON] до суду для прийняття участі у підготовчому засіданні не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у заяві зазначив про визнання позовних вимог. За таких обставин, суд, на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, прийшов до висновку про наявність підстав для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала порти задоволення позовних вимог та надала суду висновок органу опіки та піклування щодо можливості визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування спірною квартирою. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого Рівненською атомною електростанцією 11.11.1993 р. та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», квартира № 60 будинку № 10-Б по м-ну Вараш в м.Кузнецовську (нині м.Вараш) Рівненської області на праві спільної сумісної власності належить позивачам [PERSON], [PERSON], відповідачу [PERSON], а також іншої особи - [PERSON] Довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 898/04 від 27.03.2018 р. підтверджується, що у вищезазначеній квартирі зареєстроване місце проживання позивачів [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON], його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також інших осіб. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наданих суду фотографій, а також показань допитаного судом свідка [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] та його неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] більше пяти років не проживають у квартирі № 60 будинку № 10-Б по м-ну Вараш в м.Вараш Рівненської області, їх речі там відсутні, вони виїхали за межі міста, за місцем проживання житлом забезпечені. Докази поважності причин непроживання відповідача та його дітей у цій квартирі, а також будь-які інші докази, які б спростовували викладені у позові обставини, пояснення учасників процесу та показання свідка, суду не надані. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 96 від 17.05.2018 р. «Про затвердження висновку щодо доцільності визнання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом», висновок органу опіки та піклування щодо вказаного питання є позитивним та ґрунтується на встановлених обставинах, що сімя [PERSON] проживає в м.Севастополі у квартирі, придбаній йому [PERSON] та [PERSON], наміру повертатись до м.Вараш не має. За таких обставин суд прийшов до висновку, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] як члени сімї власника житла втратили право на користування квартирою № 60 будинку № 10-Б по м-ну Вараш в м.Вараш Рівненської області. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи позов в частині вимоги про визнання таким, що втратив право користування житлом, батька дітей [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення. Дана особа, разом з позивачами [PERSON] та [PERSON] та іншою особою, є співвласником квартири № 60 будинку № 10-Б по м-ну Вараш в м.Вараш Рівненської області, а не членом сімї когось із співвласників, а тому положення ст.405 ЦК України не можуть бути підставою для визнання його втратившим право користування цим житлом. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене,

Outcome: partial