Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2014 року по 31 травня 2015 року у розмірі 21705 грн. 15 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 01 лютого 2014 року по 30 квітня 2015 року у розмірі 9636 грн. 31 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. 00 коп. та допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 05 жовтня 2007 року він був прийнятий на роботу до Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на посаду сторожа, де й працює до теперішнього часу. З лютого 2014 року відповідачем було припинено позивачу виплату нарахованої заробітної плати, яку він не отримує й досі. У зв'язку з чим, за період з 01 лютого 2014 року по 31 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 21705 грн. 15 коп. Невиплата заробітної плати протягом семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, є порушенням прав працівника. У такому випадку, відповідач має виплатити компенсацію, яка обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. Компенсація втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати складає 9636 грн. 31 коп. Разом за 16 місяців заборгованість по заробітній платі та компенсація втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати складає 31341,46 грн. Крім того, у зв'язку з тим, що законні права позивача були порушені діями відповідача, а саме: небажанням виплатити законні гроші, що були ним зароблені, йому було причинено ще й моральну шкоду. Так, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити заробітну плату. Також, у зв'язку з відсутністю грошей, для харчування та сплати комунальних послуг. Дані обставини принижують честь та гідність позивача. Моральну шкоду, причинену діями відповідача, позивач оцінює у 10000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в його позовній заяві. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Наказу № 63-ОК від 05.10.2007 року був прийнятий на роботу в Обласне комунальне підприємство «Електромережі-Південне» на посаду сторожа. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, відповідач з 01 лютого 2014 року не виплачує позивачу нараховану йому заробітну плату, яка за період з 01 лютого 2014 року по 31 травня 2015 року складає 21705 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником від 12.06.2015 року за вих. № 22 (а.с.6). За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2014 року по 31 травня 2015 року у розмірі 21705 грн. 15 коп. При цьому, згідно з ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 3 вказаного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З урахуванням положень вищевказаного Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», відповідач має компенсувати позивачу втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 01 лютого 2014 року по 30 квітня 2015 року, яка (компенсація) складає 9636 грн. 31 коп. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 01 лютого 2014 року по 30 квітня 2015 року у розмірі 9636 грн. 31 коп. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки невиплата відповідачем нарахованої позивачу заробітної плати свідчить про порушення законних прав останнього, що призвело до моральних страждань позивача, у зв'язку з чим, він був змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому, з урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Обласного комунального підприємства «Електромережі-Південне» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2014 року по 31 травня 2015 року в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 556 грн. 60 коп., з яких судовий збір в сумі 313 грн. 00 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (в частині моральної шкоди), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial