Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Громадянка [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи - Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем перестали проживати однією сім`єю з весни 2019 року. Після того, як вони розлучилися, їх син, [PERSON] , [INFO] , проживав разом з матір`ю - [PERSON] . Враховуючи, що на той час між нею та відповідачем були добрі стосунки, іноді, на прохання батька, дитина залишалася на декілька днів на проживанні у відповідача та його матері за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю з відповідачем [PERSON] , в період проживання дитини у батька, постійно піклувалася про дитину, брала участь у її вихованні, за допомогою телефонних дзвінків була в курсі щодо стану дитини, його здоров`я, а також передавала гроші та продукти на утримання дитини. Після значного погіршення сімейних стосунків між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди про розірвання шлюбу. З жовтня 2019 року відповідач в розмові по телефону висловив заборону щодо дзвінків [PERSON] до нього, обумовлюючи це тим, що у нього є дівчина. На її запитання, яким же чином їй дізнаватися про стан дитини у той час, коли син буде декілька днів в гостях у батька, [PERSON] сказав, щоб позивач дізнавалася про дитину у його матері. [PERSON] в той час сподівалася на збереження добропорядних взаємовідносин між ними, як батьками, враховувала рівність прав батьків щодо виховання дитини, тому дозволяла сину час від часу перебувати у батька та його матері. В кінці грудня, а саме - з 24 грудня 2019 року, дитина перебувала у батька, 26 грудня 2019 року позивач зателефонувала відповідачу та повідомила про намір забрати дитину, на що відповідач став перешкоджати їй. [PERSON] приїхала за його адресою проживання: [ADDRESS] та стала вимагати, щоб їй віддали дитину. Відповідач запевнив її, що дитина зустріне з ним та бабусею свято Нового року та одразу після цього повернеться до [PERSON] . Так, 02 січня 2020 року позивач приїхала за дитиною, але відповідач категорично відмовився віддавати їй дитину, висловлюючи неповагу її проживанню разом із дитиною, та їх з сином зустрічам. Заборонив їй проводити з дитиною час. Висловлювався про те, що у дитини тепер є нова мама та вона і буде піклуватися про сина. Відповідач брутально висловлювалася на адресу [PERSON] і не пустив її до сина. З того часу позивач постійно приїжджала за адресою: [ADDRESS] з метою, щоб їй віддали дитину, або дозволили подивитися на неї. Позивачці [PERSON] або не відкривали двері, або казали, що вдома батька немає, а без його присутності дитину вона не побачить. Позивач неодноразово у дверях будинку залишала записки до відповідача, письмово зверталася до нього та просила надати їй можливість побачити дитину та брати участь у її вихованні. Також позивачка зверталася у присутності свідків до квартальної - [PERSON] з проханням допомогти їй побачити дитину, але вона відмовилася допомагати, обумовлюючи це відсутністю власної компетенції. [PERSON] неодноразово викликала наряд поліції, зверталася до співробітників за допомогою, це підтверджується листом Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 22.05.2020 № 6315/60/04-2020. Позивачем було відправлено почтовим переказом гроші на утримання дитини, це підтверджується чеком про сплату поштового переказу на ім`я [PERSON] від 30.05.2020. В результаті її звернення до органів опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, було винесено рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 02.04.2020 № 65/12 про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкуванні з ним. Відповідач іронічно поставився до цього рішення та продовжував не надавати позивачу можливість спілкування з дитиною. [PERSON] надала про цей факт інформацію до органів опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. На початку червня позивач звернулася до Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Її звернення було обумовлено порушенням прав дитини за умови того, що вона вже тривалий час не бачила сина, а також тим, що їй сказали за адресою: [ADDRESS] , що відповідач по вказаній адресі більше не проживає. Спеціалістами Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було встановлено, що відповідач разом з дитиною проживає за адресою своєї бабусі. [PERSON] про цей факт відповідач ніяким чином не повідомив. Пам`ятаючи адресу бабусі відповідача, а саме: [ADDRESS] , позивач негайно звернулася за цією адресою і встановила, що дійсно відповідач проживає за цією адресою і там перебуває дитина. З 11 червня 2020 року і на даний час дитина перебуває на утриманні і проживає разом з [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Згоди з відповідачем, щодо місця проживання дитини і передачі її під піклування [PERSON] не досягнуто. Позивач вважає, що перебування дитини з відповідачем та проживання разом із ним негативно впливає на виховання, розвиток та здоров`я дитини. Тому вона просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кальчева О.Ю. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на підставі наявних у справі доказах, врахувати висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 17.09.2020 № 167/13. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із задоволенням позову, т.я. згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін та представлених сторонами письмових доказів. Так, 16 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2019 року /а.с.13,14/. Від цього шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2020 року, актовий запис №72, де батьком зазначений відповідач по справі - [PERSON] /а.с.15/. Незважаючи на те, що дитина проживає з позивачкою та фактично перебуває на її утриманні, сторони не дійшли до згоди щодо місця проживання дитини та не оформили це питання офіційно в порядку, встановленому законодавством України (у нотаріально посвідченому договорі або за судовим рішенням). В інтересах дитини, дитина проживати саме із матір`ю. Мати дитини здатна у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток особистості дитини в атмосфері любові. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської ради Запорізької області від 17.09.2020 № 167/13, орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не має підстав не підтримувати позов [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Згідно характеристики виданої директором ТОВ «Керуюча компанія «Шахтарська» Купрєєнком С.В. від 02.06.2020, [PERSON] за роки проживання за зареєстрованою адресою проявила себе з виключно з позитивного боку. За свідченням сусідів є доброзичливою, відповідальною, працьовитою, товариською, ввічливою та охайною людиною /а.с.18/. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується довідками КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР від 06.05.2020 /а.с.10,11/. У помешканні створені умови для проживання дитини, її навчання та дозвілля, у житлі для дитини все знайоме та звичне. Також слід зазначити, що проживати з матір`ю для дитини звично. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №8470; 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позов [PERSON] , представником якої є адвокат - Кальчева Оксана Юріївна, до [PERSON] , за участі третьої особи - Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 840,80гривень.

Outcome: approved