overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу в розмірі 17 154 гривень 83 копійок, посилаючись на те, що відповідно до генеральної угоди від 02 жовтня 2012 року відповідач отримав кредит в сумі 28 638 гривень 20 копійок, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і зобов'язувався погашати заборгованість з « 01» по « 25» число кожного місяця. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму кредитної заборгованості станом на 13 січня 2014 року в розмірі 17 154 гривень 83 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 14 977 гривень 60 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 884 гривень 14 копійок та штрафів в сумі 1 293 гривень 09 копійок, посилаючись на те, що останній в добровільному порядку відмовляється погасити суму боргу. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання позов визнав. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 02 жовтня 2012 року між сторонами була укладена генеральна угода, згідно якої відповідач отримав від позивача кредит в сумі 28 638 гривень 20 копійок. Станом на 13 січня 2014 року відповідач допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 17 154 гривень 83 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 14 977 гривень 60 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 884 гривень 14 копійок та штрафів в сумі 1 293 гривень 09 копійок. Оскільки відповідач у встановленому порядку не виконує свої зобов'язання щодо повернення суми кредитної заборгованості, її слід стягнути в примусовому порядку. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного договору від 11 листопада 2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов»язання виконав в повному обсязі, відповідач станом на 31 грудня 2013 року має заборгованість в розмірі 48464 грн. 90 коп., яка складається з заборгованості по кредиту -7476,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 38204,15 грн., штрафу (фіксована частина)- 500 грн., штрафу (процентна складова)-2284,04 грн., яку просить стягнути з відповідача, також просить стягнути понесені судові витрати у сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить задовільнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 11 листопада 2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві (а.с.19) [PERSON] зареєстрованим по місту Києву та Київській області не значиться. З поштового повідомлення вбачається, що [PERSON] позовна заява та повістка про виклик до суду не вручені, оскільки [PERSON] помер. Сухолучський сільський голова в телефонному режимі повідомила, що майна [PERSON] на території сільської ради немає, за життя [PERSON] продав будинок і виїхав в іншу місцевість, їй відомо, що останній помер біля 4 років тому. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачу про обставини справи та вжиті заходи щодо належного розгляду справи було відомо. Клопотань про залучення до справи правонаступників не надійшло. За таких обставин, а також з врахуванням того, що відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.3) погашення заборгованості відбулось в березні 2006 року, тобто за вісім років до пред»явлення позову, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 05 травня 2007 року в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Подружніх відносин не підтримують протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити на утриманні та вихованні у матері. Відповідач [PERSON] позов визнає, не оспорює причин розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 05 травня 2007 року в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області Тернопільської області, актовий запис № 14. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, суд зважаючи на права дитини в належному утриманні та вихованні, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Лапшинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначив, що 1/2 частина будинковолодіння по [ADDRESS] належала його матері [PERSON]. [INFO] року в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області померла [PERSON], яка відповідно до заповіту посвідченого секретарем Лапшинської сільської ради 16 травня 2001 року за реєстровим номером 20 заповіла все своє майно йому - [PERSON]. Він як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і йому було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визнати за ним - [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину будинковолодіння в [ADDRESS] що належала [PERSON], яка померла [INFO] року в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить йому з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 30 липня 1997 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Кривеньківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2007 року сторони проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Позивач має намір вдруге одружитись, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 30 липня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Кривеньківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2007 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Позивач має намір вдруге одружитись. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 159860 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.10.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він надав у борг 20тис. доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 01.10.2013 року становить 159860 грн строком до 01.01. 2014 року. Відповідач порушив умови договору і у визначений строк суму позики не повернув, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та понесені позивачем судові витрати. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав у борг грошову суму в розмірі 20тис.долірів США, що відповідно за курсом НБУ станом на 01.10.2013 року становить 159860 грн. від [PERSON], строк повернення боргу був обумовлений до 01.01.2014 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав позивачу розписку ( а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі, сторони досягли між собою усіх важливих умов договору: суми позику, строку повернення та інш. Вказаний договір не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. На час звернення позивача до суду відповідач не повернув борг. Відповідно до вимог ст. 1040 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору позику ( грошові кошти в тій же сумі ) в строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму позики відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, оскільки відповідач не повернув суму боргу у встановлений термін, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 159860 гривень підлягають повному задоволенню. Таким чином, є усі правові підстави для задоволення позову. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказував, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 03 листопада 1995 року у відділі РАГС Чернівецького міськвиконкому за актовим записом № 1983, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна немає. Посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, у 2008 році їх стосунки погіршились і він переїхав проживати в окрему квартиру, спільного бюджету вони ніколи не вели, з 2008 року вони все рідше спілкувалися і остаточно їх шлюб розпався в серпні 2013 року, з того часу вони взагалі припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо і спілкуються тільки з приводу забезпечення потреб та виховання дитини. Причиною розпаду сім'ї було те, що у них різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати між ними почуттів любові і поваги. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачкою буде суперечити його інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, згодна на розірвання шлюбу, просить справу розглянути у її відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони у серпні 2013 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства і спілкуються тільки з приводу забезпечення потреб та виховання дитини, до цього у 2008 році стосунки сторін погіршились і позивач переїхав проживати в окрему квартиру, спільного бюджету вони ніколи не вели, з 2008 року вони все рідше спілкувалися. Причиною розпаду сім'ї було те, що у них різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати між ними почуттів любові і поваги, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 27 грудня 2010 року відповідачка [PERSON] позичила у нього гроші в сумі 50000 грн., про що написала власноручно розписку, які зобов'язувалась повернути в строк до 10 червня 2013 року. Однак до даного часу борг не повергнула. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь борг в сумі 50000 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача борг в сумі 50000 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, пояснила, що дійсно 27 грудня 2010 року вона отримала в борг від позивача [PERSON] 50000 грн., про що написала розписку, які зобов'язувалась повернути в строк до 10 червня 2013 року, однак через скрутне матеріальне становище борг не повернула, погасить його по мірі можливості. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 27 грудня 2010 року відповідачка [PERSON] отримала в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 50000 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 10 червня 2013 року, про що написала власноручно розписку (а.с.5). Однак до визначеного в розписці строку і до даного часу борг відповідачка позивачу не повернула, що визнала в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] кошти за договором позики в сумі 50000 грн., задовольнивши повністю позовні вимоги, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн., сплаченого згідно квитанції (а.с.4), оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Малочорнокінецької сільської ради Чортківського району, з участю третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що 24 січня 1996 року [PERSON] на випадок смерті склала заповіт, згідно якого все належне майно заповіла [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. До шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця [PERSON] вступив в управління спадковим майном, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно державний нотаріус Чортківської районної державної нотаріальної контори своїм листом № 122/02-14 від 27.01.2014 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і роз'яснив про необхідність визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на спадковий будинок після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Малочорнокінецької сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить йому з часу її відкриття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить шлюб з відповідачкою, зареєстрований 30 вересня 1996 року у виконавчому комітеті Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 16 - розірвати. В обґрунтування позову він вказує на те, що в результаті спільного проживання із відповідачкою вони весь час безперестанку сварились, у них виникли різні погляди на життя, шлюбні відносини із відповідачкою припинені з 2012 року, в даний час вони із відповідачкою проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Примирення між ними неможливе, окільки це суперечить переконанням позивача, щодо їх спільного проживання з відповідачкою. Під час спільного подружнього життя з відповідачкою у них народилося троє дітей: донька - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], які проживають біля позивачки і знаходяться на її утриманні. На даний час він сплачує аліменти на утримання дітей. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Проти винесення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась двічі, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, доводів позивача не спростувала. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 30 вересня 1996 року уклали шлюб (а.с.4), від шлюбу є троє неповнолітніх дітей, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 2012 року, шлюб набув формального характеру, примирення між сторонами не можливе. Враховуючи наведене, суд вважає, що сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved