Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки він проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості в ступені імбецильності з вираженими емоційно-вольовими розладами, схильністю до агресії і аутоагресії, являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, перебуваючи в психіатричній лікарні веде себе агресивно, зазначила, що хворий є недієздатним, перебуває на обліку у лікаря психіатра, є інвалідом 1 «А» групи по психічному захворюванню, проходив лікування 15 разів, лікування йому допомагає, просила заяву задовольнити. Прокурор просив заяву задовольнити. Представник Смілянського дитячого будинку інтернату Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації [PERSON] не заперечував проти госпіталізації [PERSON] до КЗ ЧОПЛ. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2015 року по справі 703/302/15ц 2-о/703/24/15 [PERSON] визнано недієздатним, рішення суду вступило в законну силу 7 квітня 2015 року. [PERSON] є підопічним Смілянського дитячого будинку інтернату Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з народження. Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Смілянського дитячого будинку інтернату [PERSON] в звязку із погіршенням психічного стану, що проявилося в агресивній поведінці до себе та оточуючих. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 11 квітня 2017 року, заступника головного лікаря [PERSON], виконуючого обовязки завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-ординатора [PERSON] - [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості в ступені імбецильності з вираженими емоційно-вольовими розладами, схильністю до агресії і аутоагресії, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих і потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved