Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

В травні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 13 липня 2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/5 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Центральна, № 7 в с. Тарасівці Новоселицького району. Спадщину по закону після смерті спадкодавця прийняла своєчасно його донька [PERSON] як спадкоємець 1 черги за законом. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Крім цього, позивачам не визначені частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливлює отримання ними свідоцтв про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. Просили суд визначити їх частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час та визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до погосподарської книги [PERSON] сільської ради Новоселицького району станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Центральна (колишня Леніна), № 7 в с. Тарасівці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому був зареєстровані та проживали пятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані до 1991 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. 13 липня 2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від\~прийняття спадщини\~є безумовною\~і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його донька позивач [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 2804 від 15 вересня 2018 року. Інші спадкоємці після смерті спадкодавця [PERSON], а саме [PERSON], [PERSON] [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь [PERSON]. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити та визнати право власності на спадщину за нею. Окрім цього, позивачам не визначено частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливлює отримання ними свідоцтв про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за позивачами по 1/5 частці у вказаному домоволодінні, як їх частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268-1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved