Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

В червні 2018 року Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати спадщину, яка відкрилась [INFO] року після смерті [PERSON], що складається із земельної ділянки площею 3,03 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], земельна частка [NUMBER], відумерлою та передати у комунальну власність Волочиської міської ради Хмельницької області, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, проте спадкоємців на земельну частку (пай), які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, а тому заявник просить визнати її відумерлою. Представник заявника в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву з проханням справу слухати у його відсутності, заяву про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність підтримує. Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутності, проти заяви не заперечує. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00020709486 від 04 серпня 2018 року, [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,03 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], земельна частка [NUMBER]. Згідно листа №18-22-0.21-416/105-17 від 14.11.2017 року відділу Держгеокадастру у Волочиському районі [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай) в розмірі 3,03 в умовних кадастрових гектарах, який виданий на підставі розпорядження Волочиської РДА від 07.04.1997 року № 100, сертифікат зареєстровано 15.04.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 29. Відповідно до листа № 60 від 17.04.2018 року, виданого старостою с. Лозова Волочиського району Хмельницької області, сестра [PERSON] проживає у Російській Федерації. Згідно даних погосподарської книги № 7 на 2001 р. - 2005 р., в будинку [ADDRESS] [PERSON] був зареєстрований та проживав один. Відповідно до повідомлення старости с. Лозова Волочиського району Хмельницької області № 92 від 16.07.2018 року, інформація про осіб, які в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступили в оперативне управління або володіння спадковим майном [PERSON] відсутня. На даний час земельною ділянкою площею 3,03 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка належала [PERSON], користується ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія». Згідно листа завідувача Волочиської державної нотаріальної контори, від 30.08.2018 року № 1457/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року не заводилася. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року і спадщина на належне йому майно відкрилася в період дії ЦК УРСР 1963 року, суд прийшов до висновку, що до правовідносин, що виникли, слід застосовувати положення ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведеними в листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК України), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК України та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. Оскільки [PERSON] помер [INFO] року, то належна йому спадщина відкрилась в період чинності ЦК УРСР, нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Оскільки ЦК УРСР 1963 року не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщин відумерлою, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed