Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А. К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON]. до психіатричної лікарні, який 14 листопада 2017 року о 14 годині був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Черкаського обласного психо - неврологічного диспансеру. 15 листопада 2017 року хворий був оглянутий комісією лікарів- психіатрів, заступником головного лікаря Шевчук В.І., лікарем Зайочковською Т.Д. та лікарем [PERSON], які підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію хворого. Представник заявника, лікар-психіатр КЗ ЧОПЛ Зайочковська Т.Д. в судовому засіданні зазначив, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, «шизоафективний розлад, змішаний тип, загострення з агресивною поведінкою». Просив заяву задовольнити. [PERSON]. просив в задоволенні заяви відмовити оскільки не вважає себе хворим, та не потребує госпіталізації. Прокурор Хоненко І.В. просила в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ніякої загрози для оточуючих [PERSON]. не становить. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як вбачається з заяви КЗ «ЧОПЛ»,[PERSON]. був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 14 листопада 2017 року згідно направлення лікаря Черкаського обласного психо - неврологічного диспансеру [PERSON]. Представником лікувального закладу не надано суду копії відповідного направлення та причин такого направлення. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме заступника головного лікаря по медчастині Шевчук В.І., лікаря-психіатра Зайочковської Т.Д., лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON]. виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді «шизоафективний розлад, змішаний тип, загострення з агресивною поведінкою». Пацієнт має реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. не є недієздатним, не має інвалідності на предмет наявних в нього психічних захворювань Окрім того в матеріалах справи відсутні докази періодичного проходження його лікування в психіатричних закладах. Також будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON]. становить суспільну небезпеку для оточуючих представником заявника не надано. Крім того відсутні будь які докази притягнення [PERSON] до адміністративної чи до кримінальної відповідальності. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного закладу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed