Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.08.2011\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, в якій Позивач просив суд визнати за ним право власності\~на житловий\~будинок з\~погосподарськими будівлями\~та спорудами\~за адресою: пров.\~Комарова, 4, с.\~Рубченки,\~Володарський\~р-н,\~Київська\~обл.,\~у порядку\~набувальної давності на підставі статті\~344 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Рішенням Володарського\~районного суду\~Київської області\~від 13.09.2011\~р.,\~залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.11.2015\~р., позовні вимоги були задоволені, визнано за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за зазначеною адресою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2016\~р. задоволено касаційну скаргу [PERSON], рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи ухвалою Володарського районного суду Київської області від 07.06.2016\~р. до справи залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 04.07.2016\~р. задоволено заяву представника Позивача та закрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області\~від 23.11.2016\~р.\~частково задоволено\~апеляційну скаргу\~Позивача,\~скасовано зазначену ухвалу Володарського районного суду Київської області, вирішення питання про закриття провадження\~у справі\~у звязку\~з відмовою\~представника Позивача\~від позову\~передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Надалі представником Позивача у суді першої інстанції клопотання про закриття провадження підтримано не було. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 03.01.2017\~р. відкрито провадження у зазначеній справі, призначено попереднє судове засідання на 11.01.2017\~р., відкладене за клопотанням Позивача на 25.01.2017\~р. Ухвалами суду від 25.01.2017\~р. справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.02.2017\~р., вирішено процесуальні питання за клопотаннями сторін. Ухвали суду від 03.01.2017\~р. та від 25.01.2017\~р. у подальшому були оскаржені в апеляційному порядку Позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] Після повернення матеріалів справи з Апеляційного суду Київської області з ухвалами від 18.04.2017\~р. та від 19.04.2018\~р., якими залишено в силі ухвали суду першої інстанції, судовий розгляд справи було призначено на 01.06.2017\~р., відкладений на 21.06.2017\~р., 19.07.2017\~р., 08.08.2017\~р. і 28.08.2017\~р. у звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, та за клопотаннями цих осіб, з причин, визнаних судом поважними. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 28.08.2017\~р. призначено судову почеркознавчу\~експертизу та,\~відповідно,\~зупинено провадження\~в справі\~до одержання висновку\~експертизи.\~Ухвалою суду\~від 14.12.2017\~р.\~провадження у\~справі було\~відновлено та\~призначено справу\~до судового\~розгляду на\~16.01.2018\~р.,\~відкладено за\~клопотанням представника\~Позивача на\~22.02.2018\~р. 22.02.2018\~р. у звязку зі зміною фактичних обставин Позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, в якій Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку,\~розташованого за\~адресою:\~пров.\~Комарова,\~4,\~с.\~Рубченки,\~Володарський\~р-н, Київська\~обл.,\~укладений 04.10.1997\~р.\~між [PERSON]\~та [PERSON] (т.\~3, а.с\~78-82). На обґрунтування зміни предмету позову та заявлених позовних вимог Позивачем зазначено, що 04.10.1997\~р. він сплатив власниці зазначеного будинку [PERSON] грошові кошти у сумі 3\~700,00\~грн. (що на той час були еквівалентні 2\~000,00 доларів США) та почав проживати у цьому будинку. Право власності [PERSON] не було оформлено належним чином, а тому не було правовстановлюючих документів для оформлення договору купівлі-продажу. Надалі [PERSON] померла, він зі своєю сімєю залишився проживати у будинку. Доньці [PERSON] [PERSON] було достовірно відомо про продаж йому будинку і про те, що він проживає у ньому на законних підставах, тому і не заявлялося жодних претензій стосовно права власності. Про місце проживання [PERSON] йому було відомо лише те, що вона живе в Житомирській області, відтак звязатися з нею не було жодної можливості. Таким чином, Позивач, починаючи з 1997\~року, відкрито безперервно володів спірним будинком та зі спливом 14\~років (у 2011\~році) звернувся до суду з вимогою визнати за ним право власності на цей будинок. Про відсутність претензій до нього як власника, на думку Позивача, свідчить той факт, що [PERSON], звертаючись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], про спірний будинок не згадувала та не просила видати на нього свідоцтво про право на спадщину. Договорів оренди або зберігання майна між Позивачем та померлою [PERSON] не укладалося, з самого початку він мав намір лише придбати цей будинок у власність. Протягом всього строку володіння та користування цим будинком ним було зроблено капітальну реконструкцію будинку, у 2011\~році на підставі рішення суду зареєстрував право власності на будинок та приватизував земельну ділянку. Крім того, спірний будинок було продано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2015\~р. Ухвалою суду від 22.02.2018\~р. розгляд справи у звязку із зміною предмету позову повернуто на стадію підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання на 26.03.2018\~р.;\~ухвалою суду\~від 26.03.2018\~р.\~замінено неналежного\~Відповідача (Рубченківську сільську раду Володарського району Київської області) на належного Відповідача ([PERSON]), залучено названу сільську раду до справи як третю особу, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~на 15.05.2018\~р., яке було відкладено за клопотанням представника Позивача на 06.06.2018\~р., в якому оголошено перерву до 01.08.2018\~р. для виклику свідків, відкладено на 11.09.2018\~р. та на 03.10.2018\~р.\~відповідно за\~клопотанням представника\~Позивача та\~у звязку\~із перебуванням судді у відпустці. У судове засідання 03.10.2018\~р. Позивач та його представник не зявилися, про дату, час та\~місце розгляду\~справи повідомлені.\~Представник Позивача\~03.10.2018\~р.\~надіслав до\~суду клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки він вчергове не може прибути в судове засідання, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Перед цим судові засідання за клопотанням представника Позивача вже відкладалися неодноразово (зокрема, 16.01.2018\~р., 15.05.2018\~р., 01.08.2018\~р.), а в судовому засіданні 06.06.2018\~р. оголошувалася перерва для виклику свідків\~також за\~клопотанням представника\~Позивача,\~допит більшості\~яких не\~відбувся через незабезпечення прибуття свідків і відкладення засідання за клопотанням представника Позивача та надалі за його клопотанням справа розглядалася судом 03.102018\~р. без його участі згідно з поданим клопотанням (т.\~3, а.с.\~271) за наявними матеріалами. У попередніх судових засіданнях представник Позивача [PERSON] зазначав, що [PERSON]\~мав намір\~придбати у\~[PERSON] (вона\~ж є\~[PERSON]), тому передав останній як завдаток гроші у сумі, що на той час була еквівалентна 2\~000\~тис. доларів США, про отримання яких [PERSON] написала розписку. Надалі він проживав зі своєю родиною в спірному будинку, оформити купівлю-продаж будинку не зміг, оскільки спочатку у власниці не було правовстановлюючих документів на будинок, а згодом втратив після її відїзду звязок, не знав точної адреси її проживання. За час проживання в будинку Позивача площа була збільшена з 27\~кв.м. до 51\~кв.м., а отримавши на підставі рішення суду 2011\~року, продав у 2015\~році цей будинок [PERSON], хоча залишався і далі проживати в цьому будинку, тому в процесуальних документах спірний будинок значиться як адреса місцяпроживання Позивача. Відповідач та\~її представник\~у судових\~засіданнях проти\~задоволення позовних\~заперечили у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому 26.03.2018\~р. (т.\~3, а.с.\~182-188), в якому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимоги [PERSON], заперечуючи, що [PERSON] (яка є бабусею Відповідача [PERSON]В.), а не [PERSON] (яку вони не знають), мала намір продавати спірний будинок.\~За твердженням\~Відповідача та\~її представника,\~[PERSON]\~передала цей\~будинок Позивачеві у користування, щоб останній за ним доглядав, поки вона буде у родичів, проте через вона рік померла. Після смерті [PERSON] (дочка власниці та мати Відповідача) прийняла у спадщину після [PERSON] усе належне їй майно. Тому Відповідач та її представник заперечують укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] (Позивач) та [PERSON] у виді розписки з невідомою їм особою, оскільки ця розписка підписана [PERSON], а не [PERSON]. Також у разі, якщо суд знайде підстави для задоволення позову, просять застосувати позовну давність. Представник третьої\~особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору, Рубченківської\~сільської ради\~Володарського району\~Київської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, заяв та клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило. У попередній судових засіданнях Рубченківський сільський голова [PERSON] вказав, що спірний будинок належав [PERSON] (даних на [PERSON] в сільській раді відсутні) на підставі договору з колгоспом. Також зазначив, що в 90-ті роки договір купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, будинку мав реєструватися в сільській раді та в БТІ. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору, [PERSON] у судові засідання\~жодного разу\~не зявлявся,\~судові повістки\~поверталися до\~суду без\~зазначення підстав їх невручення, проте, на переконання суду, названа третя особа про хід даної справи обізнаний, на що свідчить, зокрема, подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду від 03.01.2017\~р. про відкриття провадження в справі. При цьому жодної контактної інформації (реальної адреси його проживання, номерів телефонів тощо) суду не повідомляв. Судом було вжито заходів на встановлення місця проживання названої третьої особи: на запит суду Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила суд про зареєстровану адресу місця проживання гр.\~[PERSON] ([ADDRESS] 10.10.1989\~р. до тепер, т.\~2, а.с.\~186), за якою судом і здійснювалося його повідомлення, що підтверджено матеріалами справи. Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання третьою особою [PERSON] судових повісток, виходить також з обовязку особи зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання (стаття\~6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»), за адресою зареєстрованого\~місця проживання\~з особою\~ведеться офіційне\~листування та\~вручення офіційної кореспонденції (пункт\~7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016\~р. №\~207). З огляду на це обовязок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу її зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обовязком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції, невиконання особою такого обовязку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права і законні інтереси (стаття\~68 Конституції України). Крім того,\~суд у\~даному випадку\~керується практикою\~Європейського суду\~з прав\~людини, який неодноразово зазначав, що самі сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008\~р. у справі «Пономарьов проти України», заява №\~3236/03, стаття\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті\~10 ЦПК України). За загальним\~правилом частини\~першої статті\~223\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~ ЦПК\~України)\~неявка у\~судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Допитана в судовому засіданні 06.06.2018\~р. свідок [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], фізична особа-підприємець, повідомила суд, що проживає за названою адресою з 1992-1993\~р.р., з Позивачем має дружні стосунки, куми, з Відповідачем не знайома. Надала свідчення про те, що проживає в с.\~Рубченки з початку 1990\~років, власником сусіднього будинку (спірний будинок за адресою: пров.\~Комарова, 4) була тітка Таня, яка жила у цьому будинку кілька років, потім там жила родина [PERSON], які нібито придбали цю хату, оскільки тітка Таня була задоволена і показувала свідкові розписку, зміст якої остання не памятає. Сережа ([PERSON]) КАМазом вивозив речі тітки Тані, будинок після того змінився. Зараз у будинку ніхто не проживає. Третю особу [PERSON] знає її чоловік по роботі. Допитана в\~судовому засіданні\~06.06.2018\~р.\~свідок [PERSON],\~[INFO], проживає за адресою: [INFO], повідомила суд, що [PERSON] (родина Позивача) були її сусідами, коли вона проживала з 1996\~р. у с.\~Рубченки за адресою: пров.\~Комарова, 6, до цього у спірному будинку жила [PERSON], яка виїхала з будинку десь у 1996-1997\~р.р., її забрала дочка, а [PERSON] відвозив, а в хаті залишилися жити [PERSON] до тепер, але в нього дитина хвора, дружина на заробітках. З Відповідачем [PERSON] свідок особисто не знайома, але знає, що вона онука [PERSON]. Інші свідки зі сторони Позивача судом не допитувалися через неявку цих свідків та неявку Позивача і представника Позивача в судові засідання, а також подання представником Позивача клопотання про завершення розгляду справи (проведення судових дебатів) без його участі (т.\~3, а.с.\~270-271). Питання про допит Позивача як свідка та представника Рубченківської сільської ради після зміни Позивачем предмету позову перед судом не порушувалося, клопотань не подавалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників та допитаних свідків, надані ними у судових засіданнях, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, інші матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи дану справу, виходить з такого. Відповідно до підпункту\~9 пункту\~1 розділу\~XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в новій редакції, що набрала чинності з 15.12.2017\~р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в\~цивільних справах\~здійснюється відповідно\~до законів,\~чинних на\~час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті\~3 ЦПК України). З інформації Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області (т.\~3, а.с.\~181) судом встановлено, що спірний житловий будинок знаходиться за адресою: пров.\~Комарова, 4, с.\~Рубченки, Володарський\~р-н, Кивська\~обл., раніше (до 2008\~р.) адресою цього будинку\~було вул.\~Гагаріна,\~31,\~що в\~подальшому змінено\~на теперішню\~адресу на\~підставі рішення виконкому Рубченківської сільської ради від 27.05.2008\~р. №\~23 «Про упорядкування нумерації будинків». Зазначений спірний будинок належав [PERSON] за даними погосподарської книги\~Рубченківської сільської\~ради Володарського\~району Київської\~області, запис №\~117, яка була зареєстрована та постійна проживала в с.\~Рубченки з 28.06.1988\~р. до 13.10.1998\~р., коли вона виїхала в Житомирську область. При цьому за наявними матеріалами справи, в тому числі документами і довідками Рубченківської сільської ради, власниця цього будинку називається\~і [PERSON],\~і [PERSON]. Наведене підтверджується згаданою вище інформацією Рубченківської сільської ради (т.\~3, а.с.\~181), а також довідкою названої сільської ради від 02.08.2011\~р. №\~301 (т.\~1, а.с.\~11), витягом з рішення виконкому від 07.04.2000\~р. №\~11 (т.\~1, а.с.\~56), довідкою виконкому від 24.11.2000\~р. №\~204 (т.\~1, а.с.\~57), копіями договорів купівлі-продажу будинку між колгоспом «8\~Березня» та [PERSON] (т.\~1, а.с.\~198-199), копіями цього договору, вписаними від руки з виправленим імям замість «Тетяна» на «Францішка» (т.\~1, а.с.\~209-211). Проте за показами допитаних у суді свідків [PERSON], [PERSON] вони знали власницю спірного будинку і їх сусідку як «Тетяну». Разом з тим, правовстановлюючі документи (оригінали) [PERSON] на заначений будинок відсутні, про що нотаріус інформував Відповідача (т.\~1, а.с.\~213), право власності на цей будинок зареєстровано не було, що вбачається з копії технічного паспорту (т.\~1, а.с.\~6-8) та листа\~Комунального підприємства\~Київської обласної\~ради «Білоцерківське\~міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.05.2011\~р. №\~08673 (т.\~1, а.с.\~13). Судом не досліджуються як такі, що не належать до предмету доказування у даній справі (стаття\~77 ЦПК України), документи щодо обставин спадкування Відповідачем майна після смерті своєї мами [PERSON] та бабусі [PERSON], остання померла 27.10.1999\~р. (т.\~1, а.с.\~217), обсягу спадкової маси, наявності чи відсутності необхідних для цього правовстановлюючих документів тощо. Судом встановлено, Позивач [PERSON] зі своєю родиною з 1997\~року проживали у будинку, що знаходиться за адресою: пров.\~Комарова, 4, с.\~Рубченки Володарський\~р-н, Київська\~обл.,\~що підтверджено\~обома допитаними\~у суді\~свідками,\~копіями платіжних\~документів за сплату комунальних послуг (т.\~2, а.с.\~86-164; т.\~3, а.с.\~98-176), довідками Рубченківської сільської ради (т.\~1, а.с.\~10, 12; т.\~3, а.с.\~181). Ці обставини не заперечуються самими сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, відповідно до частини першої статті\~82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з розпискою [PERSON] від 04.10.1997\~р. (т.\~1, а.с.\~9) отримала від [PERSON] 3\~700\~грн., що на той час були еквівалентні 2\~000\~доларів США, в якості задатку за спірний будинок, який, як зазначено, після оформлення належних документів перейде у власність [PERSON] Водночас експертним шляхом встановити справжність підпису [PERSON] на вказаній розписці виявилося неможливим через обмежену кількість порівняльного матеріалу, наданого експертові, та його малоінформативність для проведення повного і обєктивного порівняльного дослідження (повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових екпертиз від 30.11.2017\~р. №\~18245/18246/17-32/18247/17-33) (т.\~3, а.с.\~42-44). У 1997\~році\~[PERSON]\~виїхала із\~с.\~Рубченки\~Володарського району\~Київської області до Житомирської області до своїх родичів (сімя Відповідача), при цьому Позивач допомагав їй виїхати з будинку і перевезти речі, що не заперечувалося учасниками справи і підтверджено показами свідків. Надалі Позивач листувався (принаймні один раз) з дочкою власниці спірного будинку [PERSON], що не заперечувалося самим сторонами в суді, тому не підлягає доказуванню (частина перша статті\~82 ЦПК України), а також підтверджується копією листа останньої до Позивача, що знаходиться в матеріалах справи (т.\~3, а.с.\~178-180), що вказує на те, що Позивач був обізнаний про адресу місця проживання [PERSON] та її спадкоємців. Разом з\~тим,\~не зважаючи\~на відсутність\~експертного підтвердження\~справжності підпису [PERSON] на розписці про отримання задатку за спірний будинок, суд вважає доведеним намір останньої продати, а Позивача купити цей будинок, а також про обізнаність родини померлої [PERSON] про такі плани, про що свідчить зміст згаданого листа [PERSON] (мати Відповідача) до [PERSON] (Позивач). Відповідно до частини другої статті\~220 ЦК України, на яку Позивач посилається як на підставу задоволення його позову після зміни предмету позову (т.\~3, а.с.\~81) якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, за розясненням, викладеним у пункті\~13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009\~р. №\~9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті\~220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей\~210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Аналогічні правові висновки викладені в Узагальненні судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ, оприлюдненому 24.01.2017\~р., зокрема стосовно аналізу окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних розяснень, викладених у названій Постанові Пленуму Верховного Суду України, а також у постановах Верховного Суду України від 19.06.2013\~р. у справі №\~6-49цс13, від 06.09.2017\~р. у справі №\~6-1288цс17, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015\~р. у справі №\~6-5374св15. Згідно з вимогами статті\~227 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963\~р., чинної на час перемовин Позивача з [PERSON] та її дочкою [PERSON] у період 1997-1999\~р.р. з приводу придбання ним спірного будинку, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин; договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. З огляду\~на це\~та наведені\~правові позиції\~Пленуму Верховного\~Суду України,\~зважаючи на обовязковість реєстрації договору купівлі-продажу будинку, положення частини другої статті\~220 ЦК України не застосовуються, а відтак правочин, який мав намір укласти Позивач, не може бути визнаний дійсним, тому у задоволенні позову слід відмовити. До того ж представником Відповідача вказано на необхідність застосування строку позовної давності до даних правовідносин. За визначенням статті\~256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті\~267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За вимогами статті\~253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті\~261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З огляду на встановлені обставини, в тому числі зі свідчень допитаних за клопотанням представника Позивача свідків, які надали суду покази, зокрема, про те, що Позивач перевозив речі власниці будинку [PERSON] на нове місце її проживання у Житомирській області, та копії зазначеного вище листа [PERSON] (мати Відповідача) до [PERSON] (Позивач), суд вважає, що останній був обізнаний у тому, де проживає [PERSON] та, надалі, її спадкоємці, а відтак, на переконання суду, мав можливість у межах строків позовної давності звернутися до суду за захистом своїх прав; доказів протилежного (того, що ним вживалися заходи до розшуку [PERSON] та/або її спадкоємців), Позивачем та його представником суду не надано. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті\~12 ЦПК України). З огляду на усі наведені обставини, враховуючи позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~2 частини другої статті\~141 ЦПК України з Позивача слід стягнути на користь Відповідача судові витрати за правову (правничу) допомогу згідно з їх розрахунком та платіжним документом (квитанцією), наданими Відповідачем (т.\~3, а.с.\~276-278), за виключенням витрат на участь у судовому засіданні та добових за 01.08.2018\~р., коли судове засідання не відбулося. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд виходь з критерію реальності адвокатських витрат, а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті\~41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №\~19336/04, п.\~269).

Outcome: approved