Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

В червні 2015 року БГК «Автомотолюбитель-1» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 6 листопада 2013 року сторони уклали договір оренди нежилого приміщення. За цим договором позивач передав у користування [PERSON] гаражний бокс, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати БГК «Автомотолюбитель-1» орендну плату в розмірі 600 гривень. Строк дії договору оренди нежилого приміщення був встановлений до 6 листопада 2014 року. Якщо жодна з сторін не вимагала його припинення, дія договору про-довжувалась на 1 рік. Починаючи з жовтня 2014 року відповідач припинив сплачувати орендну плату. Він не вимагав припинення договору оренди нежилого приміщення, тому дія цього договору продовжилась до 6 листопада 2015 року. Не зважаючи на це, [PERSON] про-довжив ухилятись від сплати орендної плати. 18 травня 2015 року позивач вручив йому пись-мове повідомлення про відмову від договору оренди нежилого приміщення. В той день дія цього договору припинилась. За період часу з жовтня 2014 року до 18 травня 2015 року у [PERSON] виник борг по сплаті орендної плати в розмірі 4460 гривень, сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 54 гривень 9 копійок та три проценти річних від простроче-ної суми в розмірі 1588 гривень 20 копійок. Крім того, відповідач ухилявся від повернення гаражного боксу. Тому у нього додатково виникла неустойка в розмірі 800 гривень. [PERSON] відмовляється добровільного повернути ці грошові кошти. Тому БГК «Автомотолюби-тель-1» просить суд стягнути з відповідача борг по сплаті орендної плати в розмірі 4460 гривень, суму інфляції за весь час прострочення в розмірі 54 гривень 9 копійок, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1588 гривень 20 копійок та неустойку в розмірі 400 гривень. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримують по-зов та просять суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що в орендованому гараж-ному боксі його довіритель зберігав автомобілі марки «Volkswagen Caddy» та «Toyota Auris». В жовтні 2014 року відбувся підпал цих транспортних засобів, внаслідок якого вони були знищені. Відпала необхідність у використанні гаражного боксу. Тому [PERSON] повідомив голову БГК «Автомотолюбитель-1» про те, що він не бажає продовжувати дію договору оренди нежилого приміщення. Починаючи з 6 листопада 2014 року у нього припинився обо-вязок сплачувати орендну плату. З огляду на це представник відповідача [PERSON] про-сить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задово-ленню з таких підстав. Встановлено, що 6 листопада 2013 року сторони уклали договір оренди нежилого при-міщення (а.с.8-9), за яким БГК «Автомотолюбитель-1» передав у користування відповідача гаражний бокс, а [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 600 гривень. Відповідно до ч.1 ст.763 ЦК України договір оренди укладається на строк, встановле-ний договором. Згідно з п.9 договору оренди нежилого приміщення строк його дії був встановлений з 6 листопада 2013 року до 6 листопада 2014 року. Як вбачається з п.12 цього договору, якщо одна зі сторін не вимагатиме його припинен-ня, договір автоматично продовжується на наступний рік. В матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] повідомив позивача про припинення договору оренди нежилого примі-щення. З огляду на це суд вважає, що дія цього договору була продовжена ще на рік до 6 лис-топада 2015 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є товаришем позива-ча. Йому відомо про те, що [PERSON] орендував гаражний бокс. Після того, як були спалені його автомобілі, відповідач розмовляв з кимось та повідомляв його про намір розірвати дого-вір оренди нежилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути під-тверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами до-казування. Згідно з ч.1 ст.654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випли-ває із звичаїв ділового обороту. Встановлено, що договір оренди нежилого приміщення був укладений в письмовій фор-мі. Тому розірвання цього договору може бути підтверджено будь-якими доказами, крім по-казань свідків. З огляду на це суд вважає, що показання свідка [PERSON] є недопустимим доказом. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія акту про пожежу (а.с.34), з якого вбачається, що 2 жовтня 2014 року відбувся підпал автомобілів відповідача, внаслідок якого вони були знищені. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета дока-зування. Встановлено, що підпал та знищення автомобілів не має жодного значення для ви-рішення питання про припинення дії договору оренди нежилого приміщення. Копія акту про пожежу від 2 жовтня 2014 року не містить інформацію, яка стосується предмета доказуван-ня. З огляду на це суд вважає, що цей письмовий доказ є неналежним. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справля-ється плата, розмір якої встановлюється договором оренди. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановленого договором. Згідно з ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, як вбачається з ч.1 ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитись від договору оренди, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що з жовтня 2014 року відповідач сплачував БГК «Автомотолюбитель-1» орендну плату. Тому 18 травня 2015 року позивач вручив [PERSON] письмове повідомлення про відмову від договору оренди нежилого приміщення. В той день дія цього договору припинилась. За період часу з жовтня 2014 року до 18 травня 2015 року у відповідача виник борг по сплаті орендної плати в роз-мірі 4460 гривень, суми інфляції за весь час прострочення в розмірі 54 гривень 9 копійок та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1588 гривень 20 копійок. Ці обстави-ни підтверджуються письмовим розрахунком, приєднаним до позову (а.с.11). [PERSON] відмовляється добровільно сплатити позивачу ці грошові кошти. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь БГК «Автомотолюбитель-1» належить стягнути борг по сплаті орендної плати в розмірі 4460 гривень, суму інфляції за весь час прострочення в розмірі 54 гривень 9 копійок та три проценти річних від простроче-ної суми в розмірі 1588 гривень 20 копійок. Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору оренди наймач зобо-вязаний повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно з ч.2 цієї статті якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймо-давець має право вимагати від наймача сплати неустойки в розмірі подвійної плати за корис-тування річчю з час прострочення. Зі змісту письмового повідомлення про відмову від договору оренди нежилого примі-щення (а.с.10 зворот) вбачається, що позивач просив [PERSON] звільнити гаражний бокс протягом 10 робочих днів. Останнім робочим днем, коли відповідач був зобовязаний повер-нути майно, було 29 травня 2015 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на під-твердження того, що в період часу з 30 травня 2015 року по 8 червня 2015 року, коли був складений позов, [PERSON] звільнив гаражний бокс. Тому у нього виникла неустойка в роз-мірі 400 гривень (600 / 30 * 10 * 2). Відповідач відмовляється добровільно сплатити БГК «Автомотолюбитель-1» неустой-ку. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути не-устойку в розмірі 400 гривень. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До них належать витрати на правову допо-могу. Згідно з ч.1 ст.88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуд-жує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що при предявленні позову БГК «Автомотолюбитель-1» сплатив грошові кошти в розмірі 243 гривень 60 копійок на оплату судового збору. Крім того, позивач ви-тратив грошові кошти в розмірі 2500 гривень на оплату правової допомоги. Ці обставини підтверджуються квитанцією №200 від 9 червня 2015 року (а.с.1) та платіжним дорученням №47 від 11 червня 2015 року (а.с.29). Позов задоволений на 94,20% ((4460 + 54,09 + 1588,20 + 400) : 6902,29 * 100%). З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути ви-трати на правову допомогу в розмірі 2355 гривень (2500 * 94,20% : 100%) та витрати на оп-лату судового збору в розмірі 229 гривень 47 копійок (243,60 * 94,20% : 100%).

Outcome: partial