Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 19.07.2003 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Перебуваючи в шлюбі у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони перестали вести спільне господарство, припинилися подружні відносини, кожен став проживати окреме життя по різним адресам. Данні обставини стали причиною того, що позивач вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як не бажає більше зберігати шлюб з відповідачем, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Судове засідання провести у її відсутність, у разі неявки відповідача до суду за викликом без поважної причини не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.(а.с.21). Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази, а саме поштове повідомлення з підписом відповідача. Будь-яких заяв, заперечень на спростування доводів викладених в позовній заяві до суду не надав. (а.с.20). На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши позовну заяву, врахувавши думку позивача викладену в заяві, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 липня 2003 року Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису № 5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 19.07.2003 року.(а.с.3). Від указаного шлюбу мають малолітню дитину доньку: [PERSON], [INFO] (що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого та виданого 20.02.2004 року Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису № 2. (а.с.6). Батьками дитини являються сторони по справі. Відповідно наданої до суду заяви позивача миритися вона не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від позивача до суду не надходило заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 551.20 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved