Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, висловлені ним в позовній заяві і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNКORX13410015 від 16 січня 2007 року у розмірі 29.464 грн. 84 коп. та судові витрати у розмірі 294 грн. 65 коп.. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просять суд в їх задоволенні відмовити, надав з цього приводу письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNКORX13410015 від 16 січня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2271,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та банком Договір, підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно до доводів, викладених позивачем у своїй позовній заяві, в зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 17.04.2014 року позивачем була нарахована заборгованість у розмірі 29464,84 грн. яка складається з наступного: Ш 1063,39 грн. - заборгованість за кредитом; Ш 9194,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Ш 36,24 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; Ш 17291,05 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; Ш штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). Ш 1379,28 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З доводами позивача, викладеними ним в позовній заяві та в судовому засіданні суд погоджується частково виходячи з наступного. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2271,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач також посилається на те, що заява [PERSON] разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком кредитний договір. Позивач посилається на те, що відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісію а також інші витрати згідно Умов. Позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим утворилася заборгованість на суму 29464,84 грн. виходячи з приведеного розрахунку. Суд не погоджується з позовними вимогами позивача у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна заява банку датована 08.05.2014 року, з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду у травні 2014 року, тобто за межами строку позовної давності. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості та поясненнями в судовому засіданні за вказаним кредитом останній платіж з боку відповідача мало місце 29 грудня 2009 року, який був зарахований лише на тіло кредиту. Відповідно до п. 5.5. вказаних Умов, наданих банком, встановлений термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, пені, штрафів терміном 5 років. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). По зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до змісту заяви позичальника від 16.01.2007 року, сторони домовилися про те, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період з « 21» по « 28» число кожного місяця (щомісячний платіж) у сумі 238,34 грн.. Суд встановив, що останній щомісячний платіж з боку відповідача мав місце 29.12.2007 року, після чого він перестав виконувати свої обов'язки і таким чином з 29.12.2009 року для позивача почався строк позовної давності для звернення з позовом до суду, який закінчується 29.12.2014 року (п'ять років відповідно до Договору та Умов). Суд вважає, що після того, як відповідач не сплатив банку черговий платіж по сплаті процентів та комісії для позивача починається строк позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України та роз'яснень Верховного Суду України. Початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, що випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, з дня , коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченого платежу. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та у строки, визначені договором і щомісяця платити відсотки за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення термінів повернення кредиту та відсотків за користування ним. Оскільки умовами договору передбачено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами і встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним моменту невиконання боржником терміну погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності по кожному черговому платежу починається з моменту порушення терміну його погашення. Таким чином, початок перебігу позовної давності для стягнення платежів за кредитом і відсотками необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань». Тобто у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів» Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом лише у травні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності для пред'явлення позову, проте позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 1063,39 грн., а в іншій частині позовні вимоги позивача виходячи з приведеного задоволенню не підлягають в зв'язку зі спливом строку позовної давності по вказаної ним заборгованості по процентам, заборгованості по комісії, пені та штрафів. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином суд вважає необхідним з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи позовні вимоги позивача задовольнити частково лише в частині стягнення основного боргу у розмірі 1063,39 грн. та судових витрат по справі пропорційно до задоволених позовних вимог, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial