Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП «Житомирстандарт» (далі - «ДП «Житомирстандарт», Позивач) звернулось до суду з позовом до Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів і дилерів, Генерального директора Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів і дилерів [PERSON] (далі - Відповідачі та /або Відповідач-1, Відповідач-2, відповідно), в якому просив винести рішення, яким захистити честь, гідність, ділову репутацію Позивача, шляхом визнання недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Позивача інформацію про те, що ТОВ «ДП «ЖИТОМИРСТАНДАРТ» є одним з порушників екологічного законодавства, викладену у коментарях ВААІД та генерального директора ВААІД [PERSON] на прес-конференції [INFO] року з приводу введення в Україні Євро-5. Зобов'язати Відповідачів в строк не пізніше п'яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вказану інформацію у той же спосіб, в який вона була поширена. Стягнути солідарно з Відповідачів на користь Позивача судовий збір у розмірі 2756 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [INFO] року о 16-05 год. на сайті Інтернет-видання AVTOUA.net в розділі «АвтоНовости» була розміщена стаття: «[INFO]) з посиланням на прес-службу Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів і дилерів. Дана стаття опублікована за результатами проведення [INFO] року прес- конференції з приводу введення в Україні Євро-5 за участю, зокрема, ВААІД в особі Генерального директора [PERSON], в якій було опубліковано інформацію, яка не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію Позивача, зокрема: «При этом в рамках системы реформирования системы сертификации ВААИД отмечает неудовлетворительную работу Министерства инфраструктуры. Одним из прецедентов, который вызвал глубокое беспокойство у ВААИД, является спешно организованная Министерством инфраструктуры рекомендация в конце декабря 2015 г. аккредитовать одного из нарушителей экологического законодательства - компанию ООО «ДП Житомирстандарт», факты нарушений по которому были представлены как участниками комиссии министерства, так и членами ВААИД.». Стаття схожого змісту була розміщена [INFO] року о 16-50 год і на сайті Інтернет-видання ГОЛОС НАРОДУ в розділі «Новини» було опубліковано статтю «[INFO]» ([INFO]) з посиланням на Інтернет-видання avtonews.autoua.net. У вказаній статті, зокрема, зазначено: «При этом в рамках системы реформирования системы сертификации ВААИД отмечает неудовлетворительную работу Министерства инфраструктуры. Одним из прецедентов, который вызвал глубокое беспокойство у ВААИД, является спешно организованная Министерством инфраструктуры рекомендация в конце декабря 2015 г. аккредитовать одного из нарушителей экологического законодательства - компанию ООО «ДП Житомирстандарт», факты нарушений по которому были представлены как участниками комиссии министерства, так и членами ВААИД.». Крім того, [INFO] року о 04-33 год. на сайті Інтернет-видання СЕГОДНЯ.ua в розділі «Экономика» за результатами вказаної конференції було опубліковало статтю «[INFO]), в якій міститься коментар Генерального директора ВААІД [PERSON], наданий на прес-конференції з приводу ведення в Україні Євро-5. Зокрема, в статті зазначено: «В то же время ВААИД выразило беспокойство по поводу организованной Министерством инфраструктуры рекомендации в конце 2015 года аккредитовать одного из нарушителей экологического законодательства - ООО ДП «Житомирстандарт». «Мы обратились с письмом к министру экономического развития с просьбой проверить информацию о нарушениях, и с ее учетом принять решение о возможности аккредитации этой компании», - сообщил гендиректор ВААИД.». Аналогічний коментар генерального директора ВААІД [PERSON] було опубліковано [INFO] року о 04год 40хв в Інтернет-виданні Odnako.su в розділі «Економіка» в статті «[INFO] [INFO] року о 10-00 год. в Інтернет-виданні BusinessUA в розділі «Транспорт та авто» в статті «[INFO] та [INFO] року о 10-44 год. в Інтернет-виданні Profi-forex.org в розділі «Економіка» в статті «[INFO]). Позивач зазначає, що інформація, висловлена Відповідачами є недостовірною та образливою, не підтверджена жодними доказами, Позивач до адміністративної чи кримінальної відповідальності за порушення вимог екологічного законодавства не притягувався. Так, позивач вказує, що порушення недоторканності його ділової репутації знайшло своє вираження у її приниженні шляхом розповсюдження недостовірної інформації про нього та про його діяльність. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у ній, та просив її задовольнити. Представник Відповідачів в судовому засіданні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що поширена на прес-конференції інформація сформована на підставі аналізу отриманих з офіційних джерел, а саме державного органу Мінекономрозвитку України та ДП «ДержавтотрансНДІпроект», відомостей щодо виданих сертифікатів на предмет їх відповідності нормам Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів». З посиланням на положення ч. 2 ст. 302 ЦК України зазначив, що оскільки така інформація отримана з офіційних джерел, вона додатковій перевірці на предмет її достовірності не підлягає, і в такому випадку її розповсюджувач не несе відповідальність в разі її спростування. Також вказав на те, що Відповідач-2 під час поширення оспорюваної інформації діяв від імені юридичної особи, виконуючи свої посадові (службові) обов'язки, а відтак, не є належним відповідачем у справі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до статті 10 «Свобода вираження поглядів» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, Протоколом № 14 від 13 травня 2004 року), яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року (набрала чинності в Україні 11.09.1997 року). Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Як слідує з матеріалів справи і судом встановлено, [INFO] року о 16-05 год. на сайті Інтернет-видання AVTOUA.net в розділі «АвтоНовости» була розміщена стаття: «[INFO]) з посиланням на прес-службу Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів і дилерів. Дана стаття опублікована за результатами проведення [INFO] року прес- конференції з приводу введення в Україні Євро-5 за участю, зокрема, ВААІД в особі Генерального директора [PERSON], в якій було опубліковано інформацію, наступного змісту: «При этом в рамках системы реформирования системы сертификации ВААИД отмечает неудовлетворительную работу Министерства инфраструктуры. Одним из прецедентов, который вызвал глубокое беспокойство у ВААИД, является спешно организованная Министерством инфраструктуры рекомендация в конце декабря 2015 г. аккредитовать одного из нарушителей экологического законодательства - компанию ООО «ДП Житомирстандарт», факты нарушений по которому были представлены как участниками комиссии министерства, так и членами ВААИД.». [INFO] року о 16-50 год. на сайті Інтернет-видання ГОЛОС НАРОДУ в розділі «Новини» з посиланням на Інтернет-видання avtonews.autoua.net. було опубліковано статтю «[INFO]» ([INFO]). У вказаній статті, зокрема, зазначено: «При этом в рамках системы реформирования системы сертификации ВААИД отмечает неудовлетворительную работу Министерства инфраструктуры. Одним из прецедентов, который вызвал глубокое беспокойство у ВААИД, является спешно организованная Министерством инфраструктуры рекомендация в конце декабря 2015 г. аккредитовать одного из нарушителей экологического законодательства - компанию ООО «ДП Житомирстандарт», факты нарушений по которому были представлены как участниками комиссии министерства, так и членами ВААИД.». [INFO] року о 04-33 год. на сайті Інтернет-видання СЕГОДНЯ.ua в розділі «Экономика» за результатами вказаної конференції було опубліковало статтю «[INFO]), в якій міститься коментар Генерального директора ВААІД [PERSON], наданий на прес-конференції з приводу ведення в Україні Євро-5. Зокрема, в статті зазначено: «В то же время ВААИД выразило беспокойство по поводу организованной Министерством инфраструктуры рекомендации в конце 2015 года аккредитовать одного из нарушителей экологического законодательства - ООО ДП «Житомирстандарт». «Мы обратились с письмом к министру экономического развития с просьбой проверить информацию о нарушениях, и с ее учетом принять решение о возможности аккредитации этой компании», - сообщил гендиректор ВААИД.». Аналогічний коментар генерального директора ВААІД [PERSON] було опубліковано [INFO] року о 04-40 год. в Інтернет-виданні Odnako.su в розділі «Економіка» в статті «[INFO] [INFO] року о 10-00 год. в Інтернет-виданні BusinessUA в розділі «Транспорт та авто» в статті «[INFO] та [INFO] року о 10-44 год. в Інтернет-виданні Profi-forex.org в розділі «Економіка» в статті «[INFO]). Вказані обставини відповідачем не заперечувались. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року роз'яснено, що під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. За ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року також зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно із ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оцінюючи за власним переконанням словосполучення, які вжиті в публікаціях, а саме: «ТОВ «ДП «Житомирстандрат» є одним з порушників екологічного законодавства», суд приходить до переконання про те, що воно є оціночними судженнями, оскільки не містить фактичних даних з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Автор коментаря не стверджує категорично про вчинення протиправних дій Позивачем, а лише припускає про можливість їх вчинення, ґрунтуючись на проведеному Відповдіачем-1 аналізу виданих сертифікатів на предмет їх відповідності вимогам Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів», що був здійснений з метою реалізації Відповдіачем-1 статутного напрямку своєї діяльності щодо участі у заходах, пов'язаних з обговоренням та розробкою питань щодо встановлення вимог сертифікації до автомобілів, запчастин, вузлів, агрегатів, додержання вимог якості, екологічної безпеки, застосування нових технологій сервісу та ремонту тощо.. Відповідно до ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Враховуючи вищезазначені положення норм матеріального права, суд дійшов висновку, що поширена інформація, не подана в формі фактичних тверджень (даних), є оціночним судженням, а тому не підлягає спростуванню та доведенню на її правдивість. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014 року змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було скасовано, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме, недостовірності поширеної відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, судом не встановлено сукупності усіх чотирьох обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, а тому підстави для визнання вказаної позивачем інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача, та відповідно, спростування її Відповідачами - відсутні.

Outcome: dismissed