Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

В січні 2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-044/392/2006 від 26.06.2006 року у розмірі 126948,42 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України разі у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що між позичальником, [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», перейменовано в АТ «ОТП Банк» 26.06.2006 року був укладений Кредитний договір № СL-044/392/2006, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 32 044,66 дол. США зі сплатою 12,0% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 32 044,66 дол. США. 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №CL-004/392/2006 від 26.06.2006 року. Таким чином, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ «ОТП Банк» втратив такі права. 26.09.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №5-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №CL-004/392/2006 від 26.06.2006 року. Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 09.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 369 823,63 грн. з яких: -заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 291 504,61 грн; -заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 78319,02 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1ст. 612 ЦК льного кодексу України. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 09.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 126 948,42 грн. Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 291504,61 грн. (сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту)) за період із 09.12.2017 року - 09.12.2020 року і складає 26260,81 грн. Нараховані інфляційні збитки на суму 291504,61 грн. (сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту)) за період із листопада 2017 року - жовтень 2020 року і складає 51567,17 грн. Нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою проведено на суму 291504,61 грн. (сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту)) за період із 09.12.2019 року - 09.12.2020 року і складає 49120,44 грн. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи викладене судом встановлено, що у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання останнім умов цього договору, а тому суд доходить висновку, що позивачем, на виконання вимогст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги та підлягають повному задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з Відповідача 20000,00 грн. в рахунок отримання правничої допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 2, 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу Позивачем було надано, договір про надання правової допомоги від 21.12.2019 року, заявку про надання правових послуг, акт прийому-передачі робіт, укладених між ТОВ «Вердикт Капітал» та ОА «Вердикт» з детальним описом наданих ОА «Вердикт» послуг, відповідно до якого визначено розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 20000,00 грн., а також платіжне доручення на суму 200000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним позов у частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн. теж підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved