Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В червні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 10 травня 2013 року в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №06. В шлюбі дітей немає. Із відповідачкою вони разом не проживають і не підтримують подружніх відносин протягом декількох місяців, спільного господарства не ведуть. Відповідачка не бажає жити разом, що є причиною розірвання шлюбу, тому він прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON], судові витрати стягнути в його користь з відповідачки. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати за його відсутності через виїзд на заробітки, позов підтримує, просить задовольнити, на примирення не погоджується. Не заперечує протии заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення про виклик сторін по справі до суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та Федорик (дошлюбне прізвище Савчин) [PERSON] уклали шлюб 10 травня 2013 року, який зареєстрували в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №06. В шлюбі дітей немає. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 цивільного кодексу України судовий збір слід стягнути з відповідачки [PERSON] \~ \~ \~ \~

Outcome: approved