Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2016 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дочкою повноліття. Проте, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан [PERSON] значно змінився. Оскільки, на час ухвалення рішення позивач здійснював роботи за разовими договорами в якості будівельника, мав мінливий, але стабільний дохід близько 3000 гривень на місяць. Проте, внаслідок зменшення заробітків за разовими договорами, позивач був змушений припинити таку діяльність та офіційно працевлаштуватись з 16 серпня 2016 року до ПП «Універсал-2006» на посаду інспектора охорони, де працює по теперішній час. Його заробітна плата становить 1500 гривень і є єдиним джерелом існування. У звязку з цим, позивач втратив можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, сплата аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно є завищеною та не враховує дійсного його матеріального становища. Саме тому [PERSON] просить змінити (зменшити) розмір та спосіб стягнення з нього аліментів згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2016 року з 1000 гривень щомісячно на ? частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не зявились. Позивач надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, подала письмові заперечення проти позову, які обґрунтувала тим, що щомісячно на утримання дочки [PERSON] вона витрачає понад 5000 гривень, що включає в себе витрати на повноцінне харчування, купівлю одягу, ліків, витрати на заняття дочки з репетиторами, заняття танцями тощо. Крім того, доводи [PERSON] з приводу того, що розмір його заробітної плати становить 1500 гривень є необґрунтованими, оскільки з 01 січня 2017 року мінімальний розмір заробітної плати становить 3200 гривень. До того ж невідомо чи робота на ПП «Універсал-2006» для позивача є основним місцем роботи чи за сумісництвом. Враховуючи, що на сьогоднішній день сума отримуваних [PERSON] аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Тому відповідач просила суд відмовити у задоволенні предявленого позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.5-6). У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм [PERSON] кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Тому, враховуючи зміст ст.181 та ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до положення ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] кодексу України передбачають підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження. Оскільки, зміст ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з положенням ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція викладена також у постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Як вбачається з копії трудової книжки, виданої на імя [PERSON], та копії довідки №177 від 06 вересня 2016 року, наданої ПП «Універсал-2006», позивач працює в ПП «Універсал-2006» з 16 серпня 2016 року і по теперішній час на посаді інспектора. Його щомісячна заробітна плата становить 1500 гривень (а.с.7-9,10). За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.1 та ч.2 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Проте, та обставина, що [PERSON] працює в ПП «Універсал-2006» спростовується довідкою керівника ПП «Універсал-2006» [PERSON], наданої на запит суду. З якої вбачається, що станом на 19 квітня 2017 року [PERSON] не працює в ПП «Універсал-2006» (а.с.45). Таким чином, на час розгляду справи в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] працює та має стабільний, регулярний дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у частці від заробітку. Зважаючи на викладене, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що сплата аліментів у вищезазначеному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. Крім цього, позивачем не зазначено будь-яких інших обставин, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя. За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тому суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру та зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання його дочки [PERSON] Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 10 лютого 217 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 640 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed