Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В січні 2017 р. [PERSON], [PERSON] звернулись з позовами до [PERSON] Вказували, що вони є, відповідно, батьком та дідусем малолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає, після розірвання шлюбу з матір'ю - відповідачем по справі. Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні позивачів з дитиною, незважаючи на рішення органу опіки та піклування, що унеможливлює виконання позивачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Крім того, [PERSON] не погоджується із рішення органу опіки стосовно присутності матері, днів та часу. Також зазначали, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дідусем - [PERSON] та бабусею - [PERSON] Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON], [INFO]. з батьком [PERSON], та дідусем - [PERSON]; визначити участь [PERSON] у такий спосіб: надати йому можливість систематичних побачень з донькою щовівторка та щоп'ятниці з 16:00 до 19:00 год; визначити участь [PERSON] у такий спосіб: надати йому можливість систематичних побачень з онукою щовівторка та щоп'ятниці з 16:00 до 20:00 год. без присутності матері. В судовому засіданні позивачі та представники позовні вимоги підтримали. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували. При цьому зазначали, що погоджуються із первісним рішення органу опіки та позивачами не надано доказів щодо порушення їх прав відповідачем. Представник органу опіки та піклування Миколаївської міської ради в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, вважав за необхідно вирішити питання згідно Висновку органу опіки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін та представників, суд встановив наступне. 08.07.2015 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. У сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] 08.11.2016 р. Ленінським районним судом постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. Шлюб між сторонами розірвано. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу донька [PERSON], 2015 р.н., залишилась проживати разом з матір'ю - [PERSON]. [PERSON] на обліку МОПЛ №1 та Миколаївському облнаркодиспансері не перебуває. Згідно характеристики Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] за місцем мешкання сусідами характеризується добре, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя не спілкується. Через перешкоди у спілкуванні з дитиною, згідно заяви [PERSON], рішенням виконкому Миколаївської міської ради був визначений порядок участі батька, [PERSON], у вихованні доньки, [PERSON], [INFO], надано йому можливість спілкування з дитиною щовівторка та щоп'ятниці з 15:00 до 18:00, в присутності матері дитини. У відповідності до ч.ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 152 СК України встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та право, зокрема, бабусі та дідуся на спілкування з онуком та право приймати участь у його вихованні. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків (а також бабусі та дідуся) у вихованні дитини. Крім того, відповідно до частин 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З`ясувавши фактичні взаємовідносини, які склались між сторонами по справі, суд дійшов висновку що між ними склались неприязні стосунки, через що відповідач не бажає спілкування позивачів із дитиною без її участі, наявні перешкоди з її боку, відсутність можливості домовленості між сторонами. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 06.04.2017 р. про участь батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON], виходячи з інтересів дитини, Орган опіки та піклування визначив участь батька [PERSON], у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], надавши йому можливість спілкуватися з донькою щовівторка та щоп'ятниці з 16:00 до 19:00 без присутності матері дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 31.05.2017 р. про участь дідуся [PERSON] у вихованні онуки [PERSON], виходячи з інтересів дитини, Орган опіки та піклування визначив участь дідуся [PERSON], у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], надавши йому можливість спілкуватися з онукою кожного четверга та суботи місяця з 16:00 до 18:00 у присутності матері дитини . Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачі мають право спілкуватись з малолітньою [PERSON], оскільки вони є батьком та дідусем дитини, однак позбавлені такої можливості через створення перешкод з боку відповідачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але не погоджується із графіком побачень, визначеним органом опіки та піклування, враховуючи вік дитини, кількість днів побачень на тиждень. Крім того, суд не може погодитись із позицією відповідача, оскільки визначений органом опіки первісно графік побачень не відповідає інтересам позивачів та дитини. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 157,158,159,263 СК України,

Outcome: approved