Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 15 жовтня 2013 року з позовом до [PERSON], відділу ДВС Вінницького РУЮ про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту звернувся [PERSON] Позов мотивований тим, що [PERSON] 17.03.2011 року придбав у [PERSON] автомобіль «Хонда-Сівік» днз [NUMBER] 2008 року випуску, що підтверджується договором купівлі - продажу автомобіля від 17.03.2011 року, посвідченого секретарем Луко-Мелешківської сільської Ради та довіреністю від 17.03.2001 посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу. Вказаний автомобіль позивач в березні 2013 року залишив на зберігання своєму родичу, що проживає в місті Одесі. Разом з тим, 01.05.2013 року в м. Коблево Миколаївської області зазначений автомобіль під керуванням [PERSON] зупинено працівниками ДАЇ та складено протокол огляду та затримання автомобіля в зв'язку з арештом, який накладений 16.03.2013 року відділом державної виконачої служби Вінницького районного управління юстиції та в подальшому 10.08.2013 року автомобіль зі штраф майданчику м. Коблево перевезено в м. Вінницю. Таким чином, позивач зазначаючи, що він є власником автомобіля «Хонда-Сівік» днз [NUMBER] 2008 року випуску, посилаючись на вимоги ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду з вимогою визнання власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту. Ухвалою суду від 03.02.2014 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача залучено ПАТ «Кредитпромбанк», [PERSON], ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] Ухвалою суду від 25.02.2014 до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено ПАТ «Фідобанк» як правонаступника ПАТ «СЕБ Банк». В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив його задоволити. На обґрунтування позову, крім викладених в ньому підстав, зазначив, що вказаний автомобіль придбаний ним у [PERSON] 17.03.2011 року шляхом укладення договору купівлі-продажу та видачею [PERSON] в тому числі і на його ім'я нотаріально посвідченого доручення. На час купівля вказаного автомобіля він перебував у заставі банку та позивач сплатив за вказаний автомобіль залишок коштів за кредитним договором, в зв'язку з чим, заставодержатель не заперечував щодо реалізації заставного майна, проте при купівлі-продажу вказаного автомобіля, [PERSON] з обліку в ДАЇ його не зняв, а [PERSON] - не поставив. В судове засідання повідомлений завчасно та належним чином про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON] щодо задоволення позову заперечив та в судовому засіданні пояснив, що на його виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу, в ході виконання якого накладено арешт на майно боржника «Хонда-Сівік» днз [NUMBER] 2008 року випуску. Підстав для визнання права власності на вказаний автомобіль за позивачем не має, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження власником спірного автомобіля є [PERSON] В судовому засідання третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] заперечила щодо задоволення позову та зазначила, що вказаний автомобіль, як власність боржника за виконавчим провадженням, має бути реалізований у встановленому законом порядку, а гроші розподілені між стягувачами. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» заперечила щодо задоволення позову, вважала його безпідставним та просила суд відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «ОТП Банк» щодо задоволення позову заперечила, зазначила, що ПАТ «ОТП Банк» є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні зі стягнення боргу з [PERSON] Боржник добровільно борг не погасив, а в ході примусового виконання рішень суду державним виконавцем виявлено майно боржника, а саме автомобіль «Хонда-Сівік». Вказаний автомобіль належить на праві власності боржнику, не перебуває в заставі, що свідчить про те, що він має бути реалізований в ході виконання, а гроші роз приділені між стягувачами. Крім того, зазначила, що позивачем не надано суду належних доказів, що підтверджують перехід права власності на вказаний автомобіль до [PERSON], що свідчить про безпідставність позову. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Фідобанк» в судове засідання, призначене на 08.04.2014 року, не з'явився. На адресу суду надав заяву та письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги визнає, просить справу розглянути у його відсутність та пояснює, що реалізація автомобіля відбулась зі згоди заставодержателя, оскільки кредит був погашений повністю. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та зведене виконавче провадження, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. З матеріалів зведеного виконавчого провадження № 38012642 про стягнення коштів з [PERSON] вбачається, що на виконанні у відділі ДВС Вінницького районного управління юстиції перебуває п'ять виконавчих листів зі стягнення з відповідача [PERSON] користь чотирьох стягувачів коштів на загальну суму 2520093,50 гривень. Вказане підтверджується виконавчим листом № 2-97/2011, виданим 07.07.2011 Вінницьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» коштів в сумі 557023,04 гривень на підставі рішення Вінницького районного суду від 01.06.2011 року; Виконавчим листом № 2-1755/2010 р. виданим Вінницьким районним судом 09.02.2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» коштів в сумі 47686,50 гривень на підставі рішення Вінницького районного суду від 26.10.2010 року; Виконавчим листом № 203/6604/2012 р. виданим Вінницьким районним судом 14.02.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 133720,93 гривень на підставі рішення Вінницького районного суду від 09.01.2013 року; Виконавчим листом № 2-2000/2010 р. виданим Вінницьким районним судом 01.06.2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» коштів в сумі 1191921,63 гривень на підставі рішення Вінницького районного суду від 29.12.2010 року; Виконавчим листом № 203/3363/12 виданим Вінницьким районним судом 02.10.2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 589741,40 гривень на підставі рішення Вінницького районного суду від 19.07.2012 року. З оглянутого виконавчого провадження суд встановив, що боржник з [PERSON] рішення судів про стягнення з нього заборгованості добровільно не виконує. Здійсненими в ході виконавчого провадження діями державним виконавцем встановлено, що за боржником [PERSON] зареєстрований автомобіль марки HONDACIVIC 1.8 I, 2008 року випуску, шасі № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який постановою державного виконавця від 05.03.2013 року оголошено в розшук, з накладенням арешту та оголошенням заборони на його відчуження. З протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 01.05.2013 року та акту № КР00408 від 01.05.2013 року вбачається, що спірний автомобіль затриманий. ( а.с. 9,10) Судом встановлено, що автомобіль марки HONDACIVIC 1.8 I, 2008 року випуску, шасі № [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вінницьким ВРЕР УДАЇ УМВС України у Вінницькій області. ( а.с. 12) Згідно вказаного свідоцтва автомобіль заборонено відчужувати через перебування його в заставі ВАТ «СЕБ Банк» на підставі кредитного договору від 17.04.2008, що вбачається з особливих відміток. Разом з тим, з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11.03.2014 року щодо боржника [PERSON] вбачається, що спірний автомобіль в заставі не перебуває, обтяжень не зареєстровано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює питання зняття арешту з майна, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позивач при зверненні до суду з вказаним позовом мав довести, що він є власником майна на яке накладено арешт. В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно наданих позивачем доказів, 17.03.2011 року між власником автомобіля [PERSON] (продавцем) та позивачем [PERSON], як покупцем, в простій письмовій формі укладено договір купівлі - продажу автомобіля HONDACIVIC 1.8 I, 2008 року випуску, шасі № [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER], згідно якого продавець зобов'язався передати автомобіль у власність покупцю, а покупець зобов'язався прийняти у власність вказане майно та сплатити обумовлену сторонами ціну за автомобіль в сумі 148000,00 гривень. Справжність підписів сторін засвідчена секретарем селищної ради ( а.с. 6-7). В цей же день, 17.03.2011 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність користуватися та розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним на праві власності відповідачеві автомобілем марки HONDACIVIC 1.8 I, 2008 року випуску, шасі № [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність видана терміном до 17.03.2016 року (а.с. 8). Таким чином, позивачем на обґрунтування позову та підтвердження того, що він є власником майна, надано суду одночасно два різних за змістом прав, що з них випливають, та правовою природою докази. Так, на підставі довіреності, як визначено ч. 1 ст. 244 ЦК України, здійснюється представництво. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Крім того, на підставі доручення повірений не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто. Згідно статей 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє. Відповідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На момент видачі [PERSON] довіреності на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним на праві власності відповідачеві спірним автомобілем, правовідносини торгівлі транспортними засобами, що були в експлуатації, регулювалися Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. № 1200. Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 3 ч. 1ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Пунктом 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, передбачено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах, копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску, акт приймання-передачі транспортних засобів, вантажна митна декларація на паперовому носії або електронна вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, договір фінансового лізингу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Довіреність є чинною і не скасованою. Також, суд звертає увагу на наявність одночасно не скасованої довіреності, виданої 17.03.2011 року [PERSON] довіреності на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на право керування та розпорядження спірним автомобілем та договору купівлі-продажу, що на думку суду підтверджує, що перехід права власності не відбувся, оскільки сторони договору купівлі-продажу не вчинили передбачених законом дій (зняття з обліку та реєстрація автомобіля новим власником), а лише нотаріально засвідчили довіреність на право розпорядження, що свідчить про відсутність наміру сторін щодо втрати одним права власності та набуття іншим (позивачем) права власності на автомобіль. Проаналізувавши вказані вище норми права та надані докази суд вважає, що видачу 17.03.2011 року [PERSON] довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, а також укладення договору купівлі-продажу автомобіля без відповідної державної реєстрації не можна вважати належними у розрізі закону доказами, що допускають перехід права власності до третіх осіб. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що договір купівлі - продажу підтверджує перехід права власності від відповідача до позивача, а сукупність прав та обов'язків наданих довіреністю не робить відносини власності правовідносинами, з усіма правовими наслідками, що випливають з цього. Довіреність не є договором купівлі-продажу, дарування чи будь-яким іншим договором, наслідком якого є законне отримання права власності. Отже, суд приходить до висновку, що на час накладення арешту на майно боржника автомобіль перебував у власності відповідача [PERSON], а тому підстави для задоволення позову щодо визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту відсутні. За вище викладених обставин позов не підлягає задоволення, що не позбавляє права позивача звернутися до суду за захистом своїх прав щодо повернення безпідставно отриманих коштів у визначений законом спосіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed