Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

До Василівського районного суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON], треті особи - Орджонікідзевський ДВС Запорізького МУЮ, [PERSON], про зняття арештів з заставленого майна. У позовній заяві зазначено, що 20 вересня 2007 року між ПриватБанком та [PERSON] укладено кредитну угоду №14.13390, за якою позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 200 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON] 24 вересня 2007 року уклали договір іпотеки №14.13390-01, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - комплекс будівель (інкубатор), а саме: гараж літ. «Г-1», загальною площею 55,9 кв.м., гараж літ «Д-1», загальною площею 22,2 кв.м., склад літ. «Е-1», загальною площею 279,8 кв.м., склад літ. «З-1», загальною площею 13,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 13 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ДВС Запорізького МУЮ Кавраською О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/311/672/2013 від 15.01.2013 року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 2312529,88 грн., судового збору в сумі 3275,83 грн., а всього 2315805,71 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки (номер запису обтяження 3827394 від 13.12.2013 р.) 01 липня 2010 року рішенням Василівського районного суду за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитною угодою №14.133390 від 20 вересня 2007 року в розмірі 1604352,58 грн. на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» з застосуванням процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для продажу заставленого майна зі збереженням цього майна в управлінні КБ «ПриватБанк» на період до його реалізації. На сьогодні з [PERSON] досягнуто згоду про добровільну реалізацію вищевказаного майна для погашення заборгованості за кредитом згідно з кредитною угодою №14.13390 від 20 вересня 2007 року. Для отримання можливості провести реалізацію майна з нього необхідно зняти накладені арешти. Таким чином, існування арешту на іпотечне майно, порушує права позивача як іпотекодержателя відносно реалізації предмета іпотеки при наявності фактів невиконання кредитних зобов'язань. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Четверик І.А. в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи при її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник Орджонікідзевського ДВС Запорізького МУЮ в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлені своєчасно. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена кредитна угода №14.13390, на підставі якої останній отримав кредит в сумі 200 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитній угоді, 24 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, предметом договору іпотеки є: нерухоме майно - комплекс будівель (інкубатор), а саме: гараж літ. «Г-1», загальною площею 55,9 кв.м., гараж літ «Д-1», загальною площею 22,2 кв.м., склад літ. «Е-1», загальною площею 279,8 кв.м., склад літ. «З-1», загальною площею 13,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52369265 від 01.04.2014 року, 07 лютого 2006 року зареєстровано обтяження ПАТ КБ «ПриватБанк»» нерухомого майна на підставі іпотечного договору №1907 від 24.09.2007 року. 01 липня 2010 року рішенням Василівського районного суду за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитною угодою №14.133390 від 20 вересня 2007 року в розмірі 1604352,58 грн. на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» з застосуванням процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для продажу заставленого майна зі збереженням цього майна в управлінні КБ «ПриватБанк» на період до його реалізації. 04 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ДВС Запорізького МУЮ Кавраською О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/311/672/2013 від 15.01.2013 року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 2312529,88 грн., судового збору в сумі 3275,83 грн., а всього 2315805,71 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки (номер запису обтяження 3827394 від 13.12.2013 р.) На сьогодні з [PERSON] досягнуто згоду про добровільну реалізацію іпотечного майна для погашення заборгованості за кредитом згідно з кредитною угодою №14.133390 від 24 вересня 2007 року. Для отримання можливості провести реалізацію майна з нього необхідно зняти арешт. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.6 ст.1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч.7 ст.7 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі статтями 3,4 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Іпотекодержатель має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж нерухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ст.ст. 589, 590, 592 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. Позивач як іпотекодержатель має першочергове право на реалізацію предмета іпотеки в разі порушення зобов'язання відповідно до умов договору іпотеки провести реалізацію предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язанням відповідача. Таким чином, арешт на іпотечне майно, накладений 04.12.2013 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ДВС Запорізького МУЮ Кавраською О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/311/672/2013 від 15.01.2013 року, порушує права позивача як іпотекодержателя щодо реалізації предмета іпотеки, існування зазначеного арешту унеможливлює проведення дій щодо реалізації іпотечного майна, в порядку, передбаченому чинним законодавством України, в тому числі позасудовим способом. Ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення з-під арешту нерухомого майна - інкубатора, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON], і знаходиться в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк», підлягають задоволенню.

Outcome: approved