Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та обґрунтовував його тим, що він є власником земельної ділянки площею 2,370 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0059 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогоспо-дарського виробництва, розташованої на території Вишеньківської сільської ради. На межі цієї земельної ділянки накладаються межі іншої земельної ділянки площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0153 з цільовим призначенням для ведення ін-дивідуального садівництва, яка належала [PERSON] Рішенням Бориспільського міськ-районного суду від 4 квітня 2014 року договір купівлі-продажу, на підставі якого вона на-була право власності на земельну ділянку, був визнаний недійсним. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] втратила право розпоряджатись земельною ділянкою. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року земельна ділянка була витребувана з володіння [PERSON] Не зважаючи на це 6 лютого 2016 року вона уклала з [PERSON] договір дарування, за яким [PERSON] відчужила в його власність земельну ділянку площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881300:03:001: 0153 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради. Тому [PERSON] просив суд визнати не-дійсним договір дарування та витребувати земельну ділянку з чужого незаконного воло-діння [PERSON] В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета позову (а.с.40): просить додатково скасувати рішення №2811607 від 6 лютого 2016 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0153 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Ви-шеньківської сільської ради. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольни-ти його. [PERSON] та [PERSON] не зявились у судове засідання. Вони неодноразо-во завчасно у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення відповідачам судових повісток (а.с.35, 36) та іншою поштовою кореспонденцією (а.с.43, 44, 91, 96, 97). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], пред-ставники Бориспільської РДА та управління Держгеокадастру в Бориспільському районі не зявились у судове засідання також. Вони неодноразово завчасно у встановленому по-рядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверд-жується розписками (а.с.37, 45, 46, 87, 88) та рекомендованими повідомленнями про вру-чення судових повісток (а.с.47, 89). На підставі ч.2 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідачів та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.38, 98). Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,370 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0059 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вишеньків-ської сільської ради. Ця обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земель-ну ділянку серії ЯА №223446 від 7 лютого 2005 року (а.с.12). З мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року (а.с.20 зворот) вбачається, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0153 з цільовим призначен-ням для ведення індивідуального садівництва, розташованої на території Вишеньківської сільської ради. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Однак рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 4 квітня 2014 року (а.с.20 зворот) договір купівлі-продажу, на підставі якого [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, був визнаний недійсним. Ця обставина свідчить про те, що вона перестала бути власницею земельної ділянки. Крім того, межі земельної ділянки площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881 300:03:001:0153 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, роз-ташованої на території Вишеньківської сільської ради, повністю накладались на межі земельної ділянки площею 2,370 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0059 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON] Тому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року (а.с.19-22) з володіння [PERSON] у власність позивача була витребувана земельна ділянка площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0153 з цільовим призна-ченням для ведення індивідуального садівництва, розташована на території Вишень-ківської сільської ради. Однак 6 лютого 2016 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір дару-вання (а.с.49-50), за яким вона безоплатно відчужила в його власність цю земельну ділян-ку. В той же день приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийняла рішення №28116007 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881 300:03:001:0153 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, роз-ташовану на території Вишеньківської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені части-нами першою пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Встановлено, що у звязку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу земель-ної ділянки у [PERSON] припинилось право власності на цей обєкт нерухомого май-на. Станом на 6 лютого 2016 року вона не мала права розпоряджатись земельною ділян-кою. Ця обставина свідчить про те, що укладений нею договір дарування суперечить ч.1 ст.319 ЦК України. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати не-дійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 6 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] Крім того, слід скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нота-ріального округу [PERSON] №2811607 від 6 лютого 2016 року про державну реєстра-цію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1002 га з кадас-тровим номером 3220881300:03:001:0153 з цільовим призначенням для ведення індивіду-ального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч.3 ст.388 цього Кодексу якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Встановлено, що у звязку з визнанням недійсним договору дарування та скасуван-ням рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] вважається таким, що заволодів цим обєктом нерухомого майна без жодної правової підстави. Крім того, він придбав земельну ділянки безвідплатно. З копії свідоцтва про народження №465295 від 12 січня 1980 року (а.с.83) та копії свідоцтва про зміну імені серії 1-БК №003352 від 27 липня 2007 року (а.с.84) вбачається, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON] Тому він не міг не знати про те, що право власності [PERSON] на земельну ділянку було припинено, та вона не мала право відчужувати цей обєкт нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] не є добросовісним набувачем. З огляду на це суд вважає, що з чужого незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON] належить витребувати земельну ділянку площею 0,1002 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0153 з цільовим призначенням для ведення інди-відуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради. Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обовяз-кового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»). Встановлено, що [PERSON] відчужила земельну ділянку у власність [PERSON] виключно з метою ухилення від виконання рішення Бориспільського міськрайон-ного суду від 11 січня 2016 року на шкоду [PERSON], який намагається відновити порушене право протягом майже 9 років. Такі дії є прямим порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що припинення такого порушення є додатковою, але не менш важливою підставою для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, витрати присуджуються позивачеві пропорційно до роз-міру задоволених позовних вимог. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частко-вому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1102 гривень 40 копійок (392,5 + 709,9). Ці обставини підтверджуються квитанціями №175 від 21 червня 2016 року та №122 від 5 липня 2016 року (а.с.11, 32). Предявлений ним позов задоволе-ний в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок (1102,40 : 2).

Outcome: approved