Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач та просить суд звільнити з-під арешту житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Апостолівського районного управління юстиції від 15.02.2002 р. у виконавчому провадженні № 02-10/2121. Позов обґрунтований наступними обставинами. 20.09.2002 року між [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського нотаріального округу Оксамитною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3032. Право власності на вказаний житловий будинок з надвірними побудовами 23.09.2002 року зареєстровано в Апостолівському БТІ в реєстровій книзі за № 52. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 915791 від 27.11.2009 року встановлено, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 0.1000 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. З технічного паспорту на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] встановлено, що вказаний будинок належить на праві приватної власності [PERSON] . З довідки КП Апостолівського БТІ від 25.09.2020 року № 2696/20 встановлено, що по відомостям інвентарної справи після проведеної інвентаризації 25.09.2020 року та реєстровим книгам станом на 01.01.2013 рік, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Оксамитною Н.В. за № 3032. Вказане також підтверджується відповідною домовою книгою. З витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.09.2020 року встановлено, що власником земельної ділянки за кадастровим № 1220310100:03:033:1036, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Рішенням № 54672190 від 20.10.2020 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки на вказаний будинок накладено арешт майна. Вищезазначене позбавляє права позивача розпоряджатися майном. Представник позивача [PERSON] [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав, відзив на позовну заяву не надав. Представник Апостолівського відділу державної служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області, направив заяву про розгляд справи в його відсутності, подання підтримують повністю. У судове засідання відповідач не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не надав, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20.10.2020 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1220310100:03:003:1036, у зв`язку з тим, що при проведенні державної реєстрації прав, встановлено заборону на об`єкт нерухомого майна, житловий будинок за адресою [ADDRESS] . п.п.6 ч.1, ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» арешт нерухомого майна (а.с. 31) З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 915791 від 27.11.2009 року встановлено, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 0.1000 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. (а.с. 18-19) З технічного паспорту на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] встановлено, що вказаний будинок належить на праві приватної власності [PERSON] . (а.с. 20-25) З довідки КП Апостолівського БТІ від 25.09.2020 року № 2696/20 встновлено, що по відомостям інвентарної справи після проведеної інвентаризації 25.09.2020 року та реєстровим книгам станом на 01.01.2013 рік, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Оксамитною Н.В. за № 3032. Вказане також підтверджується відповідною домовою книгою. (а.с. 30) З витягу з державного земельного кадастру про земельну діляку від 14.09.2020 року встановлено, що власником земельної ділянки за кадастровим № 122031010003:033:1036, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 26-29) Згідно інформації щодо права власності, інших речових прав, обтяження № 233379264 від 20.11.2020 року на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості щодо типу обтяження - арешт, що зареєстрований приватним нотаріусом Штефан В.В. 19.04.2007 року на підставі постанови № 02-10/2121 від 15.02.2002 року Апостолівського районного управління юстиції. З листа Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби від 10.11.2020 року № 36220/17.29-50 встановлено, що постанови державного виконавця № 02-10/2121 від 15.02.2002 року Апостолівського районного управління юстиції, якою накладено арешт майна вже не існує, оскільки відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, матеріали виконавчого провадження передано до архіву, які згідно номенклатури справ Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби зберігаються 3 роки та підлягають знищенню, тому немає можливості надати копії відповідних документів. З листа Приватного нотаріуса Штефан В.В. від 01.07.2021 року № 142/01-16 встановлено, що 19.04.2007 р. за № 4835504 приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В., було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, на підставі постанови Апостолівського районного управління юстиції № 02-10/2121 від 15.02.2002 року. Зазначила, що в 2007 р. накладення обтяжень на підставі постанов органів суду чи управління юстиції не було вчиненням нотаріальної дії та виконувалися нотаріусом лише як реєстратором, що мав доступ до Державних та Єдиних реєстрів МЮУ. Матеріали на підставі яких було виконано дану дію мали тимчасовий, а не тривалий термін зберігання. На підставі Актів про вилучення та знищення за 2014 та 2017 р. справи тимчасового зберігання за 2007 р знищено. (а.с. 64) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16\~Цивільного процесуального\~кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому що\~накладення арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном,і суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.

Outcome: approved