Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 14.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000. Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в національній валюті в сумі 200 817, 60 гривень, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14.06.2019 року згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом процентів у розмірі 20, 50 % річних. Також сторони досягли згоди, що за користуванням кредитними коштами понад встановлений договором строк, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі 27, 50 % річних. [PERSON] зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом місячної оплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 4 521, 00 гривень. День сплати ануїтетного платежу 14 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір платежу може змінитись у випадку зміни процентної ставки. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, з січня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені строки, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 21.11.2014 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, становить 192 810, 00 гривень, з яких: 179 436, 41 гривень - кредитна заборгованість, 13 373, 59 гривень - заборгованість по процентам. Сума заборгованості відповідача по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом, станом на 21.11.2014 року становить 2 709, 28 гривень, з яких: 1 643, 29 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту, 1 065, 99 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. 09.09.2014 року відповідачу було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості. Однак дана вимога була залишена без належного реагування. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року в розмірі 192 810, 00 гривень, з яких: 179 436, 41 гривень - кредитна заборгованість, 13 373, 59 гривень - заборгованість по процентам, та заборгованості відповідача по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом, яка станом на 21.11.2014 року становить 2 709, 28 гривень, з яких: 1 643, 29 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту, 1 065, 99 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позовній заяві, та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила, причини неявки не повідомлялось. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. По справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000, за яким банк зобов'язався надати позичальнику кредит в національній валюті в сумі 200 817, 60 гривень, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14.06.2019 року згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом процентів у розмірі 20, 50 % річних. (а.с. 5-11) Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року між сторонами було визначено графік погашення кредиту. (а.с. 7-8) Згідно п. 2. та п. 3. договору про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеною у правилах споживчого кредитування (оприлюднених у газеті «Голос України» № 85 (5085), 13 травня 2011 року із усіма змінами та доповненнями) пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит на умовах, встановлених у цього договорі та Правилах споживчого кредитування. Правила споживчого кредитування, після підписання сторонами договору, стають його невід'ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та правилах споживчого кредитування. Згідно п. 7.1. вказаного договору, за користуванням кредитними коштами понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 27, 50 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 3.1.Правил споживчого кредитування, банк має право вимагати від позичальника повернення всієї наданої йому суми кредиту згідно вимог договору та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному пунктом 5 Розділу і цих Правил, зокрема, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором строком більше ніж на 30 календарних днів. Згідно п. 4.1. Правил споживчого кредитування, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступних розмірах, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Встановлена цим пунктом пеня нараховується в наступному порядку: 1) пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування; 2) пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/365», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому банк може використати таке правило на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня від дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого договором. В забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року, відповідач надав в заставу позивачу рухоме майно - транспортний засіб: марка SSANG YOUNG, модель REXTON RX270XDI, рік випуску 2012, колір сірий, тип т/з - легковий універсал-В, номери агрегатів: кузов - [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER]. (а.с. 20-23) Згідно п. 5.1. та п. 5.2. Правил споживчого кредитування, у разі настання будь-якої з подій, вказаних у пункті 3.1.2. Розділу І правил, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Банк повідомляє позичальника про встановлення нового терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або кур'єром за адресою позичальника. ПАТ «УкрСиббанк» відповідачу було направлено вимогу про необхідність погашення кредитної заборгованості. (а.с. 27-32) Однак, вимога відповідачем залишена без належного реагування. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 91511595000 від 14.06.2012 року, заборгованість відповідача станом на 21.11.2014 року становить 195 519, 28 гривень, з яких: 179 436, 41 гривень - заборгованість по кредиту, 13 373, 59 гривень - заборгованість по процентам, 2 709, 28 гривень - пеня. (а.с. 12-17) Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його відповідність умовам договору про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року. Судом встановлено неналежне виконання відповідачем умов договору про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що 14.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000. Відповідач отримав кошти в кредит, зобов'язувався повернути їх, сплатити проценти, на умовах визначених договором, але взяті на себе зобов'язання не виконав, що підтверджується доказами, наданими позивачем. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за договором про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року відповідач не бажає, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на його користь згідно договору про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 91511595000 від 14.06.2012 року загальної суми заборгованості в розмірі 195 519 (сто дев'яносто п'яти тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 28 копійок, з яких: 179 436, 41 гривень - заборгованість по кредиту, 13 373, 59 гривень - заборгованість по процентам, 2 709, 28 гривень - пеня. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 955 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень 19 копійок. Враховуючи наведене,

Outcome: approved