Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки - [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 23.04.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаємопорозуміння та спільних інтересів, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, позивач та відповідач проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а тому позивач вимушений звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.10.2020 року у вказаній вище справі відкрито провадження та вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. На адресу суду подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив здійснювати розгляд справи у його відсутності. В судове засідання відповідачка не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. На адресу суду подала заяву, згідно якої позов визнала в повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи у її відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 23.04.2010 року було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а/з № 467). Сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] що підтверджуються копіями свідоцтв про народження (а/з № 2742, а/з № 1129) Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно пояснень викладених в позовній заяві, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені через відсутність взаємопорозуміння, наразі позивач та відповідач проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а тому позивач вважає, що подальше життя з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та відповідача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved