Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»», про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни від 12.03.2021 року №13219 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що про вчинення виконавчого напису їй раніше відомо не було, оскільки даний виконавчий напис не отримувала ні від нотаріуса, ні від стягувача. Окрім того позивач вказує, що від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»» вона ніяких повідомлень чи вимог (претензійних листів) з приводу заборгованості не отримувала. При цьому, не має заборгованості перед фінансовими установами, зокрема, перед відповідачем, а про наявність оспорюваного виконавчого напису стало відомо лише в ході виконання останнього. В зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду та просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни від 12.03.2021 року №13219 таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати. Згідно ухвали суду від 30.08.2021 року в якості забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №13219 від 12.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»» заборгованості в розмірі 34760,00 грн. Згідно з ухвалою судді від 30.08.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, натомість від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Головкіна Я.В. та приватний виконавець Банадига В.В. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини дванадцятої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, … можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Таким чином, в розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна. Відповідно до п. 12 ст. 28 ЦПК України - позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Так, 26.07.2021р. позивачка дізналась, що приватним виконавцем Банадигою Володимиром Васильовичем 22.07.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Як вбачається з зазначеної постанови приватного виконавця Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження № 66180828 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни (далі - Третя особа) № 13219 від 12.03.2021 р. Так, виконавчий напис № 13219 від 12.03.2021 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, яке як наслідок, призвело до неправомірного провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису, та про здійснення виконавчого провадження щодо позивачки. По-перше, відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. П. 2 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Оскільки позивачка такої вимоги не отримувала, до вказаних матеріалів також не долучено такої вимоги і доказів її направлення на її адресу, вважаю, що на підставі документів, наданих Відповідачем Третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону, враховуючи той факт, що позивачка не отримувала претензій про сплату боргів, а також не отримувала жодних повідомлень чи документів, що стали підставою про вчинення виконавчого напису та стягнення з мене коштів. По-друге, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Слід також зазначити, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрала законної сили 22.02.2017 р., постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався. В силу ч.1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що складається з 908 грн., які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви, а також 454 грн. - при подачі заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом, а в загальному розмірі 1 362 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved