Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

В травні 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-16) до відповідача Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації), третя особа: [PERSON] , в якому просив суд: - визнати позивача користувачем місця поховання матері [PERSON] яка похована на Пуща-Водицькому кладовищі ділянка [NUMBER] ; - зобов`язати відповідача видати позивачу, як користувачу місця родинного поховання свідоцтво про поховання [PERSON] , яка померла [INFO] та була похована [INFO] на Пуща-Водицькому кладовищі ділянка [NUMBER] (адреса: [ADDRESS] ); - стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яку було поховано на території Пуща-Водицького кладовища, що знаходиться у [ADDRESS] . Організацією та оформленням похованням матері займався особисто позивач та його знайома - третя особа. На місці поховання матері був встановлений пам`ятник, та облаштовано місце під родинне поховання. [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , яка за життя визначила місце свого поховання на території Пуща-Водицького кладовища біля могили матері. Позивач звернувся до відповідача з заявою про намір укласти Договір-Замовлення на організацію та проведення поховання. Проте під час збирання документів було виявлено відсутність запису про поховання [PERSON] у Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих Пуща-Водицького кладовища, а також розбіжності між фактичним місцем поховання його матері та інформацією зазначеною у свідоцтві про поховання, відповідно до якого користувачем місця поховання є третя особа. Листом № 345 від 16 березня 2021р. відповідачем було відмовлено у організації поховання, у зв`язку з вказаними розбіжностями, а внесення виправлень в Книгу реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян не допускається. Також позивач звертався до відповідача з вимогою внести виправлення або видати нове свідоцтво про поховання, однак йому було повторно відмовлено з тих самих підстав. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права. 14 травня 2021р. ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 28 травня 2021р. на адресу суду надійшли письмові пояснення на позов від третьої особи (а.с. 95, 96), відповідно до яких підтвердила факт поховання на території Пуща-Водицького кладовища матері позивача. Також зазначила, що на прохання позивача допомагала йому в організації поховання. За його дорученням отримувала свідоцтво про смерть його матері - [PERSON] та передала отримані документи до бюро ритуальних послуг. Окрім того, вказала, що є користувачем двох поховань на території Пуща-Водицького кладовища, які розташовані на ділянці [NUMBER] де поховані її донька та мати, а могила покійної [PERSON] знаходиться на ділянці № 1, але далі. Вважає, що розбіжності в Свідоцтві про поховання матері позивача є опискою, яка була допущена відповідачем, оскільки вона ніколи не була користувачем місця поховання матері позивача, який весь час опікується та утримує могилу своєї матері. 11 червня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 103, 104), в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, наголошуючи, що в розумінні положень ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» позивач не є користувачем місця поховання, оскільки відповідно до свідоцтва про поховання [PERSON] , користувачем місця поховання ділянка № 1, ряд № 5 , місце № 1 на Пуща-Водицькому кладовищі є [PERSON] , яка здійснила прихорон померлої [PERSON] .. У Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян відсутній запис про поховання матері позивача, яка померла [INFO] , а також відсутні записи щодо встановлення намогильної споруди та просив розглядати справу без участі представника. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24, 25). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 26). [INFO] померла рідна сестра позивача - [PERSON] (а. с. 31). Згідно з Актом № 5 обстеження місця поховання від 07 червня 2021р., складеного уповноваженими особами відповідача, на ділянці № 1 Пуща-Водицького кладовища похована [PERSON] та [PERSON] . Місце поховання - подвійне, має облаштування - два пам`ятники, металеву огорожу (а.с. 107). Відповідно до Акту № 6 обстеження місця поховання від 07 червня 2021р., складеного уповноваженими особами відповідача, на ділянці № 1 Пуща-Водицького кладовища наявна намогильна споруда у виді пам`ятника « [PERSON] » (2005), залізобетонне огородження (цоколь). Записи в Книзі обліку намогильних споруд та в Книзі поховань померлих - відсутні (а.с. 108). Судом встановлено, що в січні 2021р. позивач звернувся до відповідача щодо укладення Договору-замовлення з метою здійснення підпоховання урни з прахом померлої сестри до могили матері, проте отримав усну відмову у зв`язку з виявленими недоліками. 10 березня 2021р. позивач повторно звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо наміру укласти Договір-замовлення на організацію та проведення підпоховання урни з прахом померлої сестри. 16 березня 2021р. позивач отримав від відповідача лист № 345 про відмову, оскільки відповідно до свідоцтва про поховання, реєстраційний № [NUMBER] , що видано 18 серпня 2005р., [PERSON] похована на ділянці [NUMBER] на території Пуща-Водицького кладовища, користувачем місця якого є третя особа, окрім того у Книзі реєстрації поховань померлих відсутній запис про поховання [PERSON] , як і запис про встановлення намогильної споруди. 08 квітня 2021р. позивач направив заяви відповідачу про проведення обстеження місця поховання [PERSON] , про внесення запису до Книги реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян Пуща-Водицького кладовища, а також про видачу свідоцтва про поховання матері як користувачу місця поховання, оскільки це відноситься до повноважень відповідача. 14 квітня 2021р. листом № 521 відповідач повідомив, що виправлення в Книзі реєстрації та внесення будь-яких змін не допускаються, а також про відсутність законних підстав для проведення огляду поховань. 07 квітня 2021р. позивач звернувся до Національної поліції України в м. Києві, Оболонського Управління поліції з приводу порушених його особистих прав та прав його покійної сестри. 21 квітня 2021р. Листом № 17824/125/51-2021 Оболонським Управлінням поліції НП України ГУНП у місті Києві про розгляд заяви та Довідку ВП Оболонського УП ГУ НП у місті Києві про результати перевірки по заяві ЄО № 17824 від 07 квітня 2021р. відповідно до якої працівниками поліції під час відвідування Пуща-Водицького кладовища в присутності охоронців даного кладовища, було встановлено наявність могильної споруди (пам`ятника) на якому міститься наступне: лицьова сторона - викарбувано фото жінки та напис « [PERSON] [INFO], пам`ятаємо, любимо, сумуємо. Діти». На тильній стороні наявний малюнок двох квіток та напис « [PERSON] [INFO]». Периметр поховання облаштовано плиткою чорного кольору та помітно, що місце поховання доглянуте Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. За бажанням одного з родичів, визначених у ч. 5 ст. 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Пунктом 2.11. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003р. № 193, кожне поховання та перепоховання реєструється в спеціальній Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян. Запис до Книги реєстрації здійснюється в алфавітному порядку, за роками, у цілому по кладовищу чи, де це необхідно, окремо за кожним сектором. Усі графи Книги реєстрації обов`язково заповнюються чорним або фіолетовим чорнилом. Виправлення написаного в Книзі реєстрації не допускається. Книга реєстрації має бути прошнурованою, пронумерованою та скріпленою печаткою. Книга реєстрації зберігається на кладовищі постійно, а в разі ліквідації кладовища - передається на зберігання до архіву органу місцевого самоврядування. Для забезпечення ведення Книги реєстрації в населеному пункті визначається конкретний Виконавець. Після здійснення поховання Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання видається відповідне свідоцтво про поховання, яке дає право на встановлення намогильної споруди в межах могили, вирішення питання про проведення підпоховання, облаштування місця поховання, здійснення інших дій, які не суперечать чинному законодавству. У відповідності до положень ст. 25 зазначеного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Судом встановлено, що фактичне місце поховання матері позивача, яка похована на Пуща-Водицькому кладовищі є ділянка [NUMBER] . Також судом встановлено, що в свідоцтві про поховання матері позивача реєстраційний № [NUMBER] допущена описка в частині зазначення користувача місця поховання та місцезнаходження місця поховання матері позивача на вищезазначеному кладовищі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,0 грн. .

Outcome: approved