Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 26.11.2020 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений сторонами та зареєстрований 14.12.2019 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 54; відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 2). На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що між нею та Відповідачем 14.12.2019 р. було зареєстровано шлюб; спільних дітей подружжя не має, спільне життя з Відповідачем не склалось. За час спільного проживання зрозуміла, що в них зовсім різні погляди на шлюб та сім`ю, через постійні непорозуміння вони стали чужими людьми один одному та втратили почуття любові і поваги один до одного. На тепер сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, сім`я існує лише формально, подальше сумісне життя Позивач вважає неможливим (а.с. 1-2). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 21.01.2021 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву та призначено підготовче судове засідання на 24.02.2021 р. (а.с. 14-15), відкладене через неявку учасників справи та відсутність підтвердження щодо повідомлення всіх учасників справи про засідання суду на 15.03.2021 р., надалі знято з розгляду на підставі наказу в.о.голови суду від 12.03.2021 р. № 4-АС через встановлення карантинних обмежень у зв`язку з виявленням у суді підтвердженого випадку захворювання на COVID-19, підготовче судове засідання призначено на 06.04.2021 р. Ухвалою суду від 06.04.2021 р. за заявою Позивача (а.с. 32) подружжю надано строк для примирення один місяць та, відповідно, зупинено провадження у цивільній справі до закінчення визначеного судом строку для примирення (а.с. 33-34). Ухвалою суду від 17.05.2021 р. поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 01.06.2021 р. (а.с. 37), відкладене на 17.06.2021 р. через неявку учасників справи та відсутність підтвердження повідомлення всіх учасників про засідання суду. Ухвалою суду від 17.06.2021 р. призначено судовий розгляд справи на 29.06.2021 р. (а.с. 49-50), відкладений через неявку учасників справи, зокрема Відповідача, на 27.07.2021 р. У судове засідання 27.07.2021 р. Позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 57); до суду 17.06.2021 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та залишити (відновити) їй прізвище « [PERSON] », проти заочного рішення не заперечує (а.с. 46). Відповідач у судове засідання 27.07.2021 р. повторно не з`явився, про розгляд справи, дату, час і місце судових засідань повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13), судові повістки поверталися з відмітками «за зазначеною адресою не проживає», «адресат відсутній» (а.с. 28-29, 39-40, 47, 58-59), а також телефоном (а.с. 26) та в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошень про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (зокрема, а.с. 52, 60-61). За наведених обставин Відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (пункт 4 частини восьмої, частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, в тому числі наявність згоди Позивача, викладеної в заяві про розгляд справи без її участі (а.с. 46), визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 14.12.2019 р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.12.2019 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 54 від 14.12.2019 р.; Позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 5). Як зазначено Позивачем у позові та не спростовувалося Відповідачем, який відзиву із запереченнями проти позову не подавав, дітей від шлюбу сторони не мають, спільне життя сторін не склалось, через постійні непорозуміння вони стали чужими людьми один одному та втратили почуття любові і поваги один до одного; на тепер сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, сім`я існує лише формально (а.с. 1). В Україні шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 51 Конституції України, статті 24, 56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті 104, частина третя статті 105, стаття 110 Сімейного кодексу України). За статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України). Зогляду на викладене та зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин сторін, суд дійшов до висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим і свідомим, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи, що подружжю за клопотанням Позивача надавався строк для примирення (згадана вище ухвала суду від 06.04.2021 р., а.с. 33-34), суд бере до уваги роз`яснення пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» про те, що в разі, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. За правовою позицією, що неодноразово викладалася в постановах Верховного Суду, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків; позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (зокрема, постанови Верховного Суду від 08.11.2018 р. у справі № 569/458/18, від 11.11.2020 р. у справі № 369/7035/18 тощо). Європейський суд з прав людини, практику якого суд застосовує як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), щодо права на приватне та сімейне життя неодноразово наголошував, на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя; відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні (зокрема, пункт 61 рішення ЄСПЛ від 29.04.2002 р. у справі «Прітті проти Сполученого Королівства», заява № 2346/02, пункт 126 рішення ЄСПЛ від 12.06.2014 р. у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії», заява № 56030/07). З огляду на усе викладене вище суд вбачає наявними підстави для задоволення позову і розірвання шлюбу, відновивши Позивачеві дошлюбне прізвище « [PERSON] » згідно з викладеним у позовній заяві та в окремій заяві клопотанням (а.с. 2, 46). На підставі імперативних приписів статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України). Відповідно до статей 24, 55, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved