overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON] [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2-2094 виданого 30.12.2008 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини:[PERSON] [INFO] в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 22.10.2008 року та до повноліття дитини . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON] [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2-242/1999 виданого 26.02.2001 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини:[PERSON] [INFO],в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 17.03.1999 року та до повноліття дитини . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON] [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2-265/11 виданого 17.11.2011 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей:[PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 13 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 21.01.2011 року та до повноліття дітей . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON] , [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2-291 від 28.03.2006 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] [INFO] в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 13.01.2006 року та до повноліття дитини . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON], [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2/306/220/13 від 22.08.2013 року Свалявським районним судом Закарпатської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] [INFO] , в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 15.01.2013 року та до повноліття дитини . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON] [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2-309 виданого 04.03.2010 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей:[PERSON] [INFO], [PERSON] в розмірі 13 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 16.01.2009 року та до повноліття дитини . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Старобешівського районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина [PERSON] [INFO], до виконання ним майнових зобов'язань у строки, передбачені чинним законодавством. Подання обґрунтоване посиланням на те, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2-363/2001 виданого 19.02.2001 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини:[PERSON] [INFO],в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з 29.01.2001 року та до повноліття дитини . На даний час борг не сплачений. Боржник відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Представник Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з*явився,надав заяву де підтримав подання та наполягав на його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Разом з тим, ВДВС не надало будь-яких доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, існування у нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту. За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed