Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В серпні 2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], яким просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 61 390 грн. 19 коп. Свої вимоги мотивували тим, що 25.05.2006 р. відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, вона свої зобов'язання не виконала, в зв'язку з чим станом на 30.06.2017 р. утворилась заборгованість за кредитом. Відповідач проти позову заперечував, оскільки за вказаним кредитним договором з відповідача вже було стягнуто заборгованість на підставі Судового наказу від 06.11.2008 року; з умовами та правилами надання банківських послуг він не був ознайомлений ним вони не підписувались, нарахування пені є неправомірним, оскільки договір не передбачав нарахування таких штрафних санкцій, стягнення відсотків є неправомірним, оскільки із видачею судового наказу між сторонами припинились правовідносини по кредиту, до того ж дія картки, а отже і договору між сторонами - до травня 2009 року, після чого боржник не отримувала коштів, а відповідно не продовжувала строк дії договору. Також відповідач подав заяву про відмову у позові у зв'язку із застосуванням строків позовної давності. Дослідивши надані учасниками справи докази, суд виходить з такого. 25.05.2006 р. між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»), був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 36,00 % на рік на залишок заборгованості, а також зобов'язувалась сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 8.6 Договору у випадку порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш, ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобов'язання перед кредитодавцем належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 30.06.2017 р., заборгованість відповідача складає 61 390 грн. 19 коп., а саме: 8 982 грн. 06 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 49 008 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 899 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова) . Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник - ПАТ КБ «Приватбанк») 25.05.2006 року надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на кредитній картці, погашення якого повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів зі строком дії картки до травня 2009 року. Згідно Судового наказу, виданого Ленінським районним судом 06.11.2008 року, вбачається, що з відповідача на користь Банку було стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 12 020 грн. 30 коп., чим встановлений новий строк виконання зобов`язання в повному обсязі за договором (а.с.47), після чого кредитодавець має право на стягнення грошової суми відповідно до ст.625 ЦК України. На виконання рішення суду, відповідач здійснював, до 23.08.2013 року, погашення кредитної заборгованості (не в повному обсязі та не регулярно), що свідчить про визнання ним боргових зобов'язань та перериває строк позовної давності, після чого відлік цього строку починається спочатку, та остаточно сплинув у серпні 2016 року, в той час як ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до відповідача із даним позовом лише 07.08.2017 року. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальний строк, в межах якого сторона може звернутись до суду про захист свого права (позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК). Для окремих видів вимог, в тому числі і щодо стягнення неустойки, законом встановлена спеціальна позовна давність в один рік (стаття 258 ЦК). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 267 ЦК). У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а після переривання перебіг позовної давності починається заново. Умовою застосування позовної давності є заява сторони у спорі (частина 4 статті 267 ЦК). Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що позивачем пропущено строк для звернення із даним позовом, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed