Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, свої вимоги мотивувала тим, що їй згідно державного акту на право власності належить земельна ділянка, що розташована в Шкарівській сільській раді Білоцерківського району Київської області. У вказаному акті було допущено технічну помилку, а саме замість прізвища «[PERSON]» записано «[PERSON]» внаслідок чого остання позбавлена права розпоряджатися нерухомим майном. Заявниця просила суд встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,8728 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], виданий на ім'я «[PERSON]» дійсно належить [PERSON], [INFO] В судове засідання заявник не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить провести судовий розгляд у її відсутність, заявлені вимоги підтримала. В судове засідання заінтересована особа свого представника не направила, заяв чи клопотань до суду не надсилала, ставлення до заяви не висловила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1ст.257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що 18 жовтня 2005 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]), площею 1,8728 га, яка розташована в сільській раді Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером [NUMBER]. У вказаному акті було допущено технічну помилку, а саме прізвище заявниці «[PERSON]» було записано як «[PERSON]», внаслідок чого остання позбавлена права розпоряджатися нерухомим майном. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зверталась до міськрайонного управління Держгеокадастру із заявою про виправлення помилки в прізвищі, однак листом № 514/121-17 від 20.09.2017 року їй було відмовлено. Встановлення даного факту заявниці необхідно для підтвердження неоспорюваного права власності на земельну ділянку. Вирішуючи по суті заяву суд виходить з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Як вказано в роз'ясненнях наданих в п.12 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Та обставина, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 18 жовтня 2005 року, належить заявниці [PERSON] підтверджується: - копією паспорта (а.с. 9-10); - копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 11); - копією листа від міськрайонного управління Держгеокадастру № 514/121-17 від 20.09.2017 р. (а.с. 8). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у Державному акті право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] допущено описку в написанні прізвища [PERSON], яке зазначено як «[PERSON]» замість вірного прізвища «[PERSON]», тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Заявницею доведено викладені в заяві обставини, а тому заяву слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved