Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В червні 2016 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 вересня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобов'язання за кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте з другої сторони, відповідач [PERSON] не виконала свої обов'язки, тому станом на 29 лютого 2016 року виникла заборгованість в сумі 18010,18 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про застосування судом, відповідно до ст. ст. 261, 267 Цивільного кодексу України, позовної давності щодо сум заборгованості з 03 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. В свою чергу, [PERSON] зобов'язалася своєчасно оплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, утворилась заборгованість, розмір якої станом на 29 лютого 2016 року становить 18010,18 гривень, з яких: 1903 - заборгованість за кредитом; 11872,82 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2900,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 833,82 гривень - штраф (процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту. Однак, відповідач [PERSON] у своїй заяві просить застосувати позовну давність щодо сум заборгованості в період з 03 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року. Відповідно до ч.3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушене право. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки, умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналогічні висновки містяться в постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що за період з 03 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року сума заборгованості складає 3158,20 гривень, з яких: сальдо простроченої заборгованості за кредитом - 620,99 гривень; нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти - 318,09 гривень; нараховані на прострочену заборгованість за кредитом - 4,47 гривень; загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) - 2154,65 гривень; сума комісії та пені - 30,00 гривень; сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) - 30,00 гривень. Тому, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 14 851, 98 грн. ( 18010,18 гривень - 3158,20 гривень , нарахованих за період з 03 вересня 2012 року по 31 травня 2013 року ) та судових витрат.

Outcome: approved