Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 16 травня 1995 року вона з відповідачем проживала у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві вказує, що на даний час відповідач проживає від них окремо. Працює на Одеській залізниці на ШЧ-7 м. Помічна, монтером по ст. Кавуни, а тому має можливість надавати допомогу на утримання доньки. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 33% щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні надала заяву про уточнення позовних вимог та пояснила суду, що з 1991 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який в 1995 році було розірвано за рішенням суду. Але, після розірвання шлюбу вони проживали у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Зазначила, що [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання доньки, але не в повному обсязі та нерегулярно. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що з донькою він проживав з 1999 року по 2014 рік. У період з 2007 по 2013 роки він здійснював оплату путівок в дитячий оздоровчий табір. Також він здобув цільове направлення на навчання для доньки від Одеської залізниці у Одеському коледжі транспортних технологій. Донька навчається на бюджетній основі, отримує стипендію. Він з позивачем порівну сплачує вартість проживання їхньої доньки у гуртожитку. Крім того, він відкрив депозитний рахунок в «Ощадбанку» на своє ім'я, а картку віддав доньці, на яку щомісячно переводив кошти. Також при зустрічах з донькою він надав їй грошові кошти у сумі від 100 до 200 гривень, допомагав продуктами харчування, одягом, купив їй ноутбук. Коли донька почала навчатися в коледжі, у неї погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим він взяв всі витрати на діагностику та лікування на себе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшовдо висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.1991 року, що підтверджується відповідними відмітками у розділі «Сімейний стан» у паспортах позивача та відповідача. Однак, суду не зрозуміла позиція позивача щодо її ствердження про те, що з відповідачем вона проживала у цивільному шлюбі з 16 травня 1995 року, від якого у них народилася донька [PERSON], оскільки відповідачем надана копія свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідно до якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 вересня 2012 року. Згідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до довідки Кавунівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області № 340 від 06.06.2017 року позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] (а.с. 5). З довідки № 396/0/04-03 від 18.07.2017 року, виданої Кавунівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області, наданою відповідачем, вбачається, що [PERSON], 1999 року народження, дійсно проживала по [ADDRESS] по 2014 рік. В судовому засіданні як позивач, так і відповідач підтвердили, що проживають окремо вже тривалий час, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що їх спільна донька проживає з позивачем, а відповідач приймає участь в утриманні доньки, однак, на думку позивача надавав допомогу у недостатньому розмірі та нерегулярно. Відповідач надав суду квитанції про перерахування коштів на банківську карту отримувача - [PERSON], згідно яких на рахунок останньої здійснювались перекази готівкових коштів на різні суми, за період з серпня 2016 року по липень 2017 року. Тобто, [PERSON] довів свою участь в утриманні доньки, що також підтверджується довідкою профспілки Помічнянської дистанції сигналізації та зв'язку про те, що останній за період з 2007 по 2013 роки здійснював оплату путівок до дитячого оздоровчого табору ім. Шевцової, які надавались його доньці. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] навчається на 3 курсі в ДВНЗ «Одеський коледж транспортних технологій» з 01.09.2015 року на денному відділені, за бюджетом, а сторони здійснювали порівно оплату за проживання їхньої доньки у гуртожитку. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що на початку 2015 року у їхньої доньки спостерігалися тимчасові розлади здоров'я, в зв'язку з чим вони змушені були звертатися за допомогою до медичних закладів, що підтверджується матеріалами справи. Однак, на даний час, як стверджує позивач, стан здоров'я дитини у нормі. Відповідач пояснив суду, що стан його здоров'я задовільний, будь-яких підтверджуючих документів щодо стану свого здоров'я суду не надав. Інших осіб відповідач на утриманні не має. За такого, врахувавши стан здоров'я і матеріальне становище дитини, відповідача, наявність у відповідача житлового будинку з усіма господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 16.04.2005 року, мотоциклу марки ИЖ, 1990 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, відсутність на його утриманні інших непрацездатних осіб, а також те, що відповідач є працездатним і має роботу, суд вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню, При прийнятті такого рішення, суд керується інтересами дитини та, окрім вищенаведених норм права, керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, відповідно до яких кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved