Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В січні 2014 року Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулась з вказаним позовом до [PERSON] і [PERSON] в інтересах їх сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], не перебували у шлюбі між собою, однією сім'єю не проживають. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України. До служби у справах дітей звернулась [PERSON] - баба дитини, третя особа в справі, яка повідомила, що її онук [PERSON] проживає разом з нею з 5 листопада 2011 року в [ADDRESS], перебуває на її утриманні. З 5 грудня 2011 року дитина відвідує дошкільну групу «Веселка» Пушкарівського НВК. Батько дитини [PERSON] проживає окремо від сина в [ADDRESS] з дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO], умовно судимий, не працює. Зі слів баби дитини [PERSON] батько дитини [PERSON] не виконує батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання, не цікавиться і не піклується про здоров'я дитини. Службою в справах дітей спільно з Сумським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з'ясовано, що мати дитини [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом зі своєю матір'ю [PERSON], співмешканцем [PERSON] та старшим сином [PERSON], [INFO], учнем Сумської ЗОШ № 26. [PERSON] не має постійного заробітку, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вихованням дітей не займається. Всі функції по вихованню дітей виконують діди та баби з боку колишніх чоловіків. [PERSON], залишивши сина [PERSON] у його баби [PERSON], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не утримує фінансово, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Вона неодноразово запрошувалась до служби у справах дітей Сумської міської ради, попереджалась про необхідність сумлінного виконання обов'язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню дітей, про наслідки невиконання батьківських обов'язків. Сім'я перебуває під супроводом Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Заходи, які застосовувались до [PERSON] щодо належного виховання дітей, результату не дали. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 5 червня 2004 року по 8 травня 2008 року, вихованням її старшого сина [PERSON] займаються рідні бабусі та його батько і на момент розгляду справи він проживав в с.Степанівка Сумського району. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, служба в справах дітей Сумської міської ради просила відібрати дитину [PERSON], [INFO], у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, питання подальшого влаштування дитини покласти на орган опіки та піклування Сумської міської ради (а.с. 2-3). Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснивши, що дійсно мало опікується своєю дитиною - [PERSON], оскільки має іншу родину, проживає окремо, в зв'язку з роботою має недостатньо часу для спілкування з дитиною, проте зазначив, що іноді відвідує [PERSON], забирає з дитсадка, надає кошти на його утримання. Вважає, що дитині краще буде у її бабусі, де він зараз і знаходиться. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що не має матеріальної можливості утримувати сина [PERSON], проте вдається заходів до пошуку роботи і не бажає, щоб її сина відбирали у неї. Третя особа - [PERSON], позов підтримала з мотивів наведених в ньому. Ухвалою суду від 24 січня 2014 року залучені до участі в справі третіми особами прокурор м. Суми та служба в справах дітей Сумської районної державної адміністрації (а.с. 259), прокурор позов підтримав, служба у справах дітей Сумської РДА залишила вирішення цього питання на розсуд суду. Судом встановлено, що відповідачі в справі [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 СК України, тобто походження дитини від батька визначено за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та довідкою відділу рацс Сумського міського управління юстиції. Відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 5 червня 2004 року по 8 травня 2008 року, проживає і зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON]- батько дитини перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживає з нею та їх неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], в [ADDRESS], зареєстрований в будинку батька в [ADDRESS] (а.с.5 - 8, 12, 23-24). З характеристик, виданих на батька дитини за місцем проживання сільською радою та дільничним інспектором міліції, вбачається, що він характеризується посередньо, офіційно не працює, умовно судимий, компрометуючі відомості відносно нього відсутні, спиртним не зловживає, скарг на нього не надходило. Ухвалою Сумського районного суду від 4 листопада 2013 року відповідач звільнений від призначеного покарання за вироком суду у зв'язку з закінченням іспитового строку (а.с.9 - 11, 105). З довідки Битицької сільської ради вбачається, що батько не займається вихованням сина [PERSON], який виховується у сім'ї діда та баби [PERSON] та [PERSON] і знаходиться на повному їх забезпеченні, допомоги у вихованні сина не надає, так як ніде не працює, проживає з другою сім'єю - дружиною та сином. Згідно висновку служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації віл 11 лютого 2014 року, служба вважає доцільним відібрати дитину у батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Зазначено, що він працює в Сумському «Агролісі» лісником, зарекомендував себе не найкращим чином, проте одруження пішло йому на користь, порушень не допускає, проте вихованням сина [PERSON] не займається, увагу приділяє новій родині та молодшому сину [PERSON]. Його старший син [PERSON] виховується у його батьків - в сім'ї баби та діда (а.с. 58). В той же час у висновку від 26 лютого 2014 року вказана служба додатково посилається на те, що за повідомленням Сумського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, батько дитини частково бере участь у вихованні сина - відвідує, інколи відводить та забирає з дитячого садочка, перебував з сином у стаціонарі, коли той хворів. З батьком робота щодо можливості повернення сина в сім'ю працівниками служби не проводилась, а тому служба не може однозначно визначитись, чи доцільно відбирати малолітнього сина [PERSON] у батька без позбавлення останнього батьківських прав, тому покладається на розсуд суду (а.с. 65). За повідомленням Сумського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 26 лютого 2014 року вбачається, що батько [PERSON] частково бере участь у вихованні сина, мати дитини іноді приїздить до дитини, до себе не забирає. Питання сім'ї [PERSON] розглядалось на засіданні районної ради з питань соціальної роботи з сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах від 25 лютого 2013 року (а.с. 66). Водночас позивачем проводилась робота по перевірці ставлення матері дитини до виконання батьківських обов'язків по вихованню молодшого сина, неодноразово матір дитини відвідували за місцем її проживання, складались акти обстеження її умов проживання. Комісія в складі медичного працівника, головного спеціаліста служби в справах дітей Сумської міської ради та соціального працівника Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді склала 21 вересня 2012 року акт щодо обстеження умов проживання за місцем проживання матері дитини в м. Суми на підставі телефонного повідомлення щодо неналежного виховання та утримання дітей, з якого вбачається, що члени комісії спілкувались в коридорі лише з старшим сином відповідачки [PERSON], двері квартири ніхто не відчинив, молодший син, згідно пояснень старшого сина, за місцем проживання матері був відсутній. Комісія вирішила повторно обстежити умови проживання сім'ї. З пояснень, наданих матір'ю дитини службі в справах дітей Сумської міської ради від 9 листопада 2012 року вбачається, що її син [PERSON] проживає з бабою і дідом в с. Битиця, вони домовились з свекрами, що вони будуть виховувати її сина [PERSON], що вона буде забирати дитину на вихідні дні, бувало, вона забирала дитину на тиждень, на два. Дитина скучає за нею, сумує, коли знаходиться в м. Суми, не хоче повертатись до с. Битиця. Обіцяла повернути дитину до діда і баби 11 листопада 2012 року (а.с. 69). В листопаді 2012 року мати дитини [PERSON] була попереджена про сумлінне виконання покладених на неї законодавством України обов'язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню дитини та попереджена про те, що в разі невиконання своїх батьківських обов'язків буде притягнута до відповідальності за ст. 184 КпАП України, а разі систематичних порушень відносно неї може бути порушена справа про позбавлення батьківських прав (а.с. 70). На підставі листа Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20 лютого 2013 року головний спеціаліст служби в справах дітей Сумської міської ради та фахівець з соціальної роботи вказаного центру склали за місцем проживання матері акт від 21 лютого 2013 року про те, що син відповідачки [PERSON] більше року перебував у баби в с. Битиця, на час складання акту дитина перебуває близько місяця у матері, не відвідує дитячий садок, мати не працює, належного виховання не приділяє, запрошена до служби в справах дітей для проведення профілактичної роботи. Мати попереджена про необхідність сумлінного виконання батьківських обов'язків про наслідки не виховання дитини. Вирішено направити клопотання про притягнення її до адміністративної відповідальності (а.с.72-73). В зв'язку з цим відповідачка надала 25 лютого 2013 року письмові пояснення службі в справах дітей Сумської міської ради про те, що вона зобов'язується влаштувати сина [PERSON] в дитячий садочок, поновити свідоцтво про народження, влаштуватись на роботу, забезпечити належне виховання і належні умови для навчання та виховання дітей (а.с. 74). Сумській міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сумської міської ради вживав заходів щодо сприяння у оформленні відповідачкою соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї. З довідки про доходи відповідачки вбачається, що вона отримувала з травня по жовтень 2013 року державну соціальну допомогу в розмірі 1890, 77 гр. Матеріальної допомоги на утримання сина не надавала. Питання супроводу сім'ї [PERSON] як проблемної було предметом розгляду комісії з питань соціальної роботи з сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах, 23 січня 2013 року, протокол № 1 (а.с.92), яка вирішила забезпечити соціальний супровід центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сім'ї [PERSON], провести з нею профілактичну бесіду з питань зловживання алкогольними напоями та неналежного виконання батьківських обов'язків. На засіданні вказаної комісії 31 травня 2013 року (протокол № 7) баба [PERSON] - [PERSON] наполягала на позбавленні матері дитини батьківських прав в зв'язку з невиконанням нею батьківських обов'язків, а мати дитини знову обіцяла забрати дитину до м. Суми та влаштувати до дитячого навчального закладу (а.с. 80). Відповідачка не працює, звільнилась з роботи 27 червня 2013 року за власним бажанням (а.с.77-79), на час розгляду справи доказів наявності у неї постійного заробітку та доходу суду надано не було. Актом обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання матері від 23 липня 2013 року, складеним спеціалістом служби в справах дітей Сумської міської ради та фахівцем з соціальної роботи Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, вбачається, що житло розміщене на 5-му поверсі п'ятиповерхового будинку - [ADDRESS], складається з двох кімнат, загальною площею 27, 2 кв. м. Це кімнати в гуртожитку. Мати з дітьми займає одну кімнату, в якій два ліжка, лише одне дитяче. За вказаною адресою зареєстровані та проживають мати відповідачки [PERSON], сама відповідачка, її син [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 13). На час цього обстеження сина відповідачки [PERSON] вдома не було, зазначено, що він мешкає у баби в с. Битиця. При обстеженні було проведено бесіду з [PERSON] Її мати повідомила, що вона продовжує зловживати спиртними напоями, не працює, не бажає спілкуватись з сином [PERSON]. Вирішено направити клопотання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України (а.с. 130). В липні 2013 року та в серпні 2013 року Сумський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді звертався до Сумського міськвідділу УМВС України в Сумській області з проханням обстежити умови проживання сім'ї [PERSON] та здійснити перевірку осіб, які проживають за адресою проживання матері дитини - [PERSON] та [PERSON], провести профілактичну роботу щодо вживання алкогольних напоїв (а.с.81-82) з посиланням на те, що, зі слів [PERSON], співмешканець [PERSON] [PERSON] є особою, яка притягувалась до кримінальної відповідальності, в квартирі розпиваються алкогольні напої, в присутності дітей відбуваються сварки, які впливають на виховання дітей, які знаходяться постійно в стресовому стані, і це негативно впливає на стан їх здоров'я. 3 вересня 2013 року і 11 лютого 2014 року відповідачка знову була попереджена про необхідність сумлінного виконання батьківських обов'язків та можливість позбавлення її батьківських прав в зв'язку з неналежним вихованням дитини (а.с.84, 85). Крім того, як було встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін та підтверджено довідкою Сумського МВ, в провадженні суду знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, пов'язаного з завданням тілесних ушкоджень. З довідки Битицької сільської ради та акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання дитини [PERSON] від 22 липня 2013 року, складеного комісією сільської ради, вбачається, що дитина зареєстрована в м. Суми з матір'ю за адресою її місця проживання, проте проживає з 2011 року в приватному житловому будинку з бабою [PERSON], [INFO], та дідом [PERSON], [INFO], якому належить будинок, загальною площею 62, 9 кв. м, житловою площею 31, 2 кв. м. по [ADDRESS]. Мають земельну ділянку площею 0.42 га, поросят, птицю, бджіл, будинок цегляний, критий шифером, має зручності (ванну, туалет, гарячу та холодну воду), газифікований, мають свою колонку. Дитина має свої меблі, ліжко, стіл, шафу, умови проживання задовільні, дотримуються гігієнічні умови (а.с.14). З довідки Пушкарівського НВК вбачається, що син сторін [PERSON] відвідує дошкільну групу «Веселка» Пушкарівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-П ступенів - дошкільний навчальний заклад Сумської районної ради» з 5 грудня 2011 року. Вихованням дитини займається баба, відвідує батьківські збори, сплачує кошти за харчування. Мати дитини вихованню сина уваги не приділяє, ухиляється від батьківських обов'язків, здоров'ям сина не цікавиться, допомоги на його утримання не надає, дитина живе з бабою і знаходиться на повному бабиному забезпеченні (а.с. 15,91). Баба дитини [PERSON] працює в Битицькій сільській раді касиром -завідувачем ВОС, харакеризуєтьс позитивно, проживає з чоловіком, дочкою та двома онуками, онук [PERSON] повністю знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.16-18). Битицький ФАП надав довідку про те, що [PERSON] знаходиться під наглядом цього ФАПу, неодноразово звертався за медичною допомогою після того, як проживав тимчасово у матері (а.с. 18). З медичної документації дитини сторін [PERSON] вбачається, що він має хронічні захворювання (а.с.86-89, 94). З пояснень від 19 липня 2013 року службі в справах дітей Сумської міської ради баби дитини [PERSON] вбачається, що дитина знаходиться у неї з 5 листопада 2011 року, онука до неї привіз співмешканець матері дитини. Дитиною батьки не цікавляться, все для дитини придбане за її кошти, мати відвідувала дитину рідко, якщо брала, то дитина поверталась в незадовільному стані, він часто хворіє, має хронічні захворювання. Батько бажання виховувати сина не має, допомоги від нього вона не отримує. Батьки не працюють, просила віддати їй на виховання онука (а.с.19). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що дитина відповідачів [PERSON] фактично знаходиться з кінця 2011 року на вихованні у його баби [PERSON] в с. Битиця Сумського району. Мати дитини до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків не притягувалася, притягувалась 9 січня 2014 року до адміністративної відповідальсноті за ч. 1 ст. 178 КпАП України за розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях, винесене попередження. Вона перебуває на обліку у Сумському міськвідділі УМВС України в Сумській області по категорії підсудна (за ст. 125 ч. 1 КК України матеріали направлені до Зарічного районного суду м. Суми) (а.с.90, 106). Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON] Ст. 150 СК України передбачає обв'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ст. 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Вирішуючи спір в даній справі, суд враховує встановлені обставини, зокрема, поведінку сторін та їх відношення до виховання сина [PERSON], ту обставину, що негативна поведінка матері дитини відповідачки [PERSON] в частині участі у вихованні сина була неодноразово предметом розгляду органу опіки та піклування за місцем її проживання, їй неодноразово надавалась можливість змінити своє ставлення до дитини, забрати сина до себе на виховання та утримання. Проте вона цього не зробила, не відвідувала його, не навідувалась до сина в дошкільний навчальний заклад в с. Битиця, де він фактично проживає у баби, не надавала допомогу в його утриманні. Поведінку відповідачки по відношенню до сина, якого вона фактично залишила на вихованні та утриманні його діда та баби, суд розцінює як умисел на ухилення від виконання батьківських обов'язків. В той же час суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач - батько дитини, проживаючи в одному селі з сином, який проживає з його батьками, не ухиляється від спілкування з ним, надає помірну допомогу у його вихованні, а органи держави не вдавались до достатніх заходів для забезпечення батьком дитини належного її виховання, що свідчить про відсутність підстав для застосування до батька такого заходу впливу, як відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Аналіз доказів в справі свідчить про небажання відповідачки вжити спроби до покращення умов життя, своєї поведінки з метою забезпечення належних умов для виховання сина саме нею, його позитивного духовного та фізичного розвитку. Навпаки, поведінка матері, яка неодноразово попереджувалась органом опіки та піклування про необхідність сумлінного ставлення до обов'язків по вихованню сина [PERSON], свідчить про те, що її влаштовує та ситуація, що син виховується та утримується в сім'ї баби та діда, а тому залишення дитини у матері з огляду на її характеристику та умови проживання, в яких немає місця синові, не буде відповідати інтересам дитини, оскільки залишення дитини у неї є небезпечним для здоров'я дитини та її виховання. Оскільки докази в справі свідчать про те, що мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а на час розгляду справи в зв'язку з аморальною поведінкою відповідачки існує загроза для здоров'я дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Суд вважає, що в даному випадку постійна негативна поведінка матері дитини в суспільстві, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, свідоме нехтування ними є тими виключними обставинами, за яких відібрання дитини у матері як крок до оздоровлення її неблагополучної сім'ї не буде порушувати принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, щодо того, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Разом із тим суд звертає увагу на те, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 170 СК України відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про повернення їй сина та відновити нормальні здорові стосунки з ним. В зв'язку з тим, що орган опіки та піклування просить передати дитину йому для вирішення питання щодо влаштування дитини, яке б найбільш відповідало її інтересам, і проти цього не заперечує батько дитини (який не побажав забрати дитину) та його баба, яка зверталась до цього органу з проханням передати дитину їй на виховання, суд вважає можливим задовольнити таке клопотання органу опіки та піклування і передати йому дитину для вирішення питання виховання дитини у встановленому законом порядку. Судові витрати по справі підлягають стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі ст.ст. 5, 150, 165, 170, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,

Outcome: partial