Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітнього сина, який продовжує навчання, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільних дітей синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В даний час з відповідачем шлюб розірвано, відповідач допомоги у вихованні та утриманні дітей не надає. У звязку з відмовою відповідача добровільно надавати допомогу на дітей, позивач просить стягувати з нього аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 500грн. на утримання неповнолітного сина [PERSON] та 1000грн. на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати за його відсутності, аліменти сплачувати не має змоги, оскільки не працює у звязку із хворобою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] та повнолітнього [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія 1-БВ № 077411 та серія 1-БВ № 025530 відповідно. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя дитини, відповідача, який не працює, але працездатним, доказів щодо наявності хвороби суду не надав, інших утриманців, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу, не має. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірір 500 грн. щомісячно. Згідно довідки Люблінської політехніки ([PERSON]) від 24.03.2015р. б/н [PERSON] є студентом факультету електроніки та інформатики стаціонарної форми навчання, закінчує навчання в лютому 2018 року. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. З матеріалів справи вбачається, повнолітньому [PERSON] не виповнилося 23 років, він продовжує навчання, потребує при цьому матеріальної допомоги, у відповідача є можливість надавати таку допомогу, тому суд вважає, що відповідач може надавати допомогу в твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. щомісяця до закінчення навчання сином. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved