overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 грудня 2014 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 393. Позивач в судове засідання не зявилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 грудня 2014 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 393, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-ОК № 172078 від 16 грудня 2014 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОК № 292133 від 26.01.2015 року, актовий запис № 21. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 липня 1999 року у Петропавлівсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 11. Позивач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 липня 1999 року у Петропавлівсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 17 липня 1999 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.02.2000 року, актовий запис № 85. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.19). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не подав (а.с.16). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 16 вересня 2011 року, місце реєстрації: Степанівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 8). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Мазур» після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 3). Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не подав (а.с.26). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 27 серпня 2011 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 6). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Дорошенко» після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 2). Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 21.12.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, оскільки мають різні погляди на життя, відповідачка щоразу своїми докорами спричиняє йому душевні страждання, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, вважає збереження шлюбу неможливим, просив шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.12.2011 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1978, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від спільного життя подружжя мають дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 24.07.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що мають різні характери, останнім часом склалися неприязні стосунки, втратили почуття любові, вважає примирення не можливим, просив шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.07.2015 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 943, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб . Від спільного життя подружжя має двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. Позивач зазначив, що [PERSON] на підставі кредитного договору б/н від 09 березня 2016 року отримала кредит в сумі 16657,65 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запронованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В звязку з тим, що відповідач порушив умови повернення кредиту, виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка склала 21865,85 грн. Виходячи з викладеного просили стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитом, стягнути також судові витрати. В судове засідання надійшла заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем 09.03.2016 року було укладено зазначений в позові кредитний договір. В матеріалах справи містяться розрахунки, що свідчать про те, що відповідач порушив умови повернення кредиту, а також умови сплати відсотків за користування кредитом, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість, яка складає 21865,85 грн., складається з : 16230,89 грн. заборгованість за кредитом, 2054,26 грн. заборгованість за відсотками, 2585,38 грн. заборгованість за пенею та комісією, 995,32 грн. штраф. Так як відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, то суд приходить до висновку про можливість зменшення суми пені на 2000 грн., тобто до 585,38 грн. В зв'язку з чим сума, що підлягає стягненню дорівнює 19865 грн. 85 коп. Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України : якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що за рішенням Бородянського районного суду від 28 жовтня 2010 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття. Оскільки змінились його сімейні обставини, з 22 вересня 2013 року перебуває в шлюбі з [PERSON], від шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому знаходиться на його утриманні, просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 1/2 частини всіх видів заробітку до 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала, що у позивача достатній дохід для сплати аліментів. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду від 28 жовтня 2010 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2010 року, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується копією рішення суду (а.с.10). З копії свідоцтва про шлюб (а.с.8) вбачається, що 22 вересня 2013 року [PERSON] одружився з [PERSON] від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9) та копією довідки Бородянської селищної ради (а.с.11). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів. Враховуючи, що після визначення розміру аліментів, у позивача народилась дитина, на його утриманні крім дитини знаходиться дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тобто дохід позивача фактично повинен розподілятися на п'ятьох осіб (позивач, його дружина та троє дітей, двоє з яких перебувають на утриманні відповідачки), суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів до 2/5 частин усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 листопада 2016 року позичив відповідачу 2150 доларів США, що на момент передачі було еквівалентно 57405 гривень, на строк до 30 листопада 2016 року. В зазначений строк відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав і гроші взяті в борг не повернув. Оскільки відповідач добровільно позичені кошти не повертає, просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 16 листопада 2016 року в сумі 59488,78 грн., що в еквіваленті по курсу Національного банку України станом на 16 січня 2017 року складає 2150 доларів США, 3% річних у розмірі 229,81 грн. та понесені судові витрати в сумі 640,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 листопада 2016 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2150 доларів США та зобов'язалася повернути отримані кошти до 30 листопада 2016 року, що підтверджується копією розписки (а.с.9) та копією акту приймання-передачі коштів від 16 листопада 2016 року (а.с.10) та оригіналом розписки оглянутим в судовому засіданні. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу за договором позики, враховуючи офіційний курс гривні до долара США станом на 27 квітня 2017 року (2658,8876 грн за 100 доларів США), в розмірі 57166,08 грн. та 3% річних в розмірі 220,83 грн. за 47 днів прострочення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які від народження проживають з бабусею [PERSON], [INFO], та дідусем [PERSON], [INFO], оскільки мати з дітьми не проживає, розвитком, вихованням, навчанням, станом здоров'я, фізичним і духовним розвитком, підготовкою до самостійного життя не займається, не надає необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, іншими соціальними потребами дітей не займається, комісією з питань захисту дітей, яка діє при Бородянській районній державній адміністрації виданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Тому просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила, пояснивши, що відповідачка не цікавиться долею дітей, батьківських обов'язків не виконує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримала, викладене в позовній заяві підтвердила. Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.30). З копії довідки №568, виданої Блиставицькою сільською радою Бородянського району, 14 грудня 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають в [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] (а.с.13). Відповідно до висновку затвердженого розпорядженням голови Бородянської районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки вона фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.9). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно цих дітей. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути удовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved