Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 14.11.2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому, просить суд шлюб між ними розірвати. 07.02.2018 року за ухвалою суду було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 27.02.2018 року. 27.02.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрите підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. 21.03.2018 року відповідачем в судовому засіданні було заявлено клопотання щодо надання їм з позивачкою строку на примирення терміном на два місяці, про що остання не заперечувала. За ухвалою суду від 21.03.2018 року провадження по справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном до 21.05.2018 року. Ухвалою суду від 11.05.2018 року було поновлено провадження у справі. Після закінчення наданого судом строку на примирення відповідач в судове засідання призначене на 21.05.2018 року не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином під розписку /а.с.26/. В матеріалах справи /а.с.28/ міститься заява позивача щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 14.11.2015 року перебувають в шлюбі, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1827, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтва про шлюб, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі не знайшли порозуміння у вирішенні сімейних проблем, наміру зберігати шлюб позивач не має. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст. 111 СК Укрїни вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом було надано сторонам строк на примирення з метою збереження сім'ї, але це не призвело до позитивних наслідків. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за вказаних вище обставин та стосунків, які склалися між сторонами, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. А тому, проаналізувавши все наведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON]. Витрати по сплаті судового збору позивач залишає за собою. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved