Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

В серпні 2019 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 євро щомісячно, від усіх видів доходів відповідача, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви та на її утримання аліменти в розмірі 200 євро зі всіх видів доходів відповідача, до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.06.2018 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , громадянином Латвійської Республіки, який проживає у Німеччині. [INFO] в них народився син [PERSON] , який проживає в Україні, м. Вінниці, разом із позивачкою. Станом на день звернення [PERSON] до суду з даним позовом сімейні стосунки сторін були припинені. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, коштів на утримання сина не надає. Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином до досягнення ним 3-х років і їй необхідна матеріальна допомога з боку чоловіка. Вказане стало підставою для звернення [PERSON] до суду з даним позовом. У попередньому судовому засіданні 30.10.2019 року представник позивача заявила суду клопотання про звернення із судовим дорученням до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччини для вручення відповідачу позовної заяви з додатками. Також представник позивача заявила клопотання про звернення із судовим дорученням до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччини про допит відповідача [PERSON] по питаннях: чи визнає він заявлений позов, якщо позов визнає частково, то яку суму аліментів згоден сплачувати, а також про витребування інформації про заробітну плату відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2020 року доручено компетентному суду Німеччини вручити копію позовної заяви [PERSON] з доданими документами відповідачу [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: [NUMBER] , E-mail: [INFO] , тел.: [NUMBER] по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини. Також Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2020 року доручено компетентному суду Німеччини допитати в якості відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, відповідача [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: [NUMBER] , E-mail: [INFO] , тел.: [NUMBER] , по таких питаннях: 1) Чи згодний [PERSON] сплачувати [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 євро щомісяця до досягнення сином вісімнадцяти років? 2) Чи згодний [PERSON] сплачувати [PERSON] аліменти в розмірі 200 євро щомісяця на утримання дружини [PERSON] до досягнення сином [PERSON] трьох років, а саме до [INFO] ? 3) Якщо [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання дружини в заявленому розмірі, то яку суму аліментів він спроможний сплачувати щомісячно на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини? 4) Який розмір доходу [PERSON] отримує на місяць? Звернутись з судовим дорученням до компетентного суду Німеччини про витребування доказів, а саме інформації щодо працевлаштування та отримання офіційного заробітку (доходів) [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: [NUMBER] , E-mail: [INFO] , тел.: [NUMBER] на території Республіки Німеччина. Провадження у справі зупинено до отримання відповіді з іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. 13.07.2020 року на адресу суду надійшли виконаними матеріали судового доручення по даній справі, які направлялись до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччини, зокрема, протокол закритого засідання місцевого загального суду Грос - Герау, суд по справах сім`ї (суддя місцевого загального суду Марквард) від 13.05.2020 року, складений 26.05.2020 року, а також копії довідок про доходи відповідача за квітень-червень 2019 року. У зв`язку з викладеним провадження у справі 20.07.2020 року ухвалою суду було відновлено. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ткачук І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, проживає та працює у Німеччині, отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати за переклад. На даний час шлюб між сторонами розірваний. З протоколу допиту відповідача [PERSON] від 13.05.2020 року встановлено, що [PERSON] не готовий сплачувати аліменти на дитину. Взагалі то це не його дитина. Вони одружилися 10.06.2018 року . На той момент дитина вже народилася і їй було 10 днів. Відповідач приїхав в Україну 09.12.2017 року, що випливає з його паспорта. Там він вперше особисто зустрівся з пані [PERSON] . На той період вона вже була вагітна, про що він не мав жодного уявлення. До цього вони лише підтримували зв`язок в WhatsApp. Оскільки дитина не від нього, вона не внесена до його паспорта. В законний час зачаття він не мав статевих відносин з пані [PERSON] ні в Україні, ні Німеччині , ні в будь-якій іншій країні. Також він не готовий сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини. Вони ніколи по-справжньому не жили разом. Шлюб для дружини це лише спосіб досягнення цілі. Вона хотіла потрапити до Євpoпeйcькoгo Союзу. Власне 2019 року вона і поїхала туди разом з дитиною. Хотіла отримати там прописку. Десь через 2 тижні вони посварилися, і коли він прийшов додому після роботи, вона зникла. Він шукав її, але не міг знайти. Пізніше дізнався, що через день після зникнення вона полетіла назад. Він не бачить жодних обов`язків перед своєю колишньою дружиною, до того ж він не є батьком її дитини. Увесь 2019 рік відповідач пропрацював водієм вантажівки у фірмі Траспорт Комфорт в Хайдесхаймі. Документ про доходи сьогодні має при собі. В середньому заробляє 800 € нетто в місяць. Додаткові виплати не отримує. Також не має додаткової зайнятості. В 2020 році перші два місяці він також працював на свою фірму, при цьому заробляв трішки більше. Потім були введені обмеження у зв`язку з поширенням коронавірусу і зараз отримує близько 500 € в місяць, однак, можливо, не зможе пояснити джерело цих надходжень. Крім того, пояснив, що має одну дитину. Його донька народилася [INFO] . Дитина проживає з матір`ю в Нідерландах. Він надає їм матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 08.06.2018 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , громадянином Латвійської Республіки у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1243, що підтведжується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно пояснень адвоката Ткачук І.В. в судовому засіданні, шлюб між сторонами в даний час розірваний. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). У зв`язку з поясненнями відповідача про те, що малолітній [PERSON] , [INFO] не його дитина, оскільки сторони одружилися 10.06.2018 року, а саме після народження дитини, судом було витребувано з Вінницького міського відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії актового запису №1894 від 12.06.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , підставою запису відомостей про батька є заява матері та батька дитини. Тому було внесено зміни до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 12.06.2018 року за №00138011793. Прізвище дитини змінено із « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі спільної заяви матері та батька дитини про визнання батьківства №168-16.3-45 від 12.06.2018 року. Батьки дитини перебували у шлюбі між собою. Отже, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Доказів протилежного відповідач [PERSON] суду не надав. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою МКП «УК «Житло-Гарант» від 05.08.2019 року (а.с. 7). Відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: [NUMBER] , E-mail: [INFO] , тел.: [NUMBER] на території Республіки Німеччина. Сторони подружніх стосунків не підтримують, відповідач добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Із матеріалів виконаного судового доручення встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у квітні, травні, червні 2019 року отримував дохід в сумі 800 євро на місяць. Доказів постійного офіційного доходу [PERSON] за період з липня 2019 року по грудень 2019 року, а також у 2020 році у Федеративній Республіці Німеччина суду не надано. Разом з тим, відповідач [PERSON] не надав письмових доказів про те, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У міжнародному праві поняття «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. Отже, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності. При вирішенні питання про розгляд цивільних справ за участю іноземного елемента діє так званий «закон суду» (lextori), тобто у визначенні підсудності може застосовуватися загальна територіальна, альтернативна, виключна та договірна підсудність. Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено підстави визначення підсудності справ судам України: Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні. Отже, Вінницький міський суд Вінницької області уповноважений розглядати даний спір. У відповідності до ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право», зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. З огляду на викладене, вирішуючи даний спір, суд керуюється саме законодавством України. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про здоров`я, дбати про фізичний, духовний, моральний розвиток, батьки мають забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти і підготувати її до самостійного життя. Отже, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя - необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 Сімейного кодексу України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. У відповідності до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наявними у справі доказами підтверджується, що дитина сторін - малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надано, являючись батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що відповідач не надав жодних письмових доказів того, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і дружини, з якою проживає дитина до досягнення останньою 3 років. Можливість сплачувати аліменти на утримання дитини і дружини, з якою проживає дитина до досягнення останньою 3 років, відповідач [PERSON] належними та допустимими доказами не спростував. Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому фактичні обставини справи, а саме стан здоров`я та вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитині два роки), матеріальне становище позивача, яка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до 3-х років, суд вважає, що позивач самостійно не може забезпечити необхідне утримання малолітнього сина, його фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Суд також зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, а також вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, тому суд справедливим та обґрунтованим слід визначити аліменти на утримання дитини, яка проживає в Україні, в твердій грошовій сумі в розмірі 120 євро щомісячно від усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, а саме 18-ти років, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви - з 29.08.2019 року, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. При визначенні розміру аліментів на дружину суд враховує розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу в Україні та можливість відповідача сплачувати аліменти, тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 50 євро щомісячно зі всіх видів доходів відповідача, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 29.08.2019 року, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судові витрати сторін у справі підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем надано суду докази в підтвердження витрат на переклад документів на загальну суму 5725 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial