Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0084 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], для обслуговування вищевказаного гаража в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що її чоловік [PERSON] за життя прийняв у дар гараж [NUMBER] загальною площею 40 кв.м та земельну ділянку площею 0,0084 га для обслуговування вищевказаного гаража, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. За життя чоловік зареєстрував право власності на гараж, але право власності на земельну ділянку для обслуговування вказаного гаражу [PERSON] зареєстровано не було. Після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно - гараж [NUMBER], який розташований по [ADDRESS]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування цього гаражу нотаріусом їй було відмовлено у зв»язку з відсутністю державного акту на дану земельну ділянку, яку [PERSON] мав би отримати відповідно до чинного на 2004 рік законодавства на підставі договору дарування гаражу та земельної ділянки. Враховуючи наведене, просила задовольнити позов. В судове засідання позивачка не з»явилась надавши заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі - Добропільська міська рада та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи належним чином були повідомлені, про що в матеріалах справи маються відповідні повідомлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачка не заперечувала. Суд перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. З свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. яке видано відділом РАЦС по м.Добропілля Добропільського МУЮ Донецької області 27 лютого 1997 року вбачається, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], яке видано відділом ДРАЦСС по м.Добропілля реєстраційної служби Добропільського МУЮ у Донецькій області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка за законом належала трьом спадкоємцям 1-ї черги - його дружині [PERSON], сину - [PERSON] та доньці - [PERSON]. З копії спадкової справи за номером у спадковому реєстрі 54770205, яка заведена Добрпоільським міським приватним нотаріусом - [PERSON] 22 липня 2013 року вбачається, що спадкоємці [PERSON], а саме донька та дружина, в строк, передбачений ст..1270 ЦК України належним чином прийняли спадщину після [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Син спадкодавця - [PERSON] відмовився від спадщини за законом відмовився на користь дочки спадкодавця - [PERSON], 1977 р.н., про що свідчить його заява до приватного нотаріуса від 25.11.2013 року. З договору про поділ спадщини від 21 травня 2014 року, який засвідчений приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області - [PERSON] вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON]. За цим договором у спадщину до [PERSON] переходить гараж за [NUMBER], який розташований у [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0084 га, надана для експлуатації гаражу, яка розташована у [ADDRESS]. На підставі вказаного договору позивач, 21 травня 2014 року отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказаний гараж. Постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області - [PERSON] від 22 травня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0084 га, надану для експлуатації гаражу, яка розташована у [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено у зв»язку з тим, що нотаріусу не наданий державний акт на вказану земельну ділянку на ім.»я спадкодавця [PERSON], померлого 10.07.2013 ркоу, який він мав отримати відповідно до чинного на 2004 рік законодавства на підставі договору дарування гаражу та земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст..125 ЗК України(в редакції, що діяла станом на 17.06.2004 року), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, відповідно до ст..126 ЗК України посвідчується державними актами. Відповідно до ст.131 ЗК України (в редакції, що діяла станом на 17.06.2004 року), громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до ст..132 ЗК України (в редакції, що діяла станом на 17.06.2004 року), угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що земельну ділянку площею 0,0084 га, для експлуатації гаражу, яка розташована у [ADDRESS], [PERSON] отримав у дар, про що свідчить договір дарування гаражу та земельної ділянки від 17.06.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрований в реєстрі за номером 7386. З договору дарування гаражу та земельної ділянки від 17.06.2004 року вбачається, що земельна ділянка дарувальнику належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Добропільською міською Радою народних депутатів Донецької області 06 серпня 1997 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 1117. Згідно листа управління Держземагентсва у Добропільського районі Донецької області № 1454 від 03.06.2014 року вбачається, що станом на 01.06.2014 року право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], гараж [NUMBER] зареєстровано за [PERSON]. Нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 14125,44 грн., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 543а від 08.07.2014 року. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується правовстановлюючим документом, яким є договір дарування від 17.06.2004 року. Суд звертає увагу на те, що відсутність державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку не може бути підставою вважати, що [PERSON] не набув такого права, оскільки сам договір дарування від 17.06.2004 року і є тим документом, яке підтверджує таке право. Крім того суд зазначає, що право власності на гараж [NUMBER], який розташований у [ADDRESS] на земельній ділянці, площею 0,0084 га, яка надана для експлуатації вказаного гаражу, [PERSON] належним чином було зареєстровано 06.08.2004 року, про що свідчить витяг Добропільського БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved