Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якій вказувала, що з 09 жовтня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач в достатньому обсязі матеріально доньку не утримує, проте зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання дитини кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2014 року і до її повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що вона працює та отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів ні вона, ні донька не отримують. В той же час [PERSON] має задовільний стан здоров'я. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме погодився сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини його заробітку. Додатково пояснив, що має задовільний стан здоров`я, працює та отримує постійний щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших осіб не утримує, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, а також те, що він аліменти на користь інших осіб не сплачує, інших осіб не утримує, враховуючи думку сторін з приводу позову, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання малолітньої у визнаному ним звичайному розмірі, що склався в судовій практиці при таких обставинах, а саме 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial