overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх видів його заробітку, до досягнення сином повноліття років. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрованим не був. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, та просила суд стягти з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та про відсутність у нього заперечень щодо стягнення аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Сторони мають сина [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31 травня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 220. Враховуючи положення, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, беручи до уваги матеріальний стан позивача та відповідача, їх стан здоров'я, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина в сумі 600 грн. 00 коп. щомісячно. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб між ними розірвати. Позовна заява мотивована тим, що 22 січня 2007 року сторони уклали шлюб, спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім'ї, у зв'язку з чим виникали сварки, що мали негативний наслідок для малолітньої дитини. За час спільного проживання у шлюбі народилася спільна дитина, дочка [PERSON], [INFO], В судове засідання сторони по справі не з'явились. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не вказав, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що судові повістки направлені відповідачу за зареєстрованою у встановленому порядку адресою його місця проживання судовий виклик, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається вручений відповідачу належним чином. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 22 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 січня 2007 року.(а.с. 7) За час спільного проживання у шлюбі народилася спільна дитина, дочка [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 50.(а.с.8) Таким чином судом встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім'ї, у зв'язку з чим виникали сварки, що мали негативний наслідок для малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, інтересам дитини, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112 ч. 2, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 листопада 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 147. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 26 листопада 2013 року. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] до [PERSON] не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. З квітня 2014 року сторони проживають окремими сім»ями, відповідач підтримує зв»язки з іншою жінкою. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 липня 2008 року виконкомом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 2. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 07 липня 2008 року виконкомом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], видане виконкомом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, від 07 липня 2008 року. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис - № 14. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе.Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2014 року. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 березня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №306. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 20 березня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №306, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20 березня 2013 р. Від спільного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєрозуміння. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного районного управління юстиції у м.Києві , актовий запис № 1948. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Позивач в судове засідання не з»явилася, її представник звернувся до суду з клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 29 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного районного управління юстиції у м.Києві , актовий запис № 1948, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 29 серпня 2014 року серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] до [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

В січні 2016 року позивач банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення нею його прав, а також зобовязань за кредитним договором. При розгляді цієї справи по суті представник позивача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 27, 29, 34, 36 /, заявивши письмово про розгляд справи у його відсутність, та, не заперечуючи про можливість ухвалення заочного рішення / а.с. 21 /. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи за адресою, вказаною у позовній заяві / а.с. 24, 25, 35, 37 /, в судове засідання не зявилася повторно, про поважність причин неявки суд не сповістила, заперечень щодо заявленого позову не подала, що фактично вказує на визнання нею цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду, відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, проти чого представник позивача не заперечував за змістом надісланого клопотання / а.с. 21 /. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 15 червня 2006 року між банком позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошовий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою останньою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості / а.с. 8, 9 14 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позову, банк виконав свої зобовязання перед відповідачем, а остання належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Відповідно до розрахунків позивача банку, які суд визнає вірогідними, станом на 30 листопада 2015 року та на час розгляду справи відповідач заборгувала йому 13345,01 гривень, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 4 7 /. За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи у виді судового збору, в сумі 1378 гривень, які документально підтверджені / а.с. 1 / та про стягнення яких заявлено у позові, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 11, ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 23). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином (а. с. 17, 18, 21). Ухвалою суду від 21 грудня 2015 року відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 28 серпня 2010 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 221, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони не мають неповнолітніх. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 грудня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося внаслідок різних поглядів на спільне сімейне проживання. З жовтня 2015 року проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Вважав, що шлюб існує формально, просив його розірвати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, викладене підтвердили, пояснивши, що з жовтня 2015 року не проживають разом та не підтримують сімейно-шлюбні відносини, збереження сім'ї не можливе. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що з жовтня 2015 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть, спілкуються лише з приводу дочки, відновлення сімейних відносин не можливе. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 24 грудня 2010 року перебувають в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7) та копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 9) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, на примирення не погодився та враховуючи думку відповідачки, яка вважала, що збереження сім'ї не можливе, суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №500963351 від 30 жовтня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 36058,10 гривень. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість в сумі 53995,97 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 36058,10 гривень, що підтверджується копіями кредитного договору №500963351 від 30 жовтня 2014 року та додатком №1 до нього (а.с.6-9), копією анкети-заяви на отримання кредиту (а.с.10), копією нової редакції Статуту ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.19-20). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.13) станом на 31 грудня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 53995,97 грн. в тому числі: 35260,48 грн. заборгованість за кредитом, 5631,57 грн. заборгованість за відсотками, 10903,92 грн. заборгованість по комісії, 2200,00 грн. штраф. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved