Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою, з урахуванням наданої уточненої позовної заяви, просить в встановити факт реєстрації шлюбу з [PERSON] , посилаючись на те, що заявниця та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.10.1968 року у Сичавському відділі РАЦС Комінтернівського району Одеської області, однак в свідоцтві про шлюб ім`я нареченої вказано: « [PERSON] », а в паспорті громадянки України ім`я записано як « [PERSON] ». Встановлення факту шлюбу необхідно заявниці для подальшого звернення до нотаріусу для прийняття спадщини. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник Лиманського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень не мають. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження виданого Сичавською сільською радою Комінтернівського району Одеської області 27.10.1968 року, російською мовою: « [PERSON] » та « [PERSON] » одружились [INFO] , актовий запис № 13. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Самбірським районному бюро РАЦС Львівської області, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис 6. Згідно паспорту громадянки України серії [NUMBER] виданого Комінтернівським РВУМВС України в Одеській області 12.12.2001 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Кульчиці, Самбірського району Львівської області. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] у віці 74 років, актовий запис №151. За умовами п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦС не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги та за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦС відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу. Із заявою про порушення справи можуть звернутися особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу може продовжувати юридичні наслідки. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. Таким чином, надані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту укладення шлюбу 24.10.1968 року, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved