Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Богунского районного суду м. Житомира 21.08.2019 р. звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Житомирський Бронетанковий завод» (далі ДП «Житомирський Бронетанковий завод») про визнання незаконним наказу про звільнення, його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 28.04.2015 р. працював у відповідача на різних посадах. Наказом відповідача за № 345-ОС від 29.10.2018 р. його було звільнено з посади за п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням штату). Вважаючи звільнення незаконним він звернувся із позовом до суду. Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.05.2019 р. по справі № 295/16238/18 звільнення його із посади начальника відділу безпеки визнано незаконним та прийнято рішення про поновлення на посаді. 11.05.2019 р. наказом відповідача №177-ОС він був поновлений на посаді, а 21.05.2019 р. його ознайомили з наказом №145-ОД від 21.05.2019 р. про скорочення посади та наказом відповідача № 328-ОС від 26.07.2019 р. «Про особовий склад» його було звільнено з посади за п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату). Вважає даний наказ незаконним та прийнятий з порушенням норм трудового законодавства, оскільки на підприємстві фактично не відбулось скорочення чисельності або штату працівників, так як з моменту його повідомлення про наступне звільнення і до моменту звільнення відповідач здійснював набір нових працівників на роботу. Вважає, що відповідач зобов`язаний був запропонувати йому всі посади, які він мав би займати згідно своєї кваліфікації чи спеціальності, які були у штатному розписі з моменту попередження про звільнення і до дати звільнення. Відтак, просив визнати незаконним наказ № 328-ОС від 26.07.2019 р. «Про особовий склад» та скасувати його. Поновити на посаді начальника відділу безпеки з 26.07.2019 р., стягнути із відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 26.07.2019 р. по день фактичного поновлення на посаді та 20 760,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою суді Богунського районного суду м. Житомира Перекупки І.Г. від 26.08.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а. с. 38-39). 04.10.2019 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що доводи наведені у позовній заяві є безпідставними (а. с. 53-60). 24.10.2019 р. позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідачем не виконано обов`язку щодо його працевлаштування та не запропоновано усіх посад, які з`являлися на підприємстві у період попередження його про звільнення та до самого звільнення (а. с. 91-95). 13.11.2019 р. представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачем вжито усіх визначених законодавством вимог для забезпечення гарантій позивача в частині його працевлаштування та запропоновано усі наявні вакантні посади (а. с. 96-98). В судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали, з підстав наведених в ньому, також зазначили, що Верховним Судом України висловлена правова позиція у постанові від 01.07.2015 р. у справі №6-491цс15 про те, що згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівник попереджається не пізніше ніж за два місяці із пропозицією працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві. Вважають, що твердження відповідача щодо пропозиції позивачу усіх вакантних посад не відповідає дійсності. Позивач стверджує, що з дня його повідомлення про наступне скорочення і звільнення, відповідачем проводився набір та переведення працівників на вакантні посади, окремі з яких йому не пропонувалися, а після подання заяв про переведення його на запропоновані вакантні посади відповідач надавав довідки, що вони уже відсутні. Окрім того, посилаючись на положення ст. 235 КЗпП України, позивач зазначив, що суд, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому просив стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та зазначили, що вимоги позивача є обґрунтованими. Позицію висловлену у відзиві на позов та у запереченні на відповідь на відзив підтримали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд,

Outcome: partial