Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина у розмірі 2813 гривень 30 копійок. В судовому засіданні позивачка пояснила, що заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки останній не повідомляв виконавчу службу про зміну місця праці. Вона також пояснила, що відповідач сплатив заборгованість лише після другого попередження виконавчої служби про заборгованість. Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно двічі змінював місце праці і вважає, що контроль за стягненням аліментів лежить на виконавчій службі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] Згідно рішення Кременецького районного суду від 10 листопада 2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 17 жовтня 2011 року і до повноліття дитини. З довідки-розрахунку заборгованості №2962 від 29 січня 2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 14 серпня 2013 року по 27 січня 2014 року становить 1610 гривень 71 копійка. З розрахунку заборгованості №1064/7(14) від 20 травня 2014 року вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 27 січня 2014 року по 01 квітня 2014 року становить 1003 гривні 05 копійок. Отже, судом встановлено, що з 14 серпня 2013 року по 01 квітня 2014 року відповідач аліментів не сплачував внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 2613 гривень 76 копійок, однак в розрахунку заборгованості №1064/7(14) від 20 травня 2014 року не вірно зазначена сума заборгованості в розмірі 2870 гривень 16 копійок. Згідно частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно частини 1 статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Із змісту пункту 5 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що боржник зобов'язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про зміну місця роботи. Судом встановлено, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, оскільки відповідач звільнившись з кредитної спілки «Мрія» 25 липня 2013 року та влаштувавшись 14 серпня 2013 року на роботу у кредитну спілку «СуперКредит», офіс якої знаходиться у м. Бориспіль Київської області не повідомив виконавчу службу м. Ужгород про зміну роботи, яка у відповідності до пункту 5 статті 20 ЗУ України «Про виконавче провадження» повинна була надіслати виконавчий документ за новим місцем роботи боржника. Крім цього, судом встановлено, що відповідач [PERSON] заборгованість по аліментах сплатив лише після вимоги державного виконавця, де його було попереджено про кримінальну відповідальність у разі несплати заборгованості по аліментах. При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача суд виходить з наступного розрахунку: - за серпень 2013 року - 159 гривень 58 копійок. Період прострочення з 01 серпня 2013 року по 01 квітня 2014 року - 230 днів. Сума пені: 159, 58 грн.?1%?230 днів=367 гривень 03 копійки. - за вересень 2013 року - 291 гривня. Період прострочення з 01 вересня 2013 року по 01 квітня 2014 року - 212 днів. Сума пені: 291 грн.?1%?212 днів=616 гривень 92 копійки. - за жовтень 2013 року - 291 гривня. Період прострочення з 01 жовтня 2013 року по 01 квітня 2014 року - 182 дні. Сума пені: 291грн.?1%?182 дні=529 гривень 62 копійки. - за листопад 2013 року - 291 гривня. Період прострочення з 01 листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року - 151 день. Сума пені: 291 грн.?1%?151 день=439 гривень 41 копійка. - за грудень 2013 року - 309 гривень. Період прострочення з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2014 року - 121 день. Сума пені: 309 грн.?1%?121 день=373 гривні 89 копійок. - за січень 2014 року - 343 гривні 38 копійок. Період прострочення з 01 січня 2014 року по 01 квітня 2014 року - 90 днів. Сума пені: 343,38 грн.?1%?90 днів=309 гривень 04 копійки. - за лютий 2014 року - 309 гривень 60 копійок. Період прострочення з 01 лютого 2014 року по 01 квітня 2014 року - 59 днів. Сума пені: 309,60 грн.?1%?59 днів=182 гривні 58 копійок. Отже, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2818 гривень 49 копійок, що відрізняється від заявленої суми позову 2813 гривень 30 копійок, однак діючи в межах позовних вимог, на думку суду з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 2813 гривень 30 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved