Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 157950 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 01.11.2006 року [PERSON] позичив у нього гроші в розмірі 6600 доларів США, які зобовязався повернути до 01.11.2007 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідачем власноруч була написана розписка. Станом на 22.12.2016 року [PERSON] повернув лише 750 доларів США та залишився винен 5850 доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ становить 157950 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 157950 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1579,50 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник за довіреністю [PERSON], надав суду заяву, просив розглядати справу за їх відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. У попередньому судовому засіданні 24.02.2017 року відповідач проти позову не заперечував. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 01.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 6600 доларів США . Гроші [PERSON] зобовязався повернути до 01.11.2007року. На підтвердження договору відповідачем власноруч була написана розписка. Станом на 22.12.2016 року [PERSON] повернув позивачу 750 доларів США - як зазначив представник позивача, це відбулось в 2013 році, та залишився винен 5850 доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ(за 1 долар -27 гривень) становить 157950 гривень. До теперішнього часу борг у розмірі 157950 гривень відповідач позивачу не повернув, мотивуючи це тим, що має скрутне матеріальне становище і не може виплатити борг у повному обсязі. Згідно зі ст.\~1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею\~1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.1049 ЦК України встановлено, що позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику( грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку , що встановлені договором. Згідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки зобовязання за договором позики [PERSON] не виконав, у суду немає підстав ставити під сумнів надану відповідачем розписку від 01.11.2006 року, то з нього підлягає стягненню сума боргу у розмірі 157950 гривень. Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, а саме суму судового збору 1579 гривень 50 копійок.

Outcome: approved