Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~звернулась [PERSON] \~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем 29.02.1992 зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність між ними любові, поваги і порозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2002 року. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Також позивач зазначила, що примирення між ними неможливе. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 31.05.2019 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі. Також, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Від відповідача на адресу суду вказані вище документи не надходили. Ухвалою суду від 20.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Судові витрати також просила залишити за позивачем. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з\~свідоцтвом про\~укладення шлюбу\~серії [NUMBER] ,\~виданим 29.02.1992\~відділом запису\~актів громадянського\~стану м.\~Вінниці,\~шлюб між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстровано 29.02.1992,\~актовий запис\~№ 431. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3) \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати позивач просила залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved