Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з кредитним договором № 500332999 від 26.12.2012 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надало відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 19944 грн. строком до 28.12.2015 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідачка зобовязалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати всі інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» був укладений договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Дата [PERSON]» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. В подальшому, на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року право вимоги щодо заборгованості [PERSON] по кредитному договору перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Проте [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим нею допущена заборгованість по кредитному договору № 500332999 від 26.12.2012 року у розмірі 44918,03 грн., із яких: 17779,43 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14738,60 грн. заборгованість за процентами та комісією, 12400,00 грн. пеня, штраф, неустойка, які позивач просить стягнути з відповідачки, а також стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Крім того, від представника надійшла заява, в якій він просить стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідачка на повторні виклики в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується письмовим оголошенням в газеті «Подільські вісті» № 137 від 05.12.2017 року, проте про причини неявки суд не повідомила. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 26.12.2012 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 500332999, згідно з яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 19944 грн. строком до 28.12.2015 року. Згідно з умовами договору відповідачка зобовязалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» був укладений договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Дата [PERSON]» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. 10.10.2016 року ТОВ «Дата [PERSON]» уклало договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», згідно з яким право грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідачки ТОВ «Дата [PERSON]» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно із ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідачки по кредитному договору № 500332999 від 26.12.2012 року становить 44918,03 грн., із яких: 17779,43 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14738,60 грн. заборгованість за процентами та комісією, 12400,00 грн. пеня, штраф, неустойка. При цьому, як зясовано судом, з моменту отримання права вимоги до відповідачки, тобто з 10.10.2016 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, приймаючи до уваги те, що сумнівів у розрахунку боргу, наданого позивачем немає, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, стороною відповідача не подано, а також враховуючи положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн., а також витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 300,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved