Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В червні 2014 року Кременчуцький міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури , правонаступником якого є прокуратура Полтавської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області звернувся о суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що в ході перевірки Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області встановлено, що рішенням від30.09.2009 року № 641 надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га відповідачу [PERSON] на території Світлогірської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Світлогірської сільської ради від 14.12.2009 року № 699/8 технічна документація затверджена, а земельна ділянка передана у власність відповідачу [PERSON] На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 784112 від 20.05.2010 року , кадастровий номер земельної ділянки 5321886403:03:001:0236. Вищезазначені рішення сільської ради суперечать вимогам чинного земельного та водного законодавства , оскільки всупереч вимогам ст..51 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою на земельну ділянку не розглядався і не затверджувався. Крім того, землевпорядна документація не проходила обов»язкову державну експертизу в уповноважених органах Держкомзему. Водночас, в порушення вимог водного законодавства Світлогірська сільська рада протиправно передала у власність [PERSON] земельну ділянку, яка відноситься до земель водного фонду і є прибережною захисною смугою Дніпродзержинського водосховища. Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку виданий з порушення порядку набуття права власності на земельну ділянку . Прокурор прохав суд визнати незаконними та скасувати рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району від 30.09.2009 року № 641 та рішення від 14.12.2009 № 699/8, та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі ( а.с. 47). Представники Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, Дніпродзержинського регіонального управління водних ресурсів в судове засідання не з»явились, від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON]вважав позов безпідставним . Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням 36-ої сесії Світлогірської сільської ради від 30.09.2009 року № 641 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.1 га , яка розташована в межах села Кишеньки ( а.с.16). Рішенням 40-ої сесії Світлогірської сільської ради від 14.12.2009 року № 699/8 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах с.Кишеньки. Передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Кишеньки та дозволено в установленому законом порядку одержати державний акт на право власності на земельну ділянку ( а.с.17). Відповідач [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 784112 площею 0,1000 га, кадастровий номер 5321886403:03:001:0236 , яка розташована в с.Кишеньки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , зареєстрований в Держкомземі Кобеляцького району 20 травня 2010 року ( а.с.18). Згідно статті 51 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються з метою обґрунтування розмірів і меж земельних ділянок з урахуванням вимог щодо раціонального використання та охорони земель. Проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються на основі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень і територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення з урахуванням матеріалів попереднього погодження місця розташування об»єкта землеустрою. Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільської ради належить організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства. Згідно інформації начальника відділу Держземагенства у Кобеляцькому районі Полтавської області від 17.01.2014 року № 03-44/45 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] не розглядався і відсутній у відділі Держземагенства ( а.с.11). Згідно статті 62 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам. В порушення вимог статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» землевпорядна документація не пройшла обов»язкову державну експертизу в уповноважених органах Держземагенства(Держкомзему), що підтверджується листом ГУ Держземагенства в Полтавській області від 19.12.2013 року №10-16-04-1920/2-13( а.с.13). Відповідно до статті 186 ЗК України розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку : б). проекти створення нових землеволодінь і землекористувань після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Статтею 186-1 ЗК України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджуються комісією з розгляду питань, пов»язаних з погодженням документації із землеустрою. До складу комісії входять уповноважені представники районного (міського) органу земельних ресурсів, містобудування та архітектури, природоохоронного та санітарно-епідеміологічного органу, органу охорони культурної спадщини. У разі погодження проектів землеустрою , що розробляються з метою вилучення , надання, зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення, водного фонду, земельних ділянок для цілей, пов»язаних із розробко. Корисних копалин, до складу Комісії залучається відповідно представник територіальних органів лісового господарства, водного господарства, державного гірничого нагляду. Землевпорядна документація на відведення земельної ділянки [PERSON] на комісію з розгляду питань, пов»язаних з погодженням документації, не надходила, погоджень органу водного господарства, природоохоронного органу, санітарно-епідеміологічного не отримано, що вбачається з листа відділу Держземагенства у Кобеляцькому районі від 25.04.2014 № 0-02/469 , листа начальника Дніпродзержинського РУВР, листом начальника Департаменту з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської ОДА, листом начальнитка Кобеляцького міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Полтавській області ( а.с.12, 14,15,23). Отже, земельна ділянка передана у власність [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку відведення земельної ділянки. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 06 вересня 2013 року встановлено, що відповідно до викопіровки частини плану землеволодіння Світлогірської сільської ради земельна ділянка, що передана у власність [PERSON] , знаходиться в прибережній захисній смузі Дніпродзержинського водосховища, безпосередньо біля урізу водного плеса. ( а.с.20). Відповідно до статті 4 Водного кодексу України та статті 58 Земельного кодексу України ( у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) до земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм. Для створення сприятливого режиму водних об»єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. Прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об»єктів від забруднення, засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони ( ст..ст.1,88,90 Водного кодексу України, ст..ст.60,62 Земельного кодексу України). Відповідно до п. «б» ч.1 ст.58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Статтею 59 Земельного кодексу України передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Відповідно до ч.1 статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України( у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об»єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Відповідно до частини четвертої статті 88 Водного кодексу України( у редакції, яка була чинна на час виникнення правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися. На час надання відповідачу земельної ділянки не передбачалось встановлення прибережної захисної смуги саме за окремим проектом землеустрою. Відповідно до пункту 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу) , надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 5.11.№ 434 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2004 року за № 1470/10069, у разі відсутності землевпорядної документації та встановлення в натурі ( на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об»єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг , встановлених статтею 88 ВК України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» , з урахуванням конкретної ситуації. Відповідно до положень частини першої статті 84 ЗК України ( у редакції, яка була чинна на час прийняття рішень про надання земельної ділянки), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків визначених цим Кодексом ( пункт «г» частини третьої статті 83 ЗК України( у редакції, яка була чинною на час прийняття рішень про надання земельної ділянки у власність). Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності , зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України ( у редакції, яка була чинна на час виникнення правовідносин). Отже, земельна ділянка, яка передана у власність [PERSON], знаходиться безпосередньо біля урізу води, тобто в межах прибережної захисної смуги, відноситься до земель водного фонду України, на який розповсюджується окремий порядок надання та використання, і не могла передаватись у власність громадянам. Згідно статті 21 ЗК України , порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів держаної влади та органів місцевого самоврядування про надання ( передачу) громадянам земельних ділянок, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо. Оскільки земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , передана у власність відповідачу [PERSON] з порушенням законодавства, рішення Світлогірської сільської ради підлягають скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним. Підстави для прокурорського реагування виникли лише за наслідками перевірки від 19 лютого 2014 року , тому суд вважає, що строк звернення до суду прокурором пропущено не було , отже відсудні підстави для поновлення такого строку. Згідно ч. 3 статті 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідачів в дохід держави . На підставі викладеного та

Outcome: approved