Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що вона працювала на фабриці «Вінничанка», де стояла на черзі на квартиру, і згідно спільного рішення адміністрації та профкому отримала дозвіл на заселення у відомчий будинок фабрики «Вінничанка». Разом з сім`єю вона позивач заселилася до квартири [ADDRESS] , де була прописана 18.10.1997 року разом із своїми, на той час неповнолітніми дітьми. Наказом від 26.11.1997 року «Про приватизацію квартири у відомчому будинку по [ADDRESS] » зазначена квартира була передана у власність сім`ї позивачу. На підставі наказу від 26.11.1997 року № 51 позивачу було видано свідоцтво про право власності на житло, яким адміністрація підприємства «Вінничанка» посвідчує, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] і [PERSON] . На підставі свідоцтва про оправо власності на житло їх право спільної сумісної власності на квартиру, 03.06.1998 року було зареєстровано у КП «ВООБТІ» в книзі № 373 за реєстровим № 387/34128. В січні 2021 року, при оформленні житлової субсидії, з`ясувалося, що згідно старих відомостей, 08.08.1990 року в квартирі [ADDRESS] ) була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Хто ця особа позивачу невідомо. Позивач зазначає, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживала з моменту реєстрації її місця проживання в квартирі, тобто з 08.08.1990 року, своїх речей в ньому не зберігає, участі в його утриманні та оплаті комунальних платежів не бере, квартирою ніколи не цікавилася. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням з 1992 року. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак повідомлялась належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON] згідно заяв просили справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1997 року [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] дійсно належить на праві приватної власності квартира по [ADDRESS] . Свідоцтво видане згідно наказу від 26.11.1997 року № 51. На підставі свідоцтва про оправо власності на житло їх право спільної сумісної власності на квартиру, 03.06.1998 року було зареєстровано у КП «ВООБТІ» в книзі № 373 за реєстровим № 387/34128. Відповідно до акту від 22.02.2021 року, підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] , завірений підписом та печаткою представника МКП «УК «Господар Люкс», в квартирі [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS] на день заселення сім`ї [PERSON] ніхто не проживав, квартира була звільнена попередніми мешканцями, ніяких речей в квартирі не було. З [PERSON] незнайомі. В кімнаті № 74 на день заселення сім`ї [PERSON] не проживала. Ніяких речей в квартирі не було. Згідно ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені\~ЖК УРСР\~підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР\~громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР\~суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved