Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Директор Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» Панаіт Андрій Вікторович звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є наймачем (власником) квартири за адресою: [ADDRESS], згідно з відомостями бази даних КП «Лисичанськтепломережа» з 28.12.1981 року, і є абонентом КП «Лисичанськтепломережа», але в письмовій формі договір про надання послуг централізованого опалення з КП «Лисичанськтепломережа», який підготував позивач, не уклала по незалежним від них причинам. У ст. 6, 627 ЦК України закріплена свобода договору, проте згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України вказується на той факт, що вона не є безмежною. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Форма і зміст типового договору затвердженні в «Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, підписання договору надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання є обов'язком споживача, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від підписання типового договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З вище викладеного випливає, що умови типового договору набрали юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обов'язковим для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тобто між позивачем та відповідачем встановились договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Підприємством згідно з «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 виконуються взяті на себе зобов'язання по наданню послуг з теплопостачання по вказаній адресі. Факт отримання послуг підтверджується присвоєнням на вищевказану адресу абонентського номера і довідкою про приєднання квартири до системи централізованого опалення. Квартира боржника знаходиться у багатоквартирному будинку та підключена до системи централізованого опалення. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язанні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно з зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Отже, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржників виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобов'язання. 03.11.2014 року ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області було відмовлено у прийняті заяви КП «Лисичанськтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання. Згідно картки абонента даного рахунку з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року включно утворилася заборгованість по сплаті наданих послуг з централізованого теплопостачання, яка складає 8252,20 грн. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 8252,20грн. на користь КП «Лисичанськтепломережа» та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача Глушков Г.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу за відсутності їхнього представника, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з договорів, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Згідно з ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. До комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з довідкою про суму боргу, [PERSON] є абонентом КП «Лисичанськтепломережа» з 28.12.1981 року. Квартира за адресою м обладнана централізованим опаленням та має особовий рахунок [NUMBER]. Згідно з довідкою КП «Лисичанськтепломережа», відповідно до бази даних, станом на 30.09.2014 рік за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з особової картки [NUMBER] вбачається, що відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувала надані позивачем послуги з теплопостачання, у зв'язку з чим за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року включно виникла заборгованість в розмірі 8252,20 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов директора Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» Панаіта Андрія Вікторовича до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями № 157 та № 155 від 04.12.2014 року про сплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved