Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» (надалі - ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України») звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що на бюджетну форму навчання до ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України» зараховано [PERSON] 15 вересня 2007 року між ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України» та відповідачем укладено угоду №7 про підготовку фахівців із вищою освітою. Даною угодою передбачено, що в разі відмови їхати за призначенням студент зобовязаний відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України в червні 2012 року, від 28 жовтня 2011 року [PERSON] направлений у Тернопільське обласне виробничо-торгове аптечне обєднання м.Тернопіль, аптека №160 на посаду провізора. Направлення по місцю призначення йому вручено, про що свідчить його особистий підпис в списку працевлаштування. [PERSON] отримав персональне направлення на роботу, я якому окрім конкретного місця направлення та його адреси, вказано також і дату прибуття. Складовою частиною вказаного направлення на роботу є «повідомлення до направлення на роботу», яке після прибуття відповідача до місця направлення підлягає повернення до навчального закладу, однак таке повідомлення позивачу не повернулося, що свідчить про невиконання відповідачем своїх обовязків перед державною. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України», вартість навчання [PERSON] становить 66\~688,51 грн. Крім того, згідно довідки про доходи, відповідачу за період навчання у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України» було виплачено 27\~738,35 грн. стипендії. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] кошти, затрачені ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України» на його навчання, в розмірі 94\~426,86 грн. Представник позивача ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України» в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди представника позивача, відповідно до ч.4 ст.169, ст. ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. 06 липня 2006 року [PERSON] звернувся до ректора Тернопільського державного медичного університету ім.І.Я.Горбачевського із заявою, в якій просить допустити його до вступних екзаменів для вступу на денне навчання Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я.Горбачевського факультету фармацевтичного на спеціальність фармація. 15 вересня 2004 року між\~\~ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського МОЗ України» та [PERSON] укладено типову угоду про підготовку фахівця з вищою освітою. Даною угодою передбачено, що студент зобов'язаний у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати, відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Згідно положень ст.ст.509, 526, 629 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обов'язковим для виконання сторонами). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається із протоколу засідання державної комісії з розподілу молодих спеціалістів Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського (медичний факультет 2 рік випуску) від 28 жовтня 2011 року, [PERSON] був направлений на роботу провізора в Тернопільське обласне виробничо-торгове аптечне обєднання Тернопільської обласної ради на посаду провізора. Вказане направлення відповідачу вручено, про що свідчить його підпис у списку працевлаштування персонально кожного випускника медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON], 2012 року випуску. Однак, як встановлено у судовому засіданні, за місцем направлення він не прибув та не виконував роботу провізора в Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному обєднанні Тернопільської обласної ради. Згідно п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25 грудня 1997 року №367, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 1998 року за № 246/2686, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON] МОЗ України, вартість навчання [PERSON] становила 66\~688,51 грн. Згідно довідки про доходи №07/1899 від 12 травня 2015 року, наданої ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України» за період навчання у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України» [PERSON] було виплачено 27\~738,35 грн. стипендії. У даному випадку має місце неналежне виконання відповідачем умов типової угоди від 15 вересня 2007 року, що знайшло своє відображення у його неприбутті за місцем направлення на роботу. Саме тому з нього слід стягнути кошти, витрачені на його навчання та суму виплаченої стипендії, що разом складає 94\~426,86 (66\~688,51 + 27\~738,35 = 94\~426,86) грн. Також з [PERSON] в користь ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] МОЗ України», відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 944,27 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved