Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та додаткових витрат. В позові позивач зазначила про те, що з 27.04.1996 року по 22.04.1999 року вона перебувала в шлюбних відносинах з [PERSON] Від шлюби вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час їх син повнолітній, однак продовжує навчатись у Вінницькому транспортному коледжі. Він навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вище вкладене стало підставою для звернення до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], який продовжує навчання у ВТК в розмірі 300, 00 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох річного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою, та стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання дитини [PERSON], який продовжує навчання у ВТК в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох річного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві, та просила задовольнити. Додатково пояснила, що вимога про стягнення додаткових витрат повязана із можливим переведенням в майбутньому їх з відповідачем спільного сина з бюджетної форми навчання на контрактну. Також повідомила, що у відповідача є неповнолітня донька від другого шлюбу. Відповідач\~в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.\~Про причини неявки суду не повідомлено. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] просив задовольнити позов. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно\~свідоцтва про народження серії І-АМ № 027855, виданого\~18.03.1997 року Вінницьким міським відділом РАГС, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 049382, виданого\~22.04.1999 року відділом РАГС Вінницької міської ради Вінницької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.04.1999 року, про що зроблено відповідний запис № 521. (а.с. 11) Відповідно до довідки № 28, виданої 03.02.2015 року Вінницьким транспортним коледжем, [PERSON] навчається на другому курсі денного відділення Вінницького транспортного коледжу першого рівня акредитації за рахунок держбюджету. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. (а.с. 3) Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Права на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~суд при визначенні аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Предмет судового розгляду формується позовною заявою, в якій вказується вимога позивача. Суд в силу принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) не може вийти за межі позовних вимог. Суд не може з власної ініціативи виходити за межі позову, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (ст. 2 ЦПК України). Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 58 ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять інформацію щодо предмета доказування. [PERSON] мають право обґрунтовувати належність\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з матір'ю та продовжує навчатись у Вінницькому транспортному коледжі на денній формі навчання за державним замовленням, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача і не повідомлення суду про обставини, що мають істотне значення при визначенні можливості надання утримання відповідачем сина, судом у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів враховано стан здоровя та матеріальне становище дитини та інші обставини, що мають істотне значення, повідомлені позивачем. Також, судом прийнято до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи,\~\~вимоги чинного законодавства, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання\~\~на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі\~в розмірі\~ 300, 00 гривень щомісячно, до 30.06.2017 року до закінчення навчання. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, то вони не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. За правилами ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату денної форми навчання сина в майбутньому (на даний час [PERSON] навчається за рахунок держбюджету), оскільки положення ст. 185 СК України, про застосування яких просила позивачка, на правовідносини між повнолітніми дітьми та батьками не розповсюджуються. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, останній згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 243, 60 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, враховуючи положення ч. 1 ст. 201 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial