Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив розірвати Договір банківського вкладу № 25768Д-14Ф від 31.03.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» та [PERSON], зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Південкомбанк» негайно видати (сплатити) грошові кошти [PERSON] за Договором банківського вкладу № 25768Д-14Ф від 31.03.2014 року в розмірі 6000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 70560 грн. 00 коп., пеню в розмірі 7,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 88 грн. 20 коп. та неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 47,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 558 грн. 60 коп., а також зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Південкомбанк» сплатити витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 31 березня 2014 між ним та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу № 25768Д-14Ф «Стандарт», відповідно до умов якого [PERSON] здійснив вклад на депозитний рахунок № 2630.2.004576.001, відкритий Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк», у розмірі 6000 доларів США. Згідно умов депозитного вкладу процента ставка по вкладу складає 7,9 % річних, отже сума нарахувань, за один місяць складає 37 доларів 66 центів США. Позивач за 5 днів до закінчення строку дії вкладу (договору банківського вкладу), а саме 25.04.2014 року, згідно умови договору банківського вкладу, а саме пункту 2.3.4, звернувся письмово з вимогою припинити дію вищевказаного договору (депозитного вкладу) після закінчення терміну дії договору та повернути всі грошові кошти у законом встановлені строки. Окрім цього, представником позивача було направлено адвокатський запит до відповідача від 25.04.2014 року про сприяння у задоволенні заяви [PERSON] від 24 квітня 2014 року за вх. № 1742 щодо припинення дії вищевказаного договору (депозитного вкладу) після закінчення терміну дії договору та повернути останньому всі грошові кошти у встановлені договором строки. На адвокатський запит від 25.04.2014 року було надано відповідь несвоєчасно 06.05.2014 року та у відповіді було неправомірно відмовлено у наданні інформації за запитом, про, що було подано заяву до Прокуратури міста Дніпропетровська 15.05.2014 року з вимогою притягнути до відповідальності посадових осіб відповідача за несвоєчасну відповідь та неправомірну відмову у наданні інформації на адвокатський запит від 25.04.2014 року. 30 квітня 2014 року позивач та його представник звернулися до центрального відділення відповідача з вимогою видати [PERSON] грошові кошти за депозитним договором (вкладом) оскільки, окрім того, що він попередив банк письмо про бажання припинити дію депозитного договору за 5 днів (згідно умови договору, вказаної в пункті 2.3.4), ще й [PERSON] має право згідно статті 1060, Цивільного кодексу України на отримання вкладу на першу вимогу. Проте, керуючою відділення банку було повідомлено інформацію, що банк пролонгував дію договору депозитного вкладу, що є грубим порушенням законодавства. Таким чином, зі сторони банку вбачаються дії щодо неправомірної відмови у видачі грошових коштів за депозитним вкладом, шляхом неправомірної пролонгації дії договору депозитного вкладу. Оскільки відповідач, починаючи з 30.04.2014 року не видає (не віддає) вклад за письмовою вимогою [PERSON], сума пені за прострочення зобов'язання з 30.04.2014 року по 15.05.2014 року складає 7 доларів 50 центів США. Відповідач порушує свої зобов'язання за умовами депозитного вкладу та чинним законодавством, що спричиняє для позивача майнову та немайнову шкоду. Відповідач повинен сплатити неустойку за несвоєчасну виплату грошових коштів за депозитним вкладом, а саме з 30.04.2014 року по 15.05.2014 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 19% річних, отже за вищевказаний строк прострочення неустойка складає: 47 доларів 50 центів США. Тобто, ціна позову складає: 6055 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 71206 грн. 80 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Тополь С.Д. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в задоволенні в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. У судовому засіданні було встановлено, що 31 березня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Південкомбанк» був укладений Договір банківського вкладу № 25768Д-14Ф «Стандарт», згідно з умовами якого позивач, як сторона за Договором, розмістив на депозитному рахунку № 2630.2.004576.001 вклад в сумі 6000,00 доларів США, строком до 30 квітня 2014 року, з нарахуванням відсотків 7,9% річних (а.с.21-23). Позивач свої зобов'язання за вищевказаним Договором банківського вкладу № 25768Д-14Ф «Стандарт» від 31.03.2014 року виконав в повному обсязі, розмістивши на депозитному рахунку № 2630.2.004576.001 вклад в сумі 6000,00 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 2630.2.004576.001 та квитанцією № 1958/6 від 31.03.2014 року (а.с.20,24). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з пп. 3.2.6 п. 3.2 укладеного договору - якщо сума вкладу перевищує 30000,00 гривень (або еквівалент в доларах США або Євро за курсом НБУ на дату закінчення строку розміщення вкладу) та Вкладник не має наміру залишати вклад у Банку після закінчення строку його розміщення, він має попередити про це Банк не менше, ніж за 3 операційні дні Банку до дати повернення грошових коштів. Крім того, розділом 3 Договору банківського вкладу № 25768Д-14Ф «Стандарт» від 31.03.2014 року, серед іншого, регулюється дострокове повернення строкового депозиту. Так, згідно пп. 3.2.2 п. 3.2 вказаного договору - Вкладник має право вимагати дострокового повернення вкладу, з урахуванням умов, передбачених пунктом 6.3 Договору. Дострокове повернення грошових коштів здійснюється з урахуванням Тарифів Банку, з якими Вкладник може ознайомитись у приміщеннях Банку або на сайті Банку: wmv.piydencombank.com. У випадку дострокового повернення суми вкладу, Вкладник зобов'язаний письмово повідомити про це Банк не менше, ніж за 5 (п'ять) операційних днів Банку до передбачуваної дати повернення вкладу. Так, позивач попередив відповідача про те, що він не має наміру залишати вклад у Банку після закінчення строку його розміщення - заявою від 24.04.2014 року, яка зареєстрована у відповідача 24.04.2014 року за вх. № 1742 (а.с.14). Проте, у встановлений строк, а саме 30 квітня 2014 року повернення вкладу з боку відповідача не відбулося. Згідно з положеннями ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦПК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним розірвати Договір банківського вкладу № 25768Д-14Ф від 31.03.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» та [PERSON], та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Південкомбанк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за Договором банківського вкладу № 25768Д-14Ф від 31.03.2014 року в розмірі 6000 доларів США. При цьому, згідно п. 6.1 Договору банківського вкладу № 25768Д-14Ф «Стандарт» від 31.03.2014 року - у випадку несвоєчасного повернення Банком суми вкладу після закінчення строку його розміщення. Банк виплачує Вкладникові пеню у розмірі 0,01% від неповерненої суми вкладу за кожен день прострочення. А також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу). Так, станом на дату ухвалення судом даного рішення, пеня згідно п. 6.1 Договору складає 123 долари 60 центів, а неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ складає 643 долари 40 центів, а всього штрафні санкції складають 767 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 11574 грн. 03 коп., але позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу за Договором банківського вкладу № 25768Д-14Ф від 31.03.2014 року в розмірі 6000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 70560 грн. 00 коп., пеню в розмірі 7,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 88 грн. 20 коп. та неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 47,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 558 грн. 60 коп., а всього 6055 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 71206 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, оскільки суд не може вийти за межі заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Південкомбанк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за Договором банківського вкладу № 25768Д-14Ф від 31.03.2014 року в розмірі 6000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 70560 грн. 00 коп., пеню в розмірі 7,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 88 грн. 20 коп. та неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 47,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 558 грн. 60 коп., а всього 6055 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 71206 грн. 80 коп. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн., то ці вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем не надано належних доказів, в установленому законом порядку, в обґрунтування своїй вимог в цій частині. Так, до матеріалів справи наданий Договір про надання юридичних послуг № 26-у від 24.04.2014 року, укладений між позивачем та [PERSON], та квитанція до прибуткового касового ордера № 61 від 24.04.2014 року, згідно якої позивач сплатив [PERSON] суму 625,00 грн. за правову допомогу (а.с.18,63). Разом з тим, в суді інтереси позивача представляв [PERSON] по нотаріально посвідченій довіреності від 24.04.2014 року (а.с.59). Тому, вимоги позивача в цій частині є безпідставними. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 955 грн. 67 коп., з яких судовий збір за позовні вимоги не майнового характеру складає 243 грн. 60 коп. та судовий збір за позовні вимоги майнового характеру складає 712 грн. 07 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial