Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради подано до суду позов до [PERSON], третя особа - ЛКП «Старий Львів» про зобов'язання відповідача за власні кошти привести квартиру [ADDRESS] до попереднього стану, а саме - демонтувати самовільно влаштовані на площі кухні ванну, туалет та перегородку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що будинок [ADDRESS] у м. Львові перебуває у власності Львівської міської ради на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Квартира №6 у вказаному будинку належить на праві власності [PERSON] Відповідачем самовільно здійснене перепланування квартири шляхом встановлення на площі кухні ванни та туалету, за що його було притягнено до адміністративної відповідальності. Однак, незважаючи на неодноразові попередження, відповідачем не було виконано розпорядження голови Галицької районної адміністрації про приведення квартири до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановлених конструкцій, у зв'язку з чим, позивач змушений звертатися до суду. На підтвердження наявності у позивача права на звернення до суду з таким позовом останній посилається на Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затверджене рішенням виконкому Львівської міської ради № 4 від 06.01.2012 року, Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затверджене ухвалою Львівської міської ради № 3704 від 08.07.2010 року, Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні змісту позову, просять позовні вимоги задоволити. Відповідач та його представник проти позову заперечили, пояснивши суду, що відповідачем встановлено ванну, туалет та перегородку у належній йому на праві власності квартири [ADDRESS] у м. Львові, яких до того у квартирі взагалі не було, однак, таке перепланування квартири не порушує прав жодних осіб, доказів чого позивачем не представлено. Таке перепланування квартири, за твердженням відповідача та його представника, є необхідним для забезпечення використання квартири як житла, забезпечення належних санітарних умов проживання зареєстрованих там малолітніх дітей. Підстави для демонтажу відсутні, оскільки проведене відповідачем переобладнання не пошкоджує конструктивні елементи будинку та жодним чином не впливає на протипожежну систему. Крім того, представник відповідача зазначив, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради не мала права звертатися до суду з таким позовом, оскільки переобладнання здійснено безпосередньо у квартирі відповідача, натомість, позивач наділений повноваженнями здійснювати контроль лише за благоустроєм житлового будинку, а не окремих квартир в ньому. В той же час, відповідач звертався до позивача із заявою про узаконення проведеного ним переобладнання, однак, таке звернення залишене без розгляду у зв'язку із наявністю судового спору. За таких обставин, відповідач та його представник просять суд відмовити в задоволенні позову. Представники третьої особи позов підтримали, пояснивши суду, що ЛКП «Старий Львів» було виявлено самовільну реконструкцію належної відповідачу квартири, про що було попереджено власника. В той же час, представник третьої особи зазначив, що проведена відповідачем реконструкція квартири не порушує прав ЛКП «Старий Львів», оскільки така квартира належить на праві приватно власності відповідачу, про факт заподіяння внаслідок переобладнання шкоди іншим власникам чи мешканцям квартир у будинку [ADDRESS] у м. Львові третій особі не відомо, оскільки мешканці будинку з цього приводу не зверталися. У судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що у квартирі [ADDRESS] проживає її сестра [PERSON]. У даній квартирі не було ні ванни, ні туалету, ще у 2002 році попереднім власником була встановлена каналізація, та була технічна документація на кухню та мийку. У даній квартирі, з відповідачкою проживає її дочка та її діти. Туалет знаходився на вулиці. Півтора року тому, відповідачка зверталась до Галицької районної адміністрації, з приводу надання їй дозволу на встановлення туалету та ванни, однак їй було відмовлено. Враховуючи те, що у квартирі не було жодних належних умов для проживання, відповідачкою самовільно було встановлено туалет та ванну без дозвільних документів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] - є власником квартири [ADDRESS] у м. Львові, яка складається з житлової кімнати площею 16,60 кв.м., коридору площею 2,60 кв.м., кухні площею 5,70 кв.м., підвалу площею 6,0 кв.м. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї, виданої ЛКП «Старий Львів» від 04.07.2013 року, у вказаній квартирі зареєстровано 5 осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Факт проживання у спірній квартирі 4-х малолітніх дітей підтверджений також відповідачем та показаннями свідка [PERSON] Належних та допустимих доказів на спростування факту проживання дітей у зазначеній квартирі учасниками процесу не представлено. Попередженням від 17.01.2013 року ЛКП «Старий Львів» зобов'язано відповідача привести квартиру до попереднього стану та попереджено, що у випадку відмови відповідача матеріали будуть скеровані до суду /а.с.6/. Однак, в чому полягало самовільне перепланування, в попереджені не вказано. Згідно акту обстеження технічного стану вказаної квартири від 18.01.2013 року, складеного комісією в складі головного інженера ЛКП «Старий Львів» та майстрів по експлуатації, в квартирі [ADDRESS] у м. Львові самовільно на площі кухні встановлені ванна, санвузол. Фундаментні стіни, перегородки будинку знаходяться в задовільному стані. Комісією рекомендовано привести квартиру до попереднього стану. Акт обстеження підписаний членами комісії, підпис відповідача на вказаному акті відсутній /а.с.7/. 14.02.2013 року відповідача за самовільне перепланування квартири [ADDRESS] у м. Львові притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 150 КпАП України на підставі постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 21 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян /а.с.8/. 19.03.2013 року міжвідомча комісія Галицького району вирішила зобов'язати відповідача за власні кошти привести квартиру [ADDRESS] до попереднього стану - демонтувати самовільно влаштовані ванну, туалет та перегородку на площі кухні, що підтверджується витягом з протоколу засідання № 12 /а.с.9/. Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №123 від 29.03.2013 року затверджено висновок міжвідомчої комісії № 12 від 19.03.2013 року та зобов'язано відповідача демонтувати самовільно влаштовані ванну, туалет та перегородку на площі кухні квартири /а.с.10/. Згідно акту ЛКП «Старий Львів» від 02.07.2013 року комісією в складі головного інженера, майстрів по експлуатації житлового фонду, відповідачем не виконано розпорядження № 123 від 29.03.2013 року щодо демонтажу самовільно встановлених конструкцій /а.с.11/. В попереджені ЛКП «Старий Львів» № 675 від 04.07.2013 року вказано, що враховуючи те, що станом на 01.07.2013 року відповідачем не демонтовано самовільно встановлені перегородку, ванну та туалет на площі кухні квартири [ADDRESS] у м. Львові, працівниками комунального підприємства підготовлено пакет документів в юридичний відділ ГРА для подачі позовної заяви до суду /а.с.12/. Доказів доведення до відома відповідачу про наявність вказаних документів до матеріалів справи не додано. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 09.07.2013 року відповідач звернувся до позивача із заявою щодо погодження самовільно здійсненого перепланування спірної квартири. Листом № 31-2767 від 19.07.2013 року позивач повідомив відповідача про те, що зазначене звернення відповідача розглядалось на засіданні міжвідомчої комісії 16.07.2013 року та поінформовано про те, що 29.03.2013 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 123 «Про приведення квартири до попереднього стану» /а.с.108/. Враховуючи наведене, позивач повідомив відповідача про те, що на даний час немає правових підстав для розгляду звернення позивача по суті. 06.02.2013 року комісією в складі завідувача сектору експлуатації житлового фонду ВЖГ Галицької районної адміністрації, директора ЛКП «Старий Львів», головного інженера по експлуатації житлового фонду ЛКП «Старий Львів», зав.групи АБ-2 проектного інституту ЛФ «НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», власника квартири № 3 і квартири [ADDRESS] у м. Львові та представника власника квартир [ADDRESS] у м. Львові, проведено обстеження квартири № 3 в ж.б. 16 з метою визначення причин появи вологості в стіні кухні квартири [ADDRESS], про що складено відповідний акт /а.с.89/. Згідно цього акту в приміщенні кухні кватири № 6 на 2-му поверсі самовільно влаштовано санвузол з підключенням приладів (унітазу, ванни та умивальника) до стояка каналізації, розташованого в стіні сходової клітки будинку № 18. На сходовій клітці ж.б. № 18 розташовано в нішах два стояка каналізації. Стояк, в який підключені прилади самовільно влаштованого санвузла [ADDRESS] розташований приблизно на відстані 4-5 м від центру зволоженої ділянки стіни [ADDRESS] Другий стояк каналізації розташований на відстані приблизно 2-2,5 м від центру цієї зволоженої ділянки стіни. Під час відкривання стояків встановлено, що труби стояків сухі, як і кладка в нішах, де вони встановлені, сухі. За результатами проведеного обстеження, комісія прийшла до висновку, що виконання самовільних ремонтних робіт в квартирі № 6 на 2-му поверсі ж.б. № 16 з влаштуванням санвузла не могло стати причиною замокання в квартирі № 3, оскільки роботи виконані на значній відстані від вологої ділянки. Зазначені обставини підтверджуються також звітом про результати електромагнітного сканування стін будинків [ADDRESS] В ході розгляду справи суд за клопотанням відповідача зобов'язував позивача та третю особу представити документи, які мають значення для справи, а саме - докази, які підтверджують дату будівництва будинку та його первинне призначення, первинний план будинку [ADDRESS] у м. Львові, докази проведення переобладнання цього будинку під окремі квартири та їхній технічний стан, докази місцезнаходження системи каналізації в будинку № 16 та її схема, технічний паспорт на будинки [ADDRESS] у м. Львові, акт введення будинку в експлуатацію. На вимогу суду позивачем не представлено до суду жодних документів, представниками третьої особи надано технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] у м. Львові та копію поверхового плану на цей будинок, копію технічного паспорту на квартиру № 3 в будинку [ADDRESS] у м. Львові. /а.с. 46-49, 50-74/. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] у м. Львові її власником на площі кухні встановлено ванну /а.с.46/. Згідно поверхового плану 2 поверху житлового будинку [ADDRESS] у м.є Львові, на площі коридору загального користування за відсутності для цього документів встановлено вбиральню. /а.с.47-49/. Інших витребовуваних судом доказів позивач та третя особа не представили, у зв'язку з чим, суд розглядає справу за наявними в її матеріалах доказами. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідачем здійснено переобладнання належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] у м. Львові шляхом встановлення у квартирі ванни та туалету з підключенням до вже існуючої системи каналізації в будинках № 16 та [ADDRESS] у м. Львові. Зазначена обставина підтверджена всіма учасниками процесу. В ч. 1 ст. 382 ЦК України зазначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У відповідності до п. 2.22 ДБН «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», прийняті Державним комітетом України з будівництва та архітектури 18.05.2005 року, у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Згідно п. 2.27 цих ДБН в однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). Зважаючи на відсутність у квартирі [ADDRESS] у м. Львові окремого санвузла, суд приходить до висновку про невідповідність цієї квартири вимогам ДБН. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В той же час, згідно ч. 4, 5, 6 цієї статті власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Виходячи із змісту наведених законодавчих положень, суд приходить до висновку, що гарантоване законом право власності обмежується правами інших осіб на не порушення їхніх прав чи законних інтересів внаслідок реалізації такого права. Поряд з цим, з представлених на обґрунтування позову доказів судом не встановлено наявність порушень прав будь-яких осіб внаслідок проведеного відповідачем переобладнання належної йому на праві власності квартири. Зокрема, представник третьої особи підтвердив відсутність порушень прав ЛКП «Старий Львів» та мешканців будинку [ADDRESS] у м. Львові. Натомість, поданими відповідачем та його представником доказами, зокрема, актом обстеження від 06.02.2013 року та звітом електромагнітного дослідження, підтверджується відсутність порушень прав будь-яких осі та конструктивних елементів будинку. Крім того, в обґрунтування позову позивач посилається на Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, згідно п. 1.4.1 яких переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства. У відповідності до п. п. 1.4.2, 1.4.3 цих Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Також п. 1.4.4 цих Правил передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. В той же час п. 1.4.6 цих Правил встановлено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Зважаючи на наведені законодавчі положення, покладення на власника квартири обов'язку виконати демонтаж здійсненого ним переобладнання виникає лише у випадку порушення внаслідок такого переобладнання конструктивних елементів цілого житлового будинку або засобів протипожежного захисту. За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту порушення відповідачем конструктивних елементів будинку [ADDRESS] у м. Львові чи засобів протипожежного захисту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для демонтажу самовільно влаштованих ванни, туалету та перегородки у квартирі № 6 цього будинку. Також суд зазначає, що позивачем не доведено можливість проведення демонтажу зазначених конструкцій у квартирі [ADDRESS] у м. Львові без заподіяння шкоди цій квартирі чи будь-яким третім особам, а також відсутність потреби в залученні при цьому відповідних спеціалістів, у зв'язку з чим, суд не може покласти на відповідача обов'язок самостійно привести належну йому квартиру до попереднього стану. В той же час, суд звертає увагу на можливість усунення допущеного відповідачем порушення вимог закону щодо проведення переобладнання квартири без відповідного дозволу в інший спосіб. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ще до моменту подання позивачем позову до суду, відповідач звернувся до нього із заявою про погодження самовільно здійсненого перепланування належної йому квартири, яка не було розглянуте у встановленому законом порядку. При цьому, як зазначив в судовому засіданні представник позивача, чинним законодавством не передбачено можливості залишення звернення громадянина без розгляду. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було дотримано вимог чинного законодавства щодо розгляду звернення відповідача у передбачений законом спосіб та строк, натомість, позовна заява подана без дотримання процедури позасудового врегулювання спору. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, повно та всебічно дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності та їх достатній взаємозв'язок, суд приходить до висновку, що позивачем в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для демонтажу ванни, туалету та перегородки у квартирі [ADDRESS] у м. Львові, у зв'язку з чим, позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed