Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням, в якому просила позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, пояснивши, що позивач з 06.10.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. 14.12.2011 року придбала у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2015 року затверджено мирову угоду між сторонами, відповідно до якої визнано право особистої приватної власності за позивачем на квартиру [ADDRESS]. Всі витрати за комунальні послуги вона сплачує одноособово. Після розлучення [PERSON] добровільно виїхав з квартири, але знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою не бажає, мотивуючи відмову тим, що він заселився до квартири у 2011 році на законних підставах. Таким чином, позивач вважає, що такі дії відповідача протиправні та обмежують її у реалізації свого права власності на спірну квартиру, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що з 2002 року він з позивачем постійно проживали однією сім'єю. З кінця 2011 року спільно проживали в спірній квартирі. Після розірвання шлюбу та поділу майна подружжя постійно проживав в даній квартирі, так як іншого місця проживання немає. Він постійно доглядає за донькою. З позивачем часто виникають спори з приводу виховання дитини. У зв'язку з тим, що позивач приділяє доньці мало уваги, він змушений проживати у вказаній квартирі задля її повноцінного розвитку. У січні 2016 року до квартири заселився співмешканець позивача - [PERSON], поява якого стала для доньки стресом. Були випадки, коли донька телефонувала та просила приїхати, через те, що боялася знаходитися з ним в одній квартирі, однак по приїзду вхідні замки змінені та потрапити до квартири не зміг. На всі прохання відкрити двері співмешканець не реагував. З цього приводу змушений звертатися до поліції. В подальшому з позивачем постійно виникали сварки. На даний час позивачка продовжує чинити перешкоди у користуванні квартирою, не впускає його до житла, у зв'язку з чим змушений проживати у знайомих. У лютому 2017 року [PERSON] без відома зняла його з реєстрації, після чого запис про реєстрацію довелося поновлювати. Вважає, що всі дії позивача мають на меті залякати його, заборонити спілкування з донькою та позбавити можливості користуватися зазначеним житловим приміщенням. Представник третьої особи Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Червонописька Л.М. в судовому засіданні поклалася на розсуд суду та просила винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, представника 3-ї особи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної особи, поданим відповідно ЦПК, в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до вимог закону. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закон чи за рішенням суду. Судом встановлено, що з 06.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.33). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO] У період перебування у шлюбі позивачем придбано у власність квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2011 року (а.с.52). Спірна квартира є ізольованою, однокімнатною кімнатною, жилою площею 18,10 м2, розташованою на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку. З довідки форми №3 від 08.02.2017 року вбачається, що в квартирі зареєстрована позивач [PERSON] (власник), [PERSON] (як колишній чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (син) (а.с.11). Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2015 року шлюб зареєстрований у відділі РАЦС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 06.10.2011 року, актовий запис №1721, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2015 року затверджено мирову угоду від 01.07.2015 року, укладену між [PERSON] та [PERSON] Визнано право особистої приватної власності [ADDRESS] (а.с.7). За правилами ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Позивач стверджує, що після розлучення [PERSON] добровільно залишив помешкання та забрав свої речі. Факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], підтверджений актами від 09.11.2016 року та 20.02.2017 року складеними мешканцями будинку. Однак, судом встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу та поділу майна постійно проживав в квартирі, оскільки доглядав та піклувався про доньку, але з початку 2016 року між [PERSON] за [PERSON] загострилися відносини, позивач змінила вхідні замки до квартири та всіляко чинить перешкоди відповідачу у праві користування вказаним житлом, впускати до квартири категорично відмовляється. Як вбачається з матеріалів справи відповідач після чергового конфлікту з позивачем звертався до працівників до поліції. Згідно відповіді Дарницького управління поліції [PERSON] повідомлено, що за результатами звернення щодо вчинення насильства в сім'ї [PERSON], яка обмежила доступ до квартири, змінивши замки, зареєстроване до ЄО №3117 від 16.01.2016 року, під час розгляду звернення проведено усну профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с. 47). Також, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення. Рішенням суду від 30.11.2016 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с. 36-38). Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі з поважних причин. Згідно вимог ч. 3, ст. 10 та ч. 1, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Як визначено в статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Позивач та її представник обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу не є членом її сім'ї як одноосібного власника квартири, а тому втратив право користування її квартирою. Такі обгрунтування не регламентуються ст.ст. 64, 65 ЖК України, оскільки дані норми права регулюють житлові правовідносини державної та комунальної форми власності. Правовідносини, щодо житла, яке належить на праві приватної власності регламентуються ст. 156 ЖК України. При цьому, суд враховує чинення перешкод позивачем відповідачу у користуванні спірною квартирою. Оскільки позивач та її представник не ставлять питання щодо захисту майнових інтересів позивача шляхом усунення перешкод позивачу відповідачем у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку з квартири в порядку ст. 391 ЦК України або визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, а просять позбавити відповідача у праві користування квартирою в порядку ст. 64 ЖК України, а тому у задоволенні позвних вимог необхідно вімовити. Згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України при відмові у задоволенні позову в повному обсязі не підлягає задоволенню і вимога позивача у стягненні судового збору з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed