Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, та просили суд визнати поширену відповідачем інформацію про те, що вони застосували фізичне насильство до голови Ярмолинецької районної ради Хмельницької області недостовірною та такою, що ганьбить їх честь та гідність, зобов'язати відповідача спростувати поширену інформацію в районних засобах масової інформації, стягнути з відповідача на їх користь в рахунок відшкодування завданої їм моральної (немайнової) шкоди по 25000 грн. кожному. На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що 28 грудня 2016 року під час розгляду Ярмолинецьким районним судом кримінального провадження №12016240280000027 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, [PERSON], який був потерпілим, в судовому засіданні, де були присутні крім учасників процесу сторонні особи, під час своїх показань вказав, що позивачі також нанесли тілесні ушкодження голові районної ради. Вважають, що інформація відносно них містить у собі фактичні дані, які не відповідають дійсності, порочать їх честь та гідність, а тому підлягає спростуванню. Такий наклеп завдав позивачам душевних страждань, у зв'язку з чим вони просять стягнути з відповідача грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, підтвердив факт розповсюдження ним 28.12.2016 під час судового засідання у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, інформації про те, що нібито позивачі побили голову районної ради. Визнав, що ця інформація є неправдивою, зазначивши, що він її почув від сторонньої особи, не перевірив, а в подальшому цей факт не підтвердився. В той же час вважає необґрунтованою та завищеною грошову суму, яку позивачі просять стягнути з нього в рахунок відшкодування завданої їм моральної шкоди. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковомузадоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Ярмолинецьким районним судом розглядалося кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016240280000027 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні був [PERSON] 28 грудня 2016 року в судовому засіданні, яке відбувалося в залі суду, [PERSON], в ході допиту в якості потерпілого, вказав, що йому відомо про те, що [PERSON] та його дружина [PERSON] побили голову Ярмолинецької районної ради [PERSON] Крім учасників процесу дана інформація була доведена до відома інших осіб, які були присутні в залі судового засідання, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а також підтверджуються записом фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу від 28.12.2016 у кримінальній справі № 689/2240/16-к. Також суд враховує, що поширена відповідачем вищевказана інформація не була доказом у кримінальному провадженні, де обвинуваченим був [PERSON], та не оцінювалася судом, яким ухвалювався вирок щодо [PERSON] Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як роз'яснив пленум Верховного Суду України в постанові №1 від 27.02.2009 (п.15) Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.\~\~Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням\~\~інших\~\~ засобів\~\~телекомунікаційного\~\~зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація,\~\~яка\~\~не\~\~відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості\~\~про\~\~них\~\~не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У п.18 вищевказаної постанови пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Тому суд вважає, що інформація, яку поширив відповідач в судовому засіданні по іншій справі, є недостовірною, стосується позивачів, поширення такої інформації мало публічний характер, та приймає доводи позивачів, що дана недостовірна інформація порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності. В силу ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачами та їх представником доведено факт того, що відповідачем розповсюджена інформація, яка порочить честь та гідність позивачів, а тому в цій частині задовольняє позовні вимоги. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Фактичні обставини справи свідчать, що поширена [PERSON] інформація принижує гідність і честь позивачів, оскільки викликає недовіру оточуючих їх людей до доброчесності, порядності позивачів. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що неправомірні дії відповідача завдали певних душевних та психічних страждань. Суд погоджується з тим, що поширення негативної інформації призвело до вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, в результаті позивачу довелося докласти багато зусиль для відновлення попереднього стану. Зважаючи на вказані обставини та беручи до уваги зазначене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що співмірним розміром відшкодування заподіяної позивачам моральної (немайнової) шкоди буде стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі по 1250,00 грн. на кожного, задовольняючи в цій частині позовні вимоги частково. Ця інформація є негативною, оскільки стверджується про порушення позивачами принципів моралі, неетичної поведінки в суспільному житті, а відтак, поширення такої інформації порушує право [PERSON] та [PERSON] \~на повагу до їх гідності та честі, тому ця інформація підлягає спростуванню. Згідно з пунктом 25 постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Суд вважає, що здійснити спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена, недоцільно і фактично неможливо. Натомість адекватним способом спростування буде направлення копії судового рішення на адресу осіб, які були присутні на судовому засіданні, де була розповсюджена недостовірна інформація щодо позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~\~\~\~ Тому з [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати в сумі 112 грн. по 56 грн. кожному. \~\~\~\~ На підставі ст. 23, 277, 297, 299 ЦК України,

Outcome: partial