Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

В травні 2016 року перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури звернувся в суд в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, а саме: квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 23 серпня 2011 року відповідачку було позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON], 2005 року народження, та стягнуто з неї аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 травня 2011 року. Однак вказаним рішенням не було вирішено питання щодо накладення заборони на відчуження житла, яке знаходиться у власності відповідачки і в якому прописана її малолітня дочка [PERSON], яке неодноразово намагалась відчужити. На даний час остання проживає в прийомній сім'ї [PERSON] та [PERSON] Враховуючі викладене, виходячи з інтересів малолітньої [PERSON], просить накласти заборону на відчуження майна належного відповідачці, а саме: квартири 38, розташованої за адресою: [ADDRESS] до досягнення дітьми [PERSON] повноліття. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування підтримала повністю та просила позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що дійсно має у власності квартиру, в якій прописана її малолітня дочка [PERSON], попередньо були наміри на її відчуження. Третя особа - представник служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. При цьому зазначив, що задля збереження житла за малолітньою [PERSON] ініціювали рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за № 338 від 29 серпня 2013 року про збереження за нею квартири [ADDRESS] та рекомендували начальнику реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції, завідуючій Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, завідувачу Старокостянтинівського районного сектору управління державної міграційної служби України у Хмельницькій області, начальнику Старокостянтинівської ЖЕК не здійснювати правочинів щодо відчуження даного житла без дозволу органу опіки та піклування. Законні представники малолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, проте в своїх заявах просили розглянути справу без їх участі за представництва Старокостянтинівської місцевої прокуратури. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим управлінням юстиції Хмельницької області 21 червня 2005 року. Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 23 серпня 2011 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON], [INFO], та стягнуто аліменти на її утримання. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 26 червня 1997 року за р № 2-2076 та зареєстрованого в Старокостянтинівському БТІ 07 липня 1997 року в реєстрову книгу за № 3820, відповідачці належить на праві особистої власності квартира [ADDRESS]. Аналогічна інформація міститься в повідомленні Старокостянтинівського БТІОР за № 47 від 14 квітня 2016 року, в копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому Старокостянтинівським БТІОР 16 серпня 2011 року за № 30990977, в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, виданій реєстраційною службою Старокостянтинівського районного управління юстиції 13 квітня 2016 року за № 57300529. За даними Старокостянтинівського РС УДМС України в Хмельницькій області за № 34/900 від 28 квітня 2016 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. На даний час [PERSON] проживає з прийомною матір'ю [PERSON] та прийомним батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зі змісту вищевказаного повідомлення Старокостянтинівського БТІОР за № 47 від 14 квітня 2016 року також вбачається, що на вказану квартиру 16 серпня 2011 року було виготовлено витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження. Дані обставини в судовому засіданні визнала відповідачка. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно вимог ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. В узагальненні Верховного Суду України від 11 грудня 2008 року про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми вказано, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України, а також п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту житлових прав малолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], до досягнення повноліття [PERSON], [INFO].

Outcome: approved