Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 13.08.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Сімейні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинені з лютого 2014 року, коли відповідач покинув сім'ю. [PERSON] та [PERSON] мають несумісні характери, різні уявлення про сімейний устрій та взаємовідносини подружжя в сім'ї. Відповідач після народження дитини різко змінив свою поведінку, жив своїм життям, не приділяв уваги вирішенню сімейних проблем. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливо. Сторони проживають окремо і не мають наміру відновлювати подальше сімейне життя. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві, та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідачем суду надана заява про розгляд справи у його відсутність із зазначенням про визнання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача підтримав позовні вимоги і просив задовольнити. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13.08.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 13.08.2013 року, актовий запис № 1928. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 6) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 7) Відповідно до довідки, виданої ТОВ «ЖЕО» від 27.09.2014р. № 4069, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають: [PERSON], 1951 р.н. (власник), [PERSON], 1951 р.н. (дружина), [PERSON], 1982 р.н. (донька), [PERSON], 2013 р.н. (онук). (а.с.8) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно квитанції № 342 від 01.10.2014 року позивачем було сплачено адвокату [PERSON] 300, 00 гривень за оформлення позовної заяви про розірвання шлюбу. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно квитанції № 1735 8990 6294 474 від 02.10.2014 року позивачем було сплачено судовий збір в сумі 247, 00 гривень, тобто в більшому розмірі ніж це встановлено Законом України «Про судовий збір» - 243, 60 гривень. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 243, 60 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 300, 00 гривень. Судовий збір в сумі 3, 40 гривень підлягає поверненню позивачу, в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки був сплачений в більшому розмірі на момент його звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved