Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

в січні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником обумовленого житлового будинку. В зазначеному будинку з 17.05.2011 року зареєстрований відповідач по справі. Останній за вказаною адресою з кінця 2018 року не проживає, проте не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, реєстрація відповідача в даному будинку створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності та додаткові пояснення щодо заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.09.2008 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області (а.с.9,10). В даному будинку з 17.05.2011 року зареєстрований відповідач [PERSON] (член сім`ї власника житла), проте за місцем реєстрації не проживає з кінця 2018 року, що підтверджується актом комісії від 04.11.2019 року в складі голови вуличного комітету, сусідів, довідкою квартального комітету № 77 від 04.11.2019 року (15-16, 17, 18, 25), показаннями свідка [PERSON] . В той же час реєстрація відповідача у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. Доказів наявності поважних причин непроживання відповідача в вищевказаному житловому будинку, створення йому перешкод у користуванні житлом, намагання останнього вселитися до нього, матеріали справи не містять. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачем свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, відсутність між сторонами іншої домовленості щодо порядку та строків користування житлом, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved