overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 29. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у йогоо відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 24 січня 2015 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб нею та відповідачем, зареєстрований 12.08.2011 року у виконавчому комітеті Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.08.2011 року у виконавчому комітеті Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON], [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини подружжя фактично припинено, з квітня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження № І-БК № 364855). Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 402 та покласти судові витрати на відповідача. Позивач в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити Відповідач в судове засідання зявився, заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що хоче зберегти сімю заради Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 402, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві серія 1-БК № 220300. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини подружжя фактично припинено, з квітня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В червні 2016 року позивач банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним його прав, а також зобовязань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 50, 52 /, заявивши письмово про розгляд справи у його відсутність / а.с. 42 /. Відповідач [PERSON], заявлений позов не заперечував, пояснивши, що свого часу дійсно одержав у позивача грошовий кредит, який в послідуючому не зміг вчасно погасити через відсутність коштів. Для погашення коштів одержував кредити у інших банках. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 17 червня 2010 року між банком позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошовий кредит, який в травні 2011 року було переоформлено на суму 23100 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою останнім відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості / а.с. 7, 10 33 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позову, банк виконав свої зобовязання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Відповідно до розрахунків позивача банку, які суд визнає вірогідними, станом на 14 квітня 2016 року та на час розгляду справи відповідач заборгував йому за кредитом 22950 гривень; 5888,33 гривень по процентам за користування кредитом; 100 гривень за пенею та комісією; 500 гривень та 1436,92 гривень по штрафам відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у виді фіксованої частини і процентної складової, а всього 30675 гривень 25 копійок, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 4-6 /. За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи в сумі 1378 гривень, у виді судового збору / а.с. 1 /, які документально підтверджені та про стягнення яких заявлено стороною позивача, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 11, ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 02.06.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейне життя, не ведуть спільне господарство з квітня місяця 2016 року, фактичні шлюбні відносини припиненні з березня 2016, збереження сім`ї є неможливим, позивач просив їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій нею заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 02.09.2006 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1289, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 11.11.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від першого шлюбу [PERSON] має малолітню доньку [PERSON], [INFO], яку він усиновив в 2012 році. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося через те, що останній рік між ними постійно виникають сварки із-за різних поглядів на спільне сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги, шлюбні відносини припиненні з 2015 року, тому збереження сім`ї є неможливим, позивач просив їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій заяві позовні вимоги визнала повністю, просила шлюб розірвати. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 11.11.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 136, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). 27.11.2012 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області по цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересовані особи - [PERSON], служба в справах дітей Рокитнянської районної державної адміністрації в Київській області про усиновлення, оголошено [PERSON], усиновлювачем малолітньої [PERSON], [INFO], уродженки м.Києва (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 26.02.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося через те, що вони мають різні погляди на життя, з приводу чого між ними виникають непорозуміння та суперечки, в зв'язку з чим втратили один до одного почуття любові та поваги, тривалий час не підтримують стосунків, не ведуть спільного господарства, спроби відновити стосунки результатів не дали, тому збереження сім`ї є неможливим, позивач просив їх шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав повністю. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.02.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 192, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO]. що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2014 року рішенням №4/166 Гореницькоі сільскої ради Києво- Святошинського району Київської області йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0884 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу сільської ради, на підставі власноручно написаної ним заяви. Також, рішенням Гореницької сільської ради від 03 червня 2015 року №5/68 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Астаф»єва В.Є. для ведення особистого селянського господарства в с. Гореничі. Дозволи були отриманні на юридично обґрунтованих підставах,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 16 жовтня 2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого мають малолітнього сина [PERSON], 15 02.2008 року народження. Позивач посилаючись на те, що у нього та відповідачки різні погляди на подружнє життя та сімейні цінності, на нерозуміння одне одного, що привело до того, що разом не мешкають з серпня 2015 року, просив шлюб розірвати. В заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримав, просив суд слухати справу у його відсутність та бажав, щоб син [PERSON] залишився проживати з ним (а.с. 16). Відповідачка, в заяві направленій до суду позов визнала у повному обсязі, також просила суд слухати справу у її відсутність та не заперечувала, щоб син [PERSON] залишився проживати з батьком (а.с. 17). Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 2049,63 грн., яка утворилась за період з січня 2016 року по травень 2016 року включно, та судові витрати по справі, вказуючи, що відповідачі є наймачами кімнати 93 в гуртожитку по вул. Городовікова, 6/1 в м. Хмельницькому, що знаходиться на обслуговуванні позивача, і ухиляються від справи вказаних платежів. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказуючи, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представника позивача та відповідачів в судовому засіданні, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і їх слід задовольнити. Встановлено, що позивач надає, а відповідачі, які проживають в кімнаті № 93 гуртожитку по вул. Городовікова, 6/1 в м. Хмельницький, споживають житлово-комунальні послуги, оплати за них не проводять. Згідно наданого позивачем розрахунку, їх заборгованість за період з січня 2016 року по травень 2016 року включно складає 2049,63 грн., в тому числі: 137,15 грн. квартплати, 1291,67 грн. за опалення, 55,81 грн. за газопостачання, 154,76 грн. за постачання холодної води, 298,34 грн. за постачання гарячої води, 111,90 грн. за електропостачання. У відповідності до ст. 68 ЖК України, наймач забовязаний своєчасно вносити кварплату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 4 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. В наданій позивачем довідці наймачем помешкання зазначений [PERSON], решта співвідповідачів є повнолітніми членами його сімї (дружина та син). За таких обставин заборгованість по житлово-комунальних послугах в сумі 2049 грн. 63 коп. підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках з кожного належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved