Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

В січні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Надра» про стягнення грошової оплати праці за роботу у неробочі (вихідні) дні, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час роботи у відповідача, він в грудні 2008р. та в січні 2009р. залучався відповідачем до робіт, виконання яких припадало також і на вихідні дні. Однак виконання позивачем роботи в такі дні не було відповідачем обліковане, оплачене або компенсоване позивачу іншим днем відпочинку. При звільненні позивача з роботи 13 лютого 2009р., відповідач не провів з позивачем розрахунок в повному обсязі, не виплатив позивачу заробітну плату за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. та в січні 2009р. Згідно заяви про уточнення розрахунку ціни позову, позивач просив стягнути з відповідача 1855,38 грн. в якості грошової компенсації (оплати праці) за роботу у вихідні та неробочі дні, 872,26 грн. в якості компенсації частини заробітної плати, в зв'язку з несвоєчасною її виплатою за період з березня 2009р. по січень 2015р. від належної позивачеві оплати за роботу у вихідні та неробочі дні, а також середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації за роботу у вихідні та неробочі дні за період з 13 лютого 2009р. по 06 квітня 2015р. у сумі - 238254,01 грн. (а.с. 173 т.1). Справа розглядалась судами неодноразово. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. з підстав, зазначених в позові,п росив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів залучення до роботи у вихідні дні, направлення у відрядження та роботи у вихідні дні. В подальшому представник сторін клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність Свідок [PERSON] суду пояснив, що в грудні 2008р. та в січні 2009р. він разом з позивачем працював у ВАТ КБ «Надра» на посаді радника відділу бізнес-кочингу центру коучингу та супроводження Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом ВАТ КБ «Надра». Тобто в тому ж структурному підрозділі, що і позивач. На підставі розпоряджень № 549 від 25 грудня 2008р. «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» та №3 від 06 січня 2009р. «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» він , так само як і позивач, були направлені до м. Запоріжжя в регіональне управління ВАТ КБ «Надра» з метою виконання робіт, зазначених у вказаних розпорядженнях. У відрядження він направлявся та їздив разом з позивачем, на автомобілі останнього. Вказані у розпорядженнях роботи вони виконували в період, зазначений в розпорядженнях, в тому числі у вихідні дні, оскільки це дозволяло не припиняти роботу відділень банку в зв'язку з проведенням тренінгів, які з цією метою і проводились у вихідні дні, а в робочі дні здійснювалось практичне застосування навчального процесу під контролем тренерів ( позивача та свідка). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно ч. 2 ст.65 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не заперчувалось стороною відповідача, що позивач працював у структурному підрозділі ПАТ (ВАТ) КБ «Надра» в м. Києві на посаді радника Відділу бізнес-коучінгу центру коучингу та супроводження Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом. Під час роботи позивач, як працівник відповідного підрозділу Банку та на підставі внутрішньобанківських розпоряджень відповідача, спеціально залучався до робіт, виконання яких припадало на вихідні дні та мало здійснюватись в грудні 2008р. та в січні 2009р. в інших структурних територіальних підрозділах (регіональних управліннях) Банку за межами м. Києва. Виконання таких робіт входило до завдань того структурного підрозділу Банку, в якому позивач працював. З Поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку позивача за період з 01 грудня 2008р. по 01 березня 2009р. встановлюється, що 26 грудня 2008р. відповідач зарахував на банківський рахунок позивача грошові кошти в сумі 2623,0 грн. з цільовим призначенням «кошти на відрядження». Крім того, 09 січня 2009р., відповідач зарахував на банківський рахунок позивача грошові кошти в сумі 9547,0 грн. з цільовим призначенням «кошти на відрядження» (а.с. 29, 30 т.1). Відповідно до розпоряджень № 549 від 25 грудня 2008р. «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» та №3 від 06 січня 2009р. «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» передбачено направлення позивача до Запорізького регіонального управління ВАТ КБ «Надра» з метою виконання робіт, зазначених у вказаних розпорядженнях (впровадження нових банківських продуктів, навчання персоналу банку в регіональних управліннях банку). Також, розпорядженням № 549 від 25 грудня 2008р. передбачалось проведення в період з 27 по 30 грудня 2008р. семінарів-тренінгів для співробітників банку співробітниками Департаменту управління персоналом та Департаменту змін та інновацій роздрібної мережі ВАТ КБ «Надра». Пунктом 1.1. розпорядження зобов'язано начальників МРУ, Директорів РУ прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендованих площадок продажу з 27 по 30 грудня 2008р.. Пунктом 1.2. розпорядження передбачено направлення співробітників для проведення семінарів-тренінгів в цей період часу, згідно зі списками (додатки 2-33). Додатком №33 до розпорядження №549 передбачено місце проведення семінарів, дата їх проведення, особу (ПІБ), яка їх проводить, позивач безпосередньо вказаний в якості особи, яка направляється до Запорізького Регіонального Управління ВАТ КБ «Надра» для проведення семінарів-тренінгів з 27 грудня по 30 грудня 2008р. (а.с. 15-20 т.1). В цей період часу вихідними днями були 27 та 28 грудня 2008р. (субота і неділя). Розпорядженням № 3 від 06 січня 2009р. передбачалось проведення семінарів-тренінгів в період з 12 по 28 січня 2009р. співробітниками Департаменту управління персоналом та Департаменту змін та інновацій роздрібної мережі ВАТ КБ «Надра». Пунктом 1.1. цього розпорядження передбачено направлення співробітників згідно додатку №1. Пунктом 2.1. розпорядження №3 передбачено прийняття співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендованих площадок продажу. Додатком № 1 до цього розпорядження передбачено місце проведення семінарів, дата їх проведення, особу, яка їх проводить. Згідно додатку № 1 до розпорядження №3, позивач безпосередньо вказаний в якості особи, яка направляється до Запорізького Регіонального Управління ВАТ КБ «Надра» для проведення семінарів-тренінгів з 12 по 28 січня 2009р. (а.с. 9-14 т.1). В зазначений період часу вихідними днями були 17, 18, 24, 25 січня 2009р. (суботи та неділі). З Поточного звіту встановлюється, що 13, 22 січня 2009р. позивач здійснював зняття грошових коштів у м. Запоріжжя, тобто за місцем виконання розпоряджень № 549 та № 3. Крім того, листом ПАТ КБ «Надра» від 05 березня 2015р. підтверджено, що в період з 26 грудня 2008р. та з 12 січня по 13 лютого 2009р. по рахунку позивача здійснювалось зняття грошових коштів в банкоматах, які розташовані в м. Запоріжжя (а.с. 190 т.1), а саме: 27 грудня 2008р., 16, 26, 27 січня 2009р. Суд приходить до висновку, що зарахуванням відповідачем грошових коштів з цільовим призначенням «кошти на відрядження» на банківський рахунок позивача напередодні виконання заходів, передбачених вищенаведеними розпорядженнями № 549 та №3 відповідає змісту та меті цих розпоряджень та перебуває в безпосередньому причинно наслідковому зв'язку з ними. Доказів протилежного або того, що вказані «кошти на відрядження» були перераховані в зв'язку з будь-якими іншими розпорядженнями та відрядженнями позивача в інший період чи в інші регіони, відповідач не надав. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивача було залучено відповідачем до виконання вказаних в розпорядженнях робіт та у вказаний в них період, на який припадають і вихідні дні. Доказів протилежного відповідач не надав. Відповідно до п.1.3.1. «Правил оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ВАТ КБ «Надра», працівники банку можуть направлятись у службові відрядження з наступною метою: а) для вирішення виробничих питань: перевірка роботи структурних підрозділів Банку; поїздка по виробничих питаннях; участь у нарадах, конференціях, отримання та надання інформаційно-консультативних послуг; б) з метою навчання у виробничих потребах; в) з інших питань, пов'язаних із діяльністю Банку. Пунктом 4 цих Правил встановлено наступний порядок видачі авансу на відрядження: відрядженому працівникові перед виїздом у відрядження надається грошовий аванс у межах суми на оплату проїзду, наймання жилого приміщення добові (п.4.1.), аванс у готівковій або безготівковій формі ( при використанні особистої пластикової картки) формі або витратний ліміт (при використанні корпоративної пластикової картки) виплачується або встановлюється, щонайменше, за один день до початку відрядження (п.4.3. а.с. 44-57 т.1). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розпорядження № 549 та №3, Поточний звіт, лист ПАТ КБ «Надра» від 05 березня 2015р., доводять як факт направлення та відрядження позивача до Запорізького регіонального управління ВАТ КБ «Надра», так і виконання ним передбачених ними робіт в період, визначений в розпорядженнях, в тому числі у вихідні дні. Виконання робіт у вихідний день підтверджується також наявною у матеріалах справи «Службовою запискою» в.о. заступника директора по МБ Філії ВАТ КБ «Надра» ЗРУ Стешенко А.Р. від 20 січня 2009р. з вих. № 2/256 з інформацією про те, що 24 січня 2009р. (субота) відбудеться тренінг для працівників ВАТ КБ «Надра» в м. Запоріжжя. Суд також враховує те, що робота працівників ВАТ КБ «Надра», в тому числі того підрозділу Банку, в якому працював позивач, також підтверджується наявним у матеріалах справи «Висновком про результати розслідування можливого порушення чинного законодавства та встановлених в Банку внутрішніх правил з боку звільнених працівників Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом та інших працівників Банку» від 10 листопада 2009р. Суд також враховує те, що на спростування тверджень позивача стороною відповідача суду не було надано документів на підставі яких позивачу були перераховані «кошти на відрядження» 26 грудня 2008р. в сумі 1257,0 грн. та 09 січня 2009р. в сумі 9547,0 грн., а також Звіт про відрядження позивача. Оформлення таких документів передбачено «Правилами оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ВАТ КБ «Надра», є умовою авансової виплати працівникові коштів на відрядження та неможливе без таких документів ( а.с. 57 т.1). Доказів того, що позивач таких документів не складав та отримав «кошти на відрядження» без їх оформлення і подання керівництву Банка згідно до процедури, визначеної Правилами, відповідач не надав. Відповідач не надав суду доказів того, що він вимагав від позивача подання такого Звіту в зв'язку з його неподанням позивачем. Так само не надано доказів того, що відповідач вимогам від позивача повернення перерахованих грошових коштів «на відрядження» як таких, що були перераховані позивачу безпідставно або як таких, що не були позивачем використані в зв'язку з невибуттям у відрядження (а.с. 196 т. 1). Так само з боку відповідача не надано доказів обліку та оплати роботи позивача у вихідні дні в період з 27 по 30 грудня 2008р. та з 12 по 28 січня 2009р. Тому суд погоджується з доводами сторони позивача, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 65 КЗпП України та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», відповідач не виконав свого обов'язку забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи та не оплатив її. Не були і спростовані в судовому засіданні стороною відповідача і покази свідка [PERSON], при цьому суд враховує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2012р. № 2-5675/11 у справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання звільнення незаконним, зобов'язання змінити запис про причину звільнення в трудовій книжці, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в частині обставини, пов'язаних з відрядженням та виконання робіт у вихідний день на підставі розпоряджень № 549 та № 3 у м. Запоріжжя, судом було встановлено фактично тіж самі обставини, на які посився позивач у справі (а.с. 26-33 т. 4). Колективним договором ВАТ КБ «Надра» (а.с. 31-43 т.1). передбачено, що адміністрація зобов'язується здійснювати оплату праці працівників за роботу у святкові та неробочі дні у подвійному розмір, що зазначається у наказі або за бажанням працівника, що працював у святковий чи неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку у визначений ним день ( п.4.7.). Відповідно до п. 5.1. Колективного договору, працівникам банку встановлюються наступні гарантії, компенсації, пільги: 5.1.2. при відрядження працівників: якщо датою відрядження є вихідний день, то після повернення з відрядження надається інший день відпочинку; якщо працівник спеціально відряджається для роботи у вихідні або святкові й неробочі дні, то йому виплачується компенсація за роботу в ці дні в розмірі, визначеному чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.1.10. при виконанні трудових обов'язків у вихідний день: таким працівникам за згодою Сторін надається інший день відпочинку або грошова компенсація у подвійному розмірі, про що обов'язково зазначається в наказі. Відповідачем не спростовані доводи позивача та не надано суду доказів того, що робота позивача у вихідні дні була йому відповідачем компенсована іншим днем відпочинку або в грошовій формі, як це передбачено умовами Колективного договору та ст.ст.72,107 КЗпП України. Судом також встановлено, що 13 лютого 2009р. позивач подав відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням, в якій, серед інших підстав розірвання трудового договору повідомляв відповідача про такі підстави звільнення, як те, що з боку відповідача облік понаднормових робіт не здійснювався, допускалось залучення до виконання робіт у святкові та вихідні дні, робота в такі дні не обліковувалась та не оплачувалась (а.с. 8 т. 1). В судовому засіданні сторони визнали, що наказом № 79-п від 13 лютого 2009р. відповідач звільнив позивача з роботи з 13 лютого 2009р., при цьому сторони зазначили, що з наказу вбачається, що при звільненні позивачу була виплачена лише компенсація за 22 календарних дні невикористаної відпуски. Про виплату заробітної плати за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. та в січні 2009р. до виконання якої позивач спеціально був залучений відповідачем, в наказі не зазначається. Відповідачем не надано доказів здійснення такої виплати на момент звільнення позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідач при звільненні позивача 13 лютого 2009р. не виплатив позивачу компенсацію за роботу останнього у вихідні дні - 27, 28 грудня 2008р. та 17, 18, 24, 25 січня 2009р. Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. При цьому, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Судом встановлено порушення з боку відповідача прав позивача на оплату праці за роботу у вихідні дні та права на своєчасне її отримання. Згідно перевірених судом розрахунків позивача суд приходить до висновку про правильність наданого позивачем розрахунку суми оплати праці за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. та в січні 2009р. в розмірі 1855,38 грн., компенсації за втрати заробітної плати, внаслідок порушення строків її виплати в розмірі 872,02 грн. Відповідачем розмір заявлених позивачем сум та правильність розрахунку не оспорювався, зауваження на розрахунок не подавались, натомість, оспорювались підстави для їх виплати. У відповідності, до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Несплата позивачеві таких сум при звільненні, відбувалась з вини відповідача. Суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаних вимог позивача та наявність підстав для їх пред'явлення на час звернення позивача до суду з позовом в січні 2015р. Проте, з урахуванням того, що згідно платіжного доручення ПАТ КБ «Надра» від 12 листопада 2015р. відповідач здійснив фактичний розрахунок та виплату позивачеві вказаних сум (1855,38 грн. та 872,02 грн.) в повному обсязі, підстави для задоволення позову в цій частині на час ухвалення судом рішення, відсутні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Судом встановлено, що з вини відповідача позивачу при звільненні не було виплачено оплату праці за роботу у вихідні дні. Фактичний розрахунок відповідач здійснив лише 12 листопада 2015р. Тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу при звільненні сум за вказаний позивачем період - з 13 лютого 2009р. по 06 квітня 2015р. Середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем дорівнює 238254,01 грн., згідно розрахунку який наданий позивачем. Разом із тим суд бере до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої позивачеві суми та істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника. Суд керується принципом співмірності, застосування якого при визначення розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України в справі № 6-54цс11 від 12 січня 2012р., № 6-113цс16 від 27 квітня 2016р., № 6-259цс17 від 13 березня 2017р., яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України). Належна позивачеві при звільненні сума оплати праці за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. - січні 2009р. дорівнює 1855,38 грн. Згідно довідки ПАТ КБ «Надра» від 30 січня 2015р. № 459 середній заробіток позивача дорівнював 3207,01 грн. (а.с. 173 т.1.). Таким чином, частка належної позивачеві оплати праці за роботу у вихідні в грудні 2008р. - січні 2009р. у щомісячному заробітку становить 57,85 % (1855,38 : 3 207,01 х 100%). Пропорційно до цієї частки суд зменшує розмір стягуваного середнього заробітку за час затримки розрахунку з 238254,01 грн. до 137829,94 грн. (238254,01 грн. х 57,85% = 137829,94 грн.). Заявлені позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольняються судом частково, а саме в сумі 137829,94 грн., що складає 57,85% від заявленої позивачем суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 1 378 грн. 29 коп.

Outcome: partial