Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО м. Київ Войтовського В.С. про державну реєстрацію та їх обтяжень від 25.11.2016 року № 32559466 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт житлової нерухомості квартиру [ADDRESS] ; визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] (справа № 758/1323/17). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2015 р. між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М., зареєстровано в реєстрі за № 224, відповідно до якого, відповідачка передача, а позивачка прийняла грошові кошти в сумі 792 927,00 грн., що є еквівалентом суми 32000,00 Євро, за офіційним курсом євро до гривні на день укладення договору. Зазначає, що відповідно до договору № 1 про внесення змін до договору позики грошових коштів від 14.4.2016 року, сторони домовились внести зміни до договору позики грошових коштів шляхом викладення п. 2 договору в наступній редакції: зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в євро в строк до 14.10.2016 року включно. Крім того, сторони домовилися, що виконання позичальником зобов`язання за цим договором буде забезпечуватися іпотекою, а саме позичальником буде передано позикодавцю в іпотеку квартиру загальною площею 52,90 кв.м., в тому числі житловою площею 28,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що у вищевказаній квартирі проживає позивачка разом зі своєю сім`єю, власником квартири є позивачка. Вказує, що за договором позики грошових коштів від 20.03.2015 року, позивачкою повернуто відповідачці [PERSON] частину грошових коштів у розмірі 13 000,00 Євро. Ближче до настання терміну повернення залишку боргу, а саме 14.10.2016 року, між позивачкою та відповідачкою була усна домовленість про повернення залишку боргу у розмірі 19 000,00 Євро, до кінця грудня 2016 року. 17.10.2016 року відповідачка [PERSON] направила на адресу позивачки вимогу про повернення всієї суми боргу 32 000,00 Євро в тридцяти денний строк. Вказує, що при здійсненні сплати за комунальні послуги по квартирі, позивачка дізналась про те, що її особовий рахунок перереєстровано на відповідачку. Вважає, що дії приватного нотаріуса КМНО м. Київ Войтовського В.С. та дії відповідачки [PERSON] є незаконними, протиправними та такими, що порушили право власності позивачки на нерухоме майно та позбавили її такого права володіти та користуватись своєю нерухомістю. Однак, свої зобов`язання позивачка виконала частково перед відповідачкою [PERSON] та не відмовляється виконувати свої зобов`язання по договору позики грошових коштів, щодо сплати залишку боргу у розмірі 19 000,00 євро. Провадження у справі відкрито ухвалою від 22.03.2017 р. В березні 2017 року [PERSON] , як позивач, звернулась до суду з самостійним окремим позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням; усунути перешкоди в користуванні належної їй на праві власності квартирою та виселити з неї відповідачів без надання іншого житлового приміщення (справа № 758/3330/17). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку березня 2015 року до неї звернулась відповідачка [PERSON] з проханням надати грошові кошти на умовах позики для її бізнесу. Зазначає, що з відповідачкою вона була знайома тривалий термін, раніше відповідачка неодноразово зверталась до неї з таким проханням та завжди повертала отримані від неї кошти. Вказує, що 20.03.2015 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М., зареєстровано в реєстрі за № 224, відповідно до умов якого відповідачка прийняла від неї грошові кошти в сумі 792 927,00 грн., що на момент укладення договору еквівалентно 32 000,00 Євро, які відповідачка зобов`язалась повернути в строк до 20.03.2016 року. Крім того, одночасно з укладенням договору позики, між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М., відповідно до умов якого на виконання основного зобов`язання [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 52,90 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . У строк, зазначений для виконання обов`язку по поверненню позики, а саме 20.03.2016 року, відповідачка грошові кошти не повернула. Відповідачка [PERSON] наполегливо просила продовжити строк повернення позики до 14.10.2016 року. вищевказаний договір укладений за згодою чоловіка відповідачки, [PERSON] .. Вказує, що пішла на зустріч проханням відповідачки та продовжила термін повернення коштів до вказаної дати, про що 14.04.2016 року між ними було укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М.. Одночасно, 14.04.2016 року між сторонами був укладений договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки від 20.03.2015 року в частині терміну повернення позики від 14.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М., зареєстровано в реєстрі за № 225. Незважаючи на неодноразові прохання повернути позичені кошти, відповідачка постійно посилалась на різного роду обставини, просила почекати та запевняла, що обов`язково поверне кошти. В зв`язку з чим, позивачка вимушена була звернутися до приватного нотаріуса КМНО Дубенко К.М. із заявою про невиконання позичальником [PERSON] умов договору позики від 20.03.2015 року та вимогою реалізації свого права, передбаченого п. 2.1.1 договору іпотеки, шляхом задоволення вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що на виконання договору позики та договору іпотеки № 225 було здійснено стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 52,90 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за позивачкою було зареєстровано право приватної власності на вищевказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 176412115 від 21.11.2016 року. Провадження у цій справі було відкрито 22.05.2017 р. (суддя Зарицька Ю.Л.). Ухвалою від 17.07.2017 року за клопотанням представника [PERSON] вищевказані цивільній справи об`єднані в одне провадження, присвоївши справі реєстраційний № 758/1323/17. Крім того, вищевказаною ухвалою від 17.07.2017 р. за клопотанням представника [PERSON] до участі в справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучена Служба у справах дітей Подільської РДА у м.Києві. Відповідачем за позовом [PERSON] - приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. - були подані письмові заперечення на позов, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що 21.11.2016 року у відповідності із діючим законодавством ним було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] .. Вказує, що при реєстрації права власності на квартиру, він діяв в межах повноважень, наданих йому ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», якою визначено нотаріуса як спеціального суб`єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Зазначає, що підставою для державної реєстрації права власності у відповідності до ч. 1 ст. 27 вказаного закону, стали відповідні документи, надані [PERSON] , а саме: договір іпотеки № 81788, серія та номер 225, виданий 20.03.2015 року, виданий приватним нотаріусом Дубенко К.М.; договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер 363, виданий 14.04.2016 року приватним нотаріусом Дубенко К.М.. Вказує, що жодних порушень діючого законодавства при державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , не допустив, реєстрація здійснена на підставі належних документів та в межах діючого закону. Ухвалою від 08.06.2017 р. було відмовлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою від 01.08.2017 р. за апеляційною скаргою [PERSON] вищевказану ухвалу районного суду скасовано та постановлено нову, якою забезпечено позов шляхом заборони [PERSON] відчужувати квартиру [ADDRESS] . Представником відповідача [PERSON] за позовом [PERSON] - адвокатом Дрозд І.В. поданий відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити у позові, посилаючись на те, що, з урахуванням ст.ст.39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, під час виселення в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, незазначення позивачем іншого постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Квартира, яка є предметом спору, придбано [PERSON] за договором не за рахунок кредиту, в позові не зазначено житлове приміщення, яке необхідно надати відповідачам одночасно з їх виселенням. Зазначає, що при посвідченні нотаріусом правочину щодо відчуження нерухомого майна останнім не перевірено наявність право користування вищевказаною квартирою малолітньої дитини відповідача - [PERSON] , а в разі встановлення цієї обставини, нотаріус зобов`язаний був витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування. Невчинення нотаріусом таких дій порушує вимоги п.п.1.8, 1.9 пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Ухвалою від 26.10.2017 р. частково задоволена заява [PERSON] про вступ у справу як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, а саме: [PERSON] залучений до участі в справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою від 04.12.2018 р. визнано необґрунтованим відвід головуючому по справі - судді Ларіоновій Н.М., заявлений представником позивача [PERSON] ( [PERSON] ) Ухвалою суду від 05.12.2018 р. у складі судді Гребенюка В.В. залишено без задоволення заяву представника позивача про відвід головуючого судді Ларіонової Н.М. Ухвалою від 13.08.2019 р. за клопотанням представника позивача були витребувані копія реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна - квартир за адресою: [ADDRESS] , та висновок органу опіки та піклування щодо виселення малолітнього [PERSON] з вищевказаної квартири. В підготовчому засіданні 13.08.2019 р. позивач [PERSON] відмовилась від раніше поданого письмового клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник просили позов [PERSON] задовольнити, відмовити в задоволенні позову [PERSON] , надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додали, що на теперішній час Голосіївським районним судом м.Києва розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки (вищевказаної спірної квартири) в розмірі 1 777 003,0 грн. Відповідач приватний нотаріус КМНО Войтовський В.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в письмових запереченнях на позов просив розглядати справу за його відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представники просили задовольнити позов [PERSON] , відмовити в задоволенні позову [PERSON] та ухвалити відповідне рішення, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні просив позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що реєстраційні дії проведені приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, а тому і підстав для виселення родини [PERSON] з вищевказаної квартири немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заперечення (відзив) на позов не подавав, про причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації - в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 20.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М. за реєстром № 224. Відповідно до п.1 вищевказаного договору, позикодавець передала, а позичальник прийняла грошові кошти в сумі 792 297,00 грн., що є еквівалентом суми 32 000,00 Євро, за офіційним курсом євро до гривні на день укладення цього договору. Передачу вказаних грошових коштів здійснено до підписання цього договору. Згідно п. 2 вищевказаного договору, зазначену суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в євро до 20 березня 2016 року включно. Сторони домовилися про те, що строк дії цього договору може бути подовжений шляхом підписання договору про внесення змін та доповнень до нього. Сторони встановлюють безпроцентний характер цього договору. Як вбачається з матеріалів справи, в цей же день, 20.03.2015 року, на забезпечення виконання вищевказаного договору між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М., зареєстровано в реєстрі за № 226. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору, іпотекодавець передає в іпотеку квартиру загальною площею 52,90 кв.м., в тому числі житловою площею 28,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Згідно вищевказаного договору, зазначений предмет іпотеки (яким є спірна квартира) належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01.03.2002 р. Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-648, та зареєстровано 20.03.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М. Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана квартира була придбана під час зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] шлюбу. 14.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М., зареєстровано в реєстрі за № 362. Відповідно до п. 1 вищевказаного договору , сторони домовилися внести зміни до договору позики коштів шляхом викладення договору в наступній редакції: «2. Зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в євро в строк до 14 жовтня 2016 року, включно. Сторони домовилися про те, що строк дії цього договору може бути подовжений шляхом підписання договору про внесення змін та доповнень до нього. Сторони встановлюють безпроцентний характер цього договору.». 17.10.2016 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушень, шляхом повернення коштів. Як вбачається з вищевказаної вимоги, іпотекодержателем запропоновано іпотекодавцю здійснити повний розрахунок та повернути борг у розмірі 32 000,0 євро протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги. Дану вимогу [PERSON] отримала 19.10.2016 р., що підтверджено поштовим повідомленням про вручення, однак дана вимога залишена без виконання. У зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, [PERSON] , скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулось до державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО - Войтовського В.С. та зареєструвала за собою право власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1.2 Договору іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за основним договором, що обумовлює основне зобов`язання, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.3. вищевказаного договору, у випадках порушення Іпотекодавцем зобов`язань за цим договором та/або боржником основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором, Іпотекодержатель надсилає Іпокодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення (повідомлення), оформлену відповідно до вимог ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до п. 4.4. вищевказаного договору, якщо протягом встановленого строку вимога (повідомлення) Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодаержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України. Положення цього пункту даного договору не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому чинним законодавством порядку. Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича про державну реєстрацію права власності від 25 листопада 2016 року № 32559466 за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру з реєстраційним номером 602289180000, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2002 р., посвідченого Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-648. Як вбачається з копії реєстраційної справи № 60228918000 на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] для вчинення реєстраційних дій нотаріусу були подані документи, зокрема, копії вищевказаних договорів позики та іпотеки, а також вимога про усунення порушення від 17.10.2016 р. Судом встановлено, що на час вчинення нотаріусом перереєстрації права власності на вищевказану квартиру в ній були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - з 05.04.2002 р., [PERSON] , [INFO] , - з 15.12.2009 р., [PERSON] , [INFO] , - з 21.04.2016 р., малолітній [PERSON] , [INFO] , - з 21.11.2016 р., що підтверджено довідкою Центру комунального сервісу № 73 від 11.01.2017 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської РДА у м.Києві від 23.09.2019 р. № 106-7542, виселення малолітнього [PERSON] , [INFO] , з квартиру [ADDRESS] , є таким, що не відповідає його інтересам та може призвести до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини. Обидві сторони в судовому засіданні підтвердили про часткове виконання вищевказаного договору позики. Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч.1,2 ст. 368 ЦК держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія цього Закону. На підставі ст.10 ч.1п.2 вищевказаного закону нотаріус є державним реєстратором. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першої статті 11 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом статті 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» врегульовані питання повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору. Згідно даної правової норми, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч.1); положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.2); вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (ч.3). Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності та предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Наведені вище вимоги діючого законодавства свідчать про те, що у відповідача -приватного нотаріуса КМНО Войтовського В.С., були відсутні правові підстави для прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру позивача, оскільки будь-якого окремого договору між сторонами укладено не було, як і відсутнє було рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є обов`язковими умовами можливості звернення стягнення на предмет вказаного договору іпотеки, що свідчить про незаконність дій відповідачів. Згідно з постановою Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 465/1310/17 звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. У постанові Великої Палати верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №306/2053/16ц, провадження №14-22цс19, визначено, що позовні вимоги мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав є похідними від спору щодо права на майно, як передбачено у частині першій статті 19 ЦПК України. Такий спір має приватноправовий характер. Також Велика палата у даної Постанові погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанції про те ціна набуття права власності на предмет іпотеки, на момент звернення стягнення, є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що реєстрація права власності на вищевказану спірну квартиру (як предмет іпотеки) за [PERSON] проведена з порушенням вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку», а тому рішення приватного нотаріуса від 25.11.2016 р. підлягає скасуванню. Отже, вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про порушення вимог закону при реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] та скасування рішення , то її позов про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення не підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на вищевказану спірну квартиру, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суд дійшов висновку про скасування рішення приватного нотаріуса від 25.11.2016 р., а тому право власності на вищевказану квартиру залишається за позивачем на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2002 року, посвідченого Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-648. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, то відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 640,0 грн. (лише 1 вимога немайнового характеру по ставці судового збору на час звернення до суду в 2017 р.). Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені [PERSON] (як позивачем) витрати по сплаті судового збору не підлягають до стягнення, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні її позову. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial