Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.07.2013 року позивач уклала договір з ФОП [PERSON] на виготовлення та встановлення віконно-дверного блоку - вихід на лоджію. Виріб позивач отримала 16.08.2013 року без накладних, без посвідчення якості, з гарантійним талоном. При проведенні монтажу, робітниками було заявлено, що розміри виробу не відповідають необхідним, тому підвіконня та інші елементи встановлені бути не можуть. Про свої претензії позивач записала в акті прийомки, не підписуючи його. Після більш ретельного огляду позивач виявила, що між склом та ущільнювачем є наплив чорного кольору, який усунути не можна, оскільки це заводський брак; замки і ручки в дверях дуже хирляві і не відрегульовані. Позивач багато разів, чи не щоденно, в телефонному режимі просила і благала прийти і усунути недоліки або замінити виріб. В жовтні місяці позивач звернулась до відповідача письмово і особисто, але безрезультатно. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про розірвання договору від 04.07.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем; стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів в сумі 2 960, 00 гривень та виконавцю неякісного товару забрати виріб. До початку розгляду справи по суті судом було встановлено, що позивачем було невірно вказано прізвище відповідача через невірний переклад прізвища з російської мови на українську, що стало причиною описки. Ухвалою суду від 06.03.2014 року судом було виправлено описку допущену Вінницьким міським судом Вінницької області в ухвалі суду від 25.01.2014 року, а саме: по тексту ухвали замість прізвища «[PERSON]» зазначити і вважати правильним - «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов до ФОП [PERSON] задовольнити, аргументуючи його мотивами викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрована фізичною особою - підприємцем з 13.04.2012 року. (а.с. 22) 04 липня 2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір б/н, згідно якого остання зобов'язалась виконати доручені замовником роботи по виготовленню ПВХ конструкцій по розцінках виконавця, а позивач - на умовах даного договору прийняти та оплатити готовий виріб та роботу. (а.с. 3) Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно положень п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Отже, між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг, а саме: виготовлення виконавцем ПВХ конструкцій по його розцінках із сплатою споживачем вартості наданих послуг. Відповідно до положень ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Судом встановлено, що позивачем на виконання вище зазначеного договору було сплачено відповідачу 2 959, 00 гривень, що відображено в 9 розділі даного договору із відміткою про відсутність боргу до доставки. Згідно п. 1.3. договору б/н від 04.07.2013 року якість виробів, поставлених за цим договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів. В момент приймання виробів позивачем було виявлено недоліки виготовлених і поставлених відповідачем виробів, в зв'язку з чим робота [PERSON] прийнята не була, про що вона зазначила в акті виконаних робіт. (а.с. 5) 04.10.2013 року року позивач звернулась до відповідача із письмовою вимогою про усунення недоліків, яку особисто вручила працівнику виконавця за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6) Однак вимоги позивача були залишені відповідачем без належного реагування. 21.10.2013 року позивач звернулась до інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області із заявою. (а.с. 7) 08.11.2013 року вище зазначеною інспекцією [PERSON] було повідомлено, що [PERSON] не здійснює підприємницьку діяльність за адресою: [ADDRESS], що унеможливлює проведення відповідного заходу контролю та вирішення по суті питань, викладених в заяві. (а.с. 36) Однак, в умовах договору б/н від 04.07.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, визначено адресу виконавця саме по вул. Островського, 39 в м. Вінниці. 22.11.2013 року позивачем було отримано відповідь на її звернення від Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області. Позивача повідомлено, що під час проведення перевірки фактів, викладених [PERSON] в заяві, було опитано [PERSON], яка перебуває в трудових відносинах із ФОП [PERSON], яка підтвердила факт підписання договору між [PERSON] та ФОП [PERSON] на виготовлення та встановлення метало - пластикових вікон та балконного блоку. Також [PERSON] пояснила, що після скарги [PERSON] працівниками їхньої фірми було здійснено виїзд за її місцем проживання та налагоджено всі технічні несправності в підтвердження чого було підписано акт виконаних робіт. (а.с. 35) Однак, в судовому засіданні факт усунення відповідачем недоліків неякісного товару у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів» не встановлено. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Умовами договору б/н від 04.07.2013 року визначено гарантійні умови (розділ 8). Окрім того, 24.07.2013 року позивачу було надано гарантійний талон. Судом встановлено, що вимога позивачем пред'явлена відповідачу протягом гарантійного строку. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 509 ЦПК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що відповідачем було надано послугу позивачу шляхом виготовлення ПВХ конструкцій неналежної якості, що в свою чергу спричинило позбавлення позивача значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договору від 04.07.2013 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до п. 12 та п. 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Судом встановлено, що виготовлена відповідачем річ є неналежної якості, має істотні недоліки, що виникли з вини виконавця. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідач не скористався своїм правом і не довів суду належними та допустимими доказами, що недоліки речі (результата наданої послуги) виникли саме з вини споживача або внаслідок дії непереборної сили. Натоміть докази, що містяться в матеріалах справи і пояснення позивача, підтверджують наявність вини відповідача. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України та положення Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом розірвання договору б/н від 04.07.2013 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених за цим договором коштів в сумі 2 959 (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1, 00 гривні слід відмовити, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними. Також, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині «забрати відповідачу неякісний виріб», оскільки дані вимоги не відповідають встановленим законом способам захисту прав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Отже, з ФОП [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог, з урахуванням того, що позовні вимоги містять як майновий, так і не майновий характер (243, 60 грн.+243, 60 грн.). Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial