Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою № 17 в будинку № 8 по вул. Шмідта у м. Дніпропетровську, вселити її в квартиру [ADDRESS], а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що з 1999 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] і проживала із ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Фактичні шлюбні відносини тривали 15 років аж до моменту його смерті 15 листопада 2013 року. Весь час проживання однією сімєю, вони з померлим та з її неповнолітнім сином мешкали у вищевказаній квартирі. У 2006 році [PERSON] та його мати [PERSON] приватизували вищевказану квартиру, яка стала їм належати на праві спільної сумісної власності. [PERSON] був зареєстрований у цій квартирі з 12.07.1982 року по день його смерті. З дозволу [PERSON], як власника квартири, позивачка також була зареєстрована за цією ж адресою з жовтня 2005 року (з 19.06.2007 року тимчасова прописка з подальшою перереєстрацією 19.08.2010 року) до теперішнього часу. [PERSON] після смерті заповіту не залишив. У нього є спадкоємиця першої черги за законом - його мати [PERSON], яка разом із померлим не проживала. На даний час судом розглядається позов про визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості спадкування. Після смерті її цивільного чоловіка, його мати [PERSON] весь час перешкоджає їй користуватись житлом та намагається виселити її із квартири, де позивачка залишилась проживати разом із сином після смерті чоловіка. Так, 11 серпня 2014 року вона прийшла з роботи з нічної зміни і побачила, що двоє родичів відповідачки зламали замок на вхідних дверях квартири, де вона мешкає, і встановлюють новий замок. Свої дії вони в нецензурній формі пояснили тим, що роблять це для того, щоб вона не змогла потрапити у квартиру і надалі проживати в ній. Позивачка визвала міліцію, яка зафіксувала факт протиправних дій третіх осіб щодо неї і поставила вимогу родичам відповідачки, щоб вони надали їй ключі від нового замка, що і було зроблено у їх присутності. Як тільки співробітники міліції поїхали, родичі відповідачки забрали у неї щойно надані ключі та силоміць виштовхали її з квартири. При цьому, вона навіть не встигла взяти з собою найнеобхідніші речі. Відтоді і до теперішнього часу позивачка не може потрапити у квартиру, де проживає, не має можливості проживати за місцем своєї реєстрації та користуватися своїми речами, які залишились у цій квартирі. Так як вона власного житла не має, то змушена весь цей час мешкати у знайомих. До теперішнього часу вона не має ніякої інформації щодо її речей, у тому числі і цінних, які залишились у квартирі. На даний час у зазначеній квартирі проживає стороння людина, яка наймає у відповідачки житло за грошову винагороду. Позивачка неодноразово зверталась до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС із проханням сприяти припиненню протиправних дії відповідачки та її родичів щодо неї, але кожен раз отримувала відповіді про те, що профілактична бесіда з порушниками правопорядку проведена, що їх попереджено про відповідальність за вчинення протиправних дій. Також, зазначалось, що правовідносини, що склались між нею та відповідачкою носять цивільно-правовий характер та не входять до їхньої компетенції, тому рекомендовано захищати свої права у судовому порядку. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та просили відмовити їй в повному обсязі. При цьому, сама [PERSON] вказала, що чинить позивачці перешкоди у користуванні спірною квартирою, оскільки ця квартира належала ще її батькам і вона не бажає, щоб в ній жила позивачка. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з 19.08.2010 року зареєстрована в [INFO], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.8) і не заперечувалося відповідачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Позивачка звернулася до суду з даним позовом та вказала, що відповідачка змінила замки від вхідних дверей та не пускає її у спірну квартиру, хоча вона в ній зареєстрована. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сама відповідачка в судовому засіданні підтвердила той факт, що вона перешкоджає позивачці в користуванні спірною квартирою, оскільки вона не бажає, щоб позивачка проживала в цій квартирі. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, обставини щодо здійснення позивачці перешкод в користуванні спірною квартирою з боку відповідачки, не потребують доказування, оскільки вони визнаються сторонами у справі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, вищевказані обставини, зокрема, щодо здійснення відповідачкою перешкод позивачці у користуванні спірною квартирою, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], яка є родичкою померлого [PERSON], та [PERSON], яка є знайомою позивачки, і які вказали, що позивачка проживала у спірній квартирі з сином відповідачки [PERSON] аж до його смерті. На теперішній час вона не може проживати у квартирі, оскільки [PERSON] з родичами змінили замок на дверях в квартирі. Як їм відомо, зараз в квартирі живе квартирант. Зазначили також, що позивачка не може забрати свої речі з квартири. Відповідачка, в свою чергу, заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй в повному обсязі, оскільки весь час за квартиру (комунальні послуги) платила вона, а квартира належала ще її батькам і вона не бажає, щоб в ній жила позивачка. На підтвердження її заперечень в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який є знайомим померлого [PERSON], який з приводу даної справи свідчень не надав, пояснив, що позивачка не проживала однією сімєю з померлим. В судовому засіданні також був допитаний свідок [PERSON], який є її сином, і який вказав, що після смерті [PERSON] він змінив замки у спірній квартирі і ключі від замку позивачці не дав, вказав, що позивачка не проживала з його братом та не має відношення до спірної квартири. На питання суду про те, чи оскаржувалася реєстрація позивачки у спірній квартирі, відповідачка та її представник вказали, що не оскаржувалася. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, позивачка, як зареєстрована у законному порядку особа, яка не була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, має право вимагати усунення перешкод у користуванні та проживанні в цій квартирі. За таких обставин, з огляду на все вищевказане, суд вважає необхідним зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою № 17 в будинку № 8 по вул. Шмідта у м. Дніпропетровську та вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved