Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

В січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14.09.2018, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем за реєстровим номером №65, яким звернено стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI модель ТUCSON 2,7, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Позовні вимоги мотивував тим, що 14.09.2018 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим №65, де зазначено, що на підставі ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 та запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI модель ТUCSON 2,7, тип легковий універсал - В, 2008 року випуску, колір чорний, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 31.07.2008 ВРЕР №1ГУ МВСУ Харків, що належить на праві власності [PERSON] Зазначений транспортний засіб на підставі Договору застави №0274/08/12-Anewv(Z) від 01.08.2008, укладеного між АКБ «Форум» (Заставодержатель) та [PERSON] (Заставодавцем), посвідченого 01.08.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. за реєстровим №2186, та Договору від 27.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. 27.12.2001 за реєстровим №2186, Договору від 27.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Яновою О.Є. 27.12.2011 за реєстровим №1918 про внесення змін до вищезазначеного Договору застави, було передано в заставу для забезпечення зобов`язань відповідно до Кредитного договору №0274/08/12 - Anewv від 01.08.2008, Додаткового договору №1 від 27.12.2011 до Кредитного договору, укладених між АКБ «Форум» та [PERSON] Правонаступником АКБ «Форум» є ТОВ «Фінансова компанія «Женева». Нотаріус у виконавчому написі зазначив: боржника; строк, за який проводиться стягнення; про те, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання, неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору; розмір заборгованості станом на 04.09.2018 - 633196,18 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту - 560695,40 грн, заборгованість за процентами - 72500,78 грн. Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] стверджує, що не має заборгованості, зазначеної у виконавчому написі, що загалом за 2008-2013 роки ним було сплачено 242190,10 грн, що відповідало 23440,80 доларам США, що може підтвердити квитанціями, які не мав можливості надати нотаріусу. Останню сплату здійснив у 2013 році, тому вважав, що строк позовної давності тривалістю у три роки, встановлений ст. 257 ЦК України, сплинув у 2016 році. Крім того, приватний нотаріус Ірпінського НО Київської області Кондратюк В.С. вчинив виконавчий напис, не перевіривши безспірності заборгованості, оскільки на адресу позивача не направлялося повідомлення про наявність порушень виконання основного зобов`язання та вимога про їх усунення, він не був повідомлений про звернення стягнення на предмет застави. Про виконавчий напис [PERSON] стало відомо під час виконавчого провадження за цим написом від приватного виконавця округу Харківської області Родіна Г.В. В провадженні Жовтневого районного суду м.Харкова знаходиться справа №639/8821/13-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, що нібито свідчить про намагання ТОВ «Фінансова компанія «Женева» провести стягнення двічі за одним і тим самим зобов`язанням. Позивач зазначає, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх передбачених законом документів, а саме: оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в особі представника 26.07.2019 подано відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що договір, на якому вчинено виконавчий напис не містить заборон або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу звернення стягнення: вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність дій ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та нотаріуса. Відповідачем приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. в особі представника 29.07.2019 подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що договір, на якому вчинено виконавчий напис не містить заборон або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу звернення стягнення: вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність дій ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та нотаріуса. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.01.2019 цивільну справі було передано на розгляд за підсудністю до Червонозаводського районного суду м.Харкова. 19.02.2019 справа надійшла до канцелярії Червонозаводського районного суду м.Харкова. 27.02.2019 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 22.02.2019 ухвалою суду, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22.08.2019, задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №57355061 відкритому приватним виконавцем Родіним Г.В. на підставі виконавчого напису від 14.09.2018, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. за реєстровим №65. 29.07.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав виконавчий напис здійсненим відповідно до вимог законодавства . Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у позовних вимогах. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 01.08.2008 між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено Кредитний договір №0274/08/12 - Anewv (а.с.12-13). Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 29200 доларів США для придбання автомобіля HYUNDAI ТUCSON у строк до 31.07.2015 зі сплатою 13 процентів річних (п.1.1-п.1.3). В забезпечення зазначеного Кредитного договору між АКБ «Форум» та [PERSON] 01.08.2008 було укладено договір застави автомобіля HYUNDAI ТUCSON, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. (а.с.44-47). 14.09.2018 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №65, яким звернено стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI модель ТUCSON 2,7, тип легковий універсал - В, 2008 року випуску, колір чорний, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 31.07.2008 ВРЕР №1ГУ МВСУ Харків (а.с.10-11). Власником предмету застави на підставі Свідоцтва про реєстрації ТЗ [NUMBER] від 31.07.2008 є [PERSON] . З виконавчого запису вбачається, що транспортний засіб було передано в заставу для забезпечення зобов`язань відповідно до вищезазначеного Кредитного договору №0274/08/12 - Anewv від 01.08.2008, Додаткового договору №1 від 27.12.2011 до Кредитного договору, укладених між АКБ «Форум» та [PERSON] (а.с.44-49). Правонаступником АКБ «Форум» на підставі Договору №1050-Ф про відступлення права вимоги від 14.03.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Женева» (Стягувач). Боржником по Кредитному договору є [PERSON] Строк платежу за Кредитним договором настав. Строк, за який проводиться стягнення: з 14.03.2018 по 04.09.2018. Заборгованість [PERSON] станом на 04.09.2018 складає 633196,18 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 560695,40 грн, заборгованість за процентами - 72500,78 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» складає 634 896,18 грн. 03.10.2018 до приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Родіна Г.В. стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Женева» було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом, виданим 14.09.2018 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем за реєстровим номером №65 (а.с.14-15). 03.10.2018 постановою приватного виконавця Родіна Г.В. було відкрито виконавче провадження №57355061 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса (а.с.39-40). В межах виконання виконавчого напису №65 від 14.09.2018 приватним виконавцем Родіним Г.В. вчинялися ряд дій, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с.16-55). Суд відхиляє надані позивачем як докази копії платіжних документів (а.с.56-158), оскільки предметом розгляду не є розмір заборгованості за Кредитним договором, а тому квитанції є неналежними доказами. Одночасно суд зауважує, що надані позивачем квитанції стосуються не лише платежів за кредитним договором. Так в призначенні платежу значиться: комісія банку за відкриття поточного рахунку, продаж іноземної валюти, сплата за страхування авто тощо. Копією ухвали судді Жовтневого районного суду м.Харкова про відкриття провадження від 04.11.2013 та ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.08.2018 у справі №639/8821/13-ц вбачається, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0274/08/12 - Anewv від 01.08.2008 (а.с.160-161). Учасниками справи не надано доказів на підтвердження того, що у справі №639/8821/13-ц прийнято рішення, яке б набуло чинності. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Законом України № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За змістом статті 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. У частині першій статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. У статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Порядок ведення Державного реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру вносяться, зокрема, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Порядок ведення Реєстру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі - Порядок № 830). Пунктом 4 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису. У пункті 5 Порядку № 830 передбачено, що державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. А у пункті 6 цього Порядку вказано, що заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження). Процедура вчинення виконавчого напису врегульована у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Разом з тим, відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону № 1255-IV України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом. Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог Закону № 1255-IV. Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, перешкоджає вчиненню нотаріусом виконавчого напису. При цьому неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», а не вчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача згаданої інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних. У зв`язку з викладеним Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц дійшла висновку, що факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першою статті 27 Закону № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідачами у справі не надано суду доказів реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави згідно договору застави автомобіля HYUNDAI ТUCSON, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. 01.08.2008. Отже не доведення вчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави та документів на її підтвердження, а також спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації, свідчить про вчинення виконавчого напису без таких документів, що вказує на незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних та має наслідком визнання її такої, що не підлягає виконанню. У цій же постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц Велика Палата Верховного Суду вважала, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. З ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.08.2018 у справі №639/8821/13-ц вбачається наявність спору щодо заборгованості за кредитним договором між стягувачем та боржником, підготовче провадження у справі призначено на 31.08.2018. Станом на 14.09.2018 рішення у зазначеній справі не може набути чинності, навіть при його ухваленні 31.08.2018 (рішення підлягає оскарженню протягом 30 днів з дня його проголошення), що спростовує безспірність заборгованості позивача [PERSON] та свідчить про вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Ірписького нотаріального округу Київської області за №65 від 14.09.2018 з порушенням закону, що має наслідком визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідачами встановлені судом обставини не спростовані. При цьому суд відхиляє аргумент позивача про сплив трирічного строку з дня виникнення вимоги, оскільки право вимоги стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Женева» набув на підставі Договору №1050-Ф про відступлення права вимоги від 14.03.2018, тобто в межах трирічного строку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, та в зв`язку із задоволенням позовних вимог покладається на відповідачів в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved