Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні в «Обласній клінічній психіатричній лікарні» з 15.09.2017 року. Зазначає, що [PERSON] тривалий час страждає на параноїдну шизофренією, багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах. Захворювання має безперервний перебіг, сформований грубий дефект особистості. Останній є інвалідом II групи. Рішенням Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.1994 року [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням Коммунарської районної ради депутатів м. Запоріжжя від 16.12.1994 року № 318/3 опікуном [PERSON] призначений батько хворого - [PERSON] Згідно з рішеннями Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року, 04.10.2016 року стосовно [PERSON] застосовувалася примусова госпіталізація. Остання госпіталізація відбувалася з 03.10.2016 року по 18.01.2017 рік з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, кататоно-параноїдний синдром». Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану [PERSON]: ліки не приймає, не спить, агресивний, кричить, лається, жбурляє у перехожих з балкону все, що потрапляє під руку, плюється, нападає з кулаками на батьків, погрожує ножем. Доставлений до лікарні спеціалізованою бригадою швидкої допомоги. Госпіталізований у примусовому порядку, як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе і оточуючих, не здатний задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, за заявою опікуна, дав згоду на госпіталізацію. 15.09.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, останній страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якого вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.09.2017 року, [PERSON], [INFO] року народження, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved