Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову 11 травня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що з [PERSON] позивачка має трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх неповнолітні діти повністю знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст.224 ЦПК України. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених стеттею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] Відповідач [PERSON] зі слів позивачки не надає матеріальну допомогу на утримання своїх дітей в добровільному порядку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, або непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Матеріалами справи встановлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дитину, а визначений судом розмір суми аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини. На підставі викладеного, вбачається, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та слід стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку З підстав ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved