Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

В травні 2021 року Виконавчий комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , відносно їх малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися малолітня дитина [PERSON] , [INFO] аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини з усіх її заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду щомісячно та стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач Виконавчий комітет Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення (а.с.87). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням(а.с.49), довідками про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка»(а.с.72,73,86-А,86-Б); будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подавали, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Служба у справах дітей Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради за довіреністю Мішкевич Ю.В. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки (а.с.88). Представник третьої особи КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» надав суду заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.89). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) (а.с.12). Згідно з довідкою виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №350 від 03 грудня 2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до заяви [PERSON] від 11 травня 2021 року, остання не заперечувала щодо вилучення її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Відповідно до актів проведення оцінки рівня небезпеки дитини від 11 травня 2021 року комісією у складі: голови комісії - Мішкевич В.Ю. та членом комісії - [PERSON] було визначено рівень безпеки малолітнього [PERSON] , [INFO] , як дуже небезпечно(Негайне відібрання дитини у батьків, осіб, які їх замінюють)(а.с.14-17). 11 травня 2021 року фахівцем із соціальної роботи Відділу гуманітарно-соціальної сфери виконкому Сурсько-Литовської сільської ради [PERSON] було проведено оцінку кризової ситуації, згідно звернення [PERSON] , згідно оцінки [PERSON] просить вилучити малолітнього [PERSON] до дитячого будинку, оскільки не може забезпечити належний рівень забезпечення(а.с.6-13). Згідно з рішенням виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №56 від 13 травня 2021 року було прийнято рішення про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] ; влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровського району(а.с.26). Відповідно до попередження служби у справах дітей виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 23 січня 2020 року [PERSON] був попереджений, що у разі невиконання батьківських обов`язків, до нього можуть бути застосовані заходи адміністративного впливу(а.с.20). Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року [PERSON] визнанно винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП відносно свого неповнолітнього сина(а.с.24-25). Службою у справах дітей виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області розглянуто матеріали, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та надано Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] затверджений рішенням Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради №90 від 22 вересня 2021 року, згідно якого комісія з питань захисту прав дитини дійшла до висновку про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки останні не виконували своїх батьківських обов`язків, за час перебування дитини у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» батьки жодного разу не з`явились, щоб відвідати дітей, не цікавились їх здоров`ям, не сприяли поверненню дітей, та взагалі повторно не з`явились на засідання комісії, щодо розгляду питання про позбавлення їх батьківських прав(а.с.76-79). У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідачі по справі жодним чином не були позбавлені інформації стосовно міста перебування дитини, вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] та [PERSON] виконувати відносно свого сина батьківські обов`язки, покладені на них законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином , судом встановлено,що [PERSON] та [PERSON] самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклуєються про життя та здоров`я свого малолітнього сина, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь держави повинно бути стягнуто судовий збір в сумі 1816 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved