Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилав-ся на те, що він та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Йому належить 1/4 частка, а відповідачу 3/4 частки в цьому обєкті не-рухомого майна. Вартість частки позивача становить 130000 гривень. Водночас, спірна квартира є однокімнатною. Ця обставина свідчить про те, що виділення в натурі частки позивача є неможливим. Крім того, між ним та [PERSON] існує конфлікт. Ця обставина унеможливлює спільне користування квартирою. Тому [PERSON] просив суд стяг-нути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/4 частки в квартирі в розмірі 130000 гривень. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про уточнення позов-них вимог (а.с.47-48): просить стягнути з [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 124927 гривень; після виплати цієї компенсації припинити право власності позивача на 1/4 частку в квартирі [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на цю частку. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що відповідач отримує пенсію в розмірі 1585 гривень 99 копійок. [PERSON] не має іншого заробітку. Ці обставини свідчать про те, що вона не має жодної можливості сплатити [PERSON] грошову компенсацію. Крім того, відповідач перебуває на диспансерному обліку у звязку кардіосклерозом, атеросклерозом аорти та вінцевих судин. Відповідач потребує постійного амбулаторного лікування. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] належить 1/4 частка, а відповідачу 3/4 частки в цьому обєкті нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності №8609 від 16 лютого 2004 року (а.с.37), а також копіями свідоцтв про право на спадщину за законом №427 та №428 від 3 лютого 2017 року (а.с.8, 39). Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Як розяснив Верховний Суд України в правовому висновку у цивільній справі №6-2925цс15, з урахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добро-совісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, в яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших спів-власників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позичу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвлас-никами, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація за таке володін-ня та користування відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. З копії технічного паспорта (а.с.4-7) вбачається, що квартира [ADDRESS] є однокімнатною та розташовується на 4 поверсі. Ці обставини свідчать про те, що виділення в натурі частки позивача є неможливим. Крім того, між [PERSON] та відповідачем існує конфлікт. Ця обставина унеможливлює спільне користування квартирою. Як вбачається з висновку експерта №ЕС-1727-1-945.18 від 22 лютого 2018 року (а.с.49-62), ринкова вартість 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] становить 124927 гривень. Водночас, з довідки Бориспільського обєднаного УПФ Київської області №1352/02 від 17 жовтня 2017 року (а.с.30) вбачається, що [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1585 гривень. Крім того, з копії довідки Бориспільського центру первинної медико-санітарної допомоги від 2 листопада 2017 року (а.с.31) вбачається, що вона перебуває на диспансерному обліку у звязку кардіосклерозом, атеросклерозом аорти та вінцевих судин. Ця обставина перешкоджає їй працювати та отримувати заробітну плату та інші доходи. Ретельний аналіз наведених обставин свідчить про те, що [PERSON] обєктивно не спроможна виплатити [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 124927 гривень. Безумовно, примусове стягнення цієї компенсації становитиме для відповідача надмірний тягар. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення [PERSON] на користь пози-вача грошової компенсації відсутні. Тому у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити. Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»). Безумовно, у звязку з відсутністю у [PERSON] доходу, достатнього для сплати позивачу грошової компенсації, рішення суду про задоволення позову так і залишиться не виконаним на шкоду [PERSON] У такий спосіб буде порушено його право на справедливий суд, гарантоване п.1. ст.6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод. Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою підставою для відмови у задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 цієї ж статті інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1300 гривень. Крім того, позивач витратив грошові кошти в розмірі 5000 гривень на оплату проведення експертизи та грошові кошти в розмірі 4000 гривень на оплату професійної правничої допомоги. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.13, 67, 68). Водночас, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] витрат на оплату судового збору, проведення експертизи та професійної правничої допомоги від-сутні.

Outcome: dismissed