Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] та [PERSON]звернулись в суд з позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення невиплаченої пенсії і моральної шкоди. Позовні вимоги мотивували наступним. Відповідно до постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 4 грудня 2009 року у справі №2-а-889/09 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної [PERSON] пенсії, виходячи із 8 мі\-німальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду другої гру\-пи, починаючи з 01.10.2009 року з урахуванням раніше сплачених сум. Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2010 року зазначена постанова залишена без змін. Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 11 березня 2010 року у справі №2-а-175/10 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок призначеної [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 1 лютого 2010 року в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, ви\-ходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1ст.28 Закону України «Про загаль\-нообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2011 року зазначена постанова Барвінківського районного суду Харківської області залишена без змін. Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 1 квітня 2009 року у спра\-ві №2-а-9/09 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харків\-ської області провести перерахунок призначеної [PERSON] державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 6,5 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль\-ської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду третьої групи, починаючи з грудня місяця 2006 року. Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2009 року зазначена постанова Барвінківського районного суду Харківської області залишена без змін. Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 16 вересня 2010 року касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Хар\-ківської області відхилена, постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2009 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 сер Відповідно до довідок Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 03.12.2012 №4812/13/02-02 та №4811/13/02-02 заборгованість по виконанню вказаних вище рішень судів за період з 01.11.2011 р. по 30.11.2012 року щоло [PERSON] складає у розмірі 29 672 грн.66 коп., щодо до [PERSON] - 57 508 грн.68 коп. Посилаючись на те, що до теперішнього часу вказані постанови судів не виконані, просили позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачів відповідно до вимог ст.56 Конституції України, ст.107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуван\-ня» на користь [PERSON] - 29 672 грн.66 коп. та на користь [PERSON] - 57 508 грн.68 коп. Крім того , позивачі просили стягнути з відповідачів на користь кожного з позивачів по 10000 грн. компенсації спричиненої їм у результаті невиконання судових рішень та порушення їх прав моральної шкоди. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, просили справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача - головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача - Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду не з'явилась, просила провести розгляд справи провести без її участі, заперечувала проти позовних вимог, посилаючисть на їх безпідставність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судом встановлено, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 4 грудня 2009 року у справі №2-а-889/09 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної [PERSON] пенсії, виходячи із 8 мі\-німальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду другої гру\-пи, починаючи з 01.10.2009 року з урахуванням раніше сплачених сум. Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2010 року зазначена постанова залишена без змін. Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 11 березня 2010 року у справі №2-а-175/10 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок призначеної [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 1 лютого 2010 року в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, ви\-ходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1ст.28 Закону України «Про загаль\-нообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2011 року зазначена постанова Барвінківського районного суду Харківської області залишена без змін. Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 1 квітня 2009 року у спра\-ві №2-а-9/09 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харків\-ської області провести перерахунок призначеної [PERSON] державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 6,5 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль\-ської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду третьої групи, починаючи з грудня місяця 2006 року. Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2009 року зазначена постанова Барвінківського районного суду Харківської області залишена без змін. Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 16 вересня 2010 року касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Хар\-ківської області відхилена, постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2009 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 сер З копії довідок Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 03.12.2012 №4812/13/02-02 та №4811/13/02-02 від 03 грудня 2012 року убачається, що заборгованість по виконанню вказаних вище рішень судів за період з 01.11.2011 р. по 30.11.2012 року щоло [PERSON] складає у розмірі 29 672 грн.66 коп., щодо до [PERSON] - 57 508 грн.68 коп.( а.с.12,18) Як випливає зі змісту позовної заяви правовими підставами для звернення до суду позивачи вказують на положення ст. ст. 48,56 Конституції України, та спеціальні норми, закріплені ст.ст. 105,107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Суд відхиляє доводи позивачів про те, що не виплачена на їх користь пенсія у розмірі 29 672 грн.66 коп. та 57 508 грн.68 коп. за своєю правовою природою є сумою, яка підлягає виплаті позивачам відповідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом, оскільки зазначена норма стосується призначення та виплати пенсії згідно із вказаним Законом (ст. 1). Пенсія [PERSON] та [PERSON] призначена та виплачується згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд звертає увагу на те, що в матеріалах даної справи відсутні докази завдання відповідачами саме матеріальної шкоди [PERSON] та [PERSON], оскільки нараховані, але невиплачені на користь позивачів розміри пенсій за своєю правовою природою не є шкодою в розумінні ст.22 ЦК України, а є сумами нарахованих пенсій, які підлягають виплаті позивачам в порядку виконання постанов зазначених вище судів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішення суду в адміністративній справі, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної рішенням суду суми є недопустимим. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України) (правова позиція, висловлена під час розгляду справи № 6-2759цс15, викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, суд приходитиь до висновку, що позивачами невірно обрано спосіб захисту порушеного права, в зв'язку із чим правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] та [PERSON] зазначили , що внаслідок невиконання судових рішень їм спричинено моральну шкоду у розмірі 10000 грн. кожному. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами/ розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, в п.4 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що саме позивач має зазначити, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив при визначенні її розміру та якими доказами це підтверджується. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи, що позивачами не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння їм моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, на який претендують позивачі, в зв'язку чим суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивачів щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області. Станом на час подання позові були звільнені від оплати судових витрат на підставі Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. ст. 22, 1166,1167 Цивільного кодексу України, та

Outcome: dismissed