Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 30.07.2012 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], 1 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.03.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. У зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів [PERSON] звернулася із заявою про призначення їй тимчасової державної допомоги на утримання дитини відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 року № 189 (далі - Порядок). В подальшому встановлено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, а саме в грудні 2015 році сплатив аліменти. Враховуючи, що [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету виплачено тимчасову допомогу за період з 01.10.2014 року по 31.12.2015 року в сумі 16 758,56 грн. та той факт, що відповідач може утримувати дитину та добровільно не повертає вказані кошти, просить суд, стягнути з відповідача в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради - 16 758,56 грн. тимчасової державної допомоги дітям. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 8-10 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п.2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Тимчасова допомога призначається в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Судом встановлено, що у зв'язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів з 01.10.2014 року по 31.03.2016 року на утримання неповнолітніх дітей, матері [PERSON] призначалася тимчасова державна допомога у відповідності до вимог п. 2 Порядку в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 18.12.2015 року звернулася із заявою про припинення тимчасової допомоги у зв'язку із сплатою відповідачем в грудні 2015 року аліментів, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку від 18.12.2015 року № 13718. Таким чином, з грудня 2015 року у відповідача виникла можливість утримувати дитину. Рішенням позивача від 21 грудня 2015 року визначено обсяг сплаченої тимчасової державної допомоги [PERSON] за період з 01.10.2014 року по 31.12.2015 року та вирішено стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 16 758,56 грн. В добровільному порядку відповідач вказану суму грошових коштів позивачу не повернув. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved