Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] (с.Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області) звернулась до Дмитрівської сільської ради (с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) з позовом, відповідно до якого просить визнати за нею як за спадкоємцем за законом, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1223881500:03:001:0517 загальною площею 3,830 га., та земельну ділянку за кадастровим номером 1223881500:03:001:2019 загальною площею 1,630 га., що розташовані на території Дмитрівської сільської раджи, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 року серії ВАЕ № 946362, яке зареєстроване в реєстрі за № 406, а також державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 15.10.2011 року серії ЯЕ № 478376. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.03.2007 року померла її мати [PERSON] ( свідоцтво про смерть від 06.03.2007 року, серії 1-КИ № 144379 ), після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) № 517 площею 5,640 га. на території Дмитрівської сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 478376 від 15.10.2011 року. Як вбачається з вказаного державного акту загальна площа земельної ділянки складає 5,460 га., але відповідно до плану меж земельної ділянки (стор 2 державного акту) вказана земельна ділянка (враховуючи особливості місця її розташування) фактично розбита на дві земельні ділянки, які розташовані поряд, але розділені лісосмугою ( витяг з Публічної кадастрової карти України додається), зокрема: - ділянка 1: площею 3,830 га., кадастровий номер 1223881500:03:001:0517, розташованої на території Дмитрівської сільської ради; - ділянка 2: площею 1,630 га., кадастровий номер 1223881500:03:001:2019, розташованої на території Дмитрівської сільської ради. Таким чином, предметом спору по даній справі є дві земельні ділянки сукупною площею 5,640 га. Спадкодавець [PERSON] успадкувала вказане майно від її чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 р., серії ВАЕ № 946362, яке зареєстроване в реєстрі за № 406. Право власності [PERSON], підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0259159 від 17.07.1997 р. Після переходу права власності на земельну частку (пай) до [PERSON], до вказаного сертифікату внесено про це відповідний запис Петропавлівською райдержадміністрацією. За життя спадкодавець [PERSON], заповіту не складала, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради від 29.04.2016 року № 1009. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] подали заяви до Петропавлівської державної нотаріальної контори про відмову від спадшини на її користь. 27.04.2016 року позивач звернулась до Петропавлівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після померлої [PERSON] Завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку. Від спадщини у вигляді земельної ділянки (паю) № 517 позивачка не відмовляється, спадщину прийняла, але отримати свідоцтво про право на спадщину та розпоряджатися цим майном на свій розсуд не має змоги у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, зареєстрованого за життя спадкодавця, на спадкове майно, а тому змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, позов підтримує просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з' явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, будь-яких заяв та клопотань до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 144379 виданого 06 березня 2007 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 22 встановлено, що [PERSON] померла 04.03.2007. (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Згідно свідоцтва про шлюб IV-КИ № 378209 виданого 09.06.1990 року Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на прізвище чоловіка «Черничко». (а.с.9) Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони відмовились від спадщини померлої матерів [PERSON] на користь доньки померлої [PERSON]. (а.с.14-15). Відповідно до заяви [PERSON] № 734 від 04.09.2007 року встановлено, що вона прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON].(а.с. 13) Згідно до Державного акту серія ЯЕ № 478376 виданого 15 жовтня 2011 року встановлено, що земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської ради в розмірі 5,460 гектарів належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с.16). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що [PERSON] у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 5,460 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області після померлої 04.03.2007 року [PERSON] відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого докумету на вищевказану земельну ділянку. (а.с. 18) Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1217 ЦК України зазначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України містить вичерпний перелік осіб, що входять до першої черги спадкоємців за законом: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець у встановленому порядку не відмовився від спадку, отже вважається таким, що прийняв її. З огляду на викладене є правомірними та підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання її спадкоємцем [PERSON], яка померла 04.03.2007 року, та визнання за нею права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1223881500:03:001:0517, загальною площею 3,830 га, та земельну ділянку кадастровий номер 1223881500:03:001:2019 загальною площею 1,630 га розташованої на території Дмитрівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 478376. Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved