Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що 29 вересня 2001 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2013 року. Спільне життя не склалось по причині несумісності характерів, різні погляди на життя. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Спору про розподіл майна, що є спільною власність не має. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. В судовому засіданні 21 лютого 2014 року позивач підтримав позов в повному обсязі, та дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив розірвати шлюб, пояснив, що тривалий час відповідач говорила про свою ненависть до нього, що призвело до втрати почуття любові до неї, з грудня 2013 року проживає з іншою жінкою, вважає, що примирення не можливе. В судове засідання, призначене на 21 березня 2014 року позивач не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні 21 лютого 2014 року позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що вважає можливим зберегти сім», оскільки вона цього бажає, 15 січня 2014 року чоловік зібрав свої речі та пішов з дому, пояснення не надав, вона не повірила в подружню зраду та бажає збереження сім'ї. В судове засідання призначене на 21 березня 2014 року відповідач не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 вересня 2001 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1247 (арк. справи 3). Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжям припинені приблизно з грудня 2013 року. На час розгляду справи подружжя живуть окремо, ведуть окреме господарство, позивач не має наміру на подальше збереження сім'ї. Судом надався сторонам строк для примирення, який позитивних наслідків не дав. За таких обставин збереження сім'ї між подружжям неможливо. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (арк. справи 6) та [PERSON], [INFO] (арк. справи 7). Спор про місце проживання неповнолітніх дітей на момент розгляду справи між сторонами відсутній. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, залишити позивачу прізвище - «[PERSON]», відповідачу залишити - «[PERSON]». На підставі ст.ст.105 ч.3, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved