Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання відповідача батьком [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала повністю та пояснила, що в жовтні 2012 року вона працювала в кафе «Козачка» м.Кузнецовська і часто користувалася послугами таксі. Тоді ж вона познайомилася із [PERSON], оскільки той працював водієм таксі. Після знайомства, вони почали зустрічатися, відповідач запрошував її до себе додому, де у них відбувалися близькі стосунки. В цей період у них відбулося знайомство із батьками, вони також разом святкували Різдво у товариша [PERSON] В січні 2013 року вона дізналася, що вагітна і повідомила про це відповідачу. На її повідомлення, [PERSON] запропонував їй перервати вагітність, покликаючись на те, що не хоче мати дитини, однак вона відмовилася це зробити. На третьому місяці вагітності [PERSON] телефонував до неї і цікавився, чи перервала вона вагітність, на що отримав відповідь, що ні. Надалі, ні в період вагітності, ні після народження дитини відповідач нею не цікавився, лише коли сину було одинадцять місяців, [PERSON] зявився і виявив бажання побачити дитину, так як бачив її у соціальній мережі і звернув увагу на те, що син дійсно схожий на нього. Оскільки відповідач приїхав побачити дитину близько 23 год. ночі, то вона йому сина не показала через те, що дитина вже спала. Після цього відповідач більше до дитини так і не зявився. Відповідаючи на запитання, позивачка вказала, що у свідоцтві про народження сина, дані про батька зазначені з її слів. Також повідомила, що вона з дитиною їздила на експертизу ДНК, де був і відповідач, однак коли їм в експертній установі розяснили права, відповідач відмовився від забору зразка крові, а на запитання експерта, про причини відмови вказав, що пояснення надасть суду. Просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно в кінці 2012 року він познайомився із позивачкою, оскільки та користувалася послугами таксі і часто траплялося так, що саме він приїздив на виклик, так як працював водієм таксі, однак вказав, що між ним та [PERSON] не було інтимних стосунків. Визнав, що дійсно приходив одного разу до позивачки о 23 год., щоб подивитися чи схожа дитина на нього, але [PERSON] дитини йому не показала. Вказав, що і на даний час хоче побачити дитину, однак позивачка взагалі відмовляється з ним спілкуватися. Відповідаючи на запитання, пояснив, що дійсно в експертній установі відмовився від відібрання зразка крові, оскільки йому не сподобалися санітарні умови в приміщенні, де відбувався забір крові. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року, справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Також зауважив, що ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається, тому в даній справі тягар доказування покладається на позивача. Вказав, що [PERSON] не довела те, що [PERSON] є батьком дитини, тому в позові просить відмовити. Допитана в ході судового розгляду справи свідок [PERSON] показала, що зі слів позивачки їй відомо, що в кінці жовтня 2012 року [PERSON] познайомилась з [PERSON] і з того часу вони почали зустрічатися. Вказала, що декілька разів бачила в місті [PERSON] та [PERSON] разом. Зазначила, що позивачка розповіла їй про вагітність і в розмові вказувала, що [PERSON] є батьком дитини, також жалілася, що [PERSON] наполягав на аборті, а потім зовсім перестав їй телефонувати. Свідок повідомила, що зі слів позивачки їй відомо, що і після народження дитини [PERSON] зі [PERSON] не спілкувався. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивачка є її дочкою. Вказала, що їй було відомо, що її дочка зустрічається із [PERSON] Одного дня, восени 2012 року, коли вона близько 23 год. поверталася додому, то біля дверей своєї квартири зустріла дочку із [PERSON] і тоді ж познайомилась з відповідачем. [PERSON] справив на неї враження порядної людини. Зі слів дочки вона знає, що та ходила до відповідача додому, де і познайомилася з його батьками. В січні 2013 року їй дочка повідомила, що вагітна. Також [PERSON] повідомила про вагітність і відповідача, однак той попросив дочку перервати вагітність. З цього приводу у неї з дочкою відбулася серйозна розмова і вони прийшли до спільного висновку, що дитину потрібно народжувати. Зі слів дочки їй відомо, що після народження дитини відповідач один раз приїздив до неї і просив показати дитину, вказуючи при цьому, що бачив дитину в соціальній мережі і виявив подібність із собою. Звернула увагу суду на те, що вона разом із дочкою та онуком їздила в експертну установу для відібрання зразків крові на експертизу ДНК і в приміщенні експертної установи дитина ходила та підходила до відповідача, однак [PERSON] ніяк на дитину не відреагував. Відповідаючи на запитання, свідок зазначила, що, на її думку, від забору крові відповідач відмовився із формальних причин. Допитана в ході судового розгляду справи свідок [PERSON] показала, що одного вечора в кінці жовтня 2012 року вона з позивачкою відпочивали в барі «Сосновий бір», де [PERSON] виявила бажання познайомитися з відповідачем, який на той час працював водієм таксі, на що вона тій відповіла, що у неї є візитка з номером телефону [PERSON] Коли вони вийшли з бару, то зателефонували відповідачу і той на таксі приїхав по них. Після цього вони поїхали до неї додому, де вона переодягнулася і всі разом вони поїхали далі відпочивати на природу. З того вечора позивачка та відповідач почали зустрічатися, вона бачила їх разом, відповідач часто приїздив забирати [PERSON]С з роботи. Вказала, що зі слів позивачки вона знає, що [PERSON] завагітніла від [PERSON] і коли той дізнався про вагітність, то перестав з позивачкою спілкуватися. Після народження дитини, вона бачилась із [PERSON] і переконалась, що [PERSON] є батьком дитини, оскільки хлопчик дуже схожий на відповідача. Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення сторін, доводи представника відповідача, показання свідків, дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду стало наступне. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2013 року в м.Кузнецовську Рівненської області народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №199588. Згідно довідки ЖЕД №2 від 20.01.2015 року за №214, вбачається, що у квартирі №45 будинку №12/2 по м-ну Будівельників м.Кузнецовська Рівненської області зареєстровані і проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (власник), [PERSON], [INFO] (брат). Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.03.2015 року призначено судово медичну експертизу з використанням аналізів ДНК по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Проведення експертизи було доручено бюро судово медичної експертизи Головного управління охорони здоровя та медичного забезпечення Київської міської держадміністрації, за адресою: м.Київ, вул.Докучаєвська, 4. Із електронного повідомлення завідуючого відділенням судово медичної генетичної ідентифікації від 27.03.2015 року вбачається, що відбір зразків крові осіб у справі відбудеться 15.05.2015 року о 10 год. 30 хв. у приміщенні відділення судово медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи. Відповідно до повідомлення Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи від 29.05.2015 року за №11/996, слідує, що 15.05.2015 року особи у справі зявились до відділення судово медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи, але [PERSON] не дав своєї згоди на відібрання в нього зразка крові.

Outcome: partial