Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником будинку таземельної ділянки кадастровий номер 2321587300:09:002:0014 на якій розташований будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності технічним паспортом на житловий будинок, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 13.08.2014 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №25502699 від 13.08.2014 року. Зазначає, що увищевказаному житловому будинку з 14.07.2016 року за згодою позивача була зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , яка ніколи в будинку не проживала, а фактичнодо червня 2018 року мешкала разом з позивачем та їх спільною донькою за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №337/1840/18, шлюб між сторонами було розірвано,на даний час адреса фактичного проживання [PERSON] позивачу не відома. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Дьякова Т.В. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягала та просила задовольнити їх у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , проте за зазначеною адресою не проживає та ніколи не проживала, що підтверджується довідкою Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 17.01.2019 №02-01-37/27, актом обстеження матеріально-побутових умов №494 від 03.09.2018 року. Власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 2321587300:09:002:0014, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, є позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок від 14.04.2000, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.08.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку №25502699 від 13.08.2014. Судом встановлено, що з 15.08.1998 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.09.2005 серія [NUMBER] (видано повторно), актовий запис №4 від 15.08.1998. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2018 по справі №337/1840/18 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2020 по справі №337/5435/18, яке набрало законної сили 09.02.2020 року, було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В мотивувальній частині рішення, щодо поділу житлового будинку [ADDRESS] судом зазначено, що вищевказаний житловий будинок є власністю [PERSON] та поділу між подружжям не підлягає. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач [PERSON] за зазначеною адресою не проживає, суд приходить до висновку, що вона втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка зокрема передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку осіб, які втратили право користування житловим приміщенням. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 235/9835/15-ц (провадження № 61-8142св18). На підставі викладеного,

Outcome: approved