Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про зняття з реєстрації . В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], її батько, який з січня 2004 року виїхав до Росії, у квартирі не проживає, його місце проживання та перебування їй не відоме. Вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням. Просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою: [ADDRESS] В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просив суд позов задовольнити. В подальшому подала заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до п.2, п.5 ст.74, ч.4 ст.76 ЦПК України. Суду повернені судові повістки з відміткою про їх невручення у зв'язку з не проживанням відповідача за вказаною адресою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі продажу квартири від 19 січня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори І. Черненко, зареєстрованого в реєстрі за № 2-60, [PERSON], яка діє за себе особисто та як законний представник неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] ( а.с.8). Згідно до Витягу із Реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу 3922415 від 22.06.2004 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9). Згідно до довідки виданої Комунальним підприємством Житлово-Експлуатаційним підприємством Дніпропетровської міської ради №50 в [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO] ( а.с.40). [PERSON], мала дошлюбне прізвище [PERSON] і її батьком є відповідач по справі [PERSON] ( а.с. 10,13). Як показала в судовому засіданні позивачка її батько відповідач по справі разом із сестрою виїхав на постійне місце проживання в Росії і біля десяти років не проживає в квартирі, місце його проживання позивачу не відоме, родинні зв'язки не підтримують. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується заявами сусідів про не проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 25-27). У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно до положень ЖК України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину ( чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК України) Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні , законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved