Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в сумі 32 754 грн. 06 коп. В обґрунтування вимог посилається на те, що 31 липня 2001 до університету на бюджетну форму навчання було зараховано [PERSON] 31 серпня 2001 року між позивачем та [PERSON] укладено угоду №41 про підготовку фахівців із вищою освітою. Відповідно до п.4 ч.2 ст.13 ЗУ «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі навчальні заклади здійснюють розподіл випускників вищих навчальних закладів, що належать до сфери їх управління, для подальшого проходження служби (для вищих військових навчальних закладів (вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання) та працевлаштування в заклади охорони здоров'я (для вищих медичних навчальних закладів) у межах державного замовлення. Після закінчення навчання в медуніверситеті [PERSON] в установлений строк - 01 серпня 2007 року без поважних причин не приступив до навчання в інтернатурі, що одночасно свідчить про його відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Відповідно до розрахунку фактичних витрат за навчання одного студента медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського МОЗ України, вартість навчання [PERSON] становить 24 388,37 грн. Крім того, [PERSON] було виплачено 8365.69 грн. стипендії. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача вказану заборгованість за навчання та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, відповідно до змісту якої справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовної заяви, пояснивши, що [PERSON] навчався на посаді слухача факультету підготовки військових лікарів військово-медичного інституту Української військово-медичної академії з 31.08.2007 року по 26.06.2010 року, термін навчання якого зараховується в трирічний строк, який він мав відпрацювати за місцем призначення, тому він не зобов'язаний відшкодовувати до бюджету вартість навчання, відтак просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено угоду №41 про підготовку фахівців із вищою освітою, згідно умов якої [PERSON], зокрема, зобов'язався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до навчальної картки студента [PERSON], останній зарахований до ВНЗ за держзамовленням відповідно до наказу №227-Д від 31.07.2001 року. Відповідно до п.4 ч.2 ст.13 ЗУ «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі навчальні заклади здійснюють розподіл випускників вищих навчальних закладів, що належать до сфери їх управління, для подальшого проходження служби (для вищих військових навчальних закладів (вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання) та працевлаштування в заклади охорони здоров'я (для вищих медичних навчальних закладів) у межах державного замовлення. [PERSON] був направлений у Тарнавську СЛА Ізяславського району Хмельницького ОУОЗ на посаду лікар-загальної практики-сімейний лікар, що підтверджується протоколом засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського в червні 2007 року від 29 листопада 2007 року. Направлення по місцю роботи відповідачу вручено, про що свідчить його особистий підпис в списку працевлаштування кожного випускника медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського (2007 рік випуску). Однак, [PERSON] після закінчення навчання в мед університеті в установлений строк - 01 серпня 2007 року без поважних причин не приступив до навчання в інтернатурі, що одночасно свідчить про його відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання на одного студента, вартість навчання [PERSON] становить 24388,37. Крім того, відповідачу було виплачено 8365,69 грн. стипендії. Відповідно до п.21 порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1997 р. N 367 випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно до ч.2 п.11 порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 у разі прийняття молодого фахівця на службу за контрактом до ЗСУ термін проходження ним служби зараховується у передбачений угодою термін роботи за призначенням. В серпні 2007 року [PERSON] був прийнятий на військову службу та навчався на посаді слухача факультету підготовки військових лікарів військово-медичного інституту Української військово-медичної академії з 31.08.2007 року по 26.06.2010 року, що підтверджується довідкою №131 від 20 лютого 2015 року. Крім того, [PERSON] перебуває на військовій службі в Українській військово-медичній академії, що підтверджується довідкою військово-медичної академії №130 від 20 лютого 2015 року. Таким чином, враховуючи те, що час проходження [PERSON] служби в Збройних Силах України підлягає зарахуванню в трирічний строк, який він мав відпрацювати за місцем призначення після закінчення Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України», то в задоволенні позову Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» до [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed