Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В січні 2014р. позивач Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в м. Києві звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за послуги охорони в розмірі 395,98 грн., пені в розмірі 164,34грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами було укладено 10 березня 2009р. договір № 52-Д об/2009-Шев2 на надання послуг охорони майна (далі по тексту - договір). Відповідно до умов договору позивач надавав відповідачці послуги з охорони майна в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснюються. Станом на жовтень 2013р. заборгованість відповідачки за послуги охорони становить 395,98 грн., 164,34грн. - сума пені за несвоєчасну сплату платежів. До судового засідання представником позивача було подано на адресу суду заяву, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи, і просить здійснювати розгляд справи у свою відсутність. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 10 березня 2009р. між сторонами було укладено договір, відповідно до п. 2.1. якого відповідачка доручила позивачу, а відповідач зобов'язався здійснювати охорону майна відповідачки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оплата проводиться щомісячно, не залежить від фактичного часу охорони і вноситься клієнтом (відповідачкою) не пізніше 20-го числа поточного місяця (п. 3.2. договору). Відповідно до п. 9.1, 9.2 договору, даний договір набрав чинності з 10 березня 2009р. та є чинним протягом 3 місяців. Договір вважається поновленим на строк, встановлений п. 9.1 договору, якщо жодна із сторін не менше ніж за 15 днів до закінчення строку чинності договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів поновлення договору не обмежується. Згідно з Протоколом погодження вартості охорони майна, що знаходиться в квартирі (іншому приміщенні) громадян, Розрахунком вартості послуг (Додаток № 4 до договору), який є невід'ємною частиною договору, вартість обслуговування 1 умовної установки сигналізації в рік становить 303,93 грн. Відповідно з п. 6.2.1 договору за кожний день прострочення оплати за цим договором замовник (відповідачка) сплачує виконавцю (позивачу) пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу. Згідно з із розрахунком заборгованості за договором станом на жовтень 2013р. заборгованість відповідачки за послуги охорони складає 395,98 грн., 164,34грн. - сума пені за несвоєчасну сплату вартості наданих послуг. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що знайшло своє підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов'язання за договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за послуги охорони у розмірі 395,98 грн., пеню у розмірі 164,34грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, понесенні останнім і документально підтверджені, які складаються з судового збору у розмірі 229,4 грн.

Outcome: approved