Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 24.07.1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Протягом останніх років сімейне життя позивача та відповідача поступово погіршувалось, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач неодноразово зраджував позивачу і на даний момент має сталі відносини з іншою жінкою. Позивач постійно перебуває в стресовому стані, що робить спільне життя нестерпним, такі стосунки принижують її гідність і суттєво підірвали здоров'я. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказав, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, згодний на розлучення. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 24.07.1990 року Полицькою сільською Радою Володимирецького району Ровенської області шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24.07.1990 року, запис № 24. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 3) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO], та двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. (а.с. 4, 5 ) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню в частині розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Щодо стягнення з відповідача державного мита, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС, то чинним законодавством України не передбачено стягнення таких витрат. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial