Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

В червні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» Костенка І.І., в якому просила суд: поновити пропущений з поважних причин строк позивачці для подачі вимоги до банку для включення в реєстр акцептованих вимог кредиторів на залишкову суму невиплаченого вкладу за договором № 293 D-653713 в розмірі 38911,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що між сторонами були укладені договори банківських вкладів, а саме: № 293 D-631197, №293 D-641359, № 293 D-653713, відповідно до яких позивачкою були внесені на депозитні рахунки 5500,0 дол. США та 85000,0 грн. Позивачка зазначала, що в серпні 2016р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб нею було отримано 200000,0 грн., однак заява про включення її в реєстр кредиторів на залишкову суму не отриманих коштів нею була подана з пропущенням строків, які встановлені ч. 2, 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивачка не є передплатниками друкованого засобу масової інформації - газети «Голос України». З огляду на вказані обставини, позивачка вважає, що відповідачем не було взято до уваги поважність пропуску строку звернення з відповідними кредиторськими вимогами, а також те, що вона була фізично позбавлена можливості подати відповідну заяву. До судового засідання позивачкою було подано до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, свого представника до суду не направив, поважності причин його неявки суду не повідомив, однак представником відповідача було подано до суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1) ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, між позивачкою та ПАТ КБ «Хрещатик були укладені наступні договори: 19 жовтня 2015р. договір № 293 D-631197 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (13 місяців); 25 листопада 2015р. договір №293 D-641359 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (13 місяців); 18 січня 2016р. № 293 D-653713 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів, відповідно до яких позивачкою були внесені на депозитні рахунки грошові кошти в сумі 5500,0 дол. США та 85000,0 грн. відповідно. Судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 05 квітня 2016р. № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016р. № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21 квітня 2016р. № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня до 04 червня 2016р. включно. Відповідно до рішення Правління НБУ від 02 червня 2016р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016р. № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016р. до 05 червня 2018р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик». Як зазначає позивачка в тексті поданої позовної заяви, 18 серпня 2016р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб їй було виплачено гарантовану суму вкладу у розмірі 200000,0 грн. Разом з цим, згідно відомостей, які зазначила сторона позивача, 12 вересня 2016р. позивачкою було подано до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» Костенка І.І. запит про повернення вартості вкладу та заяву про включення її в реєстрі кредиторів на залишкову суму не отриманих коштів по договорам банківського вкладу. 22 вересня 2016р. відповідачем було повідомлено позивачку листом вихідний № 2-3/3/921-БТ, що залишкова сума не отриманих позивачкою коштів, згідно з договором № 293 D-653713 від 18 січня 2016р. становить 38911,0 грн. у тому числі нараховані проценти - 118,77 грн. Для отримання коштів за вкладом, що перевищує 200000,0 грн., відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладники заявляли Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» (№ 106 (6360) від 09 червня 2016р.), тобто до 11 липня 2016р., оскільки з заявою про включення до реєстру акцептованих кредиторів позивачка звернулась після закінчення цього строку, а тому відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону, вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що їй не було відомо про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик», оскільки вона не є передплатником газети «Голос України», а також те, що їй не було відомо про суму коштів, які буди нараховані банком на суми вкладів. У відповідності до п. 2) ч. 1 ст. 2 Закону України ««Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону. Ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6) ч. 1 ст. 2 цього Закону). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 48 цього Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Між тим, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Відповідно до ч. 8 ст. 49 цього Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З аналізу даних правових норм, судом вбачається, що існує чітко встановлений тридцяти денний строк звернення з вимогою про включення до реєстру акцептованих кредиторів до Фонду. Крім того, встановлений в ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тридцяти денний строк на заявлення вимог кредитора є преклюзивним. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою було пропущено строк не з поважних причин, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed