Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В січня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатися, в розмірі 1/2 витрат за навчання, до досягнення сином 23-ліття, а також додаткові витрати в твердій грошовій сумі на оплату навчання в розмірі 1/2 частини витрат за навчання, а саме 51 250,0 грн. Мотивує позов тим, що з 27.10.1988 року до 23.05.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 2016 року навчається в університеті «ВПІ КПІ ім. Сікорського» на контрактній основі. Наразі повнолітній [PERSON] потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач не в змозі самостійно, повноцінно матеріально утримати та забезпечити спільного сина. Згоди щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Провадження у справі відкрито ухвалою від 28.04.2017 року (суддя Зарицька Ю.Л.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 27.07.2018 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. В судовому засіданні 14.03.2019 р. до участі в справі як третя особа на стороні позивача залучений повнолітній син сторін у справі - [PERSON] . Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення ЦПК України (2017 р.) розгляд даної справи підлягає за нормами ЦПК України (2017 р.), чинного з 15.12.2017 р. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити його та ухвалити відповідне рішення, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причну неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, заявлені до стягнення аліменти та суми просив стягнути на користь позивача. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 27.10.1988 року по 23.05.2003 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками сина [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи [PERSON] є повнолітнім. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] на момент розгляду справи проживає разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Повнолітній [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2016 року є студентом Національного технічного університету України «Київський Політехнічний Інститут», денної форми навчання, термін закінчення навчання - 30.06.2020 року. Згідно наданих документів, навчання третьої особи у вищому навчальному закладі здійснюється на підставі укладеного з позивачем Договору від 15.08.2016 р. № СР-61/829 про надання освітніх послуг, до якого укладаються додаткові угоди щодо збільшення вартості навчання, за кошти позивача у справі. Як вбачається з наданих документів, вартість навчання позивача за 2016 р. - 2017 р. учбовий рік становила 22 000,0 грн. (2 200 грн. щомісячно), за 2017-2018 р.р. - 24 700,0 грн. (2 470,0 грн. щомісячно), 2018-2019 р.р. - 27 900,0 грн. (2 790,0 грн. щомісячно). Відповідно до ч.3 ст.199 СК України позивач [PERSON] , як мати, з якою проживає повнолітній син [PERSON] , що продовжує навчання, реалізувала своє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Залучений до участі в справі як 3 особа на стороні позивача [PERSON] , достовірно знаючи про заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення аліментів на свою користь, підтримав позовні вимоги матері. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.6 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з наданих документів, відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , є особою працездатного віку, документів щодо заробітку (доходу) суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у справі [PERSON] , [INFO] , є особою працездатного віку, офіційно працює в Київському національному лінгвістичному університеті, інших утриманців немає. З наданої позивачем довідки про заробітну плату, видану за місцем роботи [PERSON] від 18.01.2017 р., вбачається, що її середньомісячна заробітна плата на час звернення до суду (січень 2017 р.) становила 12 092,38 грн. (з нарахуваннями). А відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як матір, також має можливість надавати утримання повнолітньому сину [PERSON] . Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам повнолітньої дитини, а також чинному законодавству. Вказані аліменти підлягають стягненню по 30.06.2020 року, а не до досягненням [PERSON] , [INFO] , віку 23 років ( [INFO] ), як просить позивач, оскільки строк навчання останнього закінчюється саме 30.06.2020 р. Питання про стягнення аліментів до досягнення [PERSON] 23-річного віку можливо разі продовження ним навчання після 30.06.2020 р. Отже вимоги про стягнення стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимоги про стягнення додаткових витрат у твердій грошовій сумі, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Порядок участі батьків у додаткових витратах врегульований ст.185 СК України, що знаходиться в главі 15 Кодексу, і такий обов`язок батьки несуть саме на дитину, тобто, з врахуванням вимог ч.1 ст.6 СК України, до досягнення нею 18-річного віку. Питання обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчання, встановлений лише ст.199 СК України, що знаходиться в главі 16 Ккодексу, якою регламентований такий обов`язок саме на повнолітніх дочку (сина). Саме статтею 199 СК України законодавець передбачив врахування вартості навчання при розгляді справ вказаної категорії. Отже, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат не підлягають задоволенню, оскільки не засновані на законі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 23.01.2017 року, і до припинення навчання, тобто по 30.06.2020 року. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. (за ставкою розміру судового збору, що діяв на час звернення позивача до суду), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 Закону України «Про сдовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial