Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.10.2012 року [NUMBER] здійснює адвокатську діяльність. Його робота потребує постійного використання сучасних комп'ютерних мереж та техніки. У період з 10.11.2014 року по 12.11.2014 року позивачем було укладено низку договорів про надання правової допомоги клієнтам на загальну суму 8 000, 00 гривень, та отримано ці кошти. За вказаними договорами [PERSON] з поміж іншого повинен був виконати підготовку позовних заяв, апеляційних скарг, заперечень та клопотань в електронній формі та здійснити підбір та аналіз законодавства з сайту http://zakon2.rada.gov.ua. Для належного виконання вказаних договорів позивача необхідно було використовувати технічно-справний комп'ютер. З метою придбання необхідного [PERSON] для роботи ноутбуку 12.11.2014 року він здійснив замовлення на сайті http://www.eldorado.com.ua, а саме: ноутбуку Lenovo G50-30 (80G0008NUA) № 1330848. Вказаному замовленню було присвоєно № 496844. 12.11.2014 року [PERSON] отримав SMS повідомлення про прийняття його замовлення та йому зателефонував менедежер який повідомив, що товар буде доставлено протягом п'яти днів у м. Вінниця у магазин «Ельдорадо», що знаходиться по вул. Коцюбинського, та про надходження товару позивача буде повідомлено додатково. Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено договір на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку. [PERSON] був упевнений, що товар він отримає у визначений строк - до 18.11.2014 року та встигне виконати взяті зобов'язання за договорами про надання правової допомоги. На його здивування, ні до 18.11.2014 року, ні після, він повідомлення про надходження його замовлення не отртимав. За таких обставин він був вимушений 19.11.2014 року сам зателефонувати на номер телефону, що розіміщений на http://www.eldorado.com.ua, тадізнався від оператора, що його замовлення доставлено в магазин, та він може його забрати. Звернувшись 19.11.2014 року до магазину позивач дізнався, що замовлений ним ноутбук прибув до магазину ще 17.11.2014 року, строк очікування замовлення в магазині складає три дні (про що позивача не повідомляли), а оскільки позивач його не забрав, то він був реалізований комусь іншому. Перебуваючи в приміщенні магазину [PERSON] зателефонував на гарячу лінію «Ельдорадо», де оператор пояснив останньому, що ноутбук дійсно був доставлений 17.11.2014 року, проте вони це побачили лише 18.11.2014 року та не встигли його повідомити про його прибуття. Як повідомив позивача оператор ні в магазині, ні на складі аналогічного товару немає, через що виконати його замовлення вони не в змозі. [PERSON] вважає, що такими діями ТОВ «Дієса» (мережа «Ельдорадо») порушено його права як споживача та завдано йому збитків. Враховуючи вищезнанчене, позивач відмовився від договору купівлі ноутбука Lenovo G50-30 (80G0008NUA) № 1330848 (замовлення № 496844), про що повідомив відповідача. Не маючи можливості виконати договори про надання правової допомоги з вини відповідача, позивач був вимушений їх розірвати та здійснити повернення отриманих коштів на загальну суму 8 000, 00 гривень, які останній вважає своїми збитками. Крім того, [PERSON] вважає, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях через неможливість забезпечити себе та свою родину доходом. Так, на утримані позивача перебуває дружина, яка не має власного доходу оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та малолітня дитина. Весь цей час позивач перебував та продовжує перебувати у пригніченому стані через неможливість утримувати свою родину, фактично позбавлений можливості здійснювати професійну діяльність. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у 4 000, 00 гривень, які також просить стягнути з відповідача. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача 8 000, 00 гривень - завданого збитку та 4 000, 00 гривень - моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, аргументуючи його мотивами викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Суд, враховуючи думку позивача та його представника, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER], виданого 24.10.2012 року, [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю. (а.с. 4) Судом встановлено, що адвокат [PERSON] уклав два договори про надання правової допомоги, а саме: 10.11.2014 року договір про надання правової допомоги з [PERSON] та 12.11.2014 року договір про надання правової допомоги з [PERSON] на загальну суму 8 000, 00 гривень. (а.с. 6-7) На виконання вище вказаних договорів позивачем від [PERSON] та [PERSON] було отримано гонорар в загальній сумі 8 000, 00 гривень, що підтверджується прибутковими касовими ордерами. (а.с. 8-9) 12.11.2014 року [PERSON] здійснив замовлення ноутбуку Lenovo G50-30 (80G0008NUA) № 1330848 на сайті http://www.eldorado.com.ua. Вказаномузамовленню було присвоєно № 496844, що також підтверджується отриманим [PERSON] повідомленням. (а.с. 10, 31) 20.11.2014 року [PERSON] відмовився від договору купівлі ноутбука Lenovo G50-30 (80G0008NUA) № 1330848 (замовлення № 496844), про що повідомив письмово ТОВ «Дієса». (а.с. 11-12) 21.11.2014 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було розірвано договори про надання правової допомоги від 10.11.2014 року та від 12.11.2014 року, про що укладено відповідні угоди. Причиною розірвання договорів в угодах визначено: неможливість виконання доручення адвокатом (відсутність комп'ютера). (а.с. 14-15) В зв'язку з розірванням договорів про надання правової допомоги, адвокатом [PERSON] було повернуто отриманий ним гонорар на виконання даних договорів в загальній сумі 8 000, 00 гривень [PERSON] і [PERSON], що підтверджується видатковими касовими ордерами. (а.с. 13) Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса», код ЄДРПОУ 36483471, зареєстроване 10.03.2009 року. (а.с. 55) Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Дієса», код ЄДРПОУ 36483471, здійснює види діяльності відповідно до КВЕД 46.19, 46.43, 46.52, 95.21, 47.42, 47.43, зокрема, роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах. (а.с. 34-38) Судом встановлено, що торговельна мережа «Ельдорадо» є торговою маркою ТОВ «Дієса». Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до Закону «Про захист прав споживачів» укладення договору продавцем (виконавцем) із споживачем на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв'язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв'язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (статті 1, 13 цього Закону). Таким чином, суд прийшов до висновку, що між позивачем і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу на відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку - інформаційної мережі Інтернет через сайт http://www.eldorado.com.ua, -що відповідає вимогам ст. ст. 1, 13 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів із моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Судом встановлено, що позивач із відповідачем домовились, що замовлення № 496844 буде доставлено протягом п'яти днів у м. Вінниця у магазин «Ельдорадо», що знаходиться по вул. Коцюбинського, тобто у визначений строк - до 18.11.2014 року. Однак, відповідач прострочив виконнання вказаного договору купівлі-продажу та товар не передав покупцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 20.11.2014 року скористався своїми правами та відмовився від договору. Відповідно до ст. 509 ЦПК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що відповідачем не було виконано договір купівлі-продажу, а саме порушено строки поставки товару за договором. Відповідач прострочив виконання зобов'язання, так як не приступив до його виконання, що в свою чергу спричинило позбавлення позивача значною мірою того, на що він розраховував при укладенні договорів від 10.11.2014 року та від 12.11.2014 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Судом встановлено, що у зв'язку із неможливістю виконати договори про надання правової допомоги з вини відповідача, а саме через не поставку відповідачем замовленого ноутбуку, позивач був вимушений їх розірвати та здійснити повернення отриманих коштів на загальну суму 8 000, 00 гривень. Таким чином, [PERSON] поніс збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 8 000, 00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 4 000, 00 гривень, то така вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що звернув увагу Верховний Суд України в п. 5 постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідальність за завдану моральну шкоду відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала. Судом встановлено наявність спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, в тому числі наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача, позивачем зазначено в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, однак не зазначено якими доказами це підтверджується. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, яка в свою чергу є обґрунтована. Зазначені вище обставини на переконання суду призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав в зв'язку із заподіянням шкоди винними діями відповідача. Беручи до уваги ступінь вини відповідача, характер моральних страждань, які переніс позивач, враховуючи певні турботи позивача і його хвилювання, зокрема пов'язані із зверненням до суду щодо захисту своїх порушених прав, а також виходячи із принципів розумності та справедливості при даних обставинах, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача на його користь підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 1 000, 00 гривень. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України та положення Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 8 000 (всім тисяч) гривень 00 копійок та моральної шкоди в розмірі 1 000, 00 гривень. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в частині 3 000, 00 гривень слід відмовити, оскільки вимоги в цій частині є необґрунтованими та недоведеними. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. 19.11.2014 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги № 61/14, згідно якого останньому було доручено захист інтересів [PERSON] по даній цивільній справі. (а.с. 26) Судом встановлено, що [PERSON] є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER], виданим 28.09.2009 року. (а.с. 27) Адвокатом [PERSON] 26.12.2014 року та 13.01.2015 року були видані [PERSON] квитанції про оплату останнім наданих послуг за договором № 61/14 від 19.11.2014 року в сумі 4 000, 00 гривень. Також, в матеріалах справи є акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги № 61/14. (а.с. 57) Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в сумі 3000, 00 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (75, 00 %). Решту витрати на правову допомогу в сумі 1 000, 00 гривень слід залишити за позивачем. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Отже, з ТОВ «Дієса» слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог, з урахуванням того, що позовні вимоги містять як майновий, так і не майновий характер (243, 60 грн. + 243, 60 грн.). Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial