Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

До Василівського районного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позовні заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № 06П203-К від 28 вересня 2006 року, відповідач [PERSON] отримав в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32 500,00 доларів США, зі сплатою 16,5 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 27 вересня 2009 року, на умовах визначених договором кредиту, а саме: повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачених договором та графіком погашення кредиту. Свої зобов'язання позивач за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу зазначену суму коштів. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 22 березня 2018 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 45 474,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 195 114,94 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом 31 098,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 817 309,38 грн.., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4 546,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 119 481,19 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 8 575,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 225 372,49 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 1 253,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 32 951,87 грн.. Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також покласти на [PERSON] оплату судових витрат (а.с. 6, 7-9, 10). В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи судом не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву суду не надав. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Справа надійшла до суду 14 червня 2018 року (а.с. 2-4). 20 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 27 серпня 2018 року (а.с. 31). 27 серпня 2018 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2018 року (а.с. 41). Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно вимог ст.1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 06П203-К від 28 вересня 2006 року, відповідач [PERSON] отримав від позивача ПАТ «УКРСОЦБАНК» в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32 500,00 доларів США, зі сплатою 16,5 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 27 вересня 2009 року, на умовах визначених договором кредиту, а саме: повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачених договором та графіком погашення кредиту. Кредит надано [PERSON] на споживчі цілі (а.с.7-9, 10). Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, що підтверджено випискою по особовому рахунку відповідача та розрахунком заборгованості (а.с. 6). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2008 року в справі № 2-81/2008, задоволено позов АКБ «Укрсоцбанк» в особі Запорізької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк». Розірвано договір кредиту № 06П203-К від 28 вересня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» в особі Запорізької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»» та [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» в особі Запорізької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 221 201 грн. 89 коп., судовий збір 1 950 грн. 53 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього - 223 182 грн. 42 коп. Рішенням суду встановлено, що станом на 21 січня 2008 року [PERSON] мав перед позивачем заборгованість в розмірі 221 201 грн. 89 коп., яка складалася із: суми заборгованості за кредитом 31 098,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 157 049 грн. 44 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 3 549,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 17 925,84 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту у сумі 26 531 грн. 61 грн. (пункт 4.2 Договору кредиту), штрафу за порушення умов договору кредиту в сумі 19 695 грн. (пункт 4.3. Договору кредиту) (а.с. 54-56). Рішення суду набрало чинності 11 березня 2008 року. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Відповідно до частин 2 та 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 548/981/15-ц від 13 червня 2018 року, якщо кредитний договір розірвано у судовому порядку, суд, який розглядає справу, пов'язану з невиконанням зобов'язання за цим договором, зобов'язаний надати оцінку встановленим рішенням суду обставинам щодо розірвання кредитного договору та наслідкам такого розірвання. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті). Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов'язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Після розірвання кредитного договору з огляду на те, що кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання, не припиняються окремі зобов'язання сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 9 вересня 2015 року у справі № 6-939цс15), але в обсязі, що відповідає заборгованості, яка існувала до моменту розірвання договору (пункти 54-57 Постанови). Враховуючи, що рішенням суду договір кредиту № 06П203-К від 28 вересня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» в особі Запорізької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»» та відповідачем [PERSON], розірвано та, як наслідок, зобов'язання сторін за вказаним договором припинилися, відповідно до вимог чинного законодавства, з моменту набрання законної сили рішення суду, та вказаним рішення з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка існувала на час винесення рішення у попередній справі, в тому числі і сума заборгованості за кредитом в розмірі 31 098,90 доларів США, яку позивач просив стягнути і в даній справі, а позивач, як кредитодавець, з моменту розірвання кредитного договору втратив право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні. В зв'язку з відмовою в позові, підстав для стягнення понесених позивачем витрат на оплату судового збору в розмірі 14 051 грн. 86 коп., суд не вбачає.

Outcome: dismissed