Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 108 472 грн. 18 коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10004/043 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору №М-ПИ-220340125 від 03.08.2012 року надав [PERSON] кредит у розмірі 160\~000 грн. зі сплатою за користування кредитом 11% річних у період з дати отримання кредиту по 02.08.2015 року включно, та 18% відсотків річних за період з 03.08.2015 року по 02.08.2022 року включно, із кінцевим терміном повернення 02.08.2022 року. З боку позивача всі зобовязання за договором були виконанні належним чином, відповідачу був виданий кредит в розмірі 160\~000 грн. Як майновий поручитель за виконання [PERSON] договірних зобовязань перед АТ «Ощадбанк» виступив [PERSON] згідно Договору поруки №М-ПИ-220340125/1 від 03.08.2012 року. Відповідно до п.1.5 Кредитного договору [PERSON] зобовязалась щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредит, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01.09.2012 року. Але у порушення умов Договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість перед банком в розмірі 108\~472,18 грн. На підставі викладеного, з урахуванням розрахунків станом на 29.03.2017 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 108\~472,18 грн., з яких 102\~657,28 грн. - тіло кредиту, 3\~019,72 грн. - заборгованість по відсотках за кредитом, 2\~317,21 грн. - інфляційне збільшення заборгованості, 477,97 грн. - три відсотки річних. Наведені вище факти підтверджені доданими до позовної заяви банківськими виписками. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавали, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10004/043 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору №М-ПИ-220340125 від 03.08.2012 року надав [PERSON] кредит у розмірі 160\~000 грн. зі сплатою за користування кредитом 11% річних у період з дати отримання кредиту по 02.08.2015 року включно, та 18% відсотків річних за період з 03.08.2015 року по 02.08.2022 року включно, із кінцевим терміном повернення 02.08.2022 року. (а.с.5-7) Того ж дня з метою забезпечення повного та своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №М-ПИ-220340125/1 від 03.08.2012 року, згідно доп.1.1 якого поручитель взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також, усіх додаткових угод до нього. (а.с.8-9) Відповідно до п.1.5 Кредитного договору [PERSON] зобовязалась щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредит, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01.09.2012 року. Відповідно до\~ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно дост.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором шляхом належним чином виконав, грошові кошти відповідачеві надав, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період 03.08.2012 року по 29.03.2017 року (а.с.20-32). Натомість, відповідач-1 (позичальник) зобовязань за кредитним договором не дотримався. Поручителем (відповідач-2) взяті на себе зобов'язання за договором поруки шляхом погашення заборгованості позичальника перед банком - також не виконані. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Таким чином, станом на 29.03.2017 року за кредитним договором №М-ПИ-220340125 від 03.08.2012 року у відповідача-1 утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 108\~472,18 грн., з яких 102\~657,28 грн. - тіло кредиту, 3\~019,72 грн. - заборгованість по відсотках за кредитом, 2\~317,21 грн. - інфляційне збільшення заборгованості, 477,97 грн. - три відсотки річних (а.с.17-19). При цьому, під час вирішення спору судом враховано приписи ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, згідно з якими на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також, кредитори, зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк Донецької області. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року, до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк Донецької області. Однак, як вбачається з положень зазначеного вище Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування неустойки, а саме, пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. В той же час, нараховані позивачем, окрім основної заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитом, інфляційне збільшення заборгованості в сумі 2 317 грн. 21 коп. та три відсотки річних від суми заборгованості в сумі 477 грн. 97 коп., штрафними санкціями або пенею в розумінні ст.549 ЦК України не являються. Відповідно до\~ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Отже, як вже зазначалось вище, згідно п.1.1 договору поруки №М-ПИ-220340125/1 від 03.08.2012 року, поручитель (відповідач-2) взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також, усіх додаткових угод до нього. (а.с.8-9). Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідачі не скористались своїм правом з`явитись в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладення кредитного договору, і факт укладення договору поруки, і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача-1, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 1 627 грн. 08 коп. судового збору.

Outcome: approved