Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, [PERSON] обласної ради, третя особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] міська рада, про визнання права користування житловим приміщенням, в якому позивачі просять визнати за ними право користування житловими приміщеннями, що розташовані у будинку гуртожитку за адресою м. Вінниця, вул. Р.Скалецького, буд. 31, а саме: за [PERSON] право користування кімнатою №129, за [PERSON] право користування кімнатою №128. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач [PERSON] з 1989 року по теперішній час працює медичною сестрою [PERSON] обласної дитячої інфекційної лікарні в відділенні реанімації та інтенсивної терапії. Факт її постійного проживання за адресою: [INFO], км.129 з 1989 року по даний час підтверджується актом, складеним [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] в позові зазначила, що вона з 1983 року по 2013 рік працювала сестрою хірургічного відділення МКЛ №1, з червня 2013 року пенсіонер. Відповідно до розпорядження від 26.07.1984 року [PERSON] обласної лікарні ім.Пирогова вона була поселена у кімнату №128 гуртожитку по вул. Р.Скалецького, 31 в м.Вінниці. Факт її постійного проживання за адресою: [INFO], км.128 з 1984 року по даний час підтверджується актом, складеним [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, позивачі зазначили, що підтвердженням фактів, що їх постійного проживання у вищезазначених кімнатах гуртожитку є: договори про користування електричною енергією, укладеними між ними та ПАТ «Вінницяобленерго», на постачання електроенергією кімнат №128 та №129 відповідно; квитанції про сплату комунальних послуг; довідки про склад сімї. З 2010 року ведеться робота по підготовці гуртожитку до передачі його в комунальну власність міста з подальшою приватизацією займаних кімнат. 20 червня 2013 року на сесії [PERSON] обласної [PERSON] було прийняте рішення про передачу гуртожитку в комунальну власність міста. Проте однією з умов передачі гуртожитку в комунальну власність міста є і реєстрація місця проживання мешканців відповідно до займаних кімнат. Але мешканці гуртожитку зареєстровані не до займаних кімнат, а тільки до будинку, тобто в адресі реєстрації місця проживання вказано лише «м.Вінниця, вул.Р.Скалецького,31, гуртожиток». Позивачі зазначають, що вони зверталися до головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з проханням провести перереєстрацію мешканців відповідно до займаних кімнат, але отримували відмову, оскільки перереєстрація громадян не входить до компетенції ВОКЛ ім. М.І. Пирогова. В подальшому, на звернення інших мешканців гуртожитку до Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури [PERSON] державної адміністрації отримано відповідь про те, що дане питання розглядається виключно в судовому порядку. На відповідний лист позивачів до 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області було отримано усну відмову. Вищевказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, надали до суду заяви, в яких позов підтримали відповідно вимог позовної заяви та просили суд його задовольнити, просили розгляд справи провести у їх відсутність.\~\~ \~Представник відповідача [PERSON] обласна клінічна лікарна ім. М.І. Пирогова в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся завчасно у встановлений законом спосіб, про причини неявки в судове засідання представник відповідача не повідомив. Представник відповідача [PERSON] обласної [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, просив справу розглянути без участі представника [PERSON] обласної [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Враховуючи викладені обставини, судом ухвалено проводити розгляд справи у відсутність учасників процесу. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] була поселена у кімнату до гуртожитку по вул. Р. Скалецького, 31 в м. Вінниця. Позивач працює медичною сестрою ревматологічного відділення у Міській клінічній дитячій лікарні. В подальшому 10.11.2003 року головним лікарем Міської клінічної дитячої лікарні був направлений лист на адресу головного лікаря [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова з проханням про надання [PERSON] окремих кімнат для проживання у гуртожитку з оплатою згідно з рахунком медичній сестрі відділення реанімації та інтенсивної терапії, враховуючи великий стаж її роботи (більше 10 років) (а.с.17). 19.11.2003 року головним лікарем Міської клінічної дитячої лікарні був направлений лист на адресу головного лікаря [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова з проханням не надавати дозволу на підселення в кімнати, де проживає, зокрема медсестра [PERSON], без попередньої згоди з головним лікарем і головою профкому Міської клінічної дитячої лікарні (а.с.18). Дозвіл було надано шляхом проставлення візи на зазначеному листі за умови погашення заборгованості за весь період проживання в строк до одного місяця (а.с.19). Станом на 01.11.2003 року у [PERSON] заборгованості за проживання в гуртожитку не було, кошти за проживання в гуртожитку вона сплачували повністю. Отже, позивач [PERSON] проживає у даному гуртожитку з 1989 року у кімнаті №129, відповідно сплачуються усі комунальні платежі своєчасно та в повному обсязі. Факт постійного проживання позивача [PERSON] в км.№129 в гуртожитку по вул. Р.Скалецького, 31 в м.Вінниці підтверджується актом складеним [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Також підтвердженням факту постійного проживання позивача [PERSON] у згаданій кімнаті гуртожитку є договір про користування електричною енергією, укладений між ПАТ «Вінницяобленерго» та позивачем 24.05.2013 року, саме на постачання електроенергією кімнати №129, розрахункові листи за проживання в гуртожитку, а також квитанції про сплату комунальних послуг ( а.с. 28-30, 49-56). Згідно довідки №01-1-23/2181 від 27.08.2015 року, виданої [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І.Пирогова, на імя [PERSON] відкрито особовий рахунок №256 на оплату за проживання в гуртожитку медпрацівників за адресою: м.Вінниця, вул.Р.Скалецького, 31 (а.с.22). Оплата відбувається з 1989 року. Відповідно до довідки №01-1-23/2181 від 27.08.2015 року, виданої [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І.Пирогова, [PERSON] з 1990 року зареєстрована в гуртожитку по вул.Р.Скалецького, 31 в м.Вінниці як квартиронаймач, власником особового рахунку є вона ж (а.с.24). Позивач [PERSON], відповідно до розпорядження завідуючого гуртожитком по вул. Кл.Цеткін, як медична сестра поліклініки І міської лікарні була поселена 26.12.1984 року у кімнату №128, ліжко №2 (а.с.16). В подальшому 08.08.2001 року головним лікарем Міської клінічної лікарні №1 був направлений лист на адресу головного лікаря [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова з проханням про надання дозволу [PERSON] як медичній сестрі гнійно-септичного проктологічного центру МКЛ №1 проживати в гуртожитку медпрацівників по вул. Р. Скалецького, 31 в км.№128, у звязку з тим, що вона працює в лікарні 19 років) (а.с.15). Отже, позивач [PERSON] проживає у даному гуртожитку з 1984 року у кімнаті №128, відповідно сплачує усі комунальні платежі своєчасно та в повному обсязі. Факт постійного проживання позивача [PERSON] в км. №128 в гуртожитку по вул. Р.Скалецького, 31 в м.Вінниці підтверджується актом складеним [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Також підтвердженням факту постійного проживання позивача [PERSON] у згаданій кімнаті гуртожитку є договір про користування електричною енергією, укладений між ПАТ «Вінницяобленерго» та позивачем в травні 2013 року, саме на постачання електроенергією кімнати №128, розрахункові листи за проживання в гуртожитку, а також квитанції про сплату комунальних послуг ( а.с. 26-27, 31-48). Згідно довідки №01-1-23/2192 від 28.08.2015 року, виданої [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І.Пирогова, на ім»я [PERSON] відкрито особовий рахунок №226 на оплату за проживання в гуртожитку медпрацівників за адресою: м.Вінниця, вул.Р.Скалецького, 31 (а.с.23). Оплата відбувається з 1984 року. Відповідно до довідки №01-1-23/2192 від 28.08.2015 року, виданої [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І.Пирогова, [PERSON] з 1989 року зареєстрована в гуртожитку по вул. Р.Скалецького, 31 в м.Вінниці як квартиронаймач, власником особового рахунку є вона ж (а.с.25). Судом встановлено, що вказаний вище гуртожиток є комунальною власністю управління спільної комунальної власності територіальних громад. Рішенням [PERSON] обласної ради від 20.06.2013р. №569 ВОКЛ ім. М.І. Пирогова зобовязано передати в комунальну власність територіальної громади м. Вінниці будівлю гуртожитку по вул. Р. Скалецького 31 в м. Вінниці(а.с. 59-67). \~Згідно зі\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. \~Згідно\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\~\~ \~\~Відповідно до\~ст.1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~сфера дії цього\~Закону\~поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. \~\~Статтею 2 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~визначено, що громадяни, на яких поширюються дія Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку. Відповідно до п.п.6,14\~ст.18 вказаного Закону\~про права мешканців гуртожитків органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках: здійснюють володіння, використання, управління, експлуатацію переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя); укладають та розривають договори найму житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад. Режим проживання в гуртожитку регулюється нормами\~ЖК УРСР, а права та обов'язки сторін регламентуються також Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572, та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим\~постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986р. №208. Відповідно до\~ст. 130 ЖК УРСР\~порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ч.1\~ст.9 ЖК УРСР\~громадами мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Відповідно до ч.3\~ст.9 ЖК УРСР\~громадяни мають право, зокрема, на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, на підставах, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 16 ЖК України\~до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських [PERSON] народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить, зокрема, право здійснювати облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях, затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов; прийняття рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду [PERSON], затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду; видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду. \~\~Відповідно до\~ст.47 Житлового кодексу України\~норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Згідно зі\~ст. 58 ЖК України\~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення. Відповідно до\~ст.61 Житлового кодексу\~УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Частиною 1\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі\~статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. \~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 29 Цивільного кодексу України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. \~\~\~Статтею 310 ЦК України\~визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~\~\~Ст. 60 ЦПК України\~встановлено, що\~кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, вважає, що позов обґрунтований, користування позивачами відповідними кімнатами в гуртожитку за адресою м. Вінниця, вул. Р.Скалецького, буд.31 повністю підтверджено матеріалами справи, таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved