Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 30.12.2005 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36 відсотків за користування кредитом на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, його заборгованість по кредиту складає 2928,90 грн., заборгованість по процентам - 9575,43 грн.. Також згідно п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг відповідачу нараховано штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 625,22 грн. (процентна складова). Тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.12.2005 року в сумі 13629,55 грн. та судові витрати. Представник позивача Ткаченко Т.А. в судовому засіданні 18.03.2014 року позов підтримала. В решту призначених судових засідань не з'явилася, в поданій 11.02.2014 року заяві просила справу розглянути без її участі. Також 31.03.2014 року надала до суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні 18.03.2014 року проти позову заперечував посилаючись на те, що по закінченню строку дії кредитної карти погасив усю заборгованість по кредиту, однак документів про це в нього не збереглось та заявив клопотання про застосування позовної давності. В решту призначених судових засідань не з'явився. Востаннє подав заяву про відкладення судового засідання у зв'язку із хворобою. Враховуючи, що в матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності, а причини неявки відповідача у судове засідання без надання відповідних документів не можуть бути визнані судом поважними, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Так, у відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 30.12.2005 року [PERSON] подано до ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», заяву про надання в користування кредитної карти з сумою кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. під 3 проценти в місяць із розрахунку 360 днів на рік строком дії ліміту, який відповідає строку дії картки та щомісячними платежами в розмірі 7 процентів від суми заборгованості. При цьому, відповідачем погоджено, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також встановлено, що відповідно до п. 3.2. умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт по картці змінювався банком 13.04.2007 року до 3000 грн., 24.12.2008 року до 3400 грн., 14.01.2009 року до 2920 грн.. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого, станом на 31.10.2013 року, має заборгованість по кредиту в сумі 2928,90 грн., заборгованість по процентам в сумі 9575,43 грн.. Також згідно п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг відповідачу нараховано штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 625,22 грн. (процентна складова). Будь-яких документів на спростування даної заборгованості відповідач не надав. Разом з цим, доводи позивача щодо застосування позовної давності є слушними. Так, згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Частино 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з умовами укладеного сторонами договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту та процентів частинами (щомісячними платежами), а тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року, яка відповідно до ст. 360 -1 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно виписки з особового рахунку останній раз відповідач погашав заборгованість за кредитом 24.07.2008 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості 22.01.2014 року. Отже, заборгованість за кредитом та процентами за вказаним договором повинні бути стягнуті з січня 2011 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 727,88 грн., заборгованість за процентами у сумі 5697,67 грн. та штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 321,28 грн. (процентна складова), а всього 7246,83 грн.. Решта сум заборгованості по кредиту та процентам стягненню не підлягають, оскільки вимогу про їх стягнення заявлено за межами трирічного строку позовної давності. За встановлених обставин позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial