Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 12.03.2021\~р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (разом з ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2021\~р. про передачу справи для розгляду за підсудністю), в якому Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений сторонами та зареєстрований 27.09.2014\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~71 (а.с.\~7-8). На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що між нею та Відповідачем 27.09.2014\~р. було зареєстровано шлюб; від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , 2015\~р.н.; спільне життя з Відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, при цьому чоловік зловживає алкоголем, вживає наркотичні засоби та офіційно не працює, в стані сп`яніння проявляє агресивну поведінку, фізичне насильство, декілька разів доводилось викликати поліцію. Тому збереження сім`ї Позивач вважає неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін та їх дитини (а.с.\~3-8). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 30.03.2021\~р. відкрито провадження у зазначеній справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні); копії цієї ухвали суду направлено сторонам по справі, Відповідачеві також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (а.с.\~32-34, 35). Через неотримання Відповідачем копію зазначеної ухвали суду та матеріалів позовної заяви, що повернулися без вручення (а.с.\~36-40), і неможливістю встановлення судом його місця проживання (перебування) ухвалою суду від 26.05.2021\~р. змінено порядок розгляду справи, вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, зокрема Відповідача із застосуванням правових механізмів, передбачених статтею\~128 ЦПК України, встановлено Відповідачеві новий строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 15.06.2021\~р. (а.с.\~41-43). У судове засідання 15.06.2021\~р. сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено матеріалами справи (а.с.\~45-48). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, залишивши їй прізвище « [PERSON] » (а.с.\~49). Відповідач до суду також подав особисту заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.\~50). Відповідно до положень пункту\~1 частини другої статті\~49, частини першої статті\~206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з\~частиною четвертою\~статті\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання\~щодо наявності\~підстав для\~прийняття визнання\~Відповідачем позову\~та задоволення\~позовних вимог\~Позивача,\~суд,\~ознайомившись з\~матеріалами справи\~і оцінивши\~наявні в\~справі докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), виходить з такого. З наявних\~письмових матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що 27.09.2014\~р.\~сторони зареєстрували\~шлюб, Позивач\~змінила прізвище\~з « [PERSON] »\~на « [PERSON] »,що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб серії\~ [NUMBER] , виданого 27.09.2014\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~71, та копією цього свідоцтва (а.с.\~9, 15). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] , виданого 24.02.2015\~р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~387 (а.с.\~14). Як зазначено Позивачем у позові та не спростовувалося Відповідачем, яким подано заяву про визнання позову (а.с.\~50), спільне життя сторін не склалось, збереження ними сім`ї є неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін та їх дитини (а.с.\~4). Також суд бере до увагу, що про непроживання спільно сторін свідчить різна адреса їх проживання, зазначена в позовній заяві (а.с.\~3) та яку сторони зазначили в згаданих вище заявах про розгляд справи без їх участі (а.с.\~49, 50). В Україні шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття\~51 Конституції України, статті\~24, 56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті\~104, частина третя статті\~105, стаття\~110 Сімейного кодексу України). За статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття\~113 Сімейного кодексу України). Зогляду на викладене та зважаючи на фактичне припинення подружнього життя сторін і ведення ними спільного господарства, небажання сторін примиритися та зберегти сім`ю, тому за таких встановлених обставин суд дійшов до висновку, що рішення сторін про розірвання шлюбу є виваженим, свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не має. При цьому суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За правовою позицією, що неодноразово викладалася в постановах Верховного Суду, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (зокрема, постанови Верховного Суду від 08.11.2018\~р. у справі №\~569/458/18, від 11.11.2020\~р. у справі №\~369/7035/18 тощо). Європейський суд з прав людини, практику якого суд застосовує як джерело права (стаття\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), щодо права на приватне та сімейне життя неодноразово наголошував, на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя; відповідно до статті\~8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні (зокрема, пункт\~61 рішення ЄСПЛ від 29.04.2002\~р. у справі «Прітті проти Сполученого Королівства», заява №\~2346/02, пункт\~126 рішення ЄСПЛ від 12.06.2014\~р. у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії», заява №\~56030/07). Зважаючи на усе наведене, суд вважає, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає наявними підстави для прийняття визнання позову Відповідачем та задоволення позову із залишенням Позивачеві її шлюбного прізвища з огляду на клопотання, викладене у заяві про розгляд справи без її участі (а.с.\~49). За імперативними приписами частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача стягуються судові витрати на користь Позивача. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті\~142 ЦПК України, частини третьої статті\~7 Закону України «Про судовий збір» відносно повернення Позивачеві з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до статей\~180-183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved