Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, додаткових пояснень немає. Вказав, що відповідач є його внук. Просить суд, визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення на сайті Судової влади України Рівненського міського суду Рівненської області http://rvm.rv.court.gov.ua, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 листопада 1997 року, посвідчене начальником Рівненського міського бюро технічної інвентаризації ВК РМР народних депутатів [PERSON] Відповідно до адресної картки за адресою [ADDRESS] в даному житловому приміщенні, окрім позивача зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], який є відповідачем по справі. Договори на надання комунальних послуг в квартиру за адресою [ADDRESS], зокрема на надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, на вивезення побутових відходів, надання електроенергії та інші укладені з позивачем по справі [PERSON] Згідно актів від 15 травня 2017 року, від 07 листопада 2017 року, від 16 січня 2018 року, які підписані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та засвідчених начальником ЖКП «Галицьке» [PERSON] дійсно не проживає за адресою [ADDRESS] з 2013 року і по даний час. Позивач не може в повній мірі користуватися житловим приміщенням, через реєстрацію в квартирі відповідача, несе надмірні витрати з утримання майна та по сплаті комунальних послуг, які розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно п.1 ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до розяснень пунктів 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так як відповідач з 2013 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], а реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved