Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 19.01.2017 р. надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Крім того, 28.03.2017 р. представником законного представника Позивача [PERSON] було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої сторона Позивача просить суд визнати за неповнолітньою [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після її батька [PERSON], який помер [INFO], право власності: на 1/4 частку земельної ділянки площею 3,6462 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 12.12.2005 р. Володарською районною державною адміністрацією Київської області, що розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; а також право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2600 га, посвідчену Державним актом серії [NUMBER] на право приватної власності, виданого 22.01.2003 р. Матвіїською сільською радою Володарського району Київської області, що розташована на [ADDRESS], із цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (0,2500 га) та для ведення особистого селянського господарства (0,010 га). На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач в інтересах неповнолітньої [PERSON] у позовній заяві зазначила, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON], який на час смерті проживав [ADDRESS] На час його смерті за зазначеною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [INFO] Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої входять, зокрема, дві земельні ділянки, зазначені вище, площею 3,6462 га та площею 0,260 га. За життя [PERSON] заповіт не склав. 07.05.2016 р. в інтересах [PERSON] подано заяву до державного нотаріуса Володарської державної нотаріальної контори Дяченко\~Л.Є. про вступ в спадщину. Проте перешкодою в оформленні спадщини в нотаріуса стала втрата оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки - державні акти на право власності на землю, про що було зроблено відповідне оголошення в газеті «Голос Володарщини». Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 15.02.2017 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено попереднє судове засідання на 13.03.2017 р., відкладене через хворобу одного з Відповідачів на 28.03.2017 р. Ухвалою суду від 28.03.2017 р. провадження у справі було зупинено на два місяці на час хвороби Відповідача [PERSON], ухвалою суду від 30.05.2017 р. провадження в справі відновлено та призначено попереднє судове засідання на 21.06.2017 р., ухвалою суду від 21.06.2017 р. справу призначено до слухання у судовому засіданні на 18.07.2017 р., відкладене на 02.08.2017 р. у зв'язку із неявкою Відповідачів [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні 02.08.2017 р. представник Позивачів [PERSON] позовні вимоги (з урахуванням їх зменшення згідно із поданою 28.03.2017 р. заявою) підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, надавши пояснення по справі. Відповідачі[PERSON], [PERSON] проти задоволення позовної заяви з урахуванням зменшення позовних вимог не заперечували, просили суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Неявка Позивача не є перешкодою розгляду справи, зважаючи на присутність у судовому засіданні її представника за договором. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про судові засідання, двічі не з'являвся до суду, згідно з поштовими повідомленнями від отримання судових викликів на 18.07.2017 р. і 02.08.2017 р. відмовився, у зв'язку з чим на підставі частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вважається повідомленим, його повторна неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, присутніх у судовому засіданні, та оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що спірні земельні ділянки належали на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копіями відповідних державних актів, а саме: - Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 3,6462 га, що розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія [NUMBER], виданим 12.12.2005 р. Володарською районною державною адміністрацією Київської області (а.с. 13); - Державним актом на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 0,260 га., що розташована по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (0,250 га) і для ведення особистого селянського господарства (0,010 га), серія [NUMBER], виданим 22.01.2003 р. Матвіїською сільською радою Володарського району Київської області (а.с. 14). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого виконкомом Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області 04.02.2007 р., актовий запис № 06 (а.с. 10). За життя [PERSON] заповіт не склав (а.с. 71). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить таке нерухоме майно: - квартира за [ADDRESS]; - житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по [ADDRESS]; - спірна земельна ділянка площею 3,6462 га, що розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - спірна земельна ділянка площею 0,260 га, що розташована на [ADDRESS], із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (0,250 га) та для ведення особистого селянського господарства (0,010 га). Згідно із копіями матеріалів спадкової справи № 121 до майна померлого [INFO] [PERSON], направлених до Володарського районного суду Київської області 02.03.2017 р. у відповідь на запит суду від 15.02.2017 р. спадкоємцями померлого за законом, які подали заяви про прийняття спадщини, є: мати померлого - Відповідач у справі [PERSON] (а.с. 55); дружина померлого - Відповідач [PERSON] (а.с. 56); син померлого - Відповідач [PERSON] (а.с. 57); дочка померлого - неповнолітня [PERSON] (а.с. 58), в інтересах якої подано позов її матір'ю [PERSON]. За приписами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). З пояснень сторін і судовому засіданні та з матеріалів справи судом встановлено, що батько померлого [PERSON] помер за життя спадкодавця, його мати [PERSON] входить до числа спадкоємців за законом, так само як і дружина померлого [PERSON] та їх син [PERSON]. Неповнолітня [PERSON], [INFO], в інтересах якої подано позов її матір'ю [PERSON], також є дочкою спадкоємця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Матвіїською сільською радою Володарського району Київської області 20.03.2000 р., актовий запис № 3 (а.с. 8), відтак вона теж є спадкоємицею першої черги після померлого [PERSON] Згідно з копією довідки № 105, виданої 01.04.2016 р. виконавчим комітетом Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, на час смерті [INFO] [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з ним до дня смерті проживали та були зареєстровані [PERSON] (родинні відносини не встановлені) та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 11). З огляду на встановлене судом коло спадкоємців (4 особи) суд, вирішуючи питання про прийняття визнання позову двома Відповідачами та задоволення зменшених позовних вимог, виходить з норми частини першої статті 1267 ЦК України про рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом. Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Як вбачається з матеріалів справи, оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивача виявилось неможливим через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно (дві земельні ділянки), а видача дублікатів цих документів та їх подальша реєстрація в органах державної реєстраційної служби на підставі заяв спадкоємців законом не передбачено. У зв'язку з цим державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Дяченко\~Л.Є. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на вищезазначену спадщину, про що 21.06.2016 р. було направлено Позивачеві відповідний лист (а.с. 20). Оголошення в газеті про недійсність втрачених державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 22.01.2003 р. Матвіїською сільською радою Володарського району Київської області, та серії [NUMBER], виданого 12.12.2005 р. Володарською районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON], додано до позовної заяви (а.с. 21). За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач [PERSON] правомірно звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] за захистом її прав, а [PERSON] має право на зазначене вище спадкове майно, а саме: на 1/4 частку кожної із спірних земельних ділянок, що є рівною часткою із іншими трьома спадкоємцями (частина перша статті 1267 ЦК України). Отже, визнання двома Відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачами позову та ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved