Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання знаходиться у лікарні на стаціонарному лікуванні з 27.04.2017 року. Госпіталізується вперше. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої допомоги, за рапортом інспектора р. 354 УПП у м. Запоріжжі ДПП лейтенанта поліції Порхового М.Р. Згідно з рапортом, черговий наряд поліції отримав інформацію про хуліганство на автовокзалі, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 20, де була виявлена хвора, яка не змогла нічого повідомити про себе, скаржилась на погане самопочуття. Згідно з записом лікаря психіатричної бригади швидкої медичної допомоги, висловлювала маячні ідеї збитку, відношення. Заявляла, що родичі її обмовили, забрали квартиру, називала їх «бандою». Стверджувала, що хтось сипе їй заворот щось, та від цього болить усе тіло. У приймальне відділення була доставлена неохайною, з саднами на руках та тулубі, з живими вошами. Документи, що підтверджують особу, відсутні. Паспортні данні записані зі слів хворої. Розповіла, що з дитинства сліпа, інвалід 2 групи. Стверджувала, що бандити забрали у неї помешкання, знущались над нею. Пізніше пояснила, що говорить про своїх родичів. Згоди на госпіталізацію не дала. Зазначила, що нібито чує «голоси» які їх забороняють розписуватися у документах, але в той же час просила підлікувати її. Була госпіталізована у примусовому порядку, як страждаюча на тяжкий психічний розлад, нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. При обстеженні виявлені ознаки декомпенсованого цукрового діабету. У відділенні повних відомостей про себе не дає. Постійно зісковзує на релігійні теми, цитує Біблію. Розповіла, що після того, як у неї забрали помешкання вона нічого підписувати не буде. Омани сприйняття заперечує. До кінця свої хворобливі переживання не розкриває. 28.04.2017 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі деменції змішаного ґенезу. За психічним станом нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, прокурор, лікар-психіатр доводи заяви підтримали з підстав, викладених в ній, і просили суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 28.04.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі деменції змішаного ґенезу. За психічним станом нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована, тому на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON]. являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved