Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] у психіатричний заклад. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що хворий [PERSON], 1979року народження, був госпіталізований у відділення № 1 ЛОПЛ 11.05.2016 року о 14 годині 55 хвилин, вперше в році, без згоди на лікування, за направленням психіатра, для лікування, так як у зв'язку з неадекватною поведінкою: став неадекватним, не спить, постійно п'є воду, перед госпіталізацією зачинив матір в домі, роздягнувся, примушував її молитись, нікуди не випускав, намагався душити. При надходженні був оглянутий зав. відділенням № 1 [PERSON], який підтвердив необхідність госпіталізації хворого. 12.05.2016 року о 08 годині 30 хвилин у зв'язку відмовою від лікування, відповідно до ст.ст. 14 п.6, ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділенням № 2 [PERSON], зав. відділенням № 1 [PERSON], зав. відділення № 3 [PERSON] Враховуючи, що хворий страждає важким психічним розладом у формі: Органічна дисфункція головного мозку змішаного ґенеза (ОНМК 2010, розсіяний склероз), з періодичним органічним шизофреноподібним психозом, афективно-бредовий синдром, поточний процес, а також небезпека, яку від представляє для себе і оточуючих, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування в примусовому порядку [PERSON] до відділення № 1 ЛОПЛ, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». На підставі викладеного просили винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до відділення № 1 ЛОПЛ в примусовому порядку строком на 3 місяці. Представник психіатричного закладу в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд заяву задовольнити. Законний представник хворого [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала письмову заяву, в якій зазначила, що проти госпіталізації сина не заперечує. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.05.2016 року вбачається, що [PERSON] надійшов за направленням лікаря-психіатра без згоди згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» вперше в році, повторно в житті. Цілі госпіталізації: лікування психічних розладів. Мотиви госпіталізації: став неадекватним, не спить, постійно п'є воду, перед госпіталізацією зачинив матір в домі, роздягнувся, примушував її молитись, нікуди не випускав, намагався душити. Підстави: проявляє реальні наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Скарг немає. Анамнез життя: проживає в м. Рубіжне. Спадковість по психічним захворюванням не обтяжена. Ранній розвиток без особливостей. Закінчив 8 класів, технікум, за спеціальністю механік. Працював на різних роботах. На теперішній час працює на ТЕЦ монтажником. Проживає один. Холост, дітей немає. Мати проживає окремо. Анамнез захворювання: вважає себе хворим з вересня 2010р., коли на роботі, омився холодною водою в душі. Наступного ранку відчув, що не відчуває ліву руку. Звернувся в неврологічне відділення по місту проживання. На томограмі головного мозку був виявлений очаг зправа, був поставлений діагноз енцефаліт, лікувався в неврологічному відділенні за місцем проживання, з покращенням. В подальшому консультувався в м. Києві, був встановлений діагноз: наслідки ОНМК по ішемічному типу в басейні правого СМА (28.08.2010), пірамідна недостатність зліва, вестибулопатія, стійкий церебрастеничний синдром. Отримав 3 гр. інвалідності у невропатолога, влаштувався на роботу у зв'язку з покращенням самопочуття. Вперше помітив зміни в поведінці в 2011 році, коли став «чути різними частинами тіла». «Чув» як звук переходить із однієї частини тіла в іншу, «помітив», що кровообіг «став в іншу сторону». Вночі спав з відкритими очима. Постійно відмічав поганий настрій зранку. Погіршився психічний стан з інтенсивним лікуванням гормонами - пропав апетит, став роздражительним, переслав віддчувати запахи, вкус. Неодноразово лікувався стаціонарно, останній раз в відділенні №3 ЛОПЛ з 10.01.2012 по 20.02.2012р. діагноз: органічний шизофренопдібний психоз, сенесто-іпохондричний синдром, стадія нестійкої ремісії. Зміна особистості по типу «фершробен». Супутний: розсіяний склероз. Психічний статус: контакт малопродуктивний. Хворий кричить, лає, виє, хрюкає, вигукує погрози. На питання по суті не відповідає. Під час бесіди напружений, злобний, негативно налаштований. Свої переживання не проявляє. Мислення разі рване, паралогічне. Висловлювання неадекватного характеру, повторює питання, відповідає невпопад. Ймовірно відчуває слухові галюцінації. Фон настрою нестійкий, з гнівним відтінком. Емоційно знижений. Сон порушений. Критики немає. На підставі даних анамнезу, психічного статусу хворого, даних об'єктивного огляду хворого, згідно наказу № 271 від 27.10.2000 року «Про затвердження критеріїв діагностики та лікування психічних розладів і розладів поведінки» виставлено клінічний діагноз: Органічна дисфункція головного мозку змішаного ґенеза (ОНМК 2010, розсіяний склероз), з періодичним органічним шизофреноподібним психозом, афективно-бредовий синдром, поточний процес. Враховуючи, що хворий страждає важким психічним захворюванням, не дає згоду на госпіталізацію, проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, соціально неспокійний, не критичний до свого стану і вчиненим поступкам, комісія лікарів - психіатрів прийшла до висновку про необхідність примусового лікування в умовах відділення № 1 ЛОПЛ хворого [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, а зібрані по справі докази вказують на необхідність примусової госпіталізації, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] психіатричний заклад задовольнити.

Outcome: approved