Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що 19.06.2008 між відповідачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 19.05.2017 було розірвано Вінницьким міським судом Вінницької області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення відповідач проживає окремо від дитини, взагалі не бачиться з нею, не відвідує її ні за місцем проживання, ні в школі, тобто взагалі не має спілкування з донькою. Відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак з 2017 року проживають разом із матір`ю позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідач взагалі не виявляє інтересу до доньки. Так, починаючи з 2017 року відповідач жодного разу не зустрівся з донькою. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач аліменти не сплачує, заборгованість по аліментах станом на 31.01.2019 становить 33 241, 95 гривень. Відносно відповідача відкрито кримінальне провадження № 12019020020000661 за несплату аліментів. Зважаючи на байдуже ставлення відповідача до доньки, остання втратила особисту прихильність до нього. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 05.04.2019 судом постановлено ухвалу про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справ, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Крім того, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, який зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору і пояснення щодо позову/відзиву, а також запропоновано учасникам справи (крім третьої особи) надати суду відповіді на пояснення третьої особи до закриття підготовчого провадження. У строк, встановлений ухвалою суду від 05.04.2019, від відповідача відзив на позов та від третьої особи письмові пояснення - не надійшли. Будь-які докази по справі від відповідача, також на адресу суду не надходили. Ухвалою суду від 05.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Також даною ухвалою в судове засідання викликано свідків та дитину. 27.06.2019 на виконання вимог ухвали суду від 05.04.2019 від Органу опіки та піклування надійшов висновок щодо розв`язання спору. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачем суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Позивач, її представник та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідача, проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищенаведене, думку позивача, її представника, представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради та положення ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача - [PERSON] , провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала висновок Органу опіки та піклування ВМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 червня 2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 19.06.2008, актовий запис № 1008. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . (а.с. 7) Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.08.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2681. (а.с. 8) Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2017 по справі № 127/6369/17 шлюб [PERSON] із [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с. 9) Відповідно до характеристик КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 11 Вінницької міської ради» № 526 від 24.11.2017, № 650 від 17.12.2018 та № 89 від 13.03.2019, мати учениці - [PERSON] постійно займається вихованням дочки, приділяє належну увагу її навчанню, завжди відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником. За період навчання в школі батько учениці - [PERSON] участі у вихованні дочки не брав, на батьківські збори не приходив, з учителями та класним керівником не спілкувався, навчальним процесом та успіхами дитини не цікавився. (а.с. 14-16) Згідно характеристики з Вінницької дитячої музичної школи № 1, виданої 14.03.201 за № 65, [PERSON] , [INFO] , навчається у 1 класі закладу «Вінницька дитяча музична школа № 1» відділу народних інструментів за фахом «гітара». Учениця старанно відноситься до занять з фаху, систематично готується до уроків, виконує домашнє завдання. Мати учениці - [PERSON] завжди цікавиться успіхами доньки, приділяє належну увагу її заняттям, контролює виконання домашнього завдання, відвідування школи, систематично оплачує навчання. За період навчання батько учениці - [PERSON] , участі у вихованні дочки не брав, з викладачем не спілкувався, навчанням та успіхами доньки не цікавився. (а.с. 17) Згідно характеристики, виданої тренером закладу «Фітнес клуб Атом» 12.03.2019, [PERSON] , [INFO] , відвідує заняття лікувальної фізичної культури в закладі «Фітнес клуб Атом» (м. Вінниця, вул. В. Константинова, 9) з травня 2017 року на постійній основі. Мати учениці - [PERSON] постійно займається вихованням дочки, приділяє належну увагу її зайняттям, оплачує зайняття та спілкується з тренером [PERSON] . За період відвідування занять батько учениці - [PERSON] участі у вихованні дочки не брав, з тренером не спілкувався, заняття не оплачував, тренувальним процесом та успіхами дитини не цікавився. (а.с. 18) Відповідно до інформації, наданої 29.03.2019 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Вінниці» на запит адвоката позивача, [PERSON] на диспансерному обліку на перебуває. Декларацію з лікарем для спостереження та лікування дитини уклала [PERSON] , [PERSON] до сімейного лікаря за інформацією з приводу стану здоров`я дитини та її лікування не звертався. (а.с. 44) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.1017 було вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 19) Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] по виконавчому провадженні № 58273827, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.04.2019 становить 37 741, 95 гривень. (а.с. 20, 45, 65) Відповідно до довідки № 12927/15-25/25, виданої 08.05.2019 Староміським відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, [PERSON] аліментів від [PERSON] на виконання виконавчого листа № 127/7721/17, виданого 23.06.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області, за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 не отримувала. (а.с. 66) Згідно витягу з ЄРДР від 26.03.2019 у ЄРДР 22.03.2019 зареєстровано кримінальне провадження за № 12019020020000661 за ч. 1 ст. 164 КК України за заявою [PERSON] відносно [PERSON] (а.с. 21) 21.01.2016 позивачем було придбано два квитки (для неї та дитини) до Італії на 30.07.2016 і назад на 20.08.2016. 27.07.2016 позивачкою було повернуто квиток, придбаний для дитини. (а.с. 68-73) В ході розгляду справи позивач пояснила, що планувала заздалегідь поїздку разом із дитиною до Італії для її оздоровлення, однак у зв`язку із тим, що відповідач не надав дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, вимушена була поїздку відмінити. 11.04.2019 позивач направила відповідачу листа з проханням надати [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд до Італії для обстеження та діагностики дитини через проблеми у неї з опорно-руховим апаратом з 11.06.2019 по 11.07.2019. (а.с. 59а-61) Однак, як встановлено під час судового засідання, вищевказане звернення позивача відповідачем було залишено без належного реагування. Представником позивача суду надано письмові свідчення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по даній справі, посвідчені головою КК «Поділля» 29.05.2019. (а.с. 62-64) Однак, вищевказані письмові свідчення не можуть бути використані судом як показання свідків. Водночас, оскільки в поясненнях міститься інформація щодо даної справи, яка стосується інтересів малолітньої особи і має значення для її вирішення, тому дані письмові пояснення приймаються судом лише як письмові докази, згідно ст. 95 ЦПК України. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , який повідомив суду, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою. Свідок зазначив, що йому особисто відомо, що [PERSON] участі у вихованні [PERSON] не приймає жодним чином. У присутності дитини [PERSON] неодноразово вів себе неадекватно, висловлювався нецензурною лексикою, перебував в стані алкогольного сп`яніння, його поведінка нестримана, неврівноважена, він викрадав речі з будинку. Свідок зазначив, що після розлучення із [PERSON] [PERSON] проживала разом із дитиною у своєю матері та бабусі, яких той постійно тримав в страху. Вони ховалися від нього. Неодноразово викликалася поліція. Також свідок зазначив, що [PERSON] вже декілька років поспіль взагалі не цікавиться дитиною, участі у її житті не приймає, подарунків не дарує, аліменти не сплачує. Свідок повідомив, що востаннє бачив відповідача два роки назад. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка повідомила, що є колегою позивачки, перебуває із останньою у дружніх стосунках з квітня 2016 року. Свідок зазначила, що їй було відомо, що у [PERSON] є чоловік та дитина, однак опікується дитиною лише [PERSON] та її мама. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що чоловік участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Свідок зазначила, що їй не відомо щодо ставлення батька до дитини, [PERSON] вона ніколи не бачила. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка повідомила, що вона є дружиною двоюрідного брата позивачки. Свідок зазначила, що [PERSON] участі у вихованні [PERSON] не приймає, як і не приймав участі в житті своєї сім`ї до розлучення із [PERSON]. [PERSON] вживав алкогольні напої, при цьому він виявляв агресію. Дитина перелякана, здригається, оскільки боїться побачити свого батька. Свідок зазначила, що їй відомо, що позивачка зверталася у зв`язку із цим з дитиною до невролога. Свідок повідомила, що усе, що заробляє [PERSON] йде на розвиток дитини. Також свідок вказала, що вона та її чоловік - [PERSON] неодноразово були свідками лайок, які спричиняв [PERSON] , в присутності дитини. Батько жодного разу нічого не купував дитині, аліменти не сплачує, за чотири останні роки відповідач не був на дні народженні своєї дитини. [PERSON] бере кредити для належного утримання дочки, для її розвитку, які самостійно виплачує. Свідок повідомила, що їй відомо особисто, що друзі запропонували [PERSON] відправити [PERSON] на відпочинок до Італії, однак [PERSON] вимагав від неї 1000 доларів США за згоду на виїзд дитини. [PERSON] взяла кредит щоб оплатити відпочинок дитини в Італії, про який та дуже мріяла. Дитина усім розповідала про майбутню подорож, в очікуванні якої малювала море, фрукти цієї країни. Однак, згоду на виїзд дитини на відпочинок [PERSON] не надав. Після чого дитина була дуже пригнічена. В школі де навчається дитина, відповідач ніколи не з`являвся. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка повідомила, що є хрещеною мамою [PERSON] і часто спілкується як із [PERSON] , так і з дитиною, разом проводять вільний час. Свідок зазначила, що батько у дитини відсутній, він взагалі не приймає участі у її житті, вихованні. Морально дитина залякана. За п`ять років [PERSON] не цікавився дитиною. Жодної матеріальної підтримки відповідач не надає позивачці, розвитком дитини, її здоров`ям не цікавиться. Дитиною займається [PERSON] та її мама. Свідок зазначила, що навіть до розлучення, інтереси дитини [PERSON] ніколи не цікавили, він не забезпечував сім`ю, не працював, зловживав алкогольними напоями. Після розлучення із [PERSON] [PERSON] взагалі зник. Свідок повідомила, що їй відомо особисто, що [PERSON] лікувала переляк дитини, оскільки відповідач в стані алкогольного сп`яніння лаявся, розповідав дитині гидоту про її маму, застосовував до [PERSON] фізичну силу. Позивачка неодноразово зверталася до поліції. Також свідок зазначила, що коли у дитини був день народження в цьому році, то батько дитину не привітав навіть по телефону. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка повідомила, що є сусідкою позивачки, а також вчителькою у школі, де навчається [PERSON] . Батька дитини жодного разу свідок в школі не бачила. Свідок вказала, що особисто цікавилась у класного керівника [PERSON] і та повідомляла, що батько жодного разу не приходив, навіть на свята, виступи дитини. Свідок також повідомила, що завжди бачить лише [PERSON] , яка водить дитину до школи, на гуртки. Свідок зазначила, що на дні народженні у дитини батька не було. Зі слів бабусі свідку відомо, що дитина боїться ходити сама і зустрічатися із батьком. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка є матір`ю позивачки і повідомила, що у дитини переляк через лайки, застосування відповідачем фізичного насильства до [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння на очах у дитини, вона боїться зустрічатися із батьком. Дитину водили до психолога. Неодноразово викликалася поліція. [PERSON] не цікавиться дитиною, він ніколи не водив її ні до школи, ні на заняття до гуртків, подарунків не дарував, увагу до дитини не проявляв. Свідок повідомила, що одного разу, в її присутності дитина, побачивши на вулиці батька, кинула велосипед, втекла до будинку і зачинилася. Свідок зазначила, що останній раз відповідача бачила у 2017 році, коли той в стані алкогольного сп`яніння намагався винести двері до будинку з метою вияснення стосунків. Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Судом прийнято до уваги показання тих свідків, які посилались на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Покази свідків узгоджуються з поясненнями учасників справи і не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги покази свідків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці одинадцяти років може висловити свою думку та сформулювати певні погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини. В судовому засіданні малолітня [PERSON] зазначила, що навчається в школі у п`ятому класі, останній раз батька бачила, коли навчалася у другому класі. Дитина повідомила, що батько часто перебував у стані алкогольного сп`яніння, влаштовував скандали. Також зазначила, що батько ніколи з нею не грався, не робив уроки, не ходив на прогулянки, подарунків не дарував. Дитина повідомила, що боїться свого батька і не бажає з ним зустрічатися. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши в судовому засіданні позивача, її представника, представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради, покази свідків, думку дитини, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, судом в ході розгляду справи встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 19.05.2017. Батько дитини не цікавиться дочкою, не прагне спілкування з нею, не піклується про неї, не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Малолітня [PERSON] проживає із мамою - позивачем по справі. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, у присутності дитини дозволяє собі лаятись, нецензурно висловлюватись, застосовувати фізичну силу до [PERSON] та психологічне насильство, свідком чого нерідко стає малолітня [PERSON] . [PERSON] характеризується негативно. Така поведінка батька, на думку суду, впливає не лише на фізичне здоров`я дитини, але й відображається на її психіці. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доцільність позбавлення відповідача батьківських прав встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01-00-011-31695 від 25.06.2019. (а.с. 110-111) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Однак, суд погоджується з вищезазначеним висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Суд не приймає до уваги характеристику, надану 12.03.2019 [PERSON] , оскільки вважає даний доказ недопустимим в розумінні положень ст. 78 ЦПК України. (а.с. 18) З огляду на те, що розлучення з батьками має тяжкий вплив на дитину, суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав, в даній ситуації, судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину. Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами суд не знаходить підстав для попередження [PERSON] про необхідність змінити ставлення до дитини, оскільки такий час у нього був, зокрема й протягом судового розгляду даної справи, але виходячи з наведених вище обставин, він таких заходів не вжив. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За час перебування на розгляді даної справи в суді, судом не встановлено наявність будь-яких дій з боку [PERSON] , спрямованих на хоч якесь піклування відносно дитини. Тому, підстав вважати, що [PERSON] забезпечить своїй доньці належне виховання - відсутні. Суд вважає, що вищезазначені обставини негативно впливають на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Батьки дитини несуть відповідальність за її виховання і розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дітей батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). В даному випадку, судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 гривень, що підтверджується меморіальним ордером від 05.04.2019. (а.с. 38) Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 гривень. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що 23.03.2019 між позивачем та АО «АК «Якименко та Партнери» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, на підставі якого 28.03.2019 було видано адвокату Якименко - Шевчук Ю.О. ордер. (а.с. 26) З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є публічним, вбачається реєстрація юридичної особи - АО «АК «Якименко та Партнери» з 12.05.2004, вид діяльності - «діяльність у сфері права». Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Якименко - Шевчук Ю.О. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000001, виданого 23.07.2014. Суду надано акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2019 із детальним описом послуг та розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу, а також квитанцію до договору б/н про надання правової допомоги від 23.03.2019, згідно яких позивачем було сплачену адвокату 8 000, 00 гривень. (а.с. 134-135) Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000, 00 гривень та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат. Отже, враховуючи вищевикладене та положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000, 00 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved