Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що хворий [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1996 року з діагнозом «Пропфшизофренія, безперервно-поточна, прогредієнтна, парадний синдром з тривожно-фобічним компонентом на органічно неповноцінному фоні. Олігофреничний тип дефекта». Багаторазово лікувався на стаціонарі ЛОПЛ. В 2007 р. проходив СПЕ. Знаходився на примусовому лікуванні в ПЛ Дніпропетровська з 29.04.2008р. по 24.07.2014р., потім в Полтавській ОПЛ з 24.07.2014р. по 06.03.2015р., потім в Дніпропетровській ОПЛ з 06.03.2015р. по 28.12.2015р. Був виписаний додому. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська №206/6568/15-к від 21.12.2015р. змінено примусове лікування на амбулаторну психіатричну допомогу. Після примусового лікування знаходився на лікуванні в ЛОПЛ, останнє госпіталізація з 24.02.2016 року по 25.03.2016 року. Хвороба протікає безперервно-прогредієнтно. В клініці хвороби переважає афективно-маячна симптоматика. В період погіршення стану стає злобним, дратівливим, тривожним, висловлює маячливі ідеї переслідування, схильний до суїцидальних спроб. Ремісії короткі, неповні, медикаментозні. Потребує регулярного прийому підтримуючих ліків. Хворий соціально дезадаптований не має трудових навиків, нічим не цікавиться, не здатний самостійно вирішити свої соціальні і побутові питання, не має реальних планів на майбутнє. Багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON], дільничних психіатрів [PERSON], [PERSON] які, враховуючі хронічний характер перебігу хвороби, агресивну поведінку по відношенню до оточуючих і до самого себе, схильність до ухилення від лікування, асоціальну поведінку, прийшли до висновку, що [PERSON] потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO] років Перемоги[ADDRESS], строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з рішенням суду заздалегідь згоден. Законний представник [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Хворий [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з рішенням суду заздалегідь згодний. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] років Перемоги[ADDRESS]. Згідно з рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2015 року, подання Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні Дніпропетровської області було задоволено і змінено [PERSON] примусові заходи медичного характеру в умовах відділення зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 01.07.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІ групи. З 1996 року перебуває на обліку з діагнозом «Пропфшизофренія, безперервно-поточна, прогредієнтна, парадний синдром з тривожно-фобічним компонентом на органічно неповноцінному фоні. Олігофреничний тип дефекта». Остання госпіталізація в ЛОПЛ з 24.02.2016 року по 25.03.2016 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved