Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради\~ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги\~ внутрішньо\~ переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 32311,83 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської отримувача щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 19.06.2018 року по 13.07.2020 року. Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства відповідачу була призначена та сплачена з 19.06.2018 року по 18.12.2018 року, з 19.12.2018 року по 18.06.2019 року, 24.06.2019 року по 23.12.2019 року, з 14.01.2020 року по 13.07.2020 року. Натомість у чоловіка відповідачки, а саме [PERSON] з 04.09.2018 року у власності наявний будинок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, проживаючи у будинку, який знаходиться у власності чоловіка, відповідачка у подальших зверненнях\~ надала завідомо недостовірну інформацію, щодо наявності у членів її сім`ї у власності житлового приміщення/ частину житлового приміщення, що розташоване в регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, та території, яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, з метою отримування ЩАД ВПО, що є підставою для стягнення з відповідачки переплати раніше виплачених їй сум допомоги, яку нею в добровільному порядку не погашено. На підставі викладеного просив суд стягнути з [PERSON] надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 32311,83 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2101 гривень. В судове засідання представник позивача, не з`явилась, в письмовій заяві на адресу суду підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачка\~ у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. На підставі рішення Маріупольської міської ради від 25.07.2017 №7/20-1724 діяльність управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради припинено шляхом ліквідації з 01 січня 2018 року. При цьому правонаступником УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради визначено Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.01.2015\~ року має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з м.Горлівка Донецької області. Відповідно до рішень УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради від 17.08.2018 року, 04.01.2019 року, 09.07.2019 року, 07.02.2020 року [PERSON] \~ була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 19.06.2018 року до 18.12.2018 року, з 19.12.2018 року по 18.06.2019 року, з 24.06.2019 року по 23.12.2019 року, з 14.01.2020 року по 13.07.2020 року. З матеріалів справи також вбачається, що звертаючись до УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради із заявою про призначення допомоги, [PERSON] вказувала, що у неї та будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення поза межами тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції немає, а її чоловік не є внутрішньо\~ переміщеної особою та на адресну допомогу не претендує. Згідно довідки від 12.01.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.03.2020 року за № 202825814 у володінні чоловіка відповідачка, а саме [PERSON] є у власності з 04.09.2018 року будинок за адресою: [ADDRESS] Тобто у період отримання [PERSON] ЩАД ВПО з 04.09.2018 року чоловіком був придбаний будинок у м. Маріуполі ( пункт\~ 41 порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ серія та номер 1127, виданий 25.12.2015 року, видавник КМУ). Частина 2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014. При цьому ч.1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. 14 квітня 2014 року відповідно до Указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України Т.О.В. від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ проведення антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року. Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. 30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого місто Маріуполь включено до вказаного переліку. 02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого місто Маріуполь також включено до вказаного переліку. Відповідно до абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діяла до 03.06.2017 року (надалі Порядок №505), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Доказів того, що місто Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що місто Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2014 р. №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р), оскільки п.6 Порядку №505 передбачає, що житлове приміщення, повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, а не в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана позиція, на думку суду, також узгоджується з абз.2 п.6 Порядку №505, який було викладеного в новій редакції після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2017 року №370, та який зараз передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.11.2018 року у справі №222/250/15-а, від 05.09.2018 року у справі №266/1167/17 та від 13.11.2018 року у справі №264/365/17. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed