Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 серпня 2014 року він уклав з відповідачем попередній договір купівлі-про-дажу квартири. За цим договором ТОВ «МКС РЕС» зобовязався не пізніше 10 червня 2015 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а [PERSON] зобовязався сплатити позивачу вартість цієї квартири в розмірі 388277 гривень 77 копійок. У виконання попереднього договору позивач сплатив ТОВ «МКС РЕС» грошові кошти в розмірі 388277 гривень 77 копійок. Від-повідач відмовився від укладення договору купівлі-продажу квартири та ухиляється від повернення грошових коштів. У нього виник обовязок сплатити суму інфляції за весь час прострочення в розмірі 6012 гривень 50 копійок, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5999 гривень 69 копійок та пеню в розмірі 7299 гривень 62 копійок. ТОВ «МКС РЕС» відмовляється добровільно сплатити ці грошові кошти. Тому [PERSON] просить суд примусово стягнути з відповідача вартість квартири в розмірі 388277 гривень 77 копійок, суму інфляції за весь час прострочення в розмірі 6012 гривень 50 копійок, три проценти річ-них від простроченої суми в розмірі 5999 гривень 69 копійок та пеню в розмірі 7299 гривень 62 копійок. У судовому засіданні [PERSON], його представники [PERSON] та [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] не визнають позов та запере-чують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що ТОВ «МКС РЕС» не ухилявся від укладення договору купівлі-продажу квартири. Пози-вач ухиляється від розірвання попереднього договору, підстави для повернення йому сплаче-них грошових коштів відсутні. Тому представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 серпня 2014 року [PERSON] уклав з відповідачем попередній договір (а.с.10-15), за яким ТОВ «МКС РЕС» зобовязався не пізніше 10 червня 2015 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а [PERSON] зобовязався сплатити позивачу вартість цієї квартири в розмірі 388277 гривень 77 копійок. У виконання попереднього договору позивач сплатив ТОВ «МКС РЕС» грошові кошти в розмірі 388277 гривень 77 копійок. Ці обставини підтверджуються копіями квитанцій (а.с.19-20). Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встанов-леного попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропо-зицію про його укладення. Згідно з ч.1 ст.1212 цього Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Встановлено, що 10 червня 2015 року сторони не уклали договір купівлі-продажу квар-тири. Ця обставина свідчить про те, що 11 червня 2015 року попередній договір припинився та відпала підстава, на якій відповідач отримав грошові кошти. У ТОВ «МКС РЕС» виникло зобовязання повернути позивачу вартість квартири в розмірі 388277 гривень 77 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити [PERSON] ці грошові кошти. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «МКС РЕС» на користь позивача належить стягну-ти вартість квартири в розмірі 388277 гривень 77 копійок. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 п.3 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інші речові права», ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1 ст.214 ЦПК України має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилались особи, які беруть участь у справі. У звязку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні предявленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (ст.119 ЦПК України). Встановлено, що з метою повернення сплачених грошових коштів [PERSON] посила-ється на ч.2 ст.635 ЦК України, яка передбачає обовязок сторони, що необґрунтовано ухиля-ється від укладення основного договору, відшкодувати другій стороні збитки. В п.1 ч.2 ст.22 цього Кодексу під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі. Грошові кошти, сплачені позивачем у виконання попереднього договору, не відносяться до таких втрат та за своїм змістом не є збитками. Спір виник з при-воду утримання відповідачем грошових коштів після того, як підстава, на якій вони були на-буті, відпала. Тому при вирішенні спору суд застосував ст.1212 ЦК України, що регулює ці правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням вста-новленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від про-строченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з ч.2 ст.1214 цього Кодексу, у випадку безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Ця обставина свідчить про те, що ч.2 ст.625 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми відсутні. У задоволенні позову в частині цих вимог слід відмовити. Згідно з п.5.2 попереднього договору якщо після настання строку для проведення оста-точних розрахунків, укладення в нотаріальній формі основного договору будь-яка зі сторін не виконала своє зобовязання повністю або частково, то вона повинна відшкодувати іншій стороні збитки та сплатити пеню (штраф) в розмірі 0,01% від суми невиконаного зобовязан-ня за кожен день прострочення. Встановлено, що 11 червня 2015 року попередній договір припинився. Це свідчить про те, що п.5.2 цього договору не поширюється на спірні правовідносини. Підстави для стягнен-ня з ТОВ «МКС РЕС» на користь позивача пені відсутні. У задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмовити також. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 6090 гривень. Ця обстави-на підтверджується квитанцією (а.с.9). Предявлений ним позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «МКС РЕС» на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 3882 гривень 77 копійок (388277,77 : 100%).

Outcome: partial