Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,2547 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території [ADDRESS] та житлового будинку, що знаходить за адресою: [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Єдиним спадкоємцем після її смерті є племінник [PERSON] Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. 01 червня 2017 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2547 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території [ADDRESS]. Незважаючи на це, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходить за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сторони не з'явились у судове засідання. Представник позивача [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити його, а також слухати справу без її участі. Любарецький сільський голова Сидоренко В.В. також направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без присутності представника сільської ради. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії [NUMBER] (а.с.8). За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її племінник [PERSON], оскільки рідна сестра, матір позивача [PERSON] померла [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданим на ім'я [PERSON], а також копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.32). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1273 цього ж Кодексу спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини. З копії спадкової справи №313/2016, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною контори, вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.31). Таким чином, він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, про що отримав постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12). Як вбачається з довідок, виданих Любарецькою сільською радою Бориспільського району від 11 травня 2017 року №360 та від 11 травня 2017 року №365, особовий рахунок [NUMBER] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відкрито на [PERSON] (а.с.13, 14). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], побудовано в 1956 році (а.с.16-19). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] Проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються в [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved