Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання доньки не надає та ухиляється від обов'язку утримувати дитину. Тому позивачка звернулася з даним позовом до суду, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засіданні не з'явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої позов підтримала в повному обсязі, просила слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засіданні не з'явився, але надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав, просив слухати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2017 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що стверджується довідкою МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант» №7636 від 30.11.2018 року і потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька(а.с. 7). Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов'язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою неповнолітню доньку, тобто сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року, який складає 1626 грн., а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, подану відповідачем [PERSON] заяву про визнання позову, а також те, що неповнолітню дитину зобов'язані утримувати і мати, і батько, суд виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів дитини прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягувати на користь позивача щомісячно 1500,00 грн. аліментів до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши таким чином позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved