Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В червня 2007р. до суду звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Вищевказані позовні вимоги були мотивовані тим, що позивачі постійно проживають та зареєстровані у трьохкімнатній квартирі площею 35,7 кв.м. по [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі окрім позивачів зареєстрована відповідача [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], 1994 року народження. За твердженням позивачів відповідачка спільно з сином не проживає у квартирі більше 20 років, оскільки після одруження забрала свої особисті речі та переїхала в інше місце проживання. Після того, відповідачка в квартирі більше не проживала, всі обов'язки щодо сплати комунальних послуг несуть позивачі. На підставі ст. 71, 72 ЖК України позивачі просили визнати [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], 1994 року народження такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. (а.с. 6-7) Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2007р. позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були задоволені та [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], 1994 року народження були визнані такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] з 1987р., тобто з часу вибуття. (а.с. 61) 13.05.2013р. [PERSON] звернувся із заявою про скасування заочного рішення суду від 24.12.2007р. (а.с. 67-69). Ухвалою суду від 27.05.2013р. справу була призначена до розгляду. (а.с. 75) Відповідно до ухвали суду від 05.07.2013р. заява [PERSON] про скасування заочного рішення суду від 24 грудня 2007р. була задоволена та справу було призначено до розгляду в загальному порядку. (а.с.94-95) В процесі судового засідання було встановлено, що [PERSON] після одруження змінила прізвище на «[PERSON]», а [PERSON] помер [INFO] (а.с. 78, 113) В зв'язку з даними обставинами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали уточнені позовні вимоги, в яких також просили визнати [PERSON], а також [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS]. (а.с. 107-108). В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, а також обставини заявленого позову. Вони також пояснили, що відповідачка спільно з сином не проживала в будинку з 1987р., яких-небудь особистих речей в будинку не має. Крім того, позивачка [PERSON] на території будинку збудувала новий будинок, а старий будинок був знесений самою відповідачкою. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно не проживала у спірному будинку, проте фактично користувалась земельною ділянкою, сплачувала земельний податок. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимоги, оскільки будинок не належав до державної та комунальної власності, а тому неможливо застосувати положення ст.ст. 71, 72 ЖК України. Представники Суворовського відділу РВ ГУМВС України в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також неповнолітній [PERSON] були зареєстровані у будинку [ADDRESS] з 1987р., площею 35,7 кв.м., що підтверджується довідкою № 539 (а.с. 23) Крім того, в процесі судового засідання було встановлено, що [PERSON] після одруження змінила прізвище на «[PERSON]», а [PERSON] помер [INFO] (а.с. 78, 113) Таким чином, суд розглядає спірні правовідносини на момент їх виникнення, тобто станом на 27.06.2007р., тобто датою подання позову. В судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON], а також неповнолітній [PERSON] були не проживали у будинку [ADDRESS] з 1987р.. Вищевказаний факт підтверджуються особистими поясненнями [PERSON] в процесі судового засідання, а також актами за березень 2005р., березень 2006р., березень 2007р.. (а.с. 14-16), довідкою КУ «Дитяча міська поліклініка № 2» (а.с. 118), довідкою Школи № 71 (а.с. 119). Фактично [PERSON], а також неповнолітній [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на час подання позову, тобто 27.06.2007р. не перебував на балансі місцевої ради чи державного підприємства, тобто державного житлового фонду (ст. 4 ЖК України) , а також не належав до приватного житлового фонду, оскільки фактично вважався самовільно збудованим будинком. Право власності на вищевказаний будинок, площею 35,7 кв.м., за [PERSON] було зареєстровано лише на підставі свідоцтва про власності на житловий будинок, яке було видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 04.02.2010р. (а.с. 151-152) Відповідно до довідки Суворовської районної адміністрації від 13.01.2014р. будинок [ADDRESS] до державного житлового фонду не відносився, договір найму з мешканцями будинку не укладався. Суд вважає, що незважаючи на те, що судом було встановлено, що відповідачі не проживали в будинку [ADDRESS] без поважних причини більше шести місяців, до виниклих правовідносин неможливо застосувати дію ст.ст. 71, 72 ЖК України, оскільки на час їх виникнення, будинок не був введений в експлуатацію, а тому він не може вважитись жилим. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed