Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 22.08.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Спільне життя не склалося, збереження сім'ї є неможливим, оскільки з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, в сім'ї постійно виникали непорозуміння, на даний час спільно не проживають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач просила розірвати шлюб з відповідачем, неповнолітнього сина залишити на проживанні з позивачем, залишити прізвище дошлюбне «[PERSON]» та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до слідуючого висновку . Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.08.2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області про що був зроблений актовий запис за № 155. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її та дитини особисті та майнові права. Крім того, суд вважає, що сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, мають різні погляди на життя, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Дитину, сина - [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якого відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердила понесені нею судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 243 грн 60 коп. ( а.с.1). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved