Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

В серпні 2020 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір R53400331077В. Відповідно до умов Кредитного договору R53400331077В від 14.09.2012 року, предметом договору є надання банком позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту - 100 000, 00 грн.; строк користування - по 14.09.2017 року; проценти за користування кредитом - 27 % річних. Відповідно до п. 3.9 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг ануїтентні платежі. Комісійна винагорода Банку Кредитним договором не передбачена (п. 3.7 Договору). Позичальник письмово ознайомлений з інформацією про особу і місцезнаходження Банку, про умови кредитування. 27.03.2017 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та позивачем було укладено Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимог №1 позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за Кредитним договором R53400331077В. Умови вищезазначеного Кредитного договору відповідачем не виконані і станом на 27.12.2019 року заборгованість позичальника становить 44 867, 47 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 17 828, 79 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 15 663, 03 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості (за період з 27.12.2018 року по 27.12.2019 року) - 11 375, 65 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 25 лютого 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Встановлено, що 14.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір R53400331077В про надання останньому кредиту у сумі 100 000, 00 грн., строк повернення кредиту 14.09.2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27 % річних. Відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв від 27.03.2017 року, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ПАТ «ВТБ БАНК» до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. В подальшому правонаступником Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» став позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк», що підтверджується статутом АТ «Таскомбанк», затверженим загальними зборами акціонерів АТ «Таскомбанк», протокол від 24.04.2019 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53400331077В від 14.09.2012 року, [PERSON] станом на 27.12.2019 року заборгованість позичальника становить 44 867, 47 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 17 828, 79 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 15 663, 03 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості (за період з 27.12.2018 року по 27.12.2019 року)- 11 375, 65 грн. Згідно із п.1 ч.1 ст.512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.516 Цивільного Кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст.1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Однак, відповідач умови договору № R53400331077В від 14.09.2012 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору та вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 27.12.2019 року складає 44 867, 47 грн. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону і умовам кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R53400331077В від 14.09.2012 року в розмірі 44 867, 47 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 17 828, 79 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 15 663, 03 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості (за період з 27.12.2018 року по 27.12.2019 року)- 11 375, 65 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2102 грн., сплачений останнім при подачі позову, що підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved