Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 серпня 2014 року сторони уклали попередній договір купівлі-продажу квар-тири, за яким позивач зобовязався сплатити ТОВ «МКС РЕС» забезпечувальний платіж в розмірі 388277 гривень 77 копійок, а відповідач зобовязався не пізніше 10 червня 2015 року укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позивач сплатив ТОВ «МКС РЕС» грошові кошти в роз-мірі 388277 гривень 77 копійок. Відповідач відмовляється укладати з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири. У звязку з цим позивач зазнав душевні переживання. Тому [PERSON] просить суд зобовязати ТОВ «МКС РЕС» укласти з ним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 гривень. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] під-тримують позов. В обґрунтування додаткових доводів вони посилаються на те, що ч.2 ст.635 ЦК України встановлює обовязок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не перед-бачено попереднім договором. Так, згідно з п.6.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири, укладеного між сторонами, у випадку, якщо одна сторона ухиляється від укладе-ння договору купівлі-продажу квартири, інша сторона вправі звернутись до суду з вимогою про примушення укласти основний договір. Крім того, як вбачається з п.2.6 цього ж дого-вору, зобовязання, встановлені попереднім договором, припиняються виключно з дати дер-жавної реєстрації основного договору. З огляду на це представники позивача [PERSON] та [PERSON] просять суд задовольнити позов. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] не визнають позов та запере-чують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що [PERSON] незаконно здійснив перепланування квартири [ADDRESS]. ТОВ «МКС РЕС» неодноразово просило позивача усу-нути допущені порушення. Однак [PERSON] ігнорує ці вимоги. Як розяснив Верховний Суд України, примусове виконання зобовязання в натурі суперечить вимогам ст.635 ЦК України про правові наслідки порушення зобовязання за попереднім договором і положен-ням ст.321 цього ж Кодексу про непорушність права власності. Зазначене узгоджується з вимогами ч.3 ст.625 ЦК України, згідно з якою зобовязання, встановлене попереднім дого-вором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтверд-ження заподіяння позивачу моральної шкоди. З огляду на це представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 серпня 2014 року сторони уклали попередній договір купівлі-про-дажу квартири (а.с.19-24), за яким [PERSON] зобовязався сплатити відповідачу забезпечу-вальний платіж в розмірі 388277 гривень 77 копійок, а ТОВ «МКС РЕС» зобовязалось не пізніше 10 червня 2015 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. З копій квитанцій, приєднаних до позову (а.с.30-35), вбачається, що [PERSON] спла-тив відповідачу грошові кошти в розмірі 388277 гривень 77 копійок. Відповідно до ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укла-дення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Згідно з ч.3 цієї статті зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором. За правилом ч.1 ст.3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосу-вання судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як розяснив Верховний Суд України в ухваленій ним постанові від 2 вересня 2015 року по аналогічній справі №6-226цс14, примусове виконання зобовязання в натурі супере-чить вимогам ст.635 ЦК України про правові наслідки порушення зобовязання за поперед-нім договором і положенням ст.321 цього ж Кодексу про непорушність права власності. Зазначене узгоджується з вимогами ч.3 ст.625 ЦК України, згідно з якою зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений про-тягом строку, встановленого попереднім договором. Припинення зобовязання з попередньо-го договору внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку. Так, з листа приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON] вих. №86/02-14 від 11 червня 2015 року (а.с.148) вбачається, що 10 червня 2015 року сторони зустрілись в офісі №115 по вул. Погребняка, 1 в с. Чубинське Борис-пільського району. Після проведення переговорів вони не уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Ця обставина свідчить про те, що зобовязання, встановлене попереднім договором, укладеним між сторонами, припинилось. Примусове покладення на ТОВ «МКС РЕС» зобо-вязання укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири суперечить ст.321, ч.2, ч.3 ст.635 ЦК України. [PERSON] може відновити своє право лише шляхом предявлення до відповідача позову про повернення сплачених ним грошових коштів та відшкодування збит-ків, спричинених невиконанням попереднього договору. З огляду на це суд вважає, що підстави для зобовязання ТОВ «МКС РЕС» укласти з по-зивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] відсутні. У задоволенні позову в частині цієї вимоги належить від-мовити. Дійсно, згідно з п.6.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири (а.с.22) у випад-ку, якщо одна сторона ухиляється від укладення договору купівлі-продажу квартири, інша сторона вправі звернутись до суду з вимогою про примушення укласти основний договір. Однак відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а та-кож у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства ви-пливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Встановлено, що п.6.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири суперечить змісту ст.321, ч.2, 3 ст.635 ЦК України та суті правовідносин, які виникли між сторонами та регулюються цими статтями. З огляду на це суд вважає, що при вирішенні спору належить застосовувати ст.321, ч.2, ч.3 ст.635 ЦК України та критично оцінює посилання представників позивача [PERSON] та [PERSON] на п.6.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири. Крім того, згідно з п.2.6 попереднього договору купівлі-продажу квартири (а.с.20) зобо-вязання, встановлені цим договором, можуть припинитись з дати державної реєстрації ос-новного договору. Положення цього пункту визначає лише спосіб виконання попереднього договору. Така істотна умова, як строк виконання попереднього договору, передбачена іншим пунктом п.4.1 цього ж договору. Тому суд критично оцінює посилання представ-ників позивача [PERSON] та [PERSON] на п.2.6 попереднього договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з п.2 ч.2 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у душевних страждан-нях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Встановлено, що [PERSON], його представники [PERSON] та [PERSON] не надали суду жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ «МКС РЕС» спричинило пози-вачу душевні переживання. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди відсутні. У задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмо-вити також. В матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про народження серії 1-БК №312432, виданого 25 серпня 2012 року на імя [PERSON] (а.с.70), копія довідки завіду-вача ДНЗЗР «Джерельце» №8 від 27 січня 2015 року (а.с.71) та копія рішення Велико-олександрівської сільської ради №872-39-VI від 10 вересня 2012 року (а.с.72). Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Встановлено, що наведені вище письмові докази не містять обставини, які мають зна-чення для правильного вирішення спору, зокрема, в частині відшкодування моральної шко-ди. Ці докази не містять жодної інформації щодо предмета доказування. З огляду на це суд вважає, що копія свідоцтва про народження серії 1-БК №312432, ви-даного 25 серпня 2012 року на імя [PERSON], копія довідки завідувача ДНЗЗР «Дже-рельце» №8 від 27 січня 2015 року та копія рішення Великоолександрівської сільської ради №872-39-VI від 10 вересня 2012 року є неналежними доказами.

Outcome: dismissed