Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 26.01.2021 р. надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 29.05.2017 р. № 1511861913 у загальному розмірі 34 974,43 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Гостєва Є.В. (довіреність від 14.12.2020 р. а.с. 33) у позовній заяві зазначила, що 29.05.2017 р. Відповідач [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (код ЄДРПОУ 35725063, далі - ТОВ «ФК «ЦФР») Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяву за № 1511861913 на отримання кредиту від згаданого ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та Відповідачем як позичальником. У подальшому між Позивачем та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено договір відступлення права вимоги від 09.12.2019 р. № 20191209, згідно з Реєстром Боржників до названого договору Позивач набув право вимоги до Відповідача, що становить 34 974,43 грн. та складається з такого (а.с. 3-5): - 12 479,22 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; - 2 206,99 грн. - заборгованості за відсотками; - 11 553,29 грн. - заборгованості за щомісячними процентами; - 8 734,93 грн. - заборгованості за пенею. Також Позивач у позовній заяві зазначає про направлення на адресу, зазначену Відповідачем у кредитному договорі, повідомлень про зміну кредитора в зобов`язанні, а також звертає увагу на те, що з моменту отримання права вимоги до Відповідача, тобто з 09.12.2019 р. Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 19.02.2021 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 15.03.2021 р. (а.с. 43-45); надалі знято з розгляду на підставі наказу в.о.голови суду від 12.03.2021 р. № 4-АС через встановлення карантинних обмежень у зв`язку з виявленням у суді підтвердженого випадку захворювання на COVID-19 (а.с. 50-51), судове засідання призначено на 16.04.2021 р., відкладене на 06.05.2021 р. через відсутність підтвердження повідомлення Відповідача, на 25.05.2021 р. - через неявку Відповідача. У судове засідання 25.05.2021 р. представник Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені; до суду, зокрема 19.05.2021 р., подано клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують (а.с. 87-88). Відповідач у судові засідання, зокрема 25.05.2021 р., не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу її місця проживання (а.с. 41), що поверталися без вручення (а.с. 49, 57-58, 72-73), а також шляхом розміщення оголошень про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 74-75, 85-86). За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). За чинним законодавством України саме за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207, з подальшими змінами). З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною, зокрема, в згаданому вище клопотанні про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 87-88), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів судом встановлено, що 29.05.2017 р. Відповідач звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» (код ЄДРПОУ 35725063)та підписав Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», копія якої долучена до позовної заяви (а.с. 6), та Заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» за № 1511861913, копія якої також долучена до позовної заяви (а.с. 7). При цьому особу Відповідача - [PERSON] , [INFO] , встановлено згідно з його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області 27.06.2006 р., ксерокопія якого додана до позовної заяви і завірена датою підписання згаданих вище заяв - 29.05.2017 р. (а.с. 13), а так само й ксерокопія його ідентифікаційного номеру (а.с. 14). За умовами отриманого кредиту згідно із згаданою вище заявою від 29.05.2017 р. Відповідачеві було надано кредит у розмірі 18 650 грн. строком на 36 місяців; при цьому, як вбачається з копії цієї заяви, Відповідач поінформований про встановлену процентну ставку, інші умови кредитування (а.с. 7), погашення мало здійснюватися щомісячними платежами до15.05.2020 р. рівними частинами у розмірі 1 267,71 грн. згідно з графіком платежів, що також містить підпис Відповідача (а.с. 7, 8). Також зі згаданої заяви вбачається, що сума наданого Відповідачеві кредиту мала була бути перерахована на визначені в цій заяві рахунки, зокрема, безпосередньо Відповідачеві шляхом переказу до запитання у розмірі 15 000 грн., інші на оплату страхового платежу, інших послуг (а.с. 7). Таке перерахування здійснено кредитором (ТОВ «ФК «ЦФР») 30.05.2017 р., що підтверджено копією доданої інформацією про здійснені перекази (а.с. 9-10). З доданої до позовної заяви копії довідки ТОВ «ФК «ЦФР» за станом на 09.12.2019 р. (а.с. 15-16) вбачається, що Відповідач здійснював погашення кредиту протягом лише одного року з 14.06.2017 р. до 15.06.2018 р. платежами у розмірах від 1 242,64 грн. до 1 300,00 грн. Наведене підтверджується також доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості (а.с. 17). Надалі 09.12.2019 р. первісним кредитором (ТОВ «ФК «ЦФР») укладено з ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Позивачем) договір відступлення прав вимоги за № 20191209, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 22-24). Згідно з наданим суду витягом з Реєстра боржників до названого договору до Позивача перейшло право вимоги за зазначеним вище кредитним договором, що був укладений первісним кредитором з Відповідачем 29.05.2017 р., щодо заборгованості у загальному розмірі 34 974,43 грн., що включає наведені вище суми заборгованостей за основною сумою боргу, відсотками, щомісячними процентами, пенею та є предметом стягнення за цим позовом (а.с. 4, 25). Також судом встановлено, що обома кредиторами 23.12.2019 р. на адресу Відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги з роз`ясненням подальшого порядку погашення кредитної заборгованості (а.с. 18, 19), а на випадок неотримання тим цих повідомлень, сторони згаданого договору про відступлення прав вимоги врегулювали питання перерахування відповідних коштів від первісного кредитора до Позивача (пункт 6.4 договору, а.с. 23). Відомостей щодо здійснення погашення Відповідачем кредитної заборгованості у повному обсязі матеріали справи не містять. Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР», право вимоги якого надалі перейшло до Позивача за договором про відступлення права вимоги, на виконання умов укладеного з Відповідачем 29.05.2017 р. кредитного договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві кредит у загальному розмірі 18 650,00 грн., з яких особисто Відповідачеві 30.05.2017 р. було перераховано 15 000,00 грн., інші - за зазначеним у заяві дорученням Відповідача на оплату страхового платежу, інших послуг, проте Відповідачем не було виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів. Тому Відповідач має перед Позивачем заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 12 479,22 грн., за відсотками - у розмірі 2 206,99 грн., за щомісячними процентами - у розмірі 11 553,29 грн., за пенею - у розмірі 8 734,93 грн., що сумарно складає загальну заборгованість у розмірі 34 974,43 грн. Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд також бере до уваги, що за загальними положеннями статей 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків; у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Аналогічно частина друга статті 518 ЦК України передбачає, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Разом з тим за правовим висновком Верховного Суду у схожих правовідносинах неповідомлення боржника про зміну реквізитів банку для сплати коштів на погашення кредиту не може бути підставою для відмови у позові, а може впливати на визначення розміру боргу, тобто невиконання боржником грошового зобов`язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов`язань взагалі (зокрема, постанова Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 338/75/16-ц). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 29.05.2017 р. № 1511861913, укладеного ним з первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР», право вимоги якого надалі перейшло за договором відступлення права вимоги від 09.12.2019 р. до Позивача (ТОВ «ФК «ЄАПБ»), та не виконав у повному обсязі взяті на себе кредитні зобов`язання. З огляду на це суд вважає доведеним наявність у Відповідача перед Позивачем заборгованості за названим кредитним договором, що доведений належними і допустимими доказами, у загальному розмірі 34 974,43 грн., яка включає заборгованість: 12 479,22 грн. - за основною сумою боргу; 2 206,99 грн. - за відсотками; 11 553,29 грн. - за щомісячними процентами; 8 734,93 грн. - за пенею. Тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю. На підставі імперативних приписів статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах п`ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день. Відповідно до статей 3, 15, 16, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 536, 625, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved