Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, після уточнених позовних вимог 28.09.2016р., просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], який помер 18 червня 2015 року та [PERSON], яка померла 13 грудня 2013 року, майно, а саме: житловий будинок та господарчі споруди, розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області в рівних частках по ? за кожним; встановити факт її проживання із спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті особи 13.12.2013р.; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області після смерті [PERSON], яка померла 13.12.2013р. (а.с.4,87) Ухвалою суду від 12.07.2016р. до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON], яка звернулась до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], який помер 18 червня 2015 року. 15.07.2016р. відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], в якій після неодноразових уточнень, останній раз 25.07.2017р., просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], який помер 18 червня 2015 року, та [PERSON], яка померла 13 грудня 2013 року, майно, а саме: житловий будинок за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, то що їх частки у спільному майні були рівними по ? кожному; встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на 13.12.2013р.; встановити факт її проживання зі спадкодавцем [PERSON], який помер 18.06.2015 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2009 року по 18.06.2015 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 5/6 частин житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області після смерті [PERSON], яка померла 13.12.2013р., та [PERSON], який помер 18.06.2015 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 4,22га та площею 0,953 га, розташованих на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.205). Ухвалою суду від 29.09.2016р. первісний та зустрічний позови обєднані в одне провадження (а.с.96). Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що її мати [PERSON] перебувала у шлюбі з її вітчимом [PERSON] з 1978 року. За період шлюбу вони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, рішенням виконавчого комітету Степанівської сільської ради від 24.06.2004р. №25-СР право власності на будинок було визнано за [PERSON] 13.12.2013р. померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на ? частину будинку, оскільки частки подружжя в майні, набутому за час шлюбу, є рівними. З 02.03.2013р. до смерті матері вона постійно проживала без реєстрації разом з нею в спірному будинку, оскільки мати тривалий час хворіла і потребувала догляду. Таким чином, вона фактично прийняла спадщину після її смерті. Після смерті вітчима [PERSON] вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після його смерті та смерті матері, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вітчима у звязку з тим, що вона не є його спадкоємцем, а після смерті матері у звязку з тим, що не виділена частка матері у спадковому будинку, вона своєчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та рекомендував їй звернутись до суду. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що її матері [PERSON] та вітчиму [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок згосподарськими спорудами за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який був оформлений на [PERSON] 13.12.2013р. померла мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги після її смерті були чоловік померлої [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON], які всі прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживали разом з нею. Їх долі у спадщині складали по 1/6 частині кожному. [PERSON] також не була зареєстрована за місцем проживання її матері, але разом з сестрою [PERSON] постійно проживали в спадковому будинку з 2009 року, здійснюючи догляд за хворою матірю. Після смерті матері сестра [PERSON] виїхала зі спадкового будинку, а вона залишилась доглядати вітчима і проживала з ним в одному будинку однією сімєю та вела спільне господарство до його смерті до 18.07.2015р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 частин спадкового будинку згосподарськими спорудами за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області та земельні ділянки розміром 4,22 га та 0,953 га, розташовані на території Степанівської сільської ради. Вважає себе спадкоємцем 4 черги після його смерті, оскільки більше 5 років з 2009 року по день його смерті 18.07.2015р. проживала з ним в спадковому будинку однієї сімєю, здійснюючи за ним догляд. Спадщину після смерті вітчима вона прийняла шляхом звернення з заявою в нотаріальну контору, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вітчима [PERSON], мотивуючи тим, що вона не довела факт свого проживання зі спадкодавцем однією сімєю, а тому не є спадкоємцем, і рекомендував їй звернутись до суду. Також нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на будинок оформлені на [PERSON] і доля померлої в спільному майні не виділена, а також у звязку з тим, що вона не довела факт прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що дійсно в період з 2009 року по день смерті своєї матері постійно проживала разом з нею та вітчимом в спадковому будинку без реєстрації, оскільки мати та вітчим були люди похилого віку та потребували допомоги у веденні господарства та догляду. Мати хворіла на ноги, погано ходила, а вітчим в силу віку також сам не міг впоратись з великим господарством, яке вони тримали. У батьків були коні, велика рогата худоба, птиця, свині та великий сад і город. Вона працювала в КП «Роздільнаводоканал» і кожен день їздила з с.Степанівка до м.Роздільна на роботу та в зворотному напрямку. Її сестра [PERSON] на той час звільнилась з роботи, а тому також проживала з матірю та вітчимом, і цілодобово здійснювала за ними догляд. Після смерті матері вона повернулась проживати до себе додому, а її сестра [PERSON] залишилась проживати разом з вітчимом, оскільки його понівечила корова, та доглядала його до самої смерті, оскільки дітей у вітчима не було, його сестра, з якою він підтримував зв'язок, померла раніше за нього, по наявність інших родичів їм було не відомо, ніхто до нього не приходив. Вони з сестрою схоронили і матір, а згодом і вітчима. Спадковий будинок у свій час надали вітчиму як переселенцю, а потім він одружився з їх матірю у 1978 році і подружжя разом за спільні сімейні кошти виплачували вартість цього будинку, після повної оплати вартості виконавчий комітет визнав право власності на будинок за вітчимом у 2004 році. Після смерті вітчима вони з сестрою звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та вітчима, але отримали відмову, оскільки не були зареєстровані з матірю на момент її смерті за однією адресою, доля матері в спільному майні подружжя не була виділена та що вони не є спадкоємцями після смерті вітчима. Просить свою позовну заяву задовольнити, а позов [PERSON] задовольнити частково в частині визнання права власності на житловий будинок, визнавши за [PERSON] право власності на ? частини житлового будинку Відповідач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, крім позовних вимог про визнання права власності на 5/6 частин житлового будинку, вказану вимогу вона підтримала частково, просила визнати за нею право власності на ? частини будинку, а за сестрою [PERSON] - на ? частину. Дала пояснення, що аналогічні поясненням позивача [PERSON], підтвердивши обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, заперечень на позовні заяви не надала, власних позовних вимог не заявляла. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що\~[PERSON] та [PERSON] (до одруження Соколовська) В.І. перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.06.1978 року по 13.12.2013р., тобто по день смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8,57). Від шлюбу дітей не мали, але у [PERSON] на момент одруження з [PERSON] були діти від першого шлюбу дочки [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-20, 66-68). До одруження [PERSON] на підставі Акту № 5 від 25.07.1969р., укладеного між директором радгоспу ім..Котовського та [PERSON], як переселенцю згідно переселенського білету №20138 із м.Балта був переданий житловий будинок 1969 року побудови в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області вартістю 3370 грн. (а.с.84). Вартість вказаного будинку була виплачена [PERSON] за час перебування в шлюбі з [PERSON] згідно довідки, виданої адміністрацією радгоспу (а.с.63,64). Вказаний факт сторонами не оспорюється. У 1984 році виготовлено проект забудови земельної ділянки індивідуального будівництва вказаного будинку за адресою: с.Степанівка, вул..Леніна,17 (а.с.65). Згідно довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 26.08.2016р. №1016 , житловий будинок по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка з моменту заснування Степанівської сільської ради з 1980 року згідно по господарського обліку вже був наданий [PERSON] як переселенцю згідно рішення КСП ім..Котовського (а.с.85). Згідно довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 13.05.2016р. №200, згідно запису в погосподарській книзі сільської ради за 1980-1982 роки стор. 150 особовий рахунок 1996 головою домогосподарства в с.Степанівка по вул..Миру (Леніна) ,17 рахується [PERSON] , в будинку зареєстрована його дружина [PERSON] [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав в даному будинку (а.с.9,11-12). Рішенням виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №25-СР від 24.06.2004р., визнано право власності на житловий будинок в с.Степанівка по вул..Леніна, 17 за [PERSON] (а.с.62). Таким чином, оскільки [PERSON] отримав житловий будинок як переселенець до одруження, але його вартість сплатив перебуваючи у шлюбі за спільні кошти подружжя, право власності за ним на будинок визнано коли він перебував у шлюбі з [PERSON], то житловий будинок по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області є спільною сумісною власністю подружжя за нормами як КпШС, так і СК України і частки подружжя у спільному сумісному майні є рівними по ? кожному. Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] і їх частки в будинку були рівними по ? кожному. 13.12.2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.56). Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області. На момент її смерті в будинку постійно проживав та був зареєстрований її чоловік та спадкоємець першої черги [PERSON], який фактично прийняв спадщину. Дочки померлої позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] також прийняли спадщину, оскільки на день її відкриття постійно проживали разом зі спадкодавцем [PERSON] без реєстрації. Вказаний факт підтверджується сторонами та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду підтвердила, що позивач [PERSON] дійсно останні роки жила разом зі своєю матірю [PERSON] в с.Степанівка, оскільки остання захворіла на серце та суглоби, періодично її клали до лікарні, за нею треба було здійснювати догляд та вести господарство, топити піч, сапати город. Чоловік [PERSON] здійснювати догляд за дружиною та вести господарство самостійно не міг в силу віку та стану здоровя. Також вона бачила вдома у [PERSON] і відповідача [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою подружжя [PERSON] та [PERSON] з 1989 року. З 2009 року в будинку по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка стала також постійно проживати і дочка [PERSON] [PERSON], з якою вони разом продавала сільгосппродукцію на базарі. [PERSON] дуже хворіла, а [PERSON] разом з [PERSON] утримували господарство, топили хату, доглядали виноградник, город, велику рогату худобу, свиней до самої смерті [PERSON] Таким чином, після смерті 13.12.2013р. спадкодавця [PERSON] спадщину прийняли спадкоємці першої черги чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] і їх долі в спадковому будинку складають по 1/6 частині кожному. Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] повернулась проживати за місцем своєї реєстрації, так як працювала в м. Роздільна і їй не зручно було добиратись на роботу. [PERSON] залишилась проживати в с.Степанівка разом з вітчимом [PERSON] до дня його смерті до 18.06.2015 року, оскільки останньому одразу після похорон [PERSON] нанесла тілесні ушкодження корова і він потрапив до лікарні. Після цього [PERSON] не міг самостійно вести господарство, топити піч, доглядати худобу, город. [PERSON] через свою дочку, яка працювала на залізниці, купляла вугіль, деревяні шпали для обігріву житлового будинку, оплачувала лікування [PERSON], готувала йому їжу, прала білизну, займалась городом та садом, доглядала за худобою, після смерті [PERSON] брала участь в організації його похорон разом з [PERSON] Вказані обставини в суді підтверджуються накладними на придбання палива (а.ю.с149-159) та показаннями свідка [PERSON] сусідки померлого про те, що крім [PERSON], яка проживала з [PERSON], до нього ніхто з родичів не приходив. Він спілкувався тільки зі своєю рідною сестрою, але вона померла раніше за нього. Також до [PERSON] приходив соціальний працівник від сільської ради, яку звав до себе сам [PERSON], оскільки він закохався у цю жінку, про що сам розповів. Таким чином, [PERSON] з вітчимом [PERSON] з 2009 року по 18.06.2015 року проживали однією сімєю, тобто вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, і за нормами спадкового справа вона є спадкоємцем\~четвертої черги по праву спадкування за законом після смерті [PERSON], так як не менш ніж пять років проживала із спадкодавцем однією сімєю до часу відкриття спадщини. Згідно п.21\~Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.2004 року. Тому суд вважає встановленим факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 2009 року \~по день\~смерті [PERSON] 18.06.2015 року, тобто більше 5 років, що надає позивачці право на спадкування за законом в четверту чергу. Відповідно до п.2.\~Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином, встановлення даного факту\~підлягає розгляду саме в порядку позовного провадження, так як фактично між сторонами виник спір про право, тобто від встановлення даного факту залежить виникнення права на спадкування майна. 18.06.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6,55). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Миру, 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області з урахуванням 1/6 частки, яку він прийняв після смерті дружини ( ? +1/6 = 4/6=2/3) та у вигляді двох земельних ділянок, які належали померлому на підставі Державних актів на право приватної власності на землю розміром 0,953 для ведення ОСГ га 4,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.59,60). За життя [PERSON] та [PERSON] заповіту не залишили, тому має місце спадкування за законом. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в\~ст..1261-1265 ЦК України, зокрема\~відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~право на спадщину отримують рідні діти та батьки померлого. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були чоловік [PERSON] та діти померлої [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину після її смерті. Згідно наданої суду копії спадкової справи, заведеної Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], с заявами по прийняття спадщини в установлений 6-ти місячний строк звернулись [PERSON] , [PERSON] (а.с.41,42об.). 19.03.2016 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дядьки [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с.42). 21.04.2016 [PERSON] нотаріус надав розяснення про те, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті вітчима [PERSON] не можливо у звязку з тим, що нею не надано жодного документу, який би надав право закликати її до кола спадкоємців. Стосовно оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON] рекомендовано звернутись до суду, оскільки титульним володільцем майна є [PERSON], доля [PERSON] в цьому майні не виділена, а видача правовстановлюючих документів після смерті особи не передбачено законом (а.с.39). Також саме розяснення 12.05.2016р. отримала від нотаріуса і відповідач [PERSON] (а.с.40). В жовтні 2016 року до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим [PERSON] звернулась [PERSON], яка ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.03.2017р. залишена без розгляду у звязку з розглядом в суді спору про право на майно померлого (а.с.141). Ухвала не оскражувалась та набрала законної сили. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 07.06.2017р., житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Миру, 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 49,00 кв.м., у тому числі житловою 26,80 кв.м., та господарських споруд: «Б» - гараж, «В» - сарай, «І» - цистерна, «№1-2» огорожа, ворота, та розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,15 га. (а.с.166-172). Вартість будинку 45905 грн. (а.с.174) Таким чином, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині за кожною житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташований по вул. Миру, 17 с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 49,00 кв.м., у тому числі житловою 26,80 кв.м., та господарських споруд: «Б» - гараж, «В» - сарай, «І» - цистерна, «№1-2» огорожа, ворота, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON], померлої 13.12.2013 року. Що стосується позовної вимоги за зустрічним позовом [PERSON] по визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті вітчима [PERSON] як спадкоємця четвертої черги, суд зазначає наступне. При зверненні до нотаріуса з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] було відмовлено на підстав того, що вона не надала документів, які б надали право нотаріусу закликати її до кола спадкоємців згідно ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Судом при розгляді даної справи за заявою [PERSON] встановлений факт її проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Встановлення судом вказаного факту дає право нотаріусу закликати [PERSON] до кола спадкоємців 4 черги. Крім того, на спадщину претендує за правом представлення [PERSON], яка вважає себе племінницею [PERSON] Таким чином, у суду немає підстав перебирати на себе повноваження нотаріального органу, який за законом наділений компетенцією оформлення спадкових прав спадкоємців. Тому суд вважає, що справедливо і правильно в даному випадку в задоволенні даної вимоги [PERSON] відмовити і рекомендувати їй звернутись до нотаріуса з даним рішенням суду в разі набрання ним законної сили для оформлення спадщини після смерті вітчима [PERSON] Судовий збір по справі частково сплачений [PERSON] та [PERSON] по 551, 20 грн. кожною станом на день подачі позову. А оскільки ними заявлені позовні вимоги як майнового так і немайнового характеру, за кожну з яких окремо сплачується судовий збір, то з [PERSON] на користь Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а з [PERSON] в розмірі 871 грн. 20 коп.

Outcome: partial