Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

В травні 2019р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Єлісєєва О.А., в якому просила суд: - встановити факт постійного проживання позивачки разом зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця, позивачка проживала разом з матір`ю в зазначеній квартирі без реєстрації, оскільки матір потребувала допомоги, у зв`язку з тим, що страждала на онкологічне захворювання, а квартира № [NUMBER] в цьому ж будинку, в якій була зареєстрована позивачка, здавалася в оренду, оскільки родинна потребувала коштів на лікування спадкодавця. 21 лютого 2019р. позивачка звернулася до третьої особи з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері, та видачі свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом була винесена постанова про неможливість вчинення нотаріальних дій, мотивуючи тим, що оскільки спадкоємиць був зареєстрований за іншою адресою ніж спадкодавець, тому позивачкою пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини, також не надано доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому потрібно звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання позивачка та її представник подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки суду не повідомили. Відзив на позов стороною позивача не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). На день смерті спадкодавець, була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що з 09 січня 2015р. та по 11 січня 2019р. спадкодавець [PERSON] здавала в оренду квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договорами оренди квартири від 09 січня 2015р., 11 січня 2017р., актами прийому - передачі (а.с. 17-27), письмовою заявою орендаря [PERSON] (а.с. 38). Судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, позивачка постійно проживала разом зі своєю матір`ю, яка хворіла і потребувала допомоги (а.с. 16, 49-57) за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивачка (донька померлої) є спадкоємцем першої черги за законом. Судом встановлено, що позивачка звернулась до третьої особи з заявою про прийняття спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину. 21 лютого 2019р. третя особа відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки згідно ст. ст. 1221, 1268, 1269, 1270 ЦК України не встановлено факту прийняття спадщини та стороною позивача пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Outcome: approved