Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позов мотивований тим, що у відповідності до судового наказу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2018 року. Однак внаслідок не виконання відповідачем судового наказу за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 1363,40 грн. У зв`язку із викладеним позивач вимушена звернутися із вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника адвоката Гурби М.В. до суду надійшла заява, в якій розгляд справи просить провести за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі п. п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.2008 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.12) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 30.09.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2016 року. (а.с.13) Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.11.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.20) Згідно судового наказу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2018 року (а.с.21) та постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року 9а.с.19), з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.10.2018 року і до повноліття дитини. У відповідності до розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів за [PERSON] утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 1363,40 грн., за період з 24.10.2018 року по 14.05.2021 року. (а.с.5-6) Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції Українис удові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. А тому, суд дослідивши матеріали справи, заяву позивача, яка підтримує позовні вимоги, з огляду на положення ст. 196 СК України, сприходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у якості відповідальності платника аліментів за прострочення їх у розмірі загальної суми заборгованості по аліментам, що складає 1363,40 гривень. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті правової допомоги адвоката. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого позивача звільнено. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved