Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ЗАТ «ОТП Банк» на свою користь безпідставно набуті та збережені грошові кошти в розмірі 2466,97 доларів США в перерахунку на гривні на момент прийняття судового рішення. Позовні вимоги мотивував тим, що 24.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ним укладено кредитний договір №ML700/1006/2007, згідно з яким позивачу банком наданий кредит в розмірі 35000 доларів США для придбання квартири [ADDRESS]. Крім того, в цей же день 24.12.2007 між ЗАТ «СК «ВЕСКО» від імені якого діяло ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір добровільного страхування майна від нещасного випадку позичальника банку №ML700/1006/2007. 04.06.2009 з [PERSON] стався страховий випадок, про який він в порядку та строки, визначені договором страхування та кредитним договором, повідомив страховика та вигодонабувача (ЗАТ «ОТП Банк»), та надав необхідні для цього документи. 01.10.2009 страховиком було здійснено страхову виплату через поточний рахунок ЗАТ «ОТП Банк» в розмірі 155469,34 грн., що склало 19585,45 доларів США. Зокрема банк за рахунок страхового відшкодування погасив прострочені нараховані відсотки в сумі 2466,97 доларів США. Таке погашення прострочених нарахованих відсотків було здійснено безпідставно всупереч умовам договору страхування та кредитному договору, а тому відповідно до положень ст.1212 ЦК України підлягає поверненню позивачу, як набуте без достатньої правової підстави. Про порушення свого права позивач дізнався 11.03.2015 з листа банку за №700-01-4/820. 28.02.2017 до суду надійшли заперечення на позовну заяву від відповідача ПАТ «ОТП Банк», в якому просили у задоволенні позову відмовити та застосувати строки позовної давності. В обґрунтування заперечень зазначили, що отримані банком кошти у сумі 2466,97 доларів США не можна вважати отриманими безпідставно, оскільки між сторонами у справі існували договірні відносини, передбачені кредитним договором та договором страхування. В той час положення ст.1212 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу для вимоги грошових коштів, застосовується лише до майна, що набуте без достатньої правової підстави. Відповідач посилається на правову позицію Верховного суду України у справі №6-2978цс15, відповідно до якої договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої ст.1212 ЦК України, а чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). 12.01.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, просив розглянути справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно й належним чином. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. 24.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ML700/1006/2007, згідно з яким позивачу банком наданий кредит в розмірі 35000 доларів США для придбання нерухомого майна (квартири [ADDRESS]) (а.с.6-14). Права та обов'язки сторін кредитного договору визначені пунктом 2 частини 2 кредитного договору, в тому числі щодо визначення строків сплати тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, пені та інших виплат. Також 24.12.2007 між ЗАТ «СК «ВЕСКО» (Страховик) від імені якого діяло ЗАТ «ОТП Банк» (Агент) та позивачем (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування майна від нещасного випадку при банківському іпотечному кредитуванні №ML700/1006/2007. Вигодонабувачем за договором страхування призначено ЗАТ «ОТП Банк» (а.с.15-28). Відповідно до п.1.2.1, п.1.2.2 договору страхування страхова сума дорівнює 281000 грн. з безумовною франшизою 2525,00 грн. Відповідно до п.2.2.1 договору страхування страхова сума на перший період страхування дорівнює 176750,00 грн. Відповідно до п.3.3.2.3 договору страхування при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк, передбачений п.3.6 цього Договору. Згідно з п.3.6.1.3 договору страхування страхове відшкодування, що має бути сплачене за договором, сплачується Вигодонабувачу (ЗАТ «ОТП Банк») в рахунок погашення існуючої заборгованості Страхувальника за кредитним договором, якщо інше не було письмово погоджено між сторонами та вигодонабувачем. Частина страхового відшкодування, що перевищує всю заборгованість перед вигодонабувачем за кредитним договором, направляється вигодонабувачем після отримання страхового відшкодування від страховика на рахунок страхувальника (власника майна), відкритий у вигодонабувача. При цьому страхувальник звільняється від виконання зобов'язань за кредитним договором в строки, передбачені зазначеним кредитним договором. Після перерахування повної суми страхового відшкодування за даним страховим випадком вигодонабувачу, страховик не несе відповідальності перед страхувальником щодо перерахування йому частини страхового відшкодування, що перевищує всю заборгованість перед вигодонабувачем за кредитним договором. 04.06.2009 з [PERSON] стався страховий випадок, про який ним в порядку та строки, визначені договором страхування та кредитним договором, повідомлено страховика та вигодонабувача, надав необхідні для підтвердження страхового випадку документи. Згідно медичної документації позивач [PERSON] з 04.09.2009 по 13.06.2009 знаходився на лікуванні в Куп'янській міській лікарні з діагнозом закритий осколковий підвертельний перелом лівого стегна зі зміщенням кісткових уламків, забита рана голови, закритий перелом дистальних епіметафізів обох променевих кісток без зміщення кісткових уламків. В період з 09.07.2009 по 23.07.2009 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні в КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня» (а.с.30-33). З 25.01.2010 [PERSON] встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с.34). 01.12.2010 (у листі банку помилково зазначена дата 01.10.2010) відповідачем у справі було здійснено дострокове погашення за кредитним договором №ML700/1006/2007 від 24.12.2007 за рахунок надходження страхового відшкодування в сумі 155469,34 грн. в загальній сумі 19585,45 доларів США, з яких: погашення заборгованості по кредиту 15744,90 доларів США; погашення нарахованих відсотків 61,02 доларів США; погашення простроченої заборгованості по кредиту 1312,56 доларів США; погашення прострочених нарахованих відсотків 2466,97 доларів США, що підтверджується листом регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Харків вих.№700-01-4/820 від 11.03.2015 (а.с.29) та в частині помилковості дати дострокового погашення запереченнями відповідача (а.с.41). Відповідачем надано суду у якості доказу додаток №1 до додаткового договору №1 від 20.01.2009 до кредитного договору №ML700/1006/2007 від 24.12.2007, який є графіком платежів, проте з урахуванням дострокового погашення кредиту доказового значення для суду не має (а.с.43-47). Згідно з виписками по рахункам за 01.12.2010 на рахунок АТ «ОТП Банк» надійшли в рахунок страхового відшкодування кошти для погашення заборгованості по кредиту [PERSON] в сумі 155469,34 грн., які банком було переведено на п'ять різних розрахункових рахунків (а.с.48-53). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч.1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. П.3.6.1.3 договору страхування передбачає сплату Вигодонабувачу (ЗАТ «ОТП Банк») в рахунок погашення існуючої заборгованості Страхувальника за кредитним договором страхового відшкодування, що має бути сплачене за договором, у разі відсутності інших письмових погоджень між сторонами та вигодонабувачем. Частина страхового відшкодування, що перевищує всю заборгованість перед вигодонабувачем за кредитним договором, направляється вигодонабувачем після отримання страхового відшкодування від страховика на рахунок страхувальника (власника майна), відкритий у вигодонабувача. При цьому страхувальник звільняється від виконання зобов'язань за кредитним договором в строки, передбачені зазначеним кредитним договором. Відповідач в запереченнях посилається на подання позивачем заяви про дострокове погашення строкового тіла кредиту на залишок суми страхового відшкодування, що, на думку відповідача, означає обізнаність позивача про те, які саме суми були погашені та не висловив жодних заперечень. Однак зазначену заяву суду не надає, чим не довів зазначену обставину та позбавив суд можливість встановити обізнаність та згоду позивача на погашення прострочених нарахованих відсотків. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідачем у запереченнях вірно зазначено, що ст.1212 ЦК України може бути застосована лише до майна, набутого особою або збереженого нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. В разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої ст.1212 ЦК України. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 23.03.2016 у справі №6-2978цс15. Проте договором страхування встановлено звільнення позивача від виконання зобов'язань за кредитним договором в строки, передбачені зазначеним кредитним договором (дострокове погашення кредиту). Таким чином, дія кредитного договору припиняється з повним погашенням заборгованості за кредитним договором. З листа банку №700-01-4/820 від 11.03.2015 вбачається, що за рахунок страхового відшкодування було погашено заборгованість за кредитом, нараховані відсотки, прострочену заборгованість по кредиту та прострочені нараховані відсотки. П.1.4.1 кредитного договору, який встановлює порядок та строки нарахування процентів по договору, не містить умов та порядку нарахування прострочених нарахованих відсотків, що виключає віднесення таких грошових коштів до набутих на підставі договору. Таким чином, кошти, які відповідач АТ «ОТП Банк» зарахував в рахунок погашення прострочених нарахованих відсотків у сумі 2466,97 доларів США не відносяться до передбачених договором та є безпідставно набутими. Відповідачем у справі не доведено законність списання таких коштів. Відповідно до п.3.6.1.3 договору страхування частина страхового відшкодування, що перевищує всю заборгованість перед вигодонабувачем за кредитним договором, направляється вигодонабувачем після отримання страхового відшкодування від страховика на рахунок страхувальника (власника майна), відкритий у вигодонабувача. Отже вигодонабувач-банк належним чином не виконав умови договору страхування та безпідставно набув у власність грошові кошти в сумі 2466,97 доларів США. Що стосується застосування строків позовної давності, про що заявлено у запереченнях відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З листа №700-01-4/820 датованого 10.03.2015 позивачеві стало відомо про безпідставне отримання належних йому коштів в розмірі 2466,97 доларів США за рахунок безпідставного списання вказаних коштів на погашення прострочених нарахованих відсотків всупереч п.3.6.1.3 договору страхування. Відповідач АТ «ОТП Банк», заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності, не надає доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] довідався або міг довідатися про порушення свого права раніше 10.03.2015, що спростовує пропуск останнім трирічного строку звернення до суду. Судом не застосовує ст.1214 ЦК України, на яку посилається позивач у позові, і яка передбачає відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання, оскільки позивачем вимог щодо такого відшкодування не заявлено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 2466,97 доларів США, що станом на день прийняття рішення в перерахунку за офіційним курсом Національного банку України становить 69903,03 грн. (2466,97 доларів СШАх28,335582грн). Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 704,80 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved