Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Кухар А.К. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки вона проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не має можливості самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ «ЧОПЛ» ЧОР Гаєва К.І. в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, зумовлена хворобою Дауна, в ступені імбецильності, психопатоподібний тип дефекту (апатично-гальмівний варіант) та виявляє дії, що являють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Окрім цього, вказала, що хвора є недієздатною, з 2004 року перебуває на обліку у психіатра та має 2 групу інвалідності безтерміново, просила заяву задовольнити. Прокурор просила заяву задовольнити. Законний представник просив задовольнити заяву. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, представника заявника, законного представника, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2011 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішення суду набрало законної сили (а.с.4). Відповідно до рішення Золотонішського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2015 року [PERSON] призначено опікуном над недієздатною [PERSON] Рішення суду вступило в законну силу 15 червня 2015 року (а.с.4-5). Судом встановлено, що [PERSON] була доставлена до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР згідно направлення лікаря-психіатра Золотоніського психоневрологічного кабінету в зв'язку із погіршенням психічного стану. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР від 1 вересня 2017 року, голови комісії [PERSON], члена комісії [PERSON] - [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: помірної розумової відсталості, зумовлена хворобою Дауна, в ступені імбецильності, психопатоподібний тип дефекту (апатично-гальмівний варіант) та виявляє дії, що являють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби та потребує стаціонарного лікування (а.с.2). Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Оскільки [PERSON] є недієздатною, перебуває на обліку в лікаря психіатра з 2004 року, має 2 групу інвалідності безтерміново, відтак потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару для примусового лікування. За таких обставин заява КЗ «ЧОПЛ» ЧОР є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved