Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути 12933 грн 15 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 10 000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 березня 2015 року трапилась ДТП з участю транспортних засобів: мопеда марки «АLРНА ZS50F» без державного номерного знаку, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Автомобіль «Chevrolet Aveo», який належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження. 12 березня 2016 року постановою слідчого СВ Чернігівського ВП ГУ Національної поліції в Чернігівській області кримінальне провадження за фактом ДТП, було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 30 травня 2016 року постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрите в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до висновку № 218 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 29.06.2015 вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 12203 грн 15 коп., яку позивач просив стягнути на її користь. Також просить стягнути на її користь вартість за проведення автотоварознавчого дослідження - 730,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях через ДТП, у погіршенні якості життя через неможливість використання автомобіля в повсякденному житті та власних справах, в зміні звичайного ритму та способу життя, у витрачанні додаткових коштів. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 10\~000,00 грн, вважає, що отримання саме такої суми зможе компенсувати їй втрати морального характеру, зокрема емоційні навантаження, порушення звичайного способу життя та ритму життя і зможе відновити порушений пригодою та її наслідками її психоемоційний баланс. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в сумі 12203 грн 15 коп., а з приводу понесених нею витрат за проведення автотоварознавчого дослідження просила вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України ( а.с.39). Після проведення судової автотоварознавчої експертизи № 4025/4026/16-24 від 05.01.2017 на предмет встановлення розміру матеріального збитку (шкоди), завданої в результаті пошкодження автомобіля „Сhеvrоlеt АVЕО SF69Y, позивачем позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди збільшено до 16309 грн 16 коп. ( а.с. 99). В судовому засіданні позивач та її представник збільшені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на висновок експерта № 4025/4026/16-24 від 05.01.2017. Додатково позивач пояснила, що автомобіль вона відремонтувала в двадцятих числах червня 2016 року. Документи на підтвердження понесених нею витрат на ремонт автомобіля, відсутні. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав повноваження на представлення його інтересів своєму представнику адвокату [PERSON] ( а.с.34-36). Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки відповідач винним в даній ДТП, себе не вважає. Крім цього, вказує на відсутність доказів на підтвердження понесених позивачем реальних витрат на ремонт автомобіля. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилаються та дослідивши докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, судом встановлено наступне. 11 березня 2015 року о 17 год. 00 хв. в м. Чернігові по вул. Гагаріна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: мопеда марки «АLРНА ZS50F» без державного номерного знаку, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті ДТП водій мопеда [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, а автомобіль і мопед - механічні пошкодження. Постановою СВ Чернігівського ВП ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 12 березня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015270010001641 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Копія постанови була направлена до сектору безпеки дорожнього руху для оформлення матеріалів про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України (а.с. 9-11). 30 травня 2016 року постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області, провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене [PERSON], закрито, в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП ( а.с.38). Відповідно до положень ч. 4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова( ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватись та оцінюватись судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до приписів ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В судовому засіданні було оглянуто закрите кримінальне провадження №12015270010001641, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з якого вбачається, що в ході досудового розслідування проводилися експертизи, зокрема, судова інженерно-транспортна експертиза, судові автотехнічні експертизи. За висновком судової інженерно-транспортної експертизи №109 від 06.04.2015, яка знаходиться в матеріалах закритого кримінального провадження № 12015270010001641 і досліджувалася судом, експертом на момент огляду були виявлені технічні несправності гальмівної системи заднього колеса мопеда АLРНА без номерного знаку, які виникли задовго до ДТП. Дані несправності водій міг виявити під час огляду та перевірки гальмівної системи мопеда перед його експлуатацією. Також експерт зазначив, що наявність причинного зв'язку між несправностями гальмівної системи заднього колеса мопеда АLРНА та фактом ДТП вирішується при проведенні окремої автотехнічної експертизи, під час якої встановлюється можливість запобігти скоєння даної ДТП при працездатному стані гальмівної системи заднього колеса мопеда, а також при відмовному стані даної системи. За висновком судової автотехнічної експертизи №214 від 12.05.2015, яка знаходиться в матеріалах закритого кримінального провадження № 12015270010001641 і досліджувалася судом, в умовах місця події, водій мопеда з моменту виникнення небезпеки для руху, за умов працездатності гальм переднього та заднього колеса мопеда, а також горизонтальної ділянки в поздовжньому профілі, завантаженні у вигляді лише водія, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Шеврале шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, з зупинкою до місця первинного контакту, рухаючись по фактичній траєкторії руху, як з фактичної швидкості руху 90-100 км/год, так і за умов руху з гранично допустимою 60 км/год. За висновком додаткової судово-автотехнічної експертизи №440 від 24.09.2015, яка знаходиться в матеріалах закритого кримінального провадження № 12015270010001641, в умовах місця події викладених в постанові за показами водія мопеда за умов наявності технічної можливості у останнього уникнути події виникнення даної ДТП шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування обох коліс мопеда (за умов працездатності гальмівних механізмів обох коліс) без зміни його напрямку руху, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДРУ, з технічної точки зору, дії водія мопеда, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 ПДРУ, є причиною виникнення події даної ДТП. Оцінюючи в сукупності винесену постанову про закриття кримінального провадження №12015270010001641 у зв»язку з відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про закриття провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, матеріали інженерно-транспортної експертизи №109 від 06.04.2015, автотехнічної експертизи №214 від 12.05.2015, додаткової судово-автотехнічної експертизи №440 від 24.09.2015, суд приходить до висновку, що [PERSON] керуючи 11 березня 2015 року мопедом АLРНА без номерного знаку не дотримався п. 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo SF69Y», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а отже, в результаті ДТП, що мала місце 11.03.2015 року в м. Чернігові\~ по вул. Гагаріна, винним у завданні шкоди автомобілю, яким керувала позивач, є саме [PERSON] Винні дії [PERSON], що повязані з порушенням ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому звязку із наслідками завдання шкоди власнику автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y», державний номерний знак [NUMBER], який належить відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 116639 [PERSON], позивачу по справі ( а.с. 13). Отже, суд погоджується з позицією позивача про недотримання [PERSON] ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження її майна. Згідно зі ч. ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається із Висновку експерта № 4025/4026/16-24 від 05 січня 2017, розмір матеріального збитку (шкоди), завданої в результаті пошкодження автомобіля [NUMBER], під час ДТП, що сталася 11 березня 2015 року, з урахуванням його зносу, станом на момент проведення ремонту, тобто станом на 01.07.2016, становить 13694,57 грн. ( а.с.82-86) Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, завдана автомобілю [NUMBER], внаслідок ДТП у розмірі 13694 грн 57 коп. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач зазнала душевних страждань у зв»язку з пошкодженням її автомобіля, тому відповідальним за заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди є відповідач [PERSON] Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами ст.23 ЦК України та виходячи з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах пр. відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, враховує характер правопорушення, глибину душевних і фізичних страждань позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності і справедливості, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 3000 грн у відшкодування моральної шкоди в зв'язку з пошкодженням автомобіля. Визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 10 000,00 грн, є, безспірно завищеним, не доведеним та не обґрунтованим. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, мають бути розподілені пропорційно до частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial