Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву з урахуванням уточнень обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем по справі - [PERSON] 05.01.2018 був укладений шлюб. Разом з тим, спільне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство подружжям не ведеться з травня 2018. Збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам подружжя. Заходи щодо позасудового вирішення спору результату не принесли. За таких обставин, просить прийняти справу до провадження та розірвати вказаний вище шлюб з відповідачем. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 17.12.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, 13.01.2021 та 26.01.2021 представник позивача через канцелярію суду подав заяви, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його та позивача відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.49,55). Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та її представника на підставі ч. 2 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, а саме шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням http://be.ko.court.gov.ua. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.42,54). Так, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та долучені до них докази в сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2018 між [PERSON] , громадянином Ісламської Республіки Іран, та [PERSON] , громадянкою України, було укладено шлюб, зареєстрований 05.01.2018 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.01.2018, актовий запис № 8 (а.с.8). З урахуванням змісту ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Як вбачається з матеріалів справи, останнім відомим місцем проживання подружжя на момент звернення позивача до суду є м. Березань Київської області, шлюб реєструвався на території України і позивач на даний час має місце проживання на території України, відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми національного права. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 статті 24 Сімейного кодексу України). Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачене право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. За змістом ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, в тому числі, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи право особи на шлюб за вільною згодою, встановивши, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинені та шлюб носить формальний характер, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, підстави, що перешкоджають зверненню до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, відсутні, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим і шлюб має бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 840,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved