Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненими трудові відносини між ним та ТОВ «Маджіф Україна» (код ЄДРПОУ: 33753916) на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, зобов`язати уповноважених осіб Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «Маджіф Україна» (код ЄДРПОУ: 33753916, місцезнаходження: м. Львівська область, м. Львів, вул. Хуторівка, буд. 42, кв. 74, індекс 79070 , які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: у рядок «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» додати наступну інформацію: після «ЛЕНІВСЬКИЙ РУСЛАН ВОЛОДИМИРОВИЧ - керівник» додати «трудові відносини припинено - рішення Дарницького районного суду міста Києва», після «ЛЕНІВСЬКИЙ РУСЛАН ВОЛОДИМИРОВИЧ - підписант» додати «трудові відносини припинено - рішення Дарницького районного суду міста Києва», а також стягнути з ТОВ «Маджіф Україна» на користь позивача судові витрати в розмірі 1 681,60 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, пояснивши, що [PERSON] 23.04.2007 року було обрано керівником ТОВ «Маджіф Україна» та, відповідно до норм законодавства, відомості про позивача, як керівника товариства були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У червні 2017 року позивач був звільнений з посади директора ТОВ «Маджіф Україна», у зв`язку із чим були припинені трудові відносини. Однак, станом на січень 2020 року, згідно інформації, яка міститься в ЄДР щодо товариства, інформацію про керівника не змінено. Позивач неодноразово звертався до відповідача ТОВ «Маджіф Україна» шляхом направлення поштовим листом заяви про необхідність скликання учасників товариства і проведення позачергових зборів для обрання уповноваженої особи та зобов`язання її підготувати та подати відповідні документи для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, а саме щодо відомостей про керівника товариства. Однак, всі направлені звернення повертались відправнику без вручення з поміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Представник відповідача ТОВ «Маджіф Україна» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Представник відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача та її представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, 23.04.2007 року [PERSON] було обрано керівником ТОВ «Маджіф Україна» та, відповідно до норм законодавства, відомості про позивача, як керівника товариства були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.11-16). Як стверджувала представник позивача в судовому засіданні, у червні позивач був звільнений з посади директора ТОВ «Маджіф Україна», у зв`язку із чим були припинені трудові відносини. У подальшому позивачем не приймалося жодних рішень, які б стосувалися діяльності товариства, документи та печатку ТОВ «Маджіф Україна» позивачем були передані представнику учасника ТОВ «Маджіф Україна» у червні 2007 року, у зв`язку з чим позивач вважав себе звільненим. З моменту звільнення з посади за власним бажанням, згідно ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, позивач фактично припинив виконувати свої функціональні обов`язки, як директор ТОВ «Маджіф Україна». Однак, станом на січень 2020 року, згідно інформації, яка міститься в ЄДР щодо ТОВ «Маджіф Україна», інформацію про керівника не змінено, тобто [PERSON] і далі вказаний директором ТОВ «Маджіф Україна». Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ, у редакції від 13.12.2006 року, що діяла на дату звільнення Позивача з посади директора Товариства (червень 2007 року), у Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Частиною 1 ст. 99 Цивільного кодексу України передбачено, що загальні збори Товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю» від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII, загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Пунктом 7 ч. 1 ст. 30 Закону України від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII визначено, що до компетенції загальних зборів учасників належать в т.ч. обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Враховуючи вищенаведені норми, припинення повноважень (звільнення) керівника (директора) ТОВ «Маджіф Україна» належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства. Позивач неодноразово звертався до відповідача ТОВ «Маджіф Україна» шляхом направлення поштовим листом заяви про необхідність скликання учасників товариства і проведення позачергових зборів для обрання уповноваженої особи та зобов`язання її підготувати та подати відповідні документи для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, а саме щодо відомостей про керівника товариства. Однак, всі направлені звернення повертались відправнику без вручення з поміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.17-27). Оскільки загальні збори учасників ТОВ «Маджіф Україна» не відбулися, рішення про звільнення не було прийняте, відповідно, керівник не є звільненим. Таким чином, уповноважений на звільнення керівника - засновник (єдиний учасник) ТОВ «Маджіф Україна» [PERSON] проігнорував заяву про звільнення позивача з займаної посади й по суті не розглянув її у визначений законодавством України строк, не виконав покладений на нього Статутом і законодавством обов`язок по звільненню позивача з посади керівника товариства та створення нового виконавчого органу. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить звальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є припинення правовідношення. Водночас слід враховувати, що керівник товариства є найманим працівником, на якого поширюються норми КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності й галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. Частиною 1 ст. 9 ЦК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання (...) трудових (...) відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Враховуючи вищезазначене, між ТОВ «Маджіф Україна» та позивачем, відповідно до ст. 24 КЗпП України, укладений безстроковий трудовий договір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, директор, як і інші наймані працівники, має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, за два тижні письмово попередивши про це власника або уповноважений ним орган. За змістом ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України, забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Згідно положень ст. 38 КЗпП України, ст. 30, 31 Закон України від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII, право керівнику на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву керівника про звільнення, та надати відповідні документи до органу, який здійснює адміністративні послуги для внесення змін в ЄДР. Однак, єдиний учасник ТОВ «Маджіф Україна» не провів загальні збори учасників товариства та заяву позивача про звільнення з посади керівника не розглянув, тоді, як позивач виконав у повному обсязі вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням. Окрім цього, не внесення ТОВ «Маджіф Україна» відповідних змін про звільнення із посади керівника товариства до ЄДР, свідчить про те, що ТОВ «Маджіф Україна» не визнає припинення трудових відносин із позивачем та продовжує вважати його керівником товариства. Враховуючи викладене, ТОВ «Маджіф Україна» порушує право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, яке передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не вирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення позивача з посади керівника товариства є порушенням його права щодо вільного вибору праці, тому суд вважає вимоги позивача щодо визнання припиненими трудових відносин між ним та ТОВ «Маджіф Україна» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України №755-IV, державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту (...) зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Відповідно до абзацу 6 п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», суб`єктами державної реєстрації з поміж інших є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси - у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим - четвертим цього пункту) та фізичних осіб - підприємців. Згідно з підпунктом 7 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать державна реєстрація у встановленому порядку юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Абзацом 7 п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень з державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення. Відповідно до Положення про Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.09.2016 року № 848, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до пункту 4.3. Положення, до компетенції Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців належать такі повноваження: - Проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та проведення інших реєстраційних дій відповідно до норм законодавства; - Формування та ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та надання відомостей з нього відповідно до законодавства; - Забезпечення формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписок, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів юридичної особи; - Внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про державну реєстрацію на підставі рішення суду; - Забезпечення формування та зберігання реєстраційних справ та інших документів, отриманих та створених державним реєстратором під час проведення реєстраційної дії; - Забезпечення підготовки документів з реєстраційних справ юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців для виїмки та витребування судовими та правоохоронними органами. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити вимогу позивача та зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджіф Україна», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо припинення трудових відносин позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджіф Україна». Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1 681,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, в рівних долях з кожного.

Outcome: approved