Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що позивач з 09 червня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . В шлюбі мають трьох дітей : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], які є неповнолітніми. Посилаючись на те, що між нею та чоловіком зникло почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, вони різні за характерами, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, спільне проживання є неможливим, просить шлюб розірвати, оскільки він суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася , в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності . Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Відповідно до частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що є законні підстави для ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 09 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] у Рогатинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управліня юстиції Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 38, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] . та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підтвердженням даного факту є копії свідоцтв про народження дітей . Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В частині третій ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, миритись не бажають. Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Outcome: approved