Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В січні 2014 року до суду звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просили визнати недійсним договір дарування частини квартири укладений 07.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON], та визнати за кожним із них право власності на 1/3 квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є синами [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері вони дізнались, що вона подарувала належні їй на праві власності 2/3 квартири своїй дочці [PERSON] Позивачі посилаючись на те, що оскільки [PERSON], на момент укладання договору дарування хворіла на церебральний атеросклероз та хворобу Паркінсона, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, просять суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити. Третя особа приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Установлено, що 07.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 1991, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] 2/3 частин квартири [ADDRESS] /а.с.9,10/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.8/. Встановлено, що сторони по справі являються спадкоємцями першої черги на майно померлої [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсність угоди може бути підтверджена будь-якими з передбачених статтею 57 ЦПК України засобами доказування, якщо інше не передбачено законом. Частинами другою та четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно частини шостої статті 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. В обґрунтування позову позивачі посилались на те, що їхня мати за станом свого здоров'я, оскільки хворіла на церебральний атеросклероз та хворобу Паркінсона, не могла при підписанні договору дарування усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 762 від 12.09.2014 р. [PERSON], з урахуванням її вікових особливостей та стану психічного здоров'я, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у повній мірі, починаючи з 2009 р. та у період підписання договору дарування 07.10.2009 р. /а.с.140-143/. Крім того, як вбачається із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних у судовому засіданні, [PERSON] за своїм психічним станом була повністю адекватною, розуміла свої дії, була розумною жінкою, любила шуткувати. Зазначені обставни повністю відповідають висовку судово-психіатричного експерта. Отже, виходячи з установлених дійсних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачі не довели факту порушення, невизнання або оспорювання їхніх прав, свобод чи інтересів з боку відповідача, а тому у позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed