Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 559 075,00 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі 22 840,31 грн. Позов мотивований тим, що 15 серпня 2012 року, на виконання укладеного в усній формі договору позики, позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 130 000,00 гривень та 120 000,00 гривень, про що [PERSON] власноручно були складені розписки про отримання коштів. За умовами вказаних вище розписок відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позики в розмірі 130 000,00 грн. в строк до 16 вересня 2012 року та суму позики в розмірі 120 000,00 грн. в строк до 18 вересня 2012 року. 03 грудня 2012 року, на виконання укладеного в усній формі договору позики, позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 32 500,00 доларів США, про що [PERSON] власноручно була складена розписка про отримання коштів. За умовами вказаної вище розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позики в розмірі 32 500,00 доларів США, через один рік. В порушення умов вказаних вище розписок відповідач дані зобов'язання не виконав на усні прохання позивача кошти не повернув.. У зв'язку з чим, станом на час звернення до суду утворилась заборгованість на загальну суму 581 915,31 грн., яка складається з наступних частин: - заборгованість за розписками від 15.08.2012 року в розмірі 250 000,00 грн.; - заборгованість за розпискою від 03.12.2012 року в розмірі 32 500,00 доларів США, що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо долара США встановленого Національним банком України станом на 27.02.2014 року становить 309 075,00 грн. - 3% річних від суми боргу в розмірі 22 840,31 грн. Дані обставини і стали підставою звернення до суду із відповідною позовною заявою. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, тому враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи шляхом оголошення у пресі, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 15 серпня 2012 року, складеної та підписаної [PERSON], останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 130 000,00 грн. За умовами вказаної вище розписки, [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 16 вересня 2012 року. Згідно розписки від 15 серпня 2012 року, складеної та підписаної [PERSON], останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 120 000,00 грн. За умовами вказаної вище розписки, [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 18 вересня 2012 року. Згідно розписки від 03 грудня 2012 року, складеної та підписаної [PERSON], останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 32 500,00 доларів США. За умовами вказаної вище розписки, [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу суму позики через один рік. В порушення умов вказаних вище розписок відповідач дані зобов'язання не виконав на усні прохання позивача кошти не повернув. У зв'язку з чим, станом на час звернення до суду утворилась заборгованість на загальну суму 559 075,00 грн., яка складається з наступних частин: - заборгованість за розписками від 15.08.2012 року в розмірі 250 000,00 грн.; - заборгованість за розпискою від 03.12.2012 року в розмірі 32 500,00 доларів США, що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо долара США встановленого Національним банком України станом на 27.02.2014 року становить 309 075,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, на суму заборгованості ним нараховано 3 % річних за прострочення виконання грошових зобов'язань у розмірі 22 840,31 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем по справі дійсно належним чином не виконуються взяті на себе зобов'язання із повернення грошових коштів за договорами позики. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved