Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «КБ «Надра» з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 24.12.2007 року було укладено договір «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 11 310, 89 дол. США зі сплатою 12,4 % річних. 09.02.2009 року укладена додаткова угода № 1 до договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року. Відповідно до додаткової угоди кінцевий термін погашення кредиту за договором до 24.12.2015 року. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 165, 24 дол. США. Ціль отримання кредиту - придбання автомобіля. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій, позичальник передає в заставу автомобіль марки CHERY А21 Elara, рік випуску: 2007, синій колір, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькі області. Станом на 10.09.2013 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 13 488, 46 доларів США, що еквівалентно 107 813, 26 гривень, з яких: основний борг - 8 735, 77 дол. США, що еквівалентно 69 825, 01 гривень, відсотки - 3 684, 68 дол. США, що еквівалентно 29 451, 65 гривень, пеня - 1 068, 01 дол. США, що еквівалентно 8 536, 60 гривень. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки CHERY А21 Elara, рік випуску: 2007, синій колір, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькі області 21.12.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни заставленого майна згідно експертного висновку суб'єкта оціночної діяльності, в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за договором «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року в сумі 13 488, 46 доларів США, що еквівалентно станом на 10.09.2013 року за курсом НБУ 107 813, 26 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772, згідно якого банк зобов'язався надати [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 11 310, 89 доларів США зі строком повернення до 24.12.2012 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4% річних. Ціль кредитування - придбання автотранспортного засобу (п. 1.1., п. 1.1.2. - п. 1.1.4). (а.с. 6-8) Згідно заяви на видачу готівки № 42 від 24.12.2007 року банком було видано [PERSON] кредит в сумі 11 310, 89 доларів США, що еквівалентно 57 119, 99 гривень для купівлі автомобіля. (а.с. 9). Згідно п. 2.2.1 договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 79128443 у порядку передбаченому п. 2.2.3 кредитного договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 257, 27 дол. США. 09.02.2009 року між ВАТ КБ «Надра», [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року, згідно якої сторони домовились про встановлення кінцевого терміну погашення кредиту за договором до 24.12.2015 року. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 165, 24 дол. США. Всі інші умови залишаються незмінними. (а.с. 10) Відповідно до п. 1.2.1. вище зазначеного кредитного договору, банк відкриває позичальнику кредитну лінію з лімітом 591, 00 дол. США для здійснення витрат позичальника на страхові платежі. Згідно п. 1.2.2.1. договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року підписанням цього договору позичальник доручає банку здійснювати оплату страхових платежів по договору страхування за рахунок коштів, отриманих в рамках кредитної лінії згідно заяви на оплату страхових платежів. Пунктом 1.2.3. вище зазначеного договору визначено плату за користування коштами в рамках ліміту кредитної лінії. На виконання п. 1.2.2.1. кредитного договору банком здійснено страхові платежі, що підтверджується рахунком № 64 від 21.12.2007 року, меморіальним ордером № 250 від 24.12.2007 року, полісами страхування. (а.с. 50-53) Згідно п. 5.1 договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Згідно п. 3.1 договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту/кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій, позичальник передає в заставу предмет застави, який належить заставодавцю на праві приватної власності. 29.12.2007 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний реєстраційний запис, до якого 24.12.2012 року внесено зміни. (а.с. 48-49) Відповідно до п. 3.6 договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання (в тому числі і в частині) та звернення стягнення банком на предмет застави, позичальник має право виконати зобов'язання повністю (незалежно від простроченої заборгованості) до моменту реалізації предмету застави. В такому випадку автотранспортний засіб перестає бути обтяжений заставою, а банк припиняє процедуру звернення стягнення. Якщо позичальник не виконує достроково зобов'язання повністю, банк має право отримати задоволення за рахунок предмета застави своїх вимог щодо дострокового виконання зобов'язання, в тому числі тієї частини зобов'язання, строк виконання якої ще не настав. Згідно Статуту ПАТ КБ «Надра», останнє є правонаступником ВАТ КБ «Надра». (а.с. 16-17). Позивачем на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу про необхідність повного погашення заборгованості. Також, позивач повідомив відповідача, що у разі не виконання вимоги буде звернено стягнення на предмет застави. (а.с. 14-15) Однак, вимоги позивача [PERSON] були залишені без належного реагування. Станом на 10.09.2013 року заборгованість [PERSON] складає 13 488, 46 доларів США, що еквівалентно 107 813, 26 гривень, з яких: основний борг - 8 735, 77 дол. США, що еквівалентно 69 825, 01 гривень, відсотки - 3 684, 68 дол. США, що еквівалентно 29 451, 65 гривень, пеня - 1 068, 01 дол. США, що еквівалентно 8 536, 60 гривень. (а.с. 11-12) Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим. НБУ 10.09.2013 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 100 дол.США = 799, 30 гривень. Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановленого його відповідність умовам договору «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року. Заборгованість відповідачем перед позивачем не погашена. Протягом тривалого часу ніяких розрахунків відповідач не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 530 ЦК України, зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Конституцією України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Також, право на здійснення операцій в іноземній валюті, в тому числі і надання кредитів в іноземній валюті, передбачено ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». При цьому згідно зі ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. На вище викладене, також, звернув увагу в п. 10, п. 11 Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Судом встановлено наявність у позивача банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, позивач має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивачем правомірно надано кредит в іноземній валюті. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Право застави не тільки забезпечує виконання основного зобов'язання, а й визначає можливі способи здійснення іпотекодержателем захисту його прав та інтересів у основному зобов'язанні. При розгляді таких питань, суд враховує як визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так і норми параграфа 6 гл. 49 ЦК України (про заставу) та Закону України «Про заставу», якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет застави та задоволення за рахунок його вартості вимог заставодержателя. Згідно ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до положень ст. 584 ЦК України сторонами в договорі застави визначено його зміст. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються, у тому числі, і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета забезпечувального обтяження (застави) шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Судом надана правова оцінка співмірності визначеної позивачем суми заборгованості за кредитом із вартістю заставного майна. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки CHERY А21 Elara, рік випуску: 2007, синій колір, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькі області 21.12.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни заставленого майна згідно експертного висновку суб'єкта оціночної діяльності, в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за договором «Автопакет» № 24/12/2007/840-АП/772 від 24.12.2007 року в сумі 13 488, 46 доларів США, що еквівалентно станом на 10.09.2013 року за курсом НБУ 107 813 (сто сім тисяч вісімсот тринадцять) гривень 26 копійок. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1078, 14 гривень. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved