Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

В червні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача на його користь по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди у розмірі 129241 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2018 року між позивачем та ПІІ «ВІП -РЕНТ» було укладено Додаткову Угоду № 28 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/18 від 18.12.2017 року, предметом якого є страхування транспортного засобу TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] . 03.11.2018 року о 13 год. 45 хв. на 14 км. + 450 м. автодороги Вишгород - Ровжі на перехресті с. Лебедівка, відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27.11.2018 року вищевказана дорожньо - транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 05.11.2018 року страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. 04.02.2019 року позивачем на підставі Акту виконаних робіт № КЗН390 від 03.01.2019 року було складено страховий акт № СТОКА-7432 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вказаних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 227 241 грн. Цивільно - правовова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в НАСК «Оранта» згідно полісу № АМ/7095251. 11.04.2019 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування № 30946 до НАСК «Оранта», яка здійснила виплату в розмірі 98 000 грн. Таким чином, відповідач повинен сплатити борг 129 241 грн. (227 241 - 98 000). 06.06.2019 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено претензію № 40168 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак останній залишив її без задоволення. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не згоден із розрахованою сумою збитків. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03.11.2018 року о 13 год. 45 хв., [PERSON] на 14 км. + 450 м. автодороги Вишгород - Ровжі на перехресті с. Лебедівка, рухаючись на автомобілі КАМАЗ 55111, д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не втримав автомобіль під час якого зробив відкат назад, при цьому зробив наїзд на автомобіль TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , який знаходився позаду, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Частинами 4, 5 та 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений автомобіль TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . 05.11.2018 року ПІІ «ВІП-РЕНТ» звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. 04.02.2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Акту виконаних робіт № КЗН390 від 03.01.2019 року було складено страховий акт № СТОКА-7432 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 227 241 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34644 від 14.02.2019 року. Цивільно - правовова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу № АМ/7095251. 11.04.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою на виплату страхового відшкодування № 30946, яка здійснила виплату в розмірі 98 000 грн. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен сплатити по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди у розмірі 129241 грн., виходячи з наступного (227 241 сума виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Українська страхова група» - 98 000 сума виплати страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта»). 06.06.2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» направлено претензію № 40168 на адресу [PERSON] з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування 129 241 грн., однак останній залишив її без задоволення. Так, статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги доведеність позивачем своїх вимог, та відсутність будь-яких доказів та спростувань позовних вимог з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди у розмірі 129241 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом не приймаються до уваги посилання відповідача та представника відповідача щодо невірного розрахунку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» матеріальної шкоди пошкодженого автомобіля TOYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, так як під час розгляду справи відповідачем [PERSON] та його представником належних і допустимих доказів суду не надано та клопотань щодо призначення судових експертиз для визначення вартості матеріальногої шкоди також не заявлялось. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 102 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved