Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В серпні 2018 року представник позивача Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення із відповідачів [PERSON]. та [PERSON] заборгованості по сплаті тіла кредиту в розмірі 2980,00 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 63551,53 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту 224,32 грн., збитків від інфляції в сумі 1897,92 грн. та 1762,00 грн. судового збору, а також зобов»язати відповідача [PERSON] виконати умови пункту 3.2. кредитного договору. В обґрунтування позову зазначено, що 31.01.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1-ВК щодо надання кредиту на придбання житла. Фонд надав [PERSON] кредит в сумі 953384,00 грн. строком повернення 29 років з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, а саме: з 31.01.2018 року на придбання житла двокімнатної квартири [NUMBER] загальною площею 66,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На виконання п. 3.1 кредитного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов»язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, пені, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно якого майнові права на нерухоме мацйно за адресою: [ADDRESS], будівництво якого не завершене, було передано позивачу до моменту повернення всієї суми кредиту та повного виконання зобов»язань за кредитним договором [PERSON] Крім того, 31.02.2018 року між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки № 1-ВК, відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором № 1-ВК від 31.01.2018 року. Станом на 10.08.2018 року у позичальника [PERSON] перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 17 330, 66 грн., яка складається з основного боргу за кредитом в сумі 68653,77 грн, з яких: 2980,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту заборгованості, 63551,53 грн. - відсотки за користування кредитом, 224,32 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1897,92 грн. - збитки від інфляції. До часу подання позову зазначена заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку відповідачами не погашена, а тому позивач вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість та судовий збір, а також зобов»язати відповідача [PERSON] виконати умови пункту 3.2 кредитного договору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.09.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В лютому 2019 року представник позивача збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованості по сплаті тіла кредиту в розмірі 2745,00 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 106581,63 грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 562,57 грн., збитк від інфляції в сумі 7227,25 грн. та 1762,00 грн. судового збору, а також зобов»язати відповідача [PERSON] виконати умови пункту 3.2. кредитного договору. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представники позивача та третьої особи не з»явились. Подали суду письмові заяви про розгляд спраи без їх участі. Просили позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим їх місцем проживання. Проте жодних документів відповідачами на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відгуку та заперечень на позов, суду не представлено. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з»ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 31.01.2018 між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1-ВК, копія якого міститься в матеріалах справи, та згідно з умовами якого позичальнику [PERSON] було надано кредит в сумі 953384,00 грн. строком повернення 29 років, починаючи з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, а саме: із 31.01.2018 р. Кредит наданий позичальнику на придбання житла - двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 66,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловий будинок № 1-а, секція 1, 2. Згідно із п. 1.3 кредитного договору, плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 14.1 % відсотків річних суми зобов'язань за кредитом. Відповідно п.2.5 кредитного договору, погашення кредиту та сплата відсотків за користування ним здійснюється позичальником починаючи з дати зарахування коштів кредиту на особистий рахунок позичальника в банку-агенті кредитора, зазначений у пункті 2.1 цього договору, у терміни, визначені в п.1.5 цього договору. У випадку, якщо день погашення кредиту, вказаний в п. 1.5 цього договору, припадає на неробочий (святковий або вихідний) день банку, у якому відкрито рахунок Регіонального правління, позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту не пізніше ніж в останній перед ним робочий день банку. В разі виникнення прострочених платежів за цим договором, відповідно до п. 2.7 кредитного договору, встановлюється наступна черговість погашення боргу: прострочені платежі з погашення кредиту, прострочені платежі із сплати відсотків за користування кредитом, останній платіж з погашння кредиту, проценти за користування кредитом, неустойка (штраф та пеня) Згідно п. 4.2.4 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками за фактичний час користування ним, сплачувати можливі штрафні санкції в порядку, визначеному цим договором. У разі невиконання позичальником умов кредитного договору в частині сплати кредитних внесків, відповідно до п. 4.3.3. кредитного договору, кредитор має право вимагати від позичальника сплати заборгованості за цим договором, нарахованих за користування кредитом відсотків, неустойки (у разі її нарахування) та завданих внаслідок порушення умов цього договору збитків. Відповідно до п. 1.5 укладеного кредитного договору, погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом нараховуються відповідно до цього договору, здійснюються позичальником щомісяця не пізніше останнього дня місяця, за який проводиться таке погашення, починаючи із місяця в якому було надано кредит 31.01.2018 р., відповідно до розрахунку погашення кредиту та сплати процентів за користування ним з кінцевим терміном повернення 04.01.2047 р. Відповідно п.4.3.3 кредитного договору, Фонд (кредитор) має право вимагати від Позичальника сплати заборгованості за Договором, нарахованих за користування кредитом відсотків, пені у разі її нарахування та завданих внаслідок порушення умов Договору збитків. 21.02.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно якого майнові права на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], будівництво якого не завершене, було передано позивачу до моменту повернення всієї суми кредиту та повного виконання зобов»язань за кредитним договором [PERSON] З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов»язань перед кредитором, відповідно до кредитного договору № 1-ВК від 31.01.2018 р., між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (кредитор) та [PERSON] (поручитель), [PERSON] (позичальник) 31.01.2018 р. було укладено договір поруки № 1-ВК, відповідності до якого поручитель зобов»язався перед кредитором нести відповідальність у повному обсязі за виконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору № 1-ВК від 31.01.2018 р., що існують на момент кладення цього договору, а також можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п.п. 1.2, 1.5 договору поруки, у разі порушення позичальником зобов»язань за кредитним договором поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позиальник, в тому числі за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків. При цьому, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої зобов'язання за укладеним кредитним договором та 30.07.2018 року позивачем на адресу позичальника [PERSON] була направлена вимога кредитора про повернення заборгованості по кредиту, якими було повідомлено про наявність заборгованості за вказаним вище кредитним договором та запропоновано погасити наявну заборгованість, а саме: 2980,00 грн. - тіло кредиту, 60284,11 грн. - відсотки за користування кредитом та 211,46 грн. - пеня. Проте, на письмову вимоги, претензію щодо виниклої заборгованості позичальник належним чином не відреагувала, заборгованість до теперішнього часу не погасила. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 18.01.2019 року у позичальника [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором № 1-ВК від 31.012018 року у загальному розмірі 117112,54 грн., з яких: 2745,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту, 106581,63 грн. - відсотки за користування кредитом, 562,57 грн. - пеня, 7227,25 грн. - збитки від інфляції. Наданий позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитним договором відповідачами не оспорений, а також суд зветає увагу на те, що в ході судового розгляду справи відповідачі заперечень проти позову не надали, будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, суду не подано. До теперішнього часу позичальник [PERSON] заборгованість за укладеним кредитним договором у добровільному порядку не погасила, а тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, забороняється одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково стала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором боржником за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, відповідно до приписів ст.ст. 541-543 ЦК України, при солідарній відповідальності боржників (солідарних боржників) кредитор вправі вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі, як від всіх боржників разом, так і від кожного боржника окремо. Солідарні боржники залишаються відповідальними доти, доки їх обов'язок не буде виконаний в повному обсязі. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини, приймаючи до уваги, що невиконанням кредитних зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором були порушені права позивача у справі, та приймаючи до уваги невиконання протягом тривалого періоду часу зобов'язань позичальником [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, та обов'язок поручителя [PERSON] за договором поруки нести зобов'язання та солідарну відповідальність у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині позовної вимоги про зобов»язання відповідача [PERSON] виконати умови пункту 3.2 кредитного договору, суд вважає, що зазначена вимога також підлягає задоволенню, оскільки, умовами договору передбачено, що у період виконання позичальником зобов»язань за кредитом здійснюється добровільне страхування позичальника від нещасного випадку, однак, відповідач зазначену вимогу договору належним чином не виконує, та доказів зворотному суду в ході розгляду справи не надано, а відтак суд вважає за можливе позов в цій частині також задовольнити. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1762,00 грн. за позовну вимогу про зобов»язання вчинити дії слід стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача, а також судовий збір за позовну вимогу про стягнення заборгованості в сумі 1762,00 грн. слід стягнути із обох відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Outcome: approved