Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми в рахунок відшкодування недоотриманої електроенергії. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 1995 року він є власником квартири [ADDRESS]. За споживання електроенергії, він щомісяця здійснює оплату за ці послуги. Проте, в 2016 році йому було відключено світло в квартирі з підстав виникнення у нього заборгованості за споживання електричної енергії в сумі 1768 грн. Подалі, енергопостачання в його квартирі було відновлено, а потім знову припинено. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням відновити його порушене право, але його прохання залишені без уваги. В подальшому, позивач уточнив заявлені позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просив визнати дії відповідача по відключенню споживача шляхом припинення електричної енергії та зобов'язати відновити постачання електроенергії. Вважає дії відповідача по припиненню постачання електроенергії в квартирі неправомірними, у зв'язку з чим просить зобов'язати відновити постачання електроенергії в квартирі. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 27 грудня 2018 року судом прийнято відмову [PERSON] від позову в частині стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» суми в рахунок відшкодування недоотриманої електроенергії. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просив повністю їх задовольнити . Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Вислухавши всіх учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини з постачання фізичним особам електричної енергії, які регулюються статтею Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357(в редакції на час спірних правовідносин), Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №562 від 4 травня 2006 року (надалі - Методика № 562) та іншим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 24.11.1995 та реєстраційного посвідчення (а.с. 15-16) позивач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 11 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» був укладений договір № 020203078 про користування електричною енергією (а.с. 11) та відкрито особовий рахунок, за яким відповідач здійснює постачання до вказаної вище квартири. Судом з'ясовано, що в 2014 році квартиру позивача було вперше відключено від електропостачання через заборгованість за спожиту електроенергію. В квітні 2016 року в ході перевірки було встановлено, що позивач самовільно підключив електроенергію після припинення електропостачання. За даним фактом представниками відповідача було складено акт про порушення правил користування електричною енергією № 196658 від 06 квітня 2016 року (а.с. 86-87), у зв'язку з чим нараховані збитки в сумі 1318 гр. 18 коп. (а.с. 88) та квартиру позивача знову відключили від електроенергії. В лютому 2017 року в ході перевірки було знову виявлене порушення позивачем за місцем свого проживання Правил користування електричної енергії, тобто самовільне підключення електроустановок до електричної мережі іншого споживача без порушення схеми обліку після припинення електропостачання. За даним фактом представниками відповідача було складено акт про порушення правил користування електричною енергією № 210861 від 02 лютого 2017 року (а.с. 90-92), у зв'язку з чим нараховані збитки в сумі 3916 гр. 44 коп. (а.с. 93). Відповідно до пункту 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетики та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Споживач електричної енергії згідно ст. 26 ч. 4 Закону України «Про електроенергетику» несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є, в тому числі, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Відповідно до п. 37 «Правил користування електричною енергією для населення» (далі Правил) енергопостачальник має право: перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку. Згідно п. 35 Правил енергопостачальник має право відключити споживача у разі, зокрема, самовільного підключення до електричної мережі. Порядок складання актів про порушення споживачем у п. 53 цих Правил, відповідно до якого, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил, фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представника енергопостачальника. Представлені акти від 06 квітня 2016 року № 196658 та від 02 лютого 2017 року № 210861 складені у визначеному порядку, містять три підписи представників постачальника із зазначенням факту порушення, відсутній підпис споживача у зв'язку з його відмовою від підпису, про що є відповідна позначка. Отже акти є дійсними (а.с. 86-87; 90-92). Відповідно до Методики № 562 позивачу на підставі складених актів були нараховані збитки. Суд не погоджується з доводами позивача, що відповідач не мав права відключати його від електропостачання, оскільки у позивача не було заборгованості за спожиту електроенергію. Так, в суді встановлено, що позивач після того, як його відключили у 2014 році від електропостачання, дій відповідача не оскаржував, а самовільно підключився до електромережі, що було виявлено в 2016 році і після повторного відключення, він знову самовільно підключився до електромережі, що є беззаперечно порушенням Правил, які передбачають за такі дії відповідальність. Таким чином, в суді встановлені факти самовільного підключення позивачем до електричної мережі після припинення постачання електроенергії представниками відповідача, тому суд вважає, що у представників відповідача в момент перевірок були всі підстави відключити споживача, а саме позивача по справі від електропостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Враховуючі вищезазначене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно повністю відмовити.

Outcome: dismissed