Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магістральна, 70-39, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 26.07.2017 року. Психічно хвора з 1990 року. Багаторазово лікувалась в психіатричних стаціонарах з приводу параноїдної шизофренії. Захворювання має безперервний перебіг. Сформувався дефект особистості. В клінічній картині галюцінаторно-маячна симптоматика, прояви імперативного галюцінозу. Являється інвалідом 2 групи безстроково. Згідно Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2005 року визнана недієздатною, опікуном призначена мати хворої, [PERSON]. Остання госпіталізація з 26.02.2015 по 28.07.2015 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, афективно-маячний синдром. Теперішня госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану. Зі слів опікуна - не спить, не їсть, залишає включеними ґаз, воду, неадекватна, голосно кричить, лається. Доставлена бригадою спеціалізованої медичної допомоги №104 (лікар Бенашвілі) у супроводі опікуна, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. Госпіталізована за заявою опікуна, як страждаюча на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих, нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Дала згоду на госпіталізацію. 27.07.2017 р. оглянута комісією лікарів-психіатрів за рішенням якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцінаторно-маячний синдром. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих, а також нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] не зявилась в судове засідання про час, дату та місце слухання справи повідомлялась.. [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення даної заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.07.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцінаторно-маячний синдром, в звязку з чим не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 1990 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих, не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved