Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення невірно виплаченої допомоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2010 року відповідач звернулася із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 01.07.2010 року по 23.04.2013 року, відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». При проведенні перевірки достовірності поданої відповідачем інформації позивачу стало відомо, що [PERSON] в період з 22.11.2011 року по 27.06.2012 року працювала на посаді продавця-консультанта ТзОВ «Авто Просто», та не повідомила департамент про працевлаштування, а отже немала права на отримання вказаної соціальної допомоги. Просить суд, стягнути з відповідача в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради - 2218,67 грн. неправильно виплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку. Представник позивача Лягушкіна М.В. в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, проте подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать письмові матеріали справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Статтею 1212 ЦК України передбачено, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно до ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працевлаштованих осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Пунктом 23 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, (далі - Порядок), якщо особа, яка отримує в органах праці та соціального захисту населення допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виявляє бажання працювати, виплата цієї допомоги припиняється з дня працевлаштування (початку виконання трудових обов'язків). Відповідно до п. 49 Порядку передбачено, що особи яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги. Суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] згідно її заяви, відповідно до рішення Департаменту соціальної політики від 05.08.2010 року призначено державну допомогу по догляду за дитиною по досягненню трирічного віку на період з 29.06.2010 року по 23.04.2013 року (а.с. 9). Із матеріалів справи вбачається, що позивач за наслідками проведеної перевірки встановив, що відповідач в період з 22.11.2011 року по 27.06.2012 року працювала на посаді продавця-консультанта ТзОВ «Авто Просто» (а.с. 7). Таким чином, відповідач приховала та не повідомила позивача про працевлаштування. У зв'язку з цим, рішенням позивача від 21.05.2014 року визначено обсяг надміру виплачених відповідачу коштів в розмірі 2218,67 грн. (а.с. 4). В добровільному порядку відповідач вказану суму грошових коштів позивачу не повернула (а.с. 3). Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved