Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], 1970 р.н., перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 1997 року з діагнозом «Шизофренія, шубообразна, шизоаффективна, афективно-параноїдний, виражена зміна особистості по типу фершробен». З анамнезу відомо, що на початку захворювання мало неврозоподібний характер. Лікувався вперше в ЛОПЛ з приводу невротичного розладу. З 2001 року на тлі алкоголізації з'явилася агресія, став «заговорюватися». За медичною допомогою не звертався тривалий час. Психічні порушення наростали. У 2007 році здійснив суїциду спробу (з зроблене самим самопала вистрелив собі в грудну клітку, була видалена частина легені). Зберігалася психопатологічна симптоматика: сам з собою розмовляв, вважав, що за ним стежать, був агресивний. У зв'язку з агресивною поведінкою був госпіталізований в ЛОПЛ з діагнозом «шизоаффективний психоз». Відразу після виписки поїхав до Дніпропетровської області. Там скоїв правопорушення, притягуються до кримінальної відповідальності за виготовлення та зберігання вогнепальної зброї. Проходив примусове лікування в Сватівської ПЛ з 16.03.2009 року по 14.05.2014 року з діагнозом «шизофренія». За рішенням Сватівського суду від 02.04.2010 року, примусове стаціонарне лікування було змінено на амбулаторне примусове лікування за місцем мешкання. З цього часу спостерігається в групі хворих, які отримують примусову амбулаторну психіатричну допомогу за рішенням суду. Однак від відвідування лікаря категорично відмовляється, на прийом не звертається, підтримуючі лікування не приймає. Потребує продовження амбулаторної допомоги в примусовому порядку. Остання госпіталізація з 06.03.2013 року по 12.04.2013 рік. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом Гулаковим В.О, психіатрами Баутіною Ю.О., Прокопенко Г.П., які, враховуючі хронічний характер перебігу хвороби, агресивну та ауто агресивну поведінку у період загострення, ухиленню від лікування, прийшли до висновку, що [PERSON] потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], 1970 року народження, проживаючому за адресою: [ADDRESS], строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу Баутіна Ю.О. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи з без її участі, з рішенням суду заздалегідь згодна. Законний представник хворого [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], 1970 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2014 року, суд дозволив надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 20.10.2014 року, вбачається, що [PERSON], 1970 року народження, інвалід ІІІ групи. З 1997 року перебуває на обліку з діагнозом «Шизофренія, шубообразна, шизоаффективна, афективно-параноїдний, виражена зміна особистості по типу фершробен». Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON].

Outcome: approved