Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] є попереднім власником даного будинку. Після відчуження будинку на користь позивача на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2000 року, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], [PERSON] продовжив проживати в даному будинку в якості «квартиранта». 27 лютого 2002 року [PERSON] був зареєстрований Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області за місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. На даний час позивач проживає у належному їй будинку разом з своїм сином [PERSON], який з 02 жовтня 2010 року зареєстрований в даному будинку Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області як член сім'ї власника. 22 червня 2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка після одруження змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] та почала проживати у вказаному будинку як член сім'ї. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Таким чином, з одруженням сина та народженням онука склад сім'ї позивача збільшився вдвічі, що викликало необхідність у користування позивачем та її членами сім'ї всіма приміщенням будинку, у тому числі і тими, що займає відповідач. Позивач вказує на те, що [PERSON] не є власником будинку, а тому у нього відсутнє право користування будинком з підстав права власності на цей будинок. Відповідач не є членом сім'ї власника будинку, жодних договорів найму жилого приміщення між позивачем та відповідачем укладено не було. Відповідачу було дозволено лише тимчасове проживання у належному позивачу будинку, а тому [PERSON] є тимчасовим мешканцем. На неодноразові вимоги позивача з проханням виселитися з належного їй будинку, [PERSON] продовжує користуватися вказаним домоволодінням. Тому, [PERSON] просить суд виселити в примусовому порядку [PERSON] з будинку [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою від 23 вересня 2014 року, складеною секретарем судового засідання. Про своє ставлення до пред'явленого позову [PERSON] суд не повідомив. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], придбала в [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5). [PERSON] є попереднім власником вказаного житлового будинку, проте після відчуження будинку він продовжив проживати в ньому. Крім того, згідно з записів в будинковій книзі [PERSON] з 27 лютого 2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] як «квартирант» (а.с.9-11). Крім того, згідно даних будинкової книги в даному житловому будинку з 02 жовтня 2010 року також зареєстрований [PERSON] - син позивача, а також [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON], а також їхній син [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.7), копією свідоцтва про народження (а.с.8), копією будинкової книги (а.с.9-11). Таким чином, на даний час в будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], проживають члени її сім'ї - син, невістка, онук, а також тимчасовий мешканець - [PERSON] Оскільки склад сім'ї позивача збільшився у зв'язку з одруженням сина та народженням онука, це викликало необхідність у користуванні позивачем та новими членами сім'ї усіма приміщеннями будинку, в тому числі і тими, що займає відповідач. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За правилами ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.818 ЦК України тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в якості «квартиранта», тобто тимчасового мешканця. На вимоги позивача добровільно звільнити будинок відмовляється та продовжує користуватися належним позивачу будинком. Тому, суд вважає, що [PERSON] належить виселити з будинку [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 13 травня 2014 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved