Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

В травні 2018р. позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь заборгованість за договором кредиту №733/82099 від 20 серпня 2007р. (далі по тексту - кредитний договір) у розмірі 110843,54 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 серпня 2007р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач зобов'язався надати у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання відповідачу 1 кредит в сумі 378598,0 грн. на термін до 19 серпня 2012р. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13,99% річних, а відповідач 1 зобов'язався одержати та повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. Банком свої зобов'язання за кредитним договором виконано, проте, відповідачем 1 зобов'язання за кредитним договором не виконуються, постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається. Станом на 06 лютого 2018р. відповідач 1 має заборгованість в розмірі 110843,54 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 30326,24 грн., заборгованості за відсотками - 68304,77 грн.; інфляційних втрат за кредитом - 3912,07 грн.; інфляційних втрат за відсотками - 8300,46 грн. В забезпечення виконання відповідачем 1 договірних зобов'язань за кредитним договором, між АКБСР «Укрсоцбанк» та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 35.02-09/388 від 20 серпня 2007р. (далі по тексту - договір поруки). Разом з тим, відповідач 2 свої зобов'язання за договором поруки також не виконує, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі 1, 2 в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце судового засідання оповіщалися належним чином, за місцем своєї реєстрації, про причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи не надіслали, представника до суду не направили, відзив на позов стороною відповідачів не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 20 серпня 2007р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 1 було укладено кредитний договір (а.с. 5-7), на підставі якого позивач зобов'язався надати відповідачу 1 кредит в сумі 378598,0 грн. на термін до 19 серпня 2012р. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13,99 % річних, а відповідач 1 зобов'язався одержувати та повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. Крім того, 20 серпня 2007р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 2 було укладено договір поруки (а.с. 10, 11), відповідно до п. 1.1 якого, поручитель (відповідач 2) зобов'язується перед кредитором в повному об'ємі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором, в тому числі і сплатою інших платежів, які передбачені вищезазначеним кредитним договором, сплатою передбаченої договором штрафом, пені. Пунктом 3.1.2. вищезазначеного договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником (відповідачем 1) зобов'язань за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Згідно із розрахунком заборгованості, який було надано суду за кредитним договором станом на 06 лютого 2018р. відповідач 1 має заборгованість в розмірі 110843,54 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 30326,24 грн., заборгованості за відсотками - 68304,77 грн.; інфляційних втрат за кредитом - 3912,07 грн.; інфляційних втрат за відсотками - 8300,46 грн. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В разі не встановлення в договорі поруки строку припинення поруки вона припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимогу протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, визначеного кредитним договором строку повернення кредиту (згідно вищезазначеного кредитного договору цей строк настає з 19 серпня 2012р.). Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України, від 12 вересня 2012р. по справі № 6-98цс12, від 17 вересня 2014р. по справі № 6-6цс14. З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги те, що строк виконання основного зобов'язання, визначеного кредитним договором строку повернення кредиту вже настав, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідача 2, як поручителя, оскільки порука є припиненою з 19 лютого 2013р., при цьому судом враховано що з вказаним позовом сторона позивача звернулась 14 травня 2018р. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду наведені в постанові від 28 березня 2018р. (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), суд приходить до висновку, що з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом - 30326,24 грн., інфляційні втрати за кредитом - 3912,07 грн., а також заборгованість за відсотками - 11763,0 грн. з 11 листопада 2008р. до 19 серпня 2012р., виходячи з відсоткової ставки - 13,99 % річних (матеріали справи не містять доказів про зміну сторонами розміру відсоткової ставки за кредитом); інфляційні втрати за відсотками - 1660,94 грн. за період з 01 лютого 2017р. по 31 січня 2018р., виходячи з зазначеної суми заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Outcome: partial