Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В червні 2015 року з позовом до суду звернулася [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] Також, просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трьох років, тобто до [INFO] року. На обгрунування позовних вимог зазначила, що 19.10.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 1918. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактично припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім»ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. У зв»язку з цим на початку травня цього року вона припинила з ним шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 15.02.2016 р. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів на дитину. 15.02.2016 р. в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Окрім того, відповідач неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, що трактується як затягування своєчасного розгляду питання стягнення аліментів на утримання дитини, що є порушенням її прав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2012 р., про що свідчить актовий запис № 1918, Лівобережного відділу державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Прийняті судом заходи щодо примирення сторін, позитивних наслідків не мали, позивач наполягає на розірванні шлюбу, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що надання в подальшому строку на примирення подружжя неможливе, оскільки позивач не бажає обговорювати питання примирення з відповідачем. Розриваючи шлюб, суд виходив з наступного. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у позивача немає, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам позивача у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком малолітньої доньки [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач на час розгляду справи є працевлаштованим розмір аліментів може бути визначеним в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до [INFO] року. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки від 03.12.2015 р. відповідач працює на підприємстві «Украерорух» інженером. Загальна сума доходу з червня 2015 р. по листопад 2015 р. включно становить 113739,20 грн. (а.с. 35). Доказів про зміну матеріального становища відповідачем не надано. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, тому з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved