Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 23 липня 1988 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб виконкомом Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказала, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. З 2012 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судове засідання позивач не зявилася, відповідно до заяви від 12.07.2016 року просила справу розглядати у її відсутність за участю представника [PERSON], на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача у судове засідання призначене на 06.07.2016 року зявилася, у наступні судові засідання не зявилася, відповідно до заяви від 02.08.2016 року просила розглядати дану цивільну справу у її відсутність та відсутність позивача за наявними у справі доказами. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, судом встановлено, що між сторонами 23 липня 1988 року виконкомом Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9, був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 17 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). В шлюбі неповнолітніх дітей не має. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами з 2012 року фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно відсутній, неповнолітніх дітей у сторін від шлюбу немає, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved