Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

В червні 2015 р. позивачі звернулися до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просили визнати сумісною власністю квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання за позивачкою право власності на частку квартири, як на частку в спільній сумісній власності, та на частку квартири у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], а за позивачем - та на частку квартири у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаної квартири, котра знаходиться у ЖБК«Верстат-6» та за яку померлий [PERSON], будучи членом кооперативу та перебуваючи у шлюбі з позивачкою [PERSON], 20.12.1992 року сплатив у повному обсязі суму пайового внеску у розмірі 10 252,5 крб., що підтверджується довідкою ЖБК «Верстат-6» №17/12 від 17.12.2014 року. 12.03.2015 року позивачі у встановлений законом термін для прийняття спадщини звернулися додержавного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори,але одержати свідоцтво про права на спадщину немає можливості, оскільки при своєму житті [PERSON] не зареєстрував своє право власності на вказану квартиру. Єдиними спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є дружина померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та донька [PERSON] яка у встановлені законодавством строки подала державному нотаріусу Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадкування на користь своєї матері [PERSON] Ухвалою суду від 15.06.2015 р., згідно ст.33 ЦПК України, Київська міська рада, як неналежний відповідач, була замінена на [PERSON], як ще одного спадкоємця за законом 1 черги. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві обставинам, вказавши, що після смерті її чоловіка вона зі своїми дітьми прийняли спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, але не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є квартира, оскільки спадкодавець за час свого життя не зареєстрував документи на той час в БТІ, а потім в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право в установленому порядку. Додала, що перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі з липня 1973 р. та виплачувала пайові внески за квартиру разом з чоловіком із сумісних коштів. Тому вона претендує на 1/2 частину спірної квартири як дружина, оскільки квартира є сумісним майном подружжя, а друга 1/2 частина є спадковим майном, яка підлягає розподілу між 3 спадкоємцями: вона, син (позивач) та дочка (відповідачка). Дочка відмовилася від своєї частки на її користь, тому позивачка претендує ще в порядку спадкування на 1/3 частину спадку (2 частини по 1/6). Після смерті чоловіка вона несе витрати по оплаті квартири на комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що він, як спадкоємець за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON], має право на 1/6 частину спадкового майна, але не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину та виділити належні йому частки зі спадкового майна, оскільки спадкодавець за час свого життя не зареєстрував своє право власності на вказану квартиру. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, щоу встановлені законодавством строки подала державному нотаріусу Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадкування на користь своєї матері [PERSON] Всі правові наслідки відмови від спадщини їй були роз'яснені нотаріусом. На частку спадщини після смерті батька, як спадкоємець за законом 1 черги, вона не претендує. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що спірним майном є 3-кімнатна квартира загальною площею 69,6 кв.м в будинку [ADDRESS]. Встановлено, що вказана квартира була надана [PERSON], як члену ЖБК з 03.04.1978 р., на сім'ю з 3 осіб (він, дружина [PERSON], син [PERSON]) згідно ордеру від 26.04.1978 р., виданому виконкомом Київської міської ради. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сума пайового внеску за вищевказану квартиру в розмірі 10 252,5 крб. була повністю сплачена [PERSON], як членом ЖБК «Верстат-6», 20.12.1992 р., в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою по справі [PERSON] (шлюб зареєстровано 12.08.1973 р. сільським ЗАГС Сквирського району Київської області актовим записом № 16). Відповідно до ст.22 ч.1 КпроШС України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Статтею 28 ч.1 КпроШС України (який діяв на час виникнення спірних відносин) передбачена рівність часток подружжя на майно, що є їх спільною сумісною власністю. Таким чином, вищевказана спірна квартира є сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], де частки дружини та чоловіка є рівними, отже, можливо визнати майно спільним майном подружжя, в зв'язку з чим кожний з подружжя [PERSON] мав по 1\\2 частці. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] Заповіту померлий не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири. Відповідно до ст.1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приписами ч.1 ст.1278 ЦК України встановлено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. В зв'язку з чим, спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] підлягала розподілу між 3 спадкоємцями в рівних частках, тобто по 1/6 частині кожному. Згідно копії спадкової справи Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись [PERSON], дружина померлого, [PERSON], син померлого і донька [PERSON], яка подала заяву про відмову від спадкування на користь своєї матері [PERSON] Відповідно до ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Таким чином, 1/6 частка, на яку має право [PERSON], як спадкоємиця першої черги, перейшла до [PERSON], яка має право, в зв'язку з відмовою, в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спірної квартири (1/6 + 1/6). Позивач [PERSON] має право на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Постановою Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 12.03.2015 р. позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на частини квартири [ADDRESS]. Відмова мотивована тим, що спадкоємцями не надано правовстановлюючі документи щодо підтвердження права власності померлого на квартиру.. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі по справі не оформила спадщину у нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючий документ - довідка про виплату пайових внесків - не була при житті [PERSON] зареєстрована в Бюро технічної інвентаризації м.Києва, яким на той час призводилася реєстрація нерухомого майна. Крім того, діючий на той час ЦК України (в ред..1963 р.) не передбачав обов'язкову реєстрацію та не пов'язував набуття права власності на нерухомість з її реєстрацією в БТІ. Після смерті [PERSON] такий документ не може бути зареєстрований, оскільки згідно ст. 346 п. 11 ЦК України право власності припиняється у зв'язку зі смертю власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі позбавлені іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права і інтереси відповідачів або інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст..328, 1261, 1267, 1268, 1267, 1270 ЦК України, ст.ст.22, 28 КпроШС України,

Outcome: approved