Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

В серпні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-6) до відповідачів: [PERSON], ТОВ «Інтек-НК», третя особа: Державний реєстратор у Шевченківському районі м. Києва, в якому просив суд: визнати позивача звільненим 06 січня 2014р. з посади директора ТОВ «Інтек-НК». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 серпня 2010р. він був прийнятий на посаду директора ТОВ «Інтек-НК». 23 грудня 2013р. він подав на ім'я відповідачів заяви про звільнення з роботи з посади директора ТОВ «Інтек-НК» на підставі ст. 38 КЗпП України. 06 січня 2014р. позивача було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, проте в майбутньому позивачу стало відомо, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він рахується, як керівник - директор ТОВ «Інтек-НК», оскільки єдиним учасником цього товариства відповідачем [PERSON] не були вчиненні дії, щодо внесення змін, а саме відомості про звільнення позивача з посади директора і призначення на цю посаду іншу особу. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, зазначаючи, що після направлення позивачем заяв про звільнення стороні відповідачів, останні жодним чином не відреагували і позивачем було прийнято рішення про видачу наказу про звільнення себе з роботи з займаної посади директора та внесення відповідних змін до трудової книжки. Відповідачі 1, 2, третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, процесуальні заяви від сторони відповідачів та третьої особи на адресу суду не надходили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов'язкову працю (ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 21 серпня 2010р. позивач був прийнятий на роботу на посаду директора ТОВ «Інтек-НК», згідно наказу № 4 від 21 серпня 2010р. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що позивачем було надіслано 23 грудня 2013р. на адресу відповідачів, як роботодавця та засновника товариства відповідно, заява про звільнення позивача з роботи з посади директора ТОВ «Інтек-НК». Судом встановлено, що 06 січня 2014р. позивачем було видано наказ за № 21-к, яким він звільнив сам себе з роботи з посади директора ТОВ «Інтек - НК» на підставі своєї заяви від 23 грудня 2013р. про звільнення за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). За змістом ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, 2 ст. 98 ЦК України). В судовому засіданні представник позивача визнала, що єдиний учасник (засновник) ТОВ «Інтек-НК» [PERSON] не скликав Загальні збори ТОВ «Інтек-НК» для вирішення питання про звільнення позивача з роботи за власним бажанням. Видача наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки позивача, були здійсненні ним одноособово. Крім того, в судовому засіданні представник позивача не могла пояснити чи передавались позивачем уповноваженій засновником товариства особі відповідні фінансово - господарські, установчі документи, печатка товариства. З матеріалів справи вбачається, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зазначений, як керівник - директор ТОВ «Інтек-НК». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню, оскільки визначення дати звільнення працівника є виключно компетенцією, відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України роботодавця.

Outcome: dismissed