Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду із заявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] строком на 6 місяців, посилаючись на те, що на теперішній час за своїм психічним станом [PERSON] потребує продовження надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку без його свідомої згоди, оскільки у разі її ненадання останній може вчинити дії, які завдадуть значної шкоди його здоров'ю. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, надала письмову заяву, в якій просить справу про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] розглянути без її участі. [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину нявки суд не повідомив. Відповідно довідки № 70 від 21.01.2016 року в теперішній час [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в ЛОПЛ, за психічним станом прибути у судове засідання не може. Законний представник [PERSON] в судове засідання не зявилась, причина невідома. Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити заяву, вважає, що є передбачені законом підстави для продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. Суд, дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, зясувавши думку прокурора, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO], перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 1982 року з діагнозом пропфшизофренія, шубообразна, афективно-параноїдний тип приступу. Виражені зміни особистої по типу «Фершробен». Багаторазово та тривалий час лікувався в стаціонарі Лисичанської ОПЛ. Остання госпіталізація в ЛОПЛ з 16.11.2015 року по теперішній час. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 13.01.2016 року, враховуючи стан хворого, лікарська комісія дійшла висновку, що на теперішній час за своїм психічним станом [PERSON] потребує в продовженні наданні йому амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки має тяжкий психічний розлад у формі пропфшизофренія, внаслідок чого він завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. За таких обставин, зібрані у справі докази дають підстави для задоволення заяви головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. На підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved