Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

В серпні 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та штрафів, посилаючись на те, що 25.07.2011 р. між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 31.07.2017 р., утворилась заборгованість у розмірі 77703,17 грн., з яких: 7792,33 грн. - заборгованість за кредитом; 62534,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3676,34 грн.- штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 25.07.2011 р. у сумі 77703,17 грн. та відшкодувати витрати на судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, проте, надіслав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с. 39,52). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 25.07.2011 року (а.с. 8-31). Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.2.1.1.2.1. «Умов надання банківських послуг» договір між банком та клієнтом укладається шляхом підписання Памятки Клієнта/Довідки та Заяви. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору (договору про надання банківських послуг), підписавши 25.07.2011 року [PERSON] заяву. Згідно з пунктом 1.1.7.12 Правил надання банком послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка виникла перед банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у встановленої банком долі, в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 25.07.2011 року, останнє погашення платежу відбулося 11.12.2014 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надавши позичальнику кредит, проте, відповідач, порушуючи умови договору, не виконав належним чином свої зобов'язання, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього, станом на 31.07.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 77703,17 грн., з яких: 7792,33 грн. - заборгованість за кредитом; 62534,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3676,34 грн.- штраф (процентна складова). (а.с.4-5). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч.1. ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п.2.1.1.12.6. Умов надання банківських послуг, на боргові зобов'язання за кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 . Зі справи вбачається, що розмір процентної ставки за договором з 01.01.2013 року знижувався з 36,00 % до 30%, з 01.09.2014 року підвищувався з 30% до 34,80%, а потім, з 01.04.2015 року, - до 43,20%, та за розрахунком банку, станом на 31.07.2017 року, розмір заборгованості по процентам складає 62534,50 гривень (а.с.4-5). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту, та процентами за користування кредитом. Системний аналіз кредитного договору та положень ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором пеня та комісія є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку, щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою. За правилами частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з п.2.1.1.7.6. Умов надання кредиту, у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову .\~\~ Відповідно до п. 2.1.1.12.13. Умов у випадку порушення позичальником строків виплати процентів за користування кредитом, він платить банку неустойку. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3200,00 грн, штраф в розмірі 500 грн (фіксована частина) та 3676,34 грн (процентна складова). Однак, до виниклих правовідносин застосовуються положення ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором з [PERSON], який проживає у [INFO]. Село Самійлівка, Олександрівського району Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 31.07.2017 року задоволенню не підлягають, на підставі ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також, не підлягають стягненню штрафи, які нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку, становить 70426,83 грн., з яких: 7792,33 грн. - заборгованість за кредитом; 62534,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 100,00грн. заборгованість за пенею та комісією. В решті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1450,17 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору, в сумі 149,83 гривень, слід залишити за позивачем.

Outcome: partial