Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

В травні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що після реєстрації шлюбу з відповідачем, вона з 24 серпня 1974 року проживала у будинку відповідача, разом з його батьками та вела з ними спільне господарство. На момент одруження будинковолодіння [ADDRESS] складалося з веранди - І, житлової кімнати 1-2 площею 12,7 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 18,4 кв.м., коридору 2-1 площею 7,1 кв.м., кухні 2-2 площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 15,1 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 15,8 кв.м. та господарських будівель: сараю - Б, погреба - В, туалету - Г, колодязя, сараїв - Д, Ж. В 1975-1976 р.р. батьки відповідача розлучилися і розділили між собою будинковолодіння по Ѕ частині кожному. Після розлучення батьків відповідача вони продовжували проживати в даному будинковолодінні та за спільні кошти та спільними зусиллями добудували: літню кухню П - 4.60х3.80 м, сарай З - 4.50х2.70 м, сарай К - 5.85х2.50 м, сарай М - 5.20х2.65м, літню кухню Л - 3.82х280 м, сарай О - 2.20х1.50 м. В 1992 році вони разом збудували великий гараж, в 1994 році - великий сарай з погребом під ним. Оскільки їх сім'я потребувала більшої житлової площі вони за згодою батька відповідача, який у спірному будинку не проживав, добудували за спільні кошти добудови до будинку 7.90х4.08, коридор 1-1 площею 3,8 кв.м, котельню 1-2 площею 4,7 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 13,5 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 11,7 кв.м. На даний час відповідач є власником домоволодіння [ADDRESS], яке успадкував після смерті батьків. В 2004 році вони за спільні кошти провели до будинку газ та замінили котел, в 2010 році замінили вікна у всьому будинку на металопластикові та всі двері в будинку на більш сучасні. Влітку 2017 року відповідач без будь-яких пояснень припинив з нею подружні стосунки і звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Бородянського районного суду від 19 січня 2018 року шлюб між ними розірвано. Оскільки вони з відповідачем в період шлюбу, за спільні кошти та спільними зусиллями здійснили добудови, в зв'язку з чим будинковолодіння істотно збільшилося у вартості, просила визнати домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вказаного домоволодіння. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували. Вважали, що оскільки відповідач успадкував спірне домоволодіння після смерті своїх батьків, то відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України воно є його особистою приватною власністю. Посилання позивачки на те, що літня кухня П, сарай З, сарай К, сарай М, літня кухня Л, сарай О та добудови до будинку: коридор 1-1, котельня 1-2, житлові кімнати 1-3, 1-4 побудовані ними за їх спільні кошти та спільними зусиллями безпідставні, тому що збудовані у 1978 році його батьками за їх кошти. Вони з дружиною допомагали батькам тому безкоштовно жили у будинку. Оскільки на момент будівництва та введення цих будівель і забудов в експлуатацію вони належали його батькам, то саме до них позивачка і повинна була пред'являти свої претензії, бо істотно збільшилося їх майно, а не його. Хоча шлюб між ними розірвано в січні 2018 року вони протягом останніх 15 років мали окремі бюджети та окреме господарство. Оскільки заробітки позивачки були невеликі, то в проведення газу та заміну вікон вона свої кошти не вкладала. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1974 року по 19 січня 2018 року, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та рішення Бородянського районного суду від 19 січня 2018 року (а.с.13, 32). З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що позивачка та відповідач проживали в [ADDRESS], проводили добудови до житлового будинку та спільно будували надвірні споруди. Після смерті [PERSON] [INFO] року, відповідач успадкував Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] До спадкового майна входили: житловий будинок жилою площею 87,9 кв.м., надвірні будівлі біля нього - сараї Д, Ж, К, М, О, З, погріб - В, туалет - Г,Н, №2-4 огорожа, №1,№2 - криниця, баня - Е,И, літні кухні - П, Л, №І - замощення, Р- гараж, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.59). Після смерті 07 травня 2000 року [PERSON] відповідач успадкував Ѕ частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. До спадкового майна входили: житловий будинок жилою площею 87,9 кв.м., надвірні будівлі біля нього - літні кухні - П, Л, гараж - Р, душ - Е, погріб - В, сараї К, М, И, туалет - Г, №1,№2-криниця, огорожа- №3-7, накриття -Т, зливна яма №8, замощення - І, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.58). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Враховуючи викладене, оскільки на час проведення добудов спірний житловий будинок та надвірні споруди відповідачу не належали, доказів істотного збільшення у своїй вартості майна відповідача внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя суду не надано, то підстав вважати, що воно є спільною сумісною власністю немає. За таких обставин в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 3700 грн. (а.с.96-97).

Outcome: approved