Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що [INFO] року померла його матір [PERSON], якій належало домоволодіння по [ADDRESS]. За час свого життя вона не склала заповіт, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] та його рідний брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Позивач постійно проживав разом з [PERSON] на час її смерті в спірному житловому будинку. Відповідач проживав окремо від них та не подав нотаріусу заяву про прийняття ним спадщини. Ці обставини свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] Однак 14 травня 2007 року право власності на домоволодіння несподівано було зареєстровано за відповідачем. Тому [PERSON] просить суд встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON], скасувати рішення від 14 травня 2007 року про державну реєстрацію за відповідачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на це домоволодіння. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON]підтримують позов та наполягають на його задоволенні. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. Представники Бориспільської міської ради та реєстраційної служби Бориспільської міської ради жодного разу не з'явились у судові засідання. Вони неодноразово у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, а також допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Це підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 лютого 2016 року (а.с.8, 36). В ході розгляду цивільної справи сторони визнали, що за час свого життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS]. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47378852 від 10 квітня 2017 року (а.с.42) вбачається, що [PERSON] не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] та його рідний брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії вчинялись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона наглядала за [PERSON] та стверджує, що позивач проживав разом з його матір'ю в житловому будинку по [ADDRESS]. Після її смерті позивач продовжив постійно проживати в спадковому домоволодінні. Відповідач проживав окремо від його матері [PERSON] Після її смерті він не проживав в спадковому житловому будинку та не користувався ним. Крім того, з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.4-5, 45-46) та копії акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.7) вбачається, що з 29 серпня 1997 року місце проживання позивача зареєстровано в житловому будинку по [ADDRESS]. З того часу він продовжує безперервно проживати в цьому домоволодінні. Аналіз цих обстави свідчить про те, що протягом шести місяців з дня смерті матері позивач вступив в управління та володіння спадковим майном. Натомість, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач прийняв спадщину шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном, а також шляхом подачі державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. У виконання п.3-п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд неодноразово роз'яснював йому право подати письмові докази або заявити клопотання про допит свідків. Однак [PERSON] категорично відмовився від реалізації цих процесуальних прав. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності в спірних спадкових правовідносинах належить встановити факт, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] Як вбачається з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, правила книги шостої цього Кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Однак позивач прийняв спадщину до набрання чинності ЦК України 2003 року. Саме тому до спірних правовідносин застосовуються не ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 цього Кодексу, а ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України 2003 року, чинного на час судового розгляду цивільної справи, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що у зв'язку з тим, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, він вважається таким, що з [INFO] року набув право власності на домоволодіння по [ADDRESS]. Однак з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101073027 від 23 жовтня 2017 року (а.с.10) вбачається, що 14 травня 2007 року право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за відповідачем, який так і не прийняв спадщину після смерті його матері. Це свідчить про свавільне порушення права власності позивача на спірний житловий будинок. Крім того, 20 листопада 2017 року нотаріус Бориспільської міської ради виніс постанову про відмову у видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового домоволодіння. Ця обставина свідчить про те, що право власності позивача на цей об'єкт нерухомого майна не тільки порушується відповідачем, але й не визнається нотаріусом. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права належить скасувати рішення від 14 травня 2007 року про державну реєстрацію за відповідачем права власності на домоволодіння по [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на цей об'єкт нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №61 від 26 грудня 2017 року (а.с.1). Пред'явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved