Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

в травні 2014 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив вилучити з незаконного володіння [PERSON] та передати ТОВ «Мінеральні води України» холодильне обладнання, а саме: холодильник «Жигулі», з.н. 13400014732.091, відновною вартістю 4 147 грн. 45 коп., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, просив стягнути з відповідача та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, ТОВ «Мінеральні води України» на підставі договору оренди від 2 березня 2012 року № 02 орендується холодильне обладнання, а саме холодильник «Жигулі», з.н. 13400014732.091, відновною вартістю 4 147 грн. 45 коп. Дане обладнання перебуває в розшуку. 9 листопада 2013 року представником ТОВ «Мінеральні води України» було виявлено, що холодильне обладнання перебуває у [PERSON] та знаходиться на торгівельній точці [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибула. Про місце, день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 2 березня 2012 року між ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» та ТОВ «Мінеральні води України» було укладено договір оренди обладнання і рекламного інвентарю № 2, згідно якого ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» надало ТОВ «Мінеральні води України» в платне строкове користування холодильне обладнання та/або обладнання для роздрібної торгівлі (а.с. 4-5). Згідно акту № 3 прийому-передачі обладнання в оренду від 2 березня 2012 року вбачається, що ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» передав, а позивач прийняв обладнання, яке належить орендодавцю, зокрема, холодильник «Жигулі», з.н. 13400014732.091, відновною вартістю 4 147 грн. 45 коп (а.с. 5-зворот). Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 9 листопада 2013 року вбачається, що 9 листопада 2013 року об 11 год. на ринку по [ADDRESS] було виявлено холодильник ТОВ «Мінеральні води України» інвентарний № 13400014732.091 (а.с. 6). З письмових пояснень [PERSON] від 9 листопада 2013 року вбачається, що остання в середині жовтня 2013 року через оголошення в мережі Інтернет придбала холодильник «Жигулі» бувшого використання за 2000 грн. Документів на зазначений холодильник не має (а.с. 15). 9 листопада 2013 року [PERSON] зобов'язувалася до вирішення питання по суті не реалізовувати та не переміщувати холодильник «Жигулі», який знаходиться на торгівельній точці [ADDRESS] (а.с. 16). 5 березня 2014 року ТОВ «Мінеральні води України» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про повернення майна (а.с. 17). Однак, зазначена вимога відповідачкою залишилася без виконання. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача захисту з боку Держави. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved