Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

В серпні 2018 року заявник звернувся до суду із вказаною вище заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуваючи у шлюбі з [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-НО №321174, видане Дзержинським міським відділом ДРАЦС 06.11.1971 року. Дане свідоцтво про шлюб містить відомості зазначені російською мовою, де її прізвище після укладання шлюбу мовою оригіналу зазначене, як «Семенихина». 04.03.1998 року вона отримала паспорт громадянина України серії ВВ 326146, виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області. У даному документі булла допущена помилка у прізвищі на першій сторінці паспорту, а саме її прізвище зазначене як «Семеніхіна». У 2006 році вона з родиною розпочали процедуру приватизації нерухомого майна, а саме квартири за адресою: Донецька область, м.Торецьк, смт. Кірове, вул.. Юності, буд 11, кв.18. 27.04.2006 року вона з членами родини отримали Свідоцтво про право власності на квартиру за вказаною адресою. Відповідно до цього правовстановлюючого документу квартира [ADDRESS] (колишня назва Кірове) м.Торецька (колишня назва Дзержинськ) належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У даному документі також невірно зазначена інформація відносно її прізвища. Після того, як нею була виявлена помилка у Свідоцтві про право власності та у паспорті серії ВВ 326146 вона звернулась до Торецького міського відділу Головного територіального управління Державної міграційної служби України в донецькій області з метою виправлення помилки. У даному органі їй було видано паспорт громадянина України №002074629 від 13.07.2018 року. Також вона отримала довідку від 18.07.2018 року за № 2332, видану Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, у якій зазначено, що вона [PERSON], [INFO] була документована паспортом громадянина України у вигляді ІD картки 002074629 Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 13.07.2018 року замість паспорта ВВ 236146, виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області у звязку з зміною прізвища з «Семеніхіна» на «Семеніхина». Після цього вона звернулась до Бюро технічної інвентаризації з метою виправлення помилки у Свідоцтві про право власності на квартиру, однак їй в усній формі було відмовлено. У звязку з чим вона змушена звернутись до суду. Рішення суду про встановлення належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності від 27.04.2006 року має для неї юридичне значення та дозволить їй здійснити процедуру продажу належної їй квартири. В судове засідання заявник не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні вимог. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Так, в судовому засіданні встановлено, що 06.11.1971 року заявник по справі уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище з дошлюбного «Ткаченко» на «Семеніхина», що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим (повторно) Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27 червня 2018 року (а.с.13). 04.03.1998 року заявник отримала паспорт громадянина України серії ВВ 326146 виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області в якому її прізвище записано, як «Семеніхіна» (а.с. 9). 27.04.2006 року родині заявника було видано свідоцтво про право власності на квартиру розташовану за адресою: Донецька область, м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), смт. Північне (колишня назва Кірове), [ADDRESS], в якому зазначено, що вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] любові Вікторівні та [PERSON] (а.с. 10). В липні 2018 року заявнику було видано паспорт громадянина України №002074629 від 13.07.2018 року (а.с.6). Також нею була отримана довідка від 18.07.2018 року за № 2332, видана Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, у якій зазначено, що [PERSON], [INFO] була документована паспортом громадянина України у вигляді ІD картки 002074629 Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 13.07.2018 року замість паспорта ВВ 236146, виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області у звязку з зміною прізвища з «Семеніхіна» на «Семеніхина» (а.с.11). З огляду на викладене суд зазначає наступне: Згідно зі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, відповідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже, аналізуючи наведені вище норми, суд доходить висновку про належність заявнику [PERSON], [INFO] свідоцтва про право власності від 27.04.2006 року на квартиру [ADDRESS] (колишня назва Кірове) м.Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької. Відповідно листа\~\~ ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1\~\~\~ст. 256 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному\~конкретному випадку,\~виключним способом\~захисту права\~заявника є\~звернення до\~суду із\~заявою в\~порядку окремого\~провадження про\~встановлення факту,\~що має\~юридичне значення,\~а саме факту належності [PERSON], [INFO] свідоцтва про право власності від 27.04.2006 року на квартиру [ADDRESS] (колишня назва Кірове) м.Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької області, в якому прізвище заявника вказано, як «Семеніхіна». Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved