Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, який 3 лютого 2018 року о 19 годині був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Золотоніської ЦРЛ [PERSON] з ознаками тяжкого психічного розладу. 3 лютого 2018 року о 19 годині був оглянутий лікарем психіатром [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність його госпіталізації. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервно-прогредієнтним типом перебігу з наростаючим параноїчним дефектом особистості, афективно-маячним синдромом, ознаки соціально-побутової дезадаптації в ступені декомпенсації, стан загострення, просила заяву задовольнити. Також вказала, що [PERSON] є недієздатним, має 2 групу інвалідності з 2015 року по квітень 2018 року, перебуває на обліку у лікаря психіатра Золотоніської ЦРЛ з 2012 року, вказала, що на даний час це 13 госпіталізація хворого до психіатричної лікарні. Законний представник зазначив, що [PERSON] внаслідок загострення хвороби проявляє грубе відношення та агресію до оточуючих, зазначив, що після проведеного лікування його стан значно покращується, а тому просив заяву задовольнити. Прокурор заяву про госпіталізацію просив задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, законного представника вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Отже, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 3 лютого 2018 року згідно направлення лікаря - психіатра Золотоніської ЦРЛ з ознаками тяжкого психічного розладу. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме заступника головного лікаря [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервно-прогредієнтним типом перебігу з наростаючим параноїчним дефектом особистості, афективно-маячним синдромом, ознаки соціально-побутової дезадаптації в ступені декомпенсації, стан загострення та вчиняє дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с.2). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має встановлену 2 групу інвалідності з 2015 року по квітень 2018 року, перебуває на обліку у лікаря - психіатра з 2012 року, проходить 13 лікування у психіатричному закладі, є недієздатним, законний представник якого зазначив, що лікування йому допомогає. Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved