Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

В травні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником вищевказаної квартири, в якій, окрім неї самої, зареєстрований також її колишній чоловік, відповідач у даній справі. Проте, з кінця 2015 року він не проживає за вказаною адресою, за якою адресою він проживає на теперішній час їй невідомо, по телефону і за допомогою листування вони не спілкуються. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової' площі на період його не проживання не існує. Відповідач не цікавиться квартирою та її утриманням, участі в оплаті комунальних платежів не приймає. З її боку ніяких дій щодо створення умов неможливості проживання відповідача в цій квартирі не приймалося, в спірну квартиру він не намагався вселятися, так як покинув її за власним бажанням, маючі наміри проживати окремо. Таким чином, можливо дійти висновку, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що дає підстави для визнання його такою особою, яка втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачкою в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в книзі № XXVIII за № 13, що підтверджується реєстраційним посвідченням Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.8). В належній [PERSON] квартирі [ADDRESS], окрім неї самої, з 09.12.2004 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» від 27.04.2017 року (а.с.7) та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 11.05.2017 року за вих. № 1718/2 (а.с.17). Проте, [PERSON] з кінця 2015 року по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами від 12.01.2016 року, від 24.09.2016 року та від 17.03.2017 року, які складені сусідами по місцю реєстрації відповідача - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчені головою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» Швидкою Т.І., і згідно з якими відповідач в спірній квартирі не проживає з кінця 2015 року по теперішній час, де він на теперішній час невідомо та його особисті (власні) речі в квартирі відсутні. Крім того, вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки та відповідача по місцю їхньої реєстрації, і які вказали на ті ж самі обставини, які викладені в складених за їхньою участю актах від 12.01.2016 року, від 24.09.2016 року та від 17.03.2017 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивачка, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі вже більше року, а його реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved