Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2008 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від його заробітку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. 12 вересня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім цього, на утриманні позивача знаходиться також непрацездатна матір [PERSON] та вітчим [PERSON], який має хворобливий стан здоровя та потребує додаткових матеріальних витрат на лікування. Таким чином на утриманні [PERSON] перебуває його дружина [PERSON], дочка [PERSON], у звязку з тим, що соціальна допомога по догляду за дитиною не забезпечує їм належних умов для проживання, а також матір [PERSON] та вітчим [PERSON], так як розмір їхніх пенсії не дозволяють належно харчуватись, оплачувати комунальні послуги та лікуватись. Крім цього, [PERSON] разом з своєю родиною проживає в квартирі №22, що розташована в м. Бориспіль по вул. Френкеля, 2, яка на праві приватної власності належить позивачу та його матері. Звернення позивача щодо передачі Ѕ частини квартири в рахунок подальшої сплати аліментів [PERSON] ігнорує. Під час розгляду справи про стягнення аліментів у 2008 році позивач, як платник аліментів, проживав сам, його матір була працездатною, вітчим також працював та не був тяжко хворим. Тому вказані обставини були відсутніми під час ухвалення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2008 року. За вказаних обставин [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, які стягують з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], визначивши аліменти у розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дочкою повноліття. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав предявлений позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказала на те, що [PERSON] вже звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки. Проте, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2008 року у задоволенні позову було відмовлено. Дійсно, 01 жовтня 2017 року у позивача народилась дочка [PERSON] На переконання відповідача укладення позивачем нового шлюбу та народження дитини не підтверджують того, що сплата аліментів ставить його та його сімю у скрутне матеріальне становище, а також те, що його матеріальний стан змінився наскільки, що він неспроможний сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Крім цього, у разі зменшення розміру аліментів на утримання дочки це може вплинути на можливість надати дитині повноцінний рівень фізичного, інтелектуального та культурного розвитку, що є неприпустимим. [PERSON] у вихованні дочки прямої участі не приймає, не цікавиться її освітою та рівнем інтелектуального розвитку, не розвиває її культурно та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Тоді як дитина виявляє інтерес до навчання, культурних заходів і фізичного розвитку, зокрема відвідує додаткові заняття з англійської мови, математики та заняття з художньої гімнастики. Також дитина відноситься до групи дітей з діагнозом ЧХД (часто хворіюча дитина) з хронічними захворюваннями: атопічний дерматит, хронічний аденотонзиліт, сколіотична постава та перебуває на «Д» обліку, що потребує додаткових витрат на спеціальне дієтичне збалансоване харчування, лікування, консультації лікарів та діагностичні дослідження. Тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2008 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини його заробітку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 16 січня 2008 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (а.с.8). 12 вересня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.11) та копією свідоцтва про народження (а.с.12). У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином судом встановлено, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на корить [PERSON] на утримання спільної дочки, у позивача змінився сімейний стан. Вказане полягає в тому, що на даний час на утриманні позивача перебуває дружина [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та малолітня дочка [PERSON] Разом з цим судом критично оцінюються твердження позивача стосовно того, що на його утриманні знаходиться також непрацездатна матір [PERSON] та вітчим [PERSON], який має хворобливий стан здоровя та потребує додаткових витрат на лікування. Встановлено, що [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком (а.с.19). В свою чергу, [PERSON] є вітчимом позивача, згідно копії свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). У 2017 році [PERSON] був встановлений діагноз церебральний атеросклероз, стан після перенесення ОНМК в басейнах обох СМА, правої мозочкової артерії. З копій виписних епікрізів з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що в період з 16 по 30 січня 2017 року, 20 травня по 10 червня 2017 року, 23 червня по 07 липня 2017 року та з 10 січня по 23 січня 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Бориспільській ЦРЛ (а.с.22-25). За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що матір та\~вітчим позивача\~не мають\~власних доходів\~та перебувають\~на його\~утриманні,\~а також,\~що саме\~позивач надає матеріальну допомогу на утримання матері та вітчима, зокрема на придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг, придбання ліків. З довідок про доходи №90 від 16 вересня 2018 року та №88 від 07 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] працює на посаді диспетчера УПР РСП «Київцентраеро» Украероруху. Загальна сума його доходу за період з липня 2017 року по січень 2018 року становила 174346 гривень 91 копійки, за період липень грудень 2018 року 228032 гривень 48 копійок (а.с.14,104). Проаналізувавши розмір заробітної плати [PERSON], зокрема у грудні 2018 року 55481 гривень 57 копійок, листопаді 2018 року 50019 гривні 45 копійок та у жовтні 2018 року 58463 гривень 31 копійок, а також суму податків та зборів, які підлягають вирахуванню з його заробітної плати, та стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі ј частки від його заробітку щомісячно, грошові кошти, що залишаються на забезпечення власної життєдіяльності відповідача становлять суму відповідно у грудні 2018 року 33581 гривень 79 копійок, листопаді 2018 року 30199 гривень 24 копійок, жовтні 2018 року 35297 гривень 22 копійки. Тоді як виплата аліментів у зазначені місяці становила, відповідно 11080 гривень 88 копійок, 10066 гривень 42 копійок та 11765 гривень 74 копійок. Вказаний розмір аліментів становить величину, що більш ніж в пять разів перевищує розмір прожиткового мінімуму на утримання дитини віком від 6 до 18 років, визначений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», що становить з 01 січня 2019 року 2027 гривень. Таким чином, грошові кошти, які залишаються у розпорядженні відповідача, є достатніми для забезпечення власних умов проживання та життєдіяльності своєї сімї. Проте, є непропорційними по відношенню до розміру аліментів на утримання дитини. У відповідності до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що зменшення розміру аліментів не повинно впливати на можливість надання дитині повноцінного рівня фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Разом з цим, на переконання суду зменшення розміру аліментів з ј частки заробітку (доходу) позивача до 1/5 частки його доходу не призведе до погіршення умов матеріального забезпечення [PERSON] Аналізуючи доводи відповідача стосовно потреби дитини в додаткових витратах, повязаних з відвідуванням додаткових занять з англійської мови, математики та занять з художньої гімнастики. Зокрема, згідно копій квитанцій приєднаних до матеріалів цивільної справи (а.с.59-66) вбачається, що [PERSON] витрачає щомісячно 500 гривень на курси англійської мови для дочки. Крім цього, згідно відомостей з медичної карти амбулаторної хворої (а.с.49-57) вбачається, що [PERSON] відноситься до групи дітей з діагнозом ЧХД (часто хворіюча дитина) з хронічними захворюваннями: атопічний дерматит, хронічний аденотонзиліт, сколіотична постава та перебуває на «Д» обліку, що також потребує додаткових витрат на спеціальне дієтичне збалансоване харчування, лікування, додаткові консультації лікарів та діагностичні дослідження, спеціальні гігієнічні засоби для догляду за шкірою, спеціальне ортопедичне взуття, ортопедичні устілки, заняття ЛФК, профілактику даних захворювань. Проте, судом критично оцінюються вказані доводи відповідача в якості підстави щодо недопустимості зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Оскільки, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що розмір аліментів, які [PERSON] сплачує на утримання їхньої спільної дитини, є недостатнім для забезпечення дочки належним лікуванням, а також для забезпечення необхідного рівня фізичного та духовного розвитку дитини. Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що у разі необхідності [PERSON] не позбавлена можливості предявити до [PERSON] позов про стягнення додаткових витрат, повязаних з лікуванням дочки або розвитком її здібностей. В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову, [PERSON] також зазначила, що вона та позивач перебувають в однакових соціальних умовах, зокрема на її утриманні перебуває малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.44), та її непрацездатна матір [PERSON] (а.с.45). Проте, з огляду на положення ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів врахуванню підлягають, серед іншого, обставини наявності інших дітей, непрацездатних батьків у платника аліментів, а не одержувача. З огляду на це, судом дані доводи відповідача до уваги не приймаються. При цьому, суд враховує, що згідно положенням ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на це, враховуючи принцип справедливості та розумності, суд вважає співмірним стягнення аліментів на утриманням неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/5 частини доходу (заробітку) позивача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №5\~від 15\~травня 2006\~року,\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У звязку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON], починаючи з дня набранням рішенням законної сили. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. Предявлений ним позов задоволений. Разом з цим, [PERSON] просив суд у разі задоволення його позову не стягувати з [PERSON] судові витрати на його користь. Тому судом не здійснюється розподіл судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved