Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що 09.07.2006 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .Понад чотири роки між сторонами припинені шлюбні відносини, у зв`язку із чим позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу. Усі ці роки позивач із відповідачем не бачиться, відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Діти проживають із позивачем, яка самостійно займається їх вихованням, піклується про їх духовний та фізичний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Останні чотири роки відповідач не спілкується із дітьми, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться ними, не відвідує їх, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, що в свою чергу, шкодить інтересам дітей на нормальну сім`ю. Відповідач не забезпечує дітям належного харчування, належного медичного догляду, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що робить свідомо без поважних причин. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] . 12.03.2019 судом постановлено ухвалу про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справ, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Ухвалою суду\~від 10.04.2019\~залучено до\~участі у\~справі в\~якостітретьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, який зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору. На виконання вимог вищевказаного судового рішення Службою у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації на адресу суду направлено висновок щодо розв`язання спору, який одержано судом 12.06.2019. 15.08.2019 відповідачем на адресу суду, з порушенням строку встановленого судом ухвалою суду від 12.03.2019, направлено відзив (отримано судом 16.08.2019). Враховуючи поважність причин ненадання відзиву у строк встановлений судом, а також те, що дана справа стосується інтересів малолітніх дітей, а тому судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб, тому суд прийшов до висновку про прийняття до розгляду відзиву. У своєму відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач перебуває у державі Ізраїль, рішення про поїздку на роботу куди, було прийнято за спільною згодою подружжя. До недавнього часу сторони підтримували подружні стосунки в межах можливого. Позивач разом із дітьми регулярно, двічі на рік, приїздила в Ізраїль, де вони разом робили покупки і передавались гроші для сім`ї. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач виносить особистий інтерес вище інтересів дітей, не аргументуючи крайньої необхідності в позбавленні відповідача батьківських прав щодо дітей. Саме позивач ініціювала необхідність продовження роботи відповідача за кордоном, аргументуючи потребою в коштах, які необхідні аби профінансувати усі можливі гуртки, спортивні секції та все необхідне для розвитку та достатнього рівня життя дітей. Зазначені позивачем обставини про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків із зазначеними підставами для позбавлення його батьківських прав відносно дітей, представник відповідача вважає помилковими та необґрунтованими. Тому, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 25.09.2019 в засідання викликано свідків, вирішено вислухати думку дітей, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації підтримав висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 10.03.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 09.07.2006, актовий запис № 1358. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 7) Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.11.2006 виконкомом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 31. (а.с. 8) Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.11.2011 виконкомом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 25. (а.с. 8) Згідно із довідкою № 906, виданою ЖЕК «Агрономічне» 25.02.2019, сім`я [PERSON] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , складається з сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації № 05-01-02/28, наданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 31 ВМР» 28.03.2019, [PERSON] відвідувала заклад з 2014 року по 2018 рік, за час чого зарекомендувала себе дисциплінованою, неконфліктною, охайною дівчинкою. Зокрема вказано, що батько [PERSON] за весь період перебування дитини у дошкільному навчальному закладі не з`являвся взагалі, не цікавився життям дитини, а всю відповідальність за виховання дитини несла мати. (а.с. 29) Відповідно до довідок № 04-02/89 та № 04-02/90 від 22.03.2019 діти навчаються у КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 ВМР». (а.с. 27-28) Згідно інформації № 04-02/87 та № 04-02/88, наданої 22.03.2019 КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 ВМР», батько дітей [PERSON] не цікавиться їх справами в школі, не приймає участі у їх вихованні, не відвідує батьківські збори і заходи, де беруть участь його діти, з вчителями з приводу поведінки і навчання дітей не спілкується. (а.с. 30-31) Відповідно до інформації, наданої 23.03.2019 ГО «СОК «Темп»», [PERSON] займається футболом з 2012 року; дитина охайна, доглянута, неконфліктна, має здібності по футболу; проживає разом з мамою, яка займається його вихованням, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини; батько дитини його вихованням не займається, на тренуваннях, змаганнях, батьківських зборах останні 6 років жодного разу не був. (а.с. 32) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, погодженого сільським головою с. Агрономічне [PERSON] 27.03.2019, [PERSON] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , із сином [PERSON] , [INFO] , та донькою - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за даною адресою не зареєстрований і не проживає з березня 2015 року, 20.02.2015 виїхав за кордон і до сім`ї не повертався. (а.с. 33) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2019 по справі № 127/5434/19, яке набрало законної сили 24.09.2019, шлюб [PERSON] із [PERSON] було розірвано, як вбачається з офіційного веб-порталу судової влади України. Також із вищевказаного веб-порталу вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2019 по справі № 127/5441/19, яке набрало законної сили 15.06.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі по 2\~000, 00 гривень, щомісячно на кожну дитину, з 22.02.2019 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 127/5441/19 не потребують\~доказування при\~розгляді даної\~справи,\~оскільки у\~ній беруть\~участь ті\~самі особи\~щодо яких\~встановлено ці\~обставини. \~ \~ \~ \~Вищевказаним судовим рішенням було встановлено, зокрема, що [PERSON] неодноразово надсилав грошові кошти [PERSON] з-за кордону, а саме 25.09.2018 у розмірі 2\~500, 00 доларів США, 16.11.2018 500, 00 доларів США, 12.12.2018 1\~000, 00 доларів США, що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, з заяв на отримання грошових переказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи, вбачається, що 25.10.2018 відповідачем здійснено переказ на ім`я [PERSON] 2\~500, 00 доларів США, 19.11.2018 500, 00 доларів США та 12.12.2018 1\~000, 00 доларів США. (а.с. 102-104) Твердження позивача про те, що вищевказані грошові кошти були переказані їй відповідачем не на потреби сім`ї не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів про наявність домовленостей між сторонами щодо використання цих коштів не на потреби сім`ї, суду не надано. Згідно з\~висновком Вінницької\~районної державної\~адміністрації Вінницької\~області №\~01-51/1255\~від 10.06.2019\~визнано недоцільним\~позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 68) В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка повідомила, що знає позивачку та її дітей з 2010 року, є її сусідкою, діти позивачки товаришують із її дітьми. Свідок зазначила, що з дітьми бачить завжди [PERSON] , яку вважає зразковою мамою. Діти завжди охайні та доглянуті. З відповідачем свідок не знайома, близько чотирьох років його не бачила. Від дітей свідок чула, що їх батько працює за кордоном. Також від дітей їй відомо, що відповідач не хотів надавати дозвіл [PERSON] на виїзд за кордон для участі у змаганнях. Зі слів позивачки свідку відомо, що відповідач казав [PERSON] , що забере її від матері, писав [PERSON] погрози по телефону, а також не надавав дозвіл на виїзд дітей до Італії до бабусі. Свідок зазначила, що їй відомо зі слів позивачки, що та не працює і утримувати дітей їй допомагає її матір. Свідком передачі грошових коштів [PERSON] від її матері вона не була. Однак, зі слів дітей їй відомо, що бабуся матір позивачки купує для дітей речі. Свідок зазначила, що їй не відомо чи допомагає відповідач позивачу утримувати дітей, чи дарує їм подарунки, чи купує якісь речі. Однак вказала, що зі слів дитини [PERSON] , їй відомо, що відповідач в жовтні 2018 року вітав її з днем народження. Також свідок зазначила, що їй невідомо чи приділяв увагу дітям відповідач як батько до свого від`їзду за кордон. Однак, до розлучення із позивачкою відповідач спілкувався із своїми дітьми. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка повідомила, що є сімейним лікарем [PERSON] та дітей, яких знає близько чотирьох років. Свідок зазначила, що відповідача не знає і ніколи не бачила. Їй відомо, що діти проживають із мамою позивачем. Також свідок повідомила, що діти є здоровими, хронічних хвороб не мають і хворіють як усі звичайні діти. Свідок зазначила, що їй відомо, що відповідач перебуває за кордоном. Повідомила суду, що їй не відомо чи спілкується батько із дітьми. Свідок зазначила, що їй відомо зі слів [PERSON] , що відповідач надсилає їй кошти на утримання дітей, але як часто і в якому розмірі - не відомо. Ухвалою суду від 28.10.2019 було продовжено судовий розгляд справи за відсутності свідка [PERSON] , враховуючи при цьому думку учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Судом звернуто особливу увагу на ті показання свідків, які зазначали, що володіють інформацією з чужих слів, оскільки така інформація може бути перекручена тією особою, яка її передавала або неправильно сприйнята свідком. Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Водночас, судом прийнято до уваги ту інформацію, якою свідки володіють особисто, а не з чужих слів. Представником відповідача суду надано письмові пояснення (декларації) від 25.03.2019 [PERSON] та [PERSON] по даній справі, посвідчені нотаріусом в Державі Ізраїль, зареєстровані в реєстрі за № 443-І/19 та № 442/І/19. (а.с. 100-101, 111-112) Однак вищевказані письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] не можуть бути використані судом як показання свідків. Водночас, оскільки в поясненнях міститься інформація щодо даної справи, яка стосується інтересів неповнолітніх осіб і має значення для її вирішення, а допитати даних осіб є неможливим, тому що вони проживають за кордоном, тому дані письмові пояснення приймаються судом лише як письмові докази, згідно ст. 95 ЦПК України. [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони працюють разом із [PERSON] із червня місяця 2016 року. Зазначили, що 30.12.2018 [PERSON] приїздила в державу Ізраїль на новорічні свята та проживала разом із ними до 13.01.2019 за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повідомив, що 12.01.2019, за день до повернення [PERSON] в Україну, [PERSON] передавав своїй дружині [PERSON] гроші і просив у нього розміняти мілкі гроші на 100 доларові купюри США. [PERSON] зазначив, що в січні 2019 року він разом із [PERSON] та його дружиною [PERSON] декілька разів відвідували магазини, а також великий розважальний торговельний центр «Дізінгоф Центр». Подружжя придбало багато речей для своїх дітей, при цьому розраховувався за покупки [PERSON] . Також, [PERSON] зазначив, що за день до повернення [PERSON] в Україну, до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити йому 2\~000, 00 доларів США, тому що він збирає гроші для передачі своїй дружині, а банк був зачинений (був шабат). [PERSON] зазначив, що [PERSON] перераховував пачку грошей та разом із його грошима передавав їх своїй дружині [PERSON] . Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1 ст.\~164\~СК України,\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до\~ч.\~1-\~ч.\~4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вищезазначене, а також те, що діти у віці дванадцяти та восьми років можуть висловити свою думку та сформулювати певні погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дітей. В судовому засіданні [PERSON] [PERSON] зазначив, що навчається в школі у восьмому класі, останній раз батька бачив рік чи два тому, коли їздив до нього із мамою в Ізраїль. Дитина повідомила, що батько надсилає подарунки, однак він не бажає спілкуватися і зустрічатися із батьком. Малолітня [PERSON] зазначила, що навчається в школі у другому класі, їй відомо, що батько працює за кордоном, куди вони разом їздили із мамою та братом. Дитина повідомила, що сумує за батьком, спілкується із ним рідко, оскільки мама змінила їй номер телефону, який батько не знає. Останній раз з батьком спілкувалась по телефону через свою тітку. Також зазначила, що батько дарує їй подарунки. Дитина повідомила, що любить маму і папу, хоче щоб папа жив із ними. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 ч. 3 ст.\~83\~ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши в судовому засіданні позивача, її представника, представника відповідача, представника Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, покази свідків, думку дітей, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, судом в ході розгляду справи встановлено, що батьками малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 12.07.2017, яке набрало законної сили 24.09.2019. Дітьми опікується мама позивач, з якою вони проживають; батько дітей перебуває на заробітках за кордоном - в Ізраїлі з 2015 року, однак дітьми цікавиться, утримує їх, прагне спілкування з ними. Судом в ході розгляду справи було досліджено фотознімки, надані представником відповідача разом із відзивом, однак щодо їх змісту і часу виготовлення у сторін виникли суперечності. Крім того, судом враховано заперечення позивача щодо прийняття даних фотознімків як доказів по справі, оскільки з її слів вона має сумніви щодо достовірності даних знімків. Тому, суд не бере дані фотознімки до уваги, як докази по справі. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору. Недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав встановлена висновком Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області № 01-51/1255 від 10.06.2019. Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВРДА має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Тому суд, оцінивши вищевказаний висновок органу опіки та піклування, вважає, що він є необґрунтованим, оскільки не містить інформації щодо відомостей і документів, на підставі яких, яким чином одержаних і у результаті чого, зроблено такий висновок. Однак, суд погоджується з недоцільністю позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей, оскільки він не суперечить інтересам дітей, хоча є й недостатньо обґрунтованим. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про\~ права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58 Рішення ЄСПЛ від 07.12.2006). Небажання [PERSON] [PERSON] спілкуватися із батьком, що призводить до зменшення чи повного припинення їх спілкування, саме по собі не свідчить про ухилення батьком від виконання батьківських обов`язків, оскільки ці обставини зумовлені не його волею. Малолітня ж [PERSON] навпаки, бажає спілкуватися батьком, однак перепони у її спілкуванні з батьком чинить мати. Судом враховано, що у відповідності до ч. 3 ст. 171 СК України, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Батьківські права основані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною та батьком, в даному випадку, конфлікту чи погіршення їхніх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Твердження позивача про те, що відповідач останні чотири роки не бачився із нею та дітьми, а також не спілкується із ними, були спростовані в ході розгляду справи, зокрема поясненнями самої позивачки. Те, що батько рідко бачиться із дітьми не є ухиленням від виконання батьківських обов`язків, зважаючи при цьому на те, що відповідач проживає і працює за кордоном. Посилання позивача на те, що відповідач не займається вихованням дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток і не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей є безпідставним та необґрунтованим. Судом враховано, що відповідач через постійну роботу за кордоном дійсно не приділяє належної уваги дітям, однак це не свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення, в даному випадку, батька до дітей, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися із сином і дочкою\~та брати участь в їх вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи вихованням і розвитком дітей займається матір, не свідчить про те, що батько дітей не бажає брати участі в їх вихованні, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Судом не встановлено, що батько дітей є неблагонадійним, а спілкування із ним суперечить інтересам дітей. Невідвідування відповідачем закладів, де навчаються діти, у повній мірі не може свідчити про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.\~ Судом не встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя. Судом звернуто увагу на те, що виконання обов`язку щодо утримання дітей батьком тісно пов`язане із реалізацією права і водночас виконання обов`язку батьком щодо виховання дітей, що є важливою умовою забезпечення належних умов для повноцінного розвитку дітей, зокрема й щодо їх фізичного та духовного розвитку. Доказами, що містяться в матеріалах справи, спростовуються твердження позивача про те, що відповідач не надає коштів на утримання дітей. При цьому судом прийнято до уваги, що позивач останні два роки не працює, як вона сама повідомила суду, а доказів наявності заборгованості по сплаті аліментів суду не надано. Хоча сам по собі факт заборгованості по аліментах не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Також не надано доказів того, що за час перебування сторін у шлюбі, який було розірвано нещодавно, відповідач не утримував свою сім`ю. Однак, судом прийнято до уваги, що матеріальне забезпечення сім`ї, а в даному випадку дітей, пов`язується із забезпеченням нормальних умов для життя дітей, належного харчування, лікування дітей, а також їх розвитку, задоволення основних соціальних і культурних потреб. Тому за даних обставин, твердження позивача про те, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей тощо - є безпідставними. Судом прийнято до уваги посилання позивача на те, що її метою позбавлення батьківських прав відповідача є спонукання останнього проявити себе як батько по відношенню до їх дітей, після чого вона не буде заперечувати у їх спілкуванні. Однак, суд вважає, що стосунки між позивачем та відповідачем не повинні впливати на інтереси дітей. Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації відсутні виключні обставини, за яких [PERSON] можна позбавити батьківських прав. В даному випадку позбавлення відповідача батьківських прав суперечило б ст.ст. 8 та 9 Конвенції про права дитини. В даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Отже, зазначені вище обставини переконують суд у відсутності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін по справі на те, що обоє батьків зобов`язані приймати участь в утриманні та вихованні дітей і не поглиблювати конфліктну ситуацію між собою, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявляти справжню турботу, реалізовувати свої права шляхом домовленостей, забезпечуючи належні умови для розвитку своїх дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією від 21.02.2019. (а.с. 1) Враховуючи відмову в задоволенні позову в повному обсязі та положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed