Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, що 29.04.2002 р. за договором купівлі-продажу він придбав квартиру № [ADDRESS]. Згідно Рішення суду від 18.07.2013 р. вищевказаний договір визнано дійсним. На теперішній час позивач має намір відчужити квартиру, однак не має можливості реалізувати своє право власності належним чином, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на квартиру - втрачений. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним про власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до заяви, позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 29.04.2002 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за № 5343 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], з одного боку як покупцем, та [PERSON], з іншого боку. 18.07.2013 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору ухвалено рішення, відповідно до якого позов задоволено. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він має намір відчужити свою квартиру, однак позбавлений такої можливості, оскільки оригінал Договору купівлі-продажу втрачений, через що нотаріус не може належним чином провести оформлення угоди. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 5 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно наданих суду документів, вбачається, що позивач, у зв'язку з втратою оригіналу договору купівлі-продажу не може розпорядитися своєю власністю, а саме квартирою № 119 в будинку № 40 по вулиці Херсонське шосе в м. Миколаєві, що належить йому на праві власності, що порушує права та охоронювані діючим законодавством України інтереси позивача. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем оригінал правовстановлюючого документа на майно втрачено, в позасудовому порядку відновити права позивача неможливо, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved