Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

В січні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (Позивач, Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2006р. Відповідач 09.02.2006р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав та встановив кредитний ліміт на картці Відповідача у розмірі, передбаченому Договором, проте, Відповідач порушує умови кредитного договору, щодо вчасного погашення кредитної заборгованості, відсотків за користування кредитним коштами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 30 листопада 2014 року має заборгованість у сумі 53 690,22 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 13 442,21 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 38 748,01 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 500,00 грн. Позивач зазначив, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2012р. з Відповідача - [PERSON] на користь Позивача було стягнуто 26 237,96 грн., а тому різниця між вказаними сумами заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Банку становить 27 452,26 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., - штраф (процентова складова) - 1 372,61 грн., які Позивач просить стягнути. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 31). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 09.02.2006 року Відповідачем заповнена Заява, згідно якої Відповідач виявив бажання оформити кредитну картку, тип карти: «Універсальна Gold» зі встановленим кредитним лімітом в сумі 21 600,00 грн. з базовою процентною ставкою за кредитом 3,0% на місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с.10). Разом з тим, своїм підписом на заяві від 09.02.2006р. Відповідач погодився з тим, що зазначена заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між Відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг. Згідно п.п.3.2., 3.3. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-15), Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відповідно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник, зокрема, зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Позивач виконав свої зобов'язання за договором та, з урахуванням положень п.п.3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, надав Відповідачу кредит шляхом встановлення відповідного кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, що передбачені договором. Однак, Відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з порушенням Відповідачем зобов'язання за Договором, станом на 30 листопада 2014 року сума його простроченої заборгованості перед Позивачем згідно розрахунку Позивача становить 53 690,22 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 13 442,21 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 38 748,01 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 500,00 грн. (а.с.7-9). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2012 року, у справі № 2-10373/2011 (провадження № 2/2610/1990/2012) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість у розмірі 26 237,96 грн. (а.с.5-6). З мотивувальної частини рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2012р. вбачається, що станом на 30.04.2001р. заборгованість Відповідача за кредитним договором № б/н від 09.02.2006р. становила 26 237,94 грн., що складалась з: - 13 442,21 грн. - заборгованості за кредитом; - 10 070,11 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1 000,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, а також штрафні санкції відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 225,62 грн. - штраф (процентова складова). Разом з тим, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2012р. була допущена описка в мотивувальній частині рішення, оскільки з наданих Позивачем доказів, зокрема, розрахунку заборгованості за Кредитним договором вбачається, що заборгованість Відповідача за кредитним договором № б/н від 09.02.2006р. складала 26 237,94 грн. станом на 30.04.2011р., а не станом на 30.04.2001р., оскільки у вказаний час - Кредитний договір ще не був укладений між сторонами. Так, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням суми та складових частин заборгованості, яка була стягнута з Відповідача на користь Позивача рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2012р., позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28 677,90 грн. (заборгованість станом на 30.11.2014р. 38 748,01 грн. за мінусом заборгованості станом на 30.04.2011р. 10 070,11 грн.), підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] суми простроченої комісії в розмірі 1 500,00 грн., а також штрафів відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.5.5.1. Правил користування платіжною картою (а.с.15-16) за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та Овердрафтом) Держатель оплачує проценти по завищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте, Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження розміру заборгованості Відповідача зі сплати комісії за користування кредитом в сумі 1 500,00 грн. Окрім того, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення Клієнтом строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, які передбачені договором, більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний оплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн.+5% від суми позову. Разом з тим, вказаним пунктом Умов та правил надання банківських послуг не зазначено, що вказані штрафи можуть застосовуватись неодноразово, тобто більше одного разу, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань по строкам платежу по будь-якому з грошових зобов'язань. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2012р. з [PERSON] на користь Банку була стягнута заборгованість в загальному розмірі 26 237,96 грн., в тому числі і штрафні санкції відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 1 225,62 грн. - штраф (процентова складова). Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, в силу ч. 1 ст. 11, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Позивача заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.05.2011р. по 30.11.2014р. в розмірі 28 677,90 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 286,78 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. 61 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: partial