Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовної заяви зазначила, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, також зазначила, що з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видано виконавчий напис, перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилась поза межами строку позовної давності, а тому заборгованість не була безспірною. Також зазначила, що в матеріалах відсутні дані про те, що боржник повідомлений належним чином за 30 діб про намір вчинити виконавчий напис, а тому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. №11064 від 16.11.2017 щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою від 12.05.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» відзив на позовну заяву не подав. Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. пояснень не подав. Третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)пояснень не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №11064 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 08.08.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 26.04.2017, грошових коштів у сумі 11 687 грн. 05 коп., у урахуванням: -заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2472 грн. 39 коп.; -заборгованості за відсотками у розмірі 3331 грн. 50 коп.; -заборгованості з пені у розмірі 4850 грн. 44 коп.; -заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; -заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 532 грн. 72 коп.; стягнення здійснювалось за період з 08 серпня 2011 року по 26 квітня 2017 року. /а.с.43/ Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 02.02.2018 року відкрито провадження №55636708 з примусового виконання виконавчого напису №11064 від 16.11.2017./а.с.19/ Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Дослідженими в справі доказами встановлено, що при вчинення виконавчого напису №11064 від 16.11.2017 року, в матеріалах поданих ПАТ КБ «Приватбанк» був відсутній оригінал кредитного договору, а лише завірена банком копія, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору про повний та достовірний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ПАТ КБ «Приватбанк» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), адже розрахунки заборгованості не є первинними документами. Згідно підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Дослідженими в справі доказами встановлено, що претензія про наявність боргу була надіслана відповідачем АТ КБ «Приватбанк» на адресу позивача [PERSON] /а.с.51/, але в матеріалах справи відсутні дані про сплив 30 днів з моменту відправки до моменту винесення виконавчого напису нотаріусом. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved