Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

В січні 2016 року Дніпропетровська місцева прокуратура № 3 звернулася до суду в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу «Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 16 Дніпропетровської обласної ради» та Комунального закладу «Дніпропетровської центральної районної лікарні Дніпропетровської обласної ради» з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що вироком Дніпропетровського районного суду від 07 вересня 2015 у справі №175/1780/15-к щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що вказаними особами спричинено умисні тілесні ушкодження потерпілому [PERSON], та визнано винними: [PERSON] - у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України; [PERSON] - у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України; [PERSON] - у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.11.2015 вирок Дніпропетровського районного суду від 07.09.2015 у справі №175/1780/15-к змінено в частині призначеного покарання. У звязку із завданими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у комунальних закладах «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16 Дніпропетровської обласної ради» та «Дніпропетровська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради». Внаслідок завданих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16 Дніпропетровської обласної ради» з 03.01.2015 року по 19.01.2015 року (16 ліжкоднів), вартість 1 ліжкодня складає 44,81 грн., вартість лікування за весь період 716,96 грн., яка не відшкодована. Окрім цього, [PERSON] перебував на лікуванні у 1-му терапевтичному відділенні КЗ «Дніпропетровська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради» лікарні у період з 20.01.2015 року по 30.01.2015 року (10 ліжкожнів), вартість 1 ліжкодня становить 312,26 грн., вартість лікування за весь період 3122,60 грн. Засудженими [PERSON], [PERSON], [PERSON] не відшкодовано лікувальним закладам витрати на лікування потерпілого [PERSON], зазначене є підставою для стягнення вказаних сум у судовому порядку. В судовому засіданні прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 за довіреністю [PERSON] позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не зявився, надав суду лист про розгляд справи за відсутністю їх представника, вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.60). Представник Комунального закладу «Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 16 Дніпропетровської обласної ради» у судове засідання не зявився, надав суду лист від імені лікарні про розгляд справи за відсутністю їх представника, вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.81). Представник Комунального закладу «Дніпропетровської центральної районної лікарні Дніпропетровської обласної ради» за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції , позовні вимоги не визнала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3рп/99 прокурори та їх заступники мають право звертатися до суду з позовними заявами в інтересах держави. Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному окремому випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду від 07 вересня 2015 року у справі №175/1780/15-к визнано винними [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 років (а.с.9-17). В результаті злочинних дій обвинуваченої [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої половини грудної клітини з переломами 5-6-7-8-9-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії з явищами лівостороннього гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи мяких тканин, синців та саден лівої половини грудної клітини, з розвитком у посттравматичному періоді лівосторонньої нижньо-дольової пневмонії та ексудативного плевриту, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. В результаті злочинних дій обвинуваченого [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої половини грудної клітини з переломами 8-9-го ребер по середньо-пахвовій лінії з синцями на грудній клітині та у поперековій області, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоровя строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). В результаті спільних злочинних дій обвинуваченої [PERSON] і обвинуваченого [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, численних синців та саден на голові та обличчі, гематоми лівої вушної раковини, гострого лівостороннього сальпінгоотиту, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоровя тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року вирок Дніпропетровського районного суду від 07 вересня 2015 року у справі №175/1780/15-к змінено в частині призначеного покарання (а.с.18-26). У звязку із завданими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у комунальних закладах «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16 Дніпропетровської обласної ради» та «Дніпропетровська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради». Згідно з листом Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16 Дніпропетровської обласної ради» № 517 від 10.11.2015 року, внаслідок завданих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні лікарні 16 ліжкоднів в період з 03.01.2015 року по 19.01.2015 року, вартість 1 ліжкодня складає 44,81 грн., вартість лікування за весь період 716,96 грн., яка не відшкодована (а.с.32). Згідно з листом Комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради» № 865 від 05.11.2015 року, [PERSON] перебував на лікуванні у 1 терапевтичному відділенні лікарні 10 ліжкожнів у період з 20.01.2015 року по 30.01.2015 року, вартість 1 ліжкодня становить 312,26 грн., вартість лікування за весь період 3122,60 грн., яка не відшкодована (а.с.33). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи те, що засудженими [PERSON], [PERSON], [PERSON] не відшкодовано лікувальним закладам витрати на лікування потерпілого [PERSON], зазначене є підставою для стягнення вказаних сум у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., тобто з кожного по 183,74 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved