Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі, що на її думку має становити 10000 гривень на місяць, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Посилалася на те, що з липня 2004 року по листопад 2007 року перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого 24.12.2004 р. народила дочку, що після розірвання шлюбу залишилася з матірю. Відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обовязків, у звязку з чим тягар по утриманню дитини несе позивачка. Відповідач працює за контрактом на іноземних судах і отримує в іноземній валюті дохід, розмір якого достеменно невідомий, але позивачка вважає, що визначена нею сума відповідає 1/4 частині його заробітку. Відповідач інших дітей та утриманців не має, стан його здоровя нормальний, тоді як дитина має проблеми зі здоров'ям, часто хворіла ЛОР захворюваннями, перенесла операцію, що потребує значних додаткових витрат на її лікування. Відповідач позов визнав частково. Неодноразово змінюючи свою позиції, з рештою погодився платити аліменти в межах 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За нормами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 24.07.2004р. по 29.11.2007р. знаходилися в шлюбі (а.с.11,12), в якому 11.12.2004р. народили дочку [PERSON] (а.с.10), яка після розірвання шлюбу залишилася на утриманні позивачки (а.с.13), середній заробіток якої становить 4375,47 грн. (а.с.14). Дитина регулярно відвідує сеанси психологічного консультування, перебуває на диспансерному обліку в окуліста з приводу міопії середнього ступеня обох очей. У педіатра дівчинка в даний час на обліку не перебуває, до 2012 року знаходилася на обліку в групі «часті простудні захворювання». На першому році життя спостерігалася у невролога з наслідками гіпоксичного враження центральної нервової системи, з 2007 року по 2013 рік отримувала лікування у ЛОР-лікаря (а.с.15-31). Відповідач інших дітей, непрацездатної дружини, батьків не має, на стан здоровя не скаржиться. Здобув вищу освіту за спеціальністю «Електричні системи і комплекси транспортних засобів», з 2010 року регулярно виїздить на кілька місяців за кордон для роботи на іноземних суднах (а.с.75). Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю сторін, які не заперечували цього в судовому засіданні, розмір узгодженої ними суми, яку відповідач мав намір виплачувати позивачці станом на січень 2015 року складав $230 (а.с.55), що за курсом НБУ на день ухвалення рішення рівняється (230 х 22,623) 5203,29 грн. В судовому засіданні відповідач спочатку погоджувався на суму в $200, потім заявив, що згоден виплачувати аліменти в розмірі середньомісячної заробітної плати позивачки. Все це свідчить про наявність у відповідача статків, що дозволяють йому надавати позивачці допомогу з утримання дитини, яку суд, виходячи, окрім іншого, з міркувань розумності, зваженості й справедливості, визначає в розмірі 5000 грн. При цьому суд зазначає, що відповідач всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав жодних доказів на спростування обґрунтованих доводів позивачки з приводу характеру, змісту, виду трудової зайнятості відповідача та оплати його праці. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: partial