Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, вказуючи на те, що з 2000 року мешкала разом з відповідачем в цивільному шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримку позову, просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] та свідоцтва про народження [NUMBER] відповідач [PERSON] є батьком сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю - [PERSON].(а.с.2,4) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує, інших утриманців у відповідача не має, матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти, а також вад здоров'я, які заважають сплачувати аліменти теж не має, тому суд вважає, що він може і повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання спільних дітей. Враховуючи наведені обставини, вимоги законодавства, а також приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд, прийшовши до висновки про задоволення позовних вимог, вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати у розмірі 243,60 гривень.. На підставі викладеного,

Outcome: approved