Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - Малько О.П. звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою до відповідачів в якій просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; 2) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник служби у справах дітей також просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що мати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 27.11.2018 року, актовий запис №17500. Малолітні діти на теперішній час проживають за адресою: [ADDRESS] . Батьком неповнолітньої [PERSON] , записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції 06.10.2004 року. Батьком малолітньої [PERSON] , записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 27.03.2009 року. За життя матері дітей, [PERSON] , остання перебувала з відповідачами в зареєстрованому шлюбі. Шлюб з відповідачем [PERSON] розірвано 09.12.2008 року, після чого [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 23.01.2009 року, який також розірвано. Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей з березня 2019 року після звернення [PERSON] , яка є їх рідною бабусею, яка повідомила, що її донька, [PERSON] померла, а онучки проживають разом з нею, оскільки їхні батьки самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, а діти залишились без батьківського піклування. Дітей [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік служби у справах дітей по Індустріальному району, як таких, які потрапили у складні життєві обставини. [PERSON] звернулася до служби у справах дітей по Індустріальному району з особистою заявою про тимчасове влаштування малолітніх: [PERSON] , та [PERSON] , до її родини. Наказом служби у справах дітей заяву [PERSON] задоволено. За час спільного проживання [PERSON] з дітьми, у неї склались із дівчатами теплі довірливі стосунки, існує взаєморозуміння та підтримка один одного. Бабусею забезпечено належні умови проживання, виховання та утримання дітей. Спеціалістами служби у справах дітей по Індустріальному району разом з фахівцями Центру соціальних служб Індустріального району м. Харкова 10.04.2019 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] та встановлено, що питаннями навчання, виховання, лікування та утримання дітей тривалий час займається лише бабуся. Батьки дітей, [PERSON] та [PERSON] , шкільним життям та здоров`ям дітей не цікавляться. Батьки [PERSON] та [PERSON] на виклики служби у справах дітей по Індустріальному району не з`явилися, пояснення щодо подальшого виконання батьківських обов`язків до теперішнього часу не надали. Батько дитини, [PERSON] , жодного разу не поцікавився дитиною, її долею, потребами у розвитку та вихованні, останній самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Батько дитини, [PERSON] , періодично спілкується з дитиною та намагається приймати участь в утриманні дитини, але цього не достатньо для задоволення потреб дівчинки. [PERSON] немає постійного місця проживання. Згідно відомостей адміністрації КПП «МДП №16» ХМР встановлено, що покійна мати дітей - [PERSON] виконувала рекомендації лікарів стосовно медичного обстеження та щеплення дітей, опікувалася станом здоров`ям та їх розвитком. Діти відвідували фахівців поліклініки у супроводі матері та бабусі [PERSON] . Батьки [PERSON] та [PERSON] здоров`ям та обстеженням не цікавились, та не приходили з доньками на прийом до лікарів. Таке ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків загрожує життю та здоров`ю дітей. Згідно інформації Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області, вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше місяця, переїхав в інше місце, тому підтверджує факт свідомого нехтування дитиною, байдужим ставленням до її інтересів та потреб. Батьки дітей: [PERSON] та [PERSON] , не піклуються про фізичний та духовний розвиток, навчанням та здоров`ям дітей не цікавляться, не беруть участі у їх вихованні та не надають матеріальної допомоги на їх утримання. Таким чином, представник служби вважає, що поведінка відповідачів та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, що підтверджується матеріалами справи. Від представника служби у справах дітей - Томенко Я.В. до суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу за відсутності представника Департаменту, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачами у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що мати дітей: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , перебувала з відповідачами [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбу. Шлюб з відповідачем [PERSON] розірвано 09.12.2008 року, після чого [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 23.01.2009 року, який також розірвано. Батьком неповнолітньої [PERSON] , в свідоцтві про народження записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції 06.10.2004 року. Батьком малолітньої [PERSON] , в свідоцтві про народження записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, 27.03.2009 року. Мати дітей - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 27.11.2018 року, актовий запис №17500. Після смерті матері, за заявою бабусі [PERSON] дітей тимчасово влаштовано до її родини. На теперішній час малолітні діти проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з рідною бабусею, яка займається питаннями навчання, виховання, лікування та утримання дітей. За місцем проживання [PERSON] дітям забезпечені належні умови проживання, виховання та утримання. Діти [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік служби у справах дітей по Індустріальному району, як діти, які потрапили у складні життєві обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на виклики служби справах дітей по Індустріальному району не з`явилися, пояснення щодо подальшого виконання батьківських обов`язків до теперішнього часу не надали. Батьки дітей, не поцікавляться їх долею, потребами у розвитку та вихованні, що свідчить про їх свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків. З відомостей адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , є ученицями Харківської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 155 Харківської міської ради Харківської області з першого класу. Після смерті матері, дівчатка проживають разом з бабусею [PERSON] . Діти завжди охайні та доглянуті, мають все необхідне для навчання та виховання. [PERSON] завжди відвідує батьківські збори, шкільні конференції, спілкується з учителями стосовно успіхів у навчанні та шкільному житті дівчат. Жодного разу батьки дітей [PERSON] та [PERSON] не з`являлися в школі та не проявляли зацікавленості в навчанні доньок. З відповіді адміністрації КПП «МДП №16» ХМР встановлено, що покійна мати дітей - [PERSON] виконувала рекомендації лікарів стосовно медичного обстеження та щеплення дітей, опікувалася станом здоров`ям та їх розвитком. Діти відвідували фахівців поліклініки у супроводі матері та бабусі [PERSON] . Батьки [PERSON] та [PERSON] здоров`ям та обстеженням не цікавились, та не приходили з доньками на прийом до лікарів. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її духовних та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності зі частиною 2 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не виявляють щодо неї батьківського піклування. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки дітей, відповідачі по справі, вихованням доньок не займаються. На них покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів: [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Батьків було повідомлено про розгляд питання, але заперечень з цього приводу вони не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частиною п`ятою ст. 19 Сімейного кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок № 484 від 05.10.2020 року, відповідно до якого Департамент, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З огляду на вище викладене вбачається, що відповідачі не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, навчанням та здоров`ям доньок не цікавляться, не беруть участі у їх вихованні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка відповідачів та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками свідчить про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою ст. 166 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Днем подання позовної заяви вважається 28.10.2020 року, оскільки позовна заява подана безпосередньо до канцелярії суду, у зв`язку з чим, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з вказаної дати. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. З відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». У разі звернення органу опіки та піклування до суду із заявою про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, у тому числі про позбавлення батьківських прав, судовий збір не справляється. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, суд приходить до висновку, що з кожного з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 840,80 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 840,80 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» станом на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved