Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про стягнення страхового відшкодування.Позов вмотивовано тим, що 19.06.2013 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування автомобіля № 5802522 за програмою повне КАСКО, відповідно до умов якого позивачем на термін один рік було застрахованосвій автомобіль марки PorscheCayenneS, державний реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. На виконання умов договору страхування позивачем на користь відповідача було сплачено 30832 грн. при страховому тарифі 6,56%. Відповідно до змісту п. 6.2 Договору страхування Страховик (відповідач) гарантував відшкодування прямого збитку, заподіяного Страхувальнику (позивачу) у разі настання подій, які згідно з умовами п. п. 2 та 6.4 договору страхування є страховими випадками. Під час дії вказаного договору добровільного страхування автомобіля № 5802522, асаме 02.10.2013 року стався страховий випадок, у результаті якого було пошкоджено ліве переднє крило автомобіля та спричинено позивачу матеріальну шкоду у розмірі 3539,39 грн. 07.10.2013 року під час огляду автомобіля на СТО в ньому було виявлено ще одне пошкодження - подряпину передніх правих дверей, що також є страховим випадком, який потяг за собою для позивача матеріальну шкоду у розмірі 3675,66 грн. На проведення автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру заподіяної вищевказаними страховими випадками шкоди позивачем було понесено витрати у розмірі 800 грн. Позивач згідно з умовами добровільного страхування автомобіля № 5802522 у той же день - відповідно 2 жовтня та 7 жовтня 2013 року - повідомила відповідача про страхові випадки, після чого своєчасно подала на його ім`я заяву (повідомлення) встановленого зразка та усі необхідні документи, передбачені договором страхування, для встановлення причин, обставин та наслідків страхових випадків. 28.10.2013 року позивач отримала письмове повідомлення від відповідача про прийняте ним рішення провідмову їй у виплаті страхового відшкодування, аргументоване тим, що позивачем ніби-то не були виконані умови п. 8.2.9. Договору добровільного страхування автомобіля, яким передбачається негайно сповіщати правоохоронні та інші компетентні органи про страховий випадок, його обставини, викликати представників компетентних органів на місце пригоди та дочекатися їх приїзду для оформлення документів, що засвідчують факт настання страхового випадку. З таким рішенням позивач не згодна, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхові відшкодування у розмірі 3539,39 грн. та 3675,66 грн. та, крім того, 800 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 8015,05 грн., та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом. 16.07.2014 року Дніпровським районним судом міста Києва в порядку ст.ст. 109, 116 ЦПК України було винесено ухвалу про передання справи до Вишгородського районного суду Київської області, оскільки позови до юридичних осіб пред`являться в суд за їхнім місцезнаходженням (а.с. 68) 30.07.2014 року зазначена справа надійшла до Вишгородського районного суду Київської області. Позивач до суду не з`явилася, уповноваживши представляти її інтереси в суді представникам (а.с. 77). Представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], наполягає на задоволенні позову, аргументуючи свою позицію тим, що обидва страхових випадки з водієм [PERSON] сталися з її вини (без участі третіх осіб), а відтак ніякої довідки від правоохоронних або інших компетентних органів про саметакі обставини спричинення збитку позивач Страховику відповідно до умов договору страхування надавати не зобов`язана. Вимоги відповідача щодо такої довідки виходять за межі договору, є необґрунтованими. Представник відповідача Кендюх Т.В. позов не визнала, свої заперечення проти позову обґрунтовувала ненаданням позивачем Страхувальнику довідки компетентних органів про обставини спричинення збитку та існуючою судовою практикою по розгляду аналогічних цивільних справ, у позові [PERSON] просила відмовити (а.с. 80-82, 90-93). Вислухавши представників сторін, дослідивши надані ними письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити у повному обсязі виходячи із наступного. 19.06.2013 року між володільцем автомобіля марки PorscheCayenneS, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2008 року випуску, [PERSON], з одного боку, як Страхувальником, та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», як Страховиком, з другого боку, було укладено договір добровільного страхування автомобіля № 5802522 за програмою повне КАСКО, відповідно до умов якого позивачем на строк з 20.06.2013 року по 19.06.2014 року було застраховано вищезазначений автомобіль.Страхова сума застрахованого транспортного засобу відповідно до умов договору страхування становила 470000 грн. На виконання умов договору страхування позивачем на користь відповідача було сплачено 30832 грн. при страховому тарифі 6,56% (а.с. 6-10). Відповідно до змісту п. 6.2 Договору страхування Страховик (відповідач) гарантував відшкодування прямого збитку, заподіяного Страхувальнику (позивачу) у разі настання подій, які згідно з умовами п. п. 2 та 6.4 договору страхування є страховими випадками. Під час дії вказаного договору добровільного страхування сталося два страхових випадки. 01.10.2013 року біля 17 годин 40 хвилин позивачка паркувалася на стоянці біля будинку № 5 по проспекту Перемоги у місті Києві та під час здійснення маневру позивач з власної неуважності здійснила зіткнення з деревом, яке росте на території стоянки, спричинивши пошкодження лівого переднього крила автомобіляу вигляді подряпини. Про зазначений страховий випадок позивачем зразу ж було повідомлено відповідача по телефону, а наступного дня 02.10.2013 року було подану відповідачу повідомлення про настання випадку у встановлений договором та законодавством спосіб. 03.10.2013 року близько 19 годин 15 хвилин позивач припаркувала застрахований автомобіль на стоянці біля свого будинку № 5 по вул. Кловський узвіз в місті Києві. Пізніше того ж вечора вона згадала,щов автомобілі на передньому пасажирському сидінні вона залишила свої документи, вийшла їх забрати. Після відкривання передніх правих дверей позивач випадково зачепилася ними за стовп освітлення, який стояв поруч, спричинивши тим самим подряпину на передніх правих дверях. Однак, вказаного пошкодження вонаспочатку не помітила. Проте, 07.10.2013 року під час огляду автомобіля на станції технічного обслуговування таке пошкодження було виявлено, про що того ж дня було повідомлено Страховика. Після цього позивач своєчасно подала на його ім`я повідомлення встановленого зразка та усі необхідні документи, передбачені договором страхування, для встановлення причин, обставин та наслідків страхових випадків. Суд дійшов до висновку про те, що обидва пошкодження застрахованому автомобілю були заподіяні з вини позивача. У першому випадку шкода склала 3539,39 грн. (а.с. 22-32), а в другому випадку - 3675,66 грн. (а.с. 11-21).На проведення автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру заподіяної вищевказаними страховими випадками шкоди позивачем було понесено витрати у розмірі 800 грн. (а.с. 40-41). 28.10.2013 року позивачу відповідачем було направлено письмове повідомлення від про відмову їй у виплаті страхового відшкодування, аргументоване тим, що позивачем не були виконані умови п. 8.2.9. Договору добровільного страхування автомобіля, яким передбачається обов`язокнегайно сповіщати правоохоронні та інші компетентні органи про страховий випадок, його обставини, викликати представників компетентних органів на місце пригоди та дочекатися їх приїзду для оформлення документів, що засвідчують факт настання страхового випадку за умови участі в ньому третьої особи (а.с. 39). Таку відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачу суд вважає надуманою та необґрунтованою, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обидва страхових випадки сталися лише з вини позивача та без участі третіх осіб. Такі висновки представником відповідача не спростовувалися. Відтак вимагати від позивача документи, передбачені п. 8.2.9. Договору добровільного страхування автомобіля відповідач не має правових підстав. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страховоговипадку; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику. Аналогічний зміст має і стаття 991 ЦК України, яка передбачає випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати. Оскільки судом не встановлено передбачених законом та договором випадків для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування відповідачем, то позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а понесені при зверненні до суду судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved