Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом до [PERSON] про зняття арешту із заставленого майна. У позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору №ZPVAGI0000002841 від 15 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 100 000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 січня 2008 року сторони уклали договір іпотеки. Згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку розміром 0,1179 га, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; домоволодіння, обкладене цеглою, загальною площею 94,30 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м, зазначені літ.А-1, а також слідуючі господарчі та побутові споруди: літня кухня -Б, сарай - В, льох - ПГ, басейн №1, огорожа №2, гараж - Г, убиральня - душ - Д. Вказані об'єкти нерухомості розташовані у [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51457521 від 06 січня 2016 року, 15 січня 2008 року в державному реєстрі було зареєстровано заборону та іпотеку на заставне нерухоме майно, на підставі іпотечного договору за реєстровим №67 від 15 січня 2008 року, реєстратор: нотаріус Кириченко В.В. Внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» був змушений подати позовну заяву до Василівського районного суду Запорізької області про звернення стягнення на заставлене майно - предмет іпотеки, рішенням суду від 25 жовтня 2011 року позовні вимоги було задоволено. В процесі підготовки документів, щодо реалізації предмету іпотеки, на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51457521 від 06 січня 2016 pоку, було встановлено, що: 02 грудня 2011 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №30136001 від 02 грудня 2011 року виданої Суховою Н.В. начальником відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізькій області, було накладено арешт на все нерухоме майно, отже й на предмет іпотеки: земельну ділянку розміром 0,1179 га, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; домоволодіння, обкладене цеглою, загальною площею 94,30 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м, зазначені літ.А-1, а також слідуючі господарчі та побутові споруди: літня кухня -Б, сарай - В, льох - ПГ, басейн №1, огорожа №2, гараж - Г, убиральня - душ - Д. Вказані об'єкти нерухомості розташовані у [ADDRESS], що належить [PERSON]. У зв'язку з наявністю на предметі іпотеки, обтяжень відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізькій області процес звернення банком стягнення на заставну квартиру на підставі рішення суду, - унеможливлено. Позивач просить суд звільнити з-під вищевказаного арешту майно, що належить [PERSON], а саме, предмет іпотеки за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 16180386, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №30136001 від 02 грудня 2011 року виданої Суховою Н.В. начальником відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізькій області, номер запису про обтяження 11918460, дата та час державної реєстрації 02.12.2011 12:33:10, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, - шляхом скасування вищезазначеного арешту; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору №ZPVAGI0000002841 від 15 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 100 000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 січня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки. Згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку розміром 0,1179 га, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; домоволодіння, обкладене цеглою, загальною площею 94,30 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м, зазначені літ.А-1, а також наступні господарчі та побутові споруди: літня кухня -Б, сарай - В, льох - ПГ, басейн №1, огорожа №2, гараж - Г, убиральня - душ - Д. Вказані об'єкти нерухомості розташовані у [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51457521 від 06 січня 2016 року, 15 січня 2008 року в державному реєстрі було зареєстровано заборону та іпотеку на заставне нерухоме майно, на підставі іпотечного договору за реєстровим №67 від 15 січня 2008 року, реєстратор: нотаріус Кириченко В.В. Внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до Василівського районного суду Запорізької області про звернення стягнення на заставлене майно - предмет іпотеки. Рішенням суду від 25 жовтня 2011 року позовні вимоги було задоволено. В процесі підготовки документів, щодо реалізації предмету іпотеки, на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51457521 від 06 січня 2016 pоку, було встановлено, що: 02 грудня 2011 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №30136001 від 02 грудня 2011 року виданої Суховою Н.В. начальником відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізькій області, було накладено арешт на все нерухоме майно, отже й на предмет іпотеки: земельну ділянку розміром 0,1179 га, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; домоволодіння, обкладене цеглою, загальною площею 94,30 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м, зазначені літ.А-1, а також слідуючі господарчі та побутові споруди: літня кухня -Б, сарай - В, льох - ПГ, басейн №1, огорожа №2, гараж - Г, убиральня - душ - Д. Вказані об'єкти нерухомості розташовані у [ADDRESS], що належить [PERSON]. У зв'язку з наявністю на предметі іпотеки, обтяжень відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізькій області процес звернення банком стягнення на заставну квартиру на підставі рішення суду, - унеможливлено. Згідно Інструкції про проведення виконавчих дій №74/5 від 15 грудня 1999 року, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 10 листопада 2006 року, а арешти накладено пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби. Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок та допустимість звернення стягнення на майно боржника в порядку примусового виконання, а саме, для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у двох випадках: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, з метою усунення порушень прав позивача на заставлене майно, як заставодержателя, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved