Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири [ADDRESS] в сумі 14172,19 грн, нарахованої за період з 01.09.2004 по 09.06.2011 включно і не сплачених добровільно. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що відповідачу надавались послуги з централізованого теплопостачання, однак та не сплачувала їх у строки, встановлені п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затв. Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005. В видачі судового наказу відмовлено через наявність спору про право (пропущений строк позовної давності). До початку судового засідання представник позивача надала заяву, в якій позов підтримала повністю, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, в межах строку позовної давності, який просила застосувати. Судом встановлено, що відповідач була власником квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину з 23 лютого 2006 року по липень 2011 року, була зареєстрована в квартирі з 22.11.05 по 22.07.2011, на неї згідно її заяви оформлений особовий рахунок з січня 2008 року, що свідчить про фактичне укладання договору. Отже, відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за зазначеною адресою з 22.11.05 по 22.07.11. Позивач надавав послуги теплопостачання на вищевказаний будинок, в тому числі і в квартиру відповідача, що підтверджено дослідженими судом щорічними актами на підключення/відключення опалення будинку, складеними представниками позивача та ОСББ в спірний період. Тобто, позивач у даному випадку, є виробником послуг і, згідно законодавства, діяв на підставі договору, укладеному з виконавцем послуг, ОСББ. Відносини з приводу теплопостачання фізичним особам регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 1268 від 31.10.2007 року). Відповідно до ст. 13, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст..1,19,24 Закону України «Про теплопостачання», п.п. 7,23,30 Правил користування тепловою енергією, затв. Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач - фізична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, зобов'язаний щомісяця, до 20 числа наступного за розрахунковим, здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману (спожиту) теплову енергію. Оскільки судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за зазначеною адресою з 22.11.05 по 22.07.11, законні підстави для стягнення з неї боргу за період з 1 вересня 2004 року по 22 листопада 2005 року відсутні. Згідно копії особового рахунку заборгованість за надані послуги за період 1 січня 2011 року по 9 червня 2011 року включно - в межах позовної давності та заявлених вимог - складає 1617,09 грн (14172,19 - 12555,10). При вирішенні питання про застосування строку позовної давності, про який заявлено відповідачем, суд виходить з наступного. Згідно ст.. 257 ЦК України строк позовної давності встановлюється у 3 роки. Згідно ст..264 ЦК України строк давності переривається у разі вчинення боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. У такому разі строк давності починається спочатку. Протягом останніх трьох років до дати звернення до суду з позовом відповідач не вчиняла дій, які б свідчили про визнання нею свого боргу. Таким чином, у справі наявні законні підстави для застосування строку позовної давності. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право поновленню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в мінімальному розмірі.

Outcome: partial