Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказав, що з 28серпня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння в взаємоповага, стали частими сварки. Вказав, що відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього, та не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2019 року справу передано до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю Позовна заява надійшла до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 02.10.2019 року, ухвалою суду від 04.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, з позовними вимогами про розірвання шлюбу згодна, однак заперечує із зазначеними у позовній заяві причинами розпаду сім`ї, також заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача судових витрат. 04.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивачка вказала, що сім`я розпалась не за її виною. З липня 2017 р. позивач змінив відношення до неї, спізнювався з роботи, у вихідні дні уходив з дому.В серпні 2017 р. позивач зізнався, що став зустрічатися з іншою жінкою, залишатись з відповідачкою він не бажав.В жовтні 2017 р. вона вимушена була виїхати від позивача, оскільки він продовжував порушувати подружню вірність. З того часу вони мешкаютьокремо.Спору про місце проживання дитини та поділ спільного майна немає.Вважає, що в розладі стосунків між нами, в розпаді сім`ї винен позивач, який під час сумісного проживання порушив подружню вірність. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст..206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з визнанням позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, яка викладена в письмовій заяві, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, з урахуванням наступних встановлених та підтверджених матеріалами справи обставин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 серпня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Центрально-Міськимрайонним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області 28.08.2015 р., актовий запис № 762 (а.с. 10). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачкою не склалася, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved