Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що із 14.04.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2016 р. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає із позивачкою, та, остання, повністю її утримує та виховує. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З моменту розірвання шлюбу та на теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, здоров`ям доньки не цікавиться, не відвідує, вихованням не займається, жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Посилаючись на зазначене, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без сторони позивача. Позивач просить позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та висновок, відповідно до якого служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що із 14.04.2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2016 р. у справі № 752/5015/15-ц. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка на даний час проживає разом із матір`ю - позивачем у справі, перебуває на її утриманні, та доказів зворотному стороною відповідача суду надано не було. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року у справі № 752/1808/16-ц, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи із 02.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 31.01.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить суму в розмірі 105504,25 грн., що підтверджується копією довідки Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 14.02.2019 р. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що всупереч вимог СК України відповідач вихованням та утриманням доньки не займається. Він не цікавиться місцем її перебування, станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком, не надає кошти на її утримання та має заборгованість по сплаті аліментів. Судом встановлено, що дитина сторін проживає разом із матір`ю, та знаходиться на повному утриманні позивачки. Перевіряючи обґрунтованість вимог позивача, суд приймає до аги те, що Декларація прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.11.2019 р. № 100-17132, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2012 р.н. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач своїх обов`язків відносно доньки належним чином не виконує, участі у вихованні дитини не приймає, її життям не цікавиться, та доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано, суд дійшов висновку про те, що позов є обгрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved