Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

В серпні 2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 17.10.1997 року був укладений шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя, актовий запис № 520. Подружжя має спільних чотирьох дітей, з яких двоє неповнолітні: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони не мають сумісних цілей і планів з відповідачкою, останнім часом вони не знаходять спільної мови в стосунках. Подружжя разом не проживає для того, щоб діти не бачили та не чули сварок між ними. Позивач також зазначає, що має будинок, який йому подарували батьки. Сам сплачує комунальні платежі. Офіційно працює на «Дніпроспецсталі» бригадиром та має постійну заробітну плату. Самостійно виховує дітей, оскільки дружина з ними не проживає та не приймає участь у їх вихованні. Тому позивач просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з ним за адресою: м. Запоріжжя, вул. Словянська, буд. 114. Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2019 р.. Відповідно до ст.274 ЦПК України, справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх з підстав викладених в позові. Відповідачкою в судове засідання подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст.105, 110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 17.11.1997 р. між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 520, про що надана копія свідоцтва про шлюб (а.с. 20). Останнім часом сімейного проживання подружжя не знайшли спільної мови в стосунках. Не мають сумісних цілей та планів. На даний час подружжя разом не проживає, що підтверджується актом голови квартального комітету (а.с. 9). Відповідачка не працює, не цікавиться життям дітей, не докладає зусиль для їхнього виховання. Суд зазначає, що категоричне небажання позивача примиритися з відповідачкою вказують на те, що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки, а відповідачка не використала своє процесуальне право довести суду, що нею докладені зусилля для налагодження стосунків з позивачем та що ці зусилля призвели до примирення і збереження сімї можливе. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими свідоцтвами про народження (а.с.15-16). Позивач [PERSON] має власний будинок, який йому подарували батьки, що підтверджується копією договору дарування (а.с. 18). Відповідно до акту квартального комітету від 16.08.2018 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Словянська буд. 114, проживає позивач [PERSON] та спільні діти з відповідачкою: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9). В статті 141 Сімейного кодексу України встановлений принцип рівності прав і обов'язків обох батьків. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Приймаючи рішення по справі суд врахував той факт, що відповідачка проти задоволення позову не заперечує, а також те, що з липня 2018 року діти проживають з батьком, мати не підтримує з ними стосунки, не приймає участь у їх вихованні, батько здатний забезпечити сприятливі умови виховання дітей, має постійний дохід, самостійно сплачує комунальні послуги. В сукупності всі вищенаведені доводи дають підстави суду визначити місце проживання дітей з батьком [PERSON]. Визначення місця проживання дітей з батьком в даному випадку не може бути розцінене як розлучення дітей з матірю, оскільки це не позбавляє її права на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених Декларацією про права дитини від 20 листопада 1959 року та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідачів на користь позивача з підлягають стягненню витрати на оплату судового збору 1762 гр.,що підтверджено квитанцією. На підставі ст.105, 110, 112 СК України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України,суд ЦПК України, суд-

Outcome: approved