Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 950-о від 22 грудня 2017 року, виданий Державним закладом «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» про притягнення до дисциплінарної відповідальності завідувача гуртожитком №5 [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він перебуває на посаді завідувача гуртожитку № 5 Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України. 22 грудня 2017 року Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» видав наказ № 950-о про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позивач вважає наказ незаконним та протиправним, оскільки в наказі на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни, а в чому саме полягало порушення трудової дисципліни з наказу не зрозуміло та не вбачається, коли саме мав місце факт порушення, та в яких діях [PERSON] він полягав. Відповідач у відзиві проти позову заперечував, при цьому зазначив, що позовні вимоги не визнає з огляду на таке. Наказом Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» від 04 березня 2013 року № 254-о [PERSON] було переведено на посаду завідувача гуртожитку № 5. 30 листопада 2017 року, на підставі звернення Студради та студентів кімнат гуртожитку № 5, проректор з науково-педагогічної роботи службовою запискою звернувся до ректора ДЗ «ДМА МОЗ України» з метою вирішення питання щодо дезінсекції приміщень гуртожитку № 5. 01 грудня 2017 року, під час проведення дезінсекційних заходів у гуртожитку № 5, в кімнаті 722 не була проведена дезінсекція, у звязку з відсутністю ключів від вказаної кімнати, що потягло за собою необхідність проведення повторної дезінсекції приміщень. За даним фактом 01 грудня 2017 року помічником проректора з АГЧ та представником ПП «Дезін» було складено відповідний акт. Перед проведенням дезінсекційних заходів із [PERSON], як із завідувачем гуртожитку № 5 було проведено інструктаж щодо необхідності організації вказаного заходу. Однак, при проведенні дезінсекційних заходів не був забезпечений доступ до всіх кімнат гуртожитку, що змусило організувати повторну їх обробку. [PERSON] проігнорував вказівки щодо важливості організації роботи у проведенні заходу з дезінсекції, що є невиконанням та порушенням посадової інструкції, а саме п. 2.3 та п. 4.5. При обранні виду стягнення адміністрація ДЗ «ДМА МОЗ України» врахувала ступінь тяжкості проступку, шкоду, попередню роботу позивача. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та якою просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, наполягав на доводах, викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що з 11.03.2013р. [PERSON] було переведено з посади коменданта гуртожитку № 7 на посаду завідувача гуртожитку № 5 Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» згідно наказу № 240-о від 04.03.2013р. Відповідно до п. 1.3 Посадової інструкції завідувача гуртожитку № 5, завідувач гуртожитку є матеріально-відповідальною особою. Згідно п. 2.1 Посадової інструкції завідувач гуртожитку керує роботою обслуговуючого персоналу гуртожитку. Відповідно до п. 2.3 Посадової інструкції завідувач гуртожитку зобовязаний слідкувати за дотриманням правил внутрішньої трудової дисципліни, правил з охорони праці і протипожежної безпеки, правил пропускної системи, за порядком у гуртожитку, протипожежним і санітарним станом кімнат та місць загального користування, забезпечувати чистоту території, яка прилягає до гуртожитку. Відповідно п.п. 3.1, 3.2 Посадової інструкції завідувач гуртожитку має право робити зауваження проживаючим при порушенні ними правил внутрішнього розпорядку і вимагати усунення виявлених порушень. Має право доповідати проректору з АГЧ та деканам факультетів про вжиті заходи щодо порушників правил внутрішнього розпорядку, правил охорони праці і протипожежної безпеки. Пунктом 4.5 Посадової інструкції передбачено, що завідувач гуртожитку несе відповідальність за правильну експлуатацію устаткування, меблів, інвентарю, їх цілісність та наявність, зберігання ключів від житлових кімнат. В свою чергу, відповідно до п. 3.2.6 Правил проживання та внутрішнього розпорядку гуртожитку мешканці гуртожитку зобовязані при залишенні кімнати вимкнути світло, зачинити вікна, здати ключ від кімнати черговому вахтеру. Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. 30 листопада 2017 року, на підставі звернення Студентської ради та студентів кімнат гуртожитку, №5 проректор з науково-педагогічної роботи службовою запискою звернувся до ректора ДЗ «ДМА» з метою вирішення питання щодо дезінсекції приміщень гуртожитку №5. Перед проведенням дезінсекційних заходів із [PERSON], як із завідувачем гуртожитку №5 був проведений інструктаж щодо необхідності організації вказаного заходу. 01 грудня 2017 року при проведенні дезінсекційних заходів доступ був забезпечений не до всіх необхідних кімнат, через що в одній кімнаті (кімнаті № 722) не була проведена дезінсекція, що унеможливило результативність і якість санітарної обробки у гуртожитку і змусило організувати повторну обробку кімнат. У зв'язку з цим, 01 грудня 2017 року помічником проректора з АГЧ та представником ПП «Дезін» було складено Акт. 04 грудня 2017 року службовою запискою №108, проректор АГЧ ДЗ «ДМА» клопотав про винесення догани [PERSON] за невиконання своїх службових обов'язків, оскільки [PERSON] проігнорував вказівки щодо важливості організації роботи у проведенні заходу з дезінсекції, що є невиконанням та порушенням посадової інструкції, а саме п. 2.3 та п. 4.5, в яких зазначено: завідувач гуртожитку зобов'язаний слідкувати за дотриманням правил внутрішньої трудової дисципліни, правил з охорони праці і протипожежної безпеки, правил пропускної системи, за порядком у гуртожитку, протипожежним і санітарним станом кімнат та місць загального користування, забезпечувати чистоту території, яка прилягає до гуртожитку (п. 2.3); завідувач гуртожитку несе відповідальність за правильну експлуатацію устаткування, меблів, інвентарю, їх цілісність та наявність, зберігання ключів від житлових кімнат (п. 4.5). На виконання вимог ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення, [PERSON] було запропоновано надати свої письмові пояснення. 04 грудня 2017 року [PERSON] надав пояснювальну записку, в якій зазначив про те, що мешканці кімнати №722 самостійно змінили замок та не залишили ключів на вахті, як того вимагають правила проживання у гуртожитку. Покладав вину щодо відсутності ключів на коменданта гуртожитку. У звязку з порушення трудової дисципліни, відповідно до ст.ст. 147 152 КЗпП України, п. VII Правил внутрішнього трудового розпорядку та за неналежне виконання службових обовязків (п. 2.3 та 4.5 Посадової інструкції) наказом № 950-о від 22 грудня 2017 року було оголошено догану завідувачеві гуртожитку № 5 [PERSON] 22 грудня 2017 року позивача було ознайомлено з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення (ст. 147 КЗпП України). Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця після його виявлення, не рахуючи часу тимчасової непрацездатності чи відпустки; та не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не надав (належним чином складений акт на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов'язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов'язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту чи акту, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. З аналізу норм трудового права, що регулює дані правовідносини, зокрема порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід дійти висновку, що для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обовязків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та повязані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обовязків як проступок має бути винним і не повязаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обовязково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обовязку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення; для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. У трудовому спорі в суді обов'язок по доказуванню законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, покладається не на позивача, а на відповідача. Тобто, законодавець вказує, що орган, якому надано право прийняття на роботу повинен обєктивно розібратись чи мало місце порушення трудової дисципліни, чи допущено воно з вини працівника. Як пояснив у наданому до суду відзиві та у судовому засіданні представник відповідача, при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності роботодавцем були враховані попередні недоліки в роботі [PERSON], що відобразилось у догані від 10 вересня 2015 року, необхідність повторної обробки приміщень, що потягло за собою додаткові витрати на проведення повторної дезінсекції та відсутність жодних підтверджених об'єктивних причин відсутності ключів на вахті, наказом від 22 грудня 2017 року № 950-о [PERSON] було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, яке полягає у порушенні п. 2.3 і 4.5 Посадової інструкції. Також представник відповідача задля обґрунтування своєї правової позиції надав до суду письмові пояснення мешканців кімнати № 722, згідно яких останні пояснили, що замки в кімнаті вони не змінювали, а ключи були здані на вахту гуртожитка, де і повинні були зберігатися, про їх відсутність в день обробки їм нічого невідомо. Про проведення санітарної обробки їх позивач не попереджав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], як завідувач гуртожитку мав контролювати роботу обслуговуючого персоналу гуртожитку, зокрема коменданта, якому студентами здаються ключі від своїх кімнат при їх залишенні, оскільки позивач є відповідальною особою за зберігання ключів від житлових кімнат згідно п. 4.5 своїй посадової інструкції. Будучи повідомленим про проведення заходів дезінсекції у відповідних кімнатах гуртожитку, [PERSON] мав організувати повний доступ до всіх приміщень, що потребували обробки, а у разі встановлення порушень в діях інших осіб (коменданта або студентів) позивач мав комісійно скласти відповідний акт, а також вжити дії на усунення виявлених порушень та дії щодо притягнення винних осіб до відповідальності. Отже, позивач, як завідувач гуртожитку повинен виконувати свої посадові обовязки, а у разі неможливості їх здійснення з причин, що не залежать від волі останнього, мав вжити дії на усунення виявлених порушень з боку винних осіб, про що повідомити керівництво з наданням відповідних доказів. За встановленого, суд дійшов висновку, що факт порушення своїх посадових обовязків позивачем дійсно мав місце та останнім не було надано суду належних доказів відсутності його вини у порушенні вимог посадової інструкції, у звязку з чим суд дійшов висновку про правомірність винесення відповідачем наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, з урахуванням того, що догана є більш мяким засобом впливу на порушника трудової дисципліни. Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності та допустимості, достатності та достовірності, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося у відповідності до вимог законодавства, правомірність своїх дій відповідачем доведено, чим спростовано доводи позивача, через що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed