Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в 6-ому відділенні ВОПНЛ ім.акад.О.І.Ющенка з 21.10.2014р. по 09.01.2015р. з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Спроба самогубства (отруєння азалептолом)». 09.01.2015 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів в міському диспансерному відділенні. За результатами огляду комісією складено висновок, в якому визначено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Спроба самогубства (отруєння азалептолом)» та рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди. В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка О.І. Ющенка Кузьменко А.Ю. заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просила заяву задовольнити. Прокурор Карманчук Л.В., проти задоволення заяви не заперечує. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, однак з огляду на її поведінку в судовому засіданні суд вважає, що усвідомленої згоди на призначення амбулаторної психіатричної допомоги вона не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в 6-ому відділенні ВОПНЛ ім.акад.О.І.Ющенка з 21.10.2014р. по 09.01.2015р. з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Спроба самогубства (отруєння азалептолом)», освіта 9 класів, навчалась в ПТУ, але навчання не закінчила, освіти не здобула, є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, незаміжня, дітей немає. Згідно медичної документації (зі слів матері) [PERSON] росла «дивною» дитиною, не могла сконцентруватися на чомусь одному, погано встигала в школі, була дратівливою, не слухняною. Мати звертала до психіатра в м.Суми, однак лікування [PERSON] не отримувала. Стан погіршився в 2003 році, коли у пацієнтки порушився сон, зник апетит, погіршився настрій, відчувала тривогу, страх, до психіатра не зверталася. Влітку 2006 року стала неадекватно себе поводити: не спала вночі, сама з собою розмовляла, чула біля себе «голоси», які «кликали її», відчувала тривогу, страх, висловлювала маячні ідеї відношення, вважала, що «мати по іншому до неї ставиться». Тоді вперше лікувалася в ВОПНЛ з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад», виписана в стані покращення, спостерігалась психіатром. З часом захворювання набуло безперервний перебіг. Протягом 2009-2014 р.р. 4 рази лікувала в ВОПНЛ з приводу шизофренії параноїдної форми. В 2010 році визнана інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. Після виписки з лікарні підтримуюче лікування не отримувала, періодично уходила з дому, бродяжила, вела асоціальний спосіб життя. 10.10.2014 року [PERSON] на тлі вживання алкоголю з суїцидальною метою випила 10 таблеток азапіну, після чого була доставлена в Калинівську ЦРЛ, де на лікуванні знаходилася до 21.10.2014 року. Була оглянута психіатром, рекомендоване подальше лікування в ВОПНЛ. 09.01.2015р. [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів в міському диспансерному відділенні ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. За результатами огляду комісією складено висновок, в якому визначено діагноз ««Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Спроба самогубства (отруєння азалептолом)» та рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потребує психіатричної допомоги, а неможливість усвідомлювати необхідність лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. Враховуючи наведене та

Outcome: approved