Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, які втратили право користування житловою площею, в якій зазначила, що відповідачі по справі зареєстровані в її власному будинку,але фактично не проживають в ньому більше 10 років та ніяких особистих речей там не мають. Комунальні послуги відповідачі не сплачують. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 31.07.2006 року, номер витягу 11385535, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Довідкою від 23.06.2017 року виданою виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області визначено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] ( тітка) з 1996 року, [PERSON] (дядько) з 2001 року, [PERSON] (брат), з 2007 року, [PERSON] (сестра), з 2014 року. Згідно акту про підтвердження факту не проживання від 12.06.2017 року, складеного депутатом Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області за адресою: Одеська область , Лиманський [ADDRESS] , відповідачі зареєстровані, але фактично більше 10 років не проживають та особистих речей не мають за місцем реєстрації. Довідкою № С-156-27-17/735 від 05.03.2018 року виданою виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області визнано, що з моменту відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вищевказані громадяни з питань проживання чи користування будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та з будь-яких інших питань щодо вказаного в заяві будинку не зверталися. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Крім того відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачів в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами, що не спростовуються відповідачами.

Outcome: approved