Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

В січні 2015 року позивач ПАТ КБ «Акцент -[PERSON]» звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача [PERSON] і просить стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.01.2012 року на суму 32\~294,01 грн., яка складається з наступних сум: 19\~680,53 грн. - заборгованість за кредитом, 9\~849,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750 грн. - заборгованість за комісією, штрафи відповідно до пункту 8.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 1 514 грн. - процентна складова, а також судові витрати судовий збір в сумі 322,94 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.01.2012 року відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним погашенням заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 07.12.2014 року має заборгованість в сумі 32\~294,01 грн. і продовжує ухилятись від виконання зобов'язань. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за відсутності його представників. Представник відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив відмовити в задоволенні такого, мотивуючи тим, що з аналізу та вивчення Кредитного договору № б/н від 18.01.2012 року, вбачається, що в його змісті є відсутніми встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме відповідач, при укладанні кредитного договору з позичальником: не здійснив належно детальний, достовірний та обєктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних вимог п.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3 «[PERSON] надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168; не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п.3.4 [PERSON]; не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимоги п.3.3 [PERSON]; не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 «Правил», шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; всупереч вимоги п.3.4 «Правил», не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням. Отже, Кредитний договір № б/н від 18.01.2012 року є неукладеним, а сторони такого договору не можуть мати права та вважатись зобовязаними відповідно до умов такого договору. Відповідачем не підписано, ні [PERSON] надання банківських послуг, ні [PERSON] користування платіжною карткою, а також тарифи. У матеріалах справи відсутнє посилання на належні та допустимі докази, які доводять виконання позивачем зобовязань за Кредитним договором, тобто, які підтверджують надання банком кредиту та розмір заборгованості по кредитному договору. Більше того банк надав деякі документи, які складені не державною мовою. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 18.01.2012 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг у ПАТ КБ «Акцент -[PERSON]». За вказаним договором відповідач отримав в позивача кредит на загальну суму 15 000,00 грн. з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За порушення строків платежів позичальником сторони передбачили можливість стягнення пені та штрафу в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (п. 8.6. [PERSON] і правил надання банківських послуг). Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором станом на 07.12.2014 року, анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг у ПАТ КБ «Акцент -[PERSON]» від 18.01.2012 року, тарифами банку, витягом з [PERSON] і правил надання банківських послуг, випискою по рахунку [PERSON] за період з 18.01.2012 року по 05.04.2018 року, скриншотом з ЕКБ, наявними у справі. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 07.12.2014 року підлягають 19\~680,53 грн. - заборгованість за кредитом, 9\~849,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що загалом складає 29\~530,01 грн. Вказані суми підтверджуються наявними у справі випискою, розрахунком заборгованості за договором станом на 07.12.2014 р. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 3.2, 3.3 [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON], відповідно до п. 3.3 [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання баньківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктами 6.5 [PERSON] передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди. Також в силу п. 8.6. [PERSON] і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за порушення строків платежів за договором в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих і прострочених процентів (а.с. 28), тобто: 500 грн. + (29\~530,01 грн. х 5%=1 476 грн. 50 коп) = 1976,50 грн. Отже, загальна сума заборгованості до стягнення становитиме: 29\~530,01 грн. за тілом кредиту та відсотками + 1976,50 грн. неустойки = 31\~506, 52 грн. Позивач посилався на те, що невиконанням своєчасно своїх зобовязань за договором відповідач порушив умови укладеного між сторонами кредитного договору та права банку. Суд погоджується з такими доводами, оскільки відповідні обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача щодо необхідності стягнення з відповідача за порушення строків виконання зобовязань, комісії в сумі 750 грн., оскільки банк не вказав, за які саме його дії встановлена така комісія та які послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. Так, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року по справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 [PERSON] надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Суд відхиляє доводи відповідача щодо невідповідності кредитного договору вимогам Закону України Про захист прав споживачів в частині підписання відповідачем [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг та [PERSON], оскільки законом не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредитної карти боржником (підтверджується фотокарткою клієнта з продуктом/карткою зі скріншоту у Єдиної клієнтської бази [PERSON] (ЄКБ) та сплата періодичних платежів (підтверджується випискою по карті). Своїм підписом під кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Окрім того слід розуміти, що в даному випадку вказаний кредитний договір є офертою (ст. 641 642 ЦК України), і у разі її прийняття (акцепт) воно повинно бути повним та безумовним. Щодо визнання кредитного договору не укладеним, яка ґрунтується на тому, що позичальником підписано лише Анкету-Заяву і не підписано [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], то вона не відповідає дійсності, оскільки не зважаючи на відсутність даних підписів, позичальник фактично отримав кредит і користувався даними коштами (що вбачається із виписки), тому у буць-якому випадку між сторонами склались фактичні договірні відносини, оскільки згідно до ст. 11 ч. 1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Між сторонами укладено договір банківського обслуговування, який за своїм змістом для сторін фактично є кредитним договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки позивач виконав своє зобовязання з надання кредиту, відповідач мав би належно виконати своє зобовязання зі своєчасної сплати кредиту та відсотків за користування ним. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідач неналежно виконував умови договору з повернення кредиту та відсотків, тому до нього підлягає застосуванню договірна неустойка. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частин першої та другої статті\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Таким чином, загальна сума заборгованості до стягнення становитиме: 29\~530,01 грн. за тілом кредиту та відсотками + 1976,50 грн. неустойки = 31\~506, 52 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial