Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

В серпні 2021 АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом відповідно до якого просило стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за заявою про приєднання № 1041617 від 05.07.2017 та за заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 12.08.2017, які разом з складовими є кредитним договором і становить станом на 02.08.2021 38120,33 грн, яка складається з 33518,14 грн заборгованості за основним боргом (кредитом); 14 грн комісія; 1144,30 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 3443,89 грн витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу. Мотивувало тим, що 05.07.2017 між сторонами укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання № 1041617 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За умовами договору відповідачу надано кредит в розмірі 40000 грн у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі сплатою 30% річних. Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушував договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Ухвалою суду від 19.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що 05.07.2017 між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок у розмірі 40000 грн, строком на 36 місяців з можливістю продовження на той самий строк та сплатою 30% річних за користування кредитними коштами (заява про приєднання № 1041617 та заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 05.07.2017 на 44-45, заява на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на 44-45, 47-48 а.с.). 28.05.2021 АТ «Державний ощадний банк України» направило [PERSON] вимогу про повернення кредиту, заборгованість за яким станом на 28.05.2021 складає 33539,57 грн у тому числі 33518,14 грн заборгованість за кредитом; 21,43 грн заборгованість за процентами (на 49 а.с.). Пунктом 6.6. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), передбачено плату (комісійну винагороду) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту у розмірі нуль відсотків. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 02.08.2021 у нього утворилась заборгованість у розмірі 38120.33 грн, та складається з 33518,14 грн заборгованості за основним боргом; 14 грн комісія; 1144,30 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3443,89 грн витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (розрахунок заборгованості на 50-54 а.с.). Три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) нараховуються в період з березня 2020 по жовтень 2020 (на 53 а.с.). Витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу нараховуються в період з березня 2020 по червень 2020 (на 54 а.с.). Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики. За змістом ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз вищезазначених норм дає змоги дійти висновку, що проценти за користування кредитними коштами (ст. 1048 чи 1054 ЦК України), стягуються протягом строку кредитування. Натомість положення ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню після закінчення строку дії договору. Направивши претензію 28.05.2021, банк достроково зміним строк дії договору, тому стягнення 3% річних та інфляційних, які нараховуються в період строку дії кредитного договору є неправомірним. В задоволенні позовних вимог про стягнення комісії у розмірі 14 грн також належть відмовити, оскільки судом встановлено, що при укладенні кредитного договору сторони визначили її у розмірі нуль відсотків. Натомість, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33518,14 грн підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 1996,01 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial