Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

В травні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь суму коштів в розмірі 85 887,10 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивач є власником нерухомого майна - Ѕ частини нежитлового приміщення, площею 91,20 кв.м., що є 10/100 частини від нежитлових приміщень (літ. А) площею 91,20 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 02.07.2019 року відбулися електронні торги з продажу нерухомого майна [PERSON] . Згідно протоколу №416507 проведення електронних торгів по лоту №356507 переможцем торгів стала [PERSON] , яка повністю сплатила вартість лоту, на підставі зазначеного приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було видано акт про проведені електронні торги у ВП №58064777 від 05.07.2019 року. Таким чином, належна боржнику [PERSON] частка в праві спільної часткової власності на нерухомість була реалізована на електронних торгах внаслідок примусового виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 12.05.2015 року по справі №369/752/15-ц в процесі виконавчого провадження №58064777. На підставі вищевказаних документів [PERSON] було оформлено право власності на вказану вище Ѕ частину нежитлового приміщення. А саме - 05.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є. було видане відповідне Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 904. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 172850998 від 05.07.2019 року, право власності Позивача було зареєстроване з відповідним записом до реєстру. Співвласником іншої 1/2 частини нежитлового приміщення є [PERSON] (далі - Відповідач). За вказаною адресою перебуває заклад харчування - кафе [INFO]. 18.12.2019 року орендарем приміщення за вказаною адресою було надано представникам Позивача копію договору оренди. За вказаним договором оренди нежитлового приміщення від 01.06.2019 року фізична особа-підприємець [PERSON] (орендар) отримав в строкове платне користування нежитлове приміщення в літ. А, що складає 10/100 частин нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1. договору - загальна площа приміщення складає 91, 2 кв.м. Таким чином, станом на момент звернення до суду із вказаним позовом в користуванні орендаря - ФОП [PERSON] з 01.06.2019 року перебуває все приміщення, власником 1/2 якого з 05.07.2019 року є позивач. Враховуючи рівність часток у праві власності на нерухоме майно, яке передане в оренду, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 85 887, 1 грн (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 10 копійок) в якості неотриманої частини орендної плати за користування нежитловим приміщенням, площею 91, 20 кв.м., що є 10/100 частини від нежитлових приміщень (літ. А) площею 910, 30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті. 10 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідачка не спростовує обставини, наведені у позові, лише заперечує щодо розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті. 20 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що відзив відповідача обмежується виключно незгодою із заявленим у позовній заяві попереднім (орієнтовним) розрахунком витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовільними. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 02.07.2019 року відбулися електронні торги з продажу нерухомого майна [PERSON] . Згідно протоколу № 416507 проведення електронних торгів по лоту № 356507 переможцем торгів стала [PERSON] , яка повністю сплатила вартість лоту та на підставі чого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було видано акт про проведені електронні торги у ВП № 58064777 від 05.07.2019 року 05.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є. було видане Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 904. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 172850998 від 05.07.2019 року, право власності на нежитлове приміщення площею 91, 20 кв.м., що є 10/100 частини від нежитлових приміщень (літ. А) площею 910, 30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] . Судом встановлено, що співвласником іншої 1/2 частини нежитлового приміщення є [PERSON] . Як вбачається з договору оренди нежитлового приміщення від 01 червня 2019 року між [PERSON] й [PERSON] з одного боку (Орендодавці) та [PERSON] (Орендар) було укладено строковий договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого орендодавці передають, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення в літ. А, що складає 10/100 частин нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] . Договір укладено і діє до 01.06.2020 року включно. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ст. 192 ЦК України, гроші (грошові кошти) є законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України. Згідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. У відповідності до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Отже, в даному випадку виник юридичний факт оплати грошових коштів на користь Орендодавця, що підтверджується фактом підписання Договору сторонами і наявністю подальших відносин за Договором з оплатного оренди нежитлового приміщення. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна». Згідно з ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України «Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю». Договір датовано 01.06.2019 року, тобто до моменту набуття позивачем права власності на 1/2 частини нежитлового приміщення. Відповідно до ст. 761 ЦК України «право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права». Позивач не був стороною правовідносин з оренди нерухомого майна на момент укладення сторонами вказаного Договору, а тому в даному випадку керується нормами ст. 770 ЦК України. Відповідно до зазначеної ст. 770 ЦК України «У разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється». З Договору вбачається, що питання правонаступництва у разі зміни власника речі, переданої в найм сторони на момент укладення (01.06.2019 року) в договірному порядку не було врегулювано. Підстави припинення Договору, визначені в п. 9.2., не містять вказівки на припинення Договору внаслідок переходу права власності на нежитлове приміщення. Таким чином, з 05.07.2019 року до позивача перейшли права наймодавця (орендодавця) в частині та обсягах прав попереднього власника 1/2 нерухомого майна - [PERSON] . З моменту набуття таких прав позивачем, остання не отримала за користування нерухомим майном грошові кошти, передбачені Договором. Так, відповідно до Р. З Договору сторонами врегульовано розмір плати за користування (орендної плати) та порядок розрахунків. Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата сплачується Орендарем у розмірі 25000 грн. (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., без ПДВ, за кожний календарний місяць використання Об`єкту оренди. Згідно з п.3.2. Договору орендна плата за Договором здійснюється Орендарем щомісячно, авансовим платежем до 20-го числа поточного місяця за наступний місяць. При цьому, за положеннями п.3.5. Договору обов`язок Орендаря зі сплати Орендної плати вважається виконаним належним чином у випадку переказу грошових коштів на поточний рахунок Уповноваженої особи Орендодавців. Розподіл орендної плати між Орендодавцями здійснюється самостійно та на їх розсуд чи домовленість. Орендодавець 1 чи Орендодавець не мають права вимагати іншого порядку виплати Орендної плати, ніж передбачений цим Договором. Суперечки Орендодавців щодо отримання та розподілу Орендної плати вирішуються Орендодавцями самостійно та без залучення Орендаря. Уповноваженою особою за договором є співвласник [PERSON] . Таким чином, кошти за користування нерухомим майном перераховуються Орендарем відповідачу, а новий співвласник - [PERSON] не отримувала за користування своєю часткою в праві на нерухоме майно жодних грошових коштів. Також було встановлено, що позивач не надавала згоди на використання (користування) майном, не досягла домовленості із відповідачем щодо розподілу орендних платежів. Позивачем було надано розрахунок сум стягнення, відповідно до якого вбачається, що загальна сума до стягнення складає 85 887, 1 грн (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 10 копійок), обрахована наступним чином: Липень 2019 року - 10 887, 1 грн; Серпень 2019 року - 12 500 грн; Вересень 2019 року - 12 500 грн; Жовтень 2019 року - 12 500 грн; Листопад 2019 року - 12 500 грн; Грудень 2019 року - 12 500 грн; 1/2 гарантійного платежу в розмірі місячної орендної плати (25 000 грн.) - 12 500 грн (згідно п.3.4. та 4.1. Договору). Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак, із матеріалів цивільної справи не вбачається доказів на спростування даних, на які посилалась позивачка у позові. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь позивача коштів в сумі 85 887,10 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 858,88 грн.

Outcome: approved