Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 03.06.2021 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений сторонами та зареєстрований 26.11.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 77 (а.с. 3). На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що сторонами 26.11.2005 р. було зареєстровано шлюб; від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З Відповідачем прожили в шлюбі майже 15 років, останнім часом не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного; постійні сварки та скандали неодноразово відбувались у присутності дітей, що може впливати на їх психіку, погляди на життя, формування їх світогляду. Сторони протягом тривалого часу намагалися вирішити свої проблеми, але в результаті розмов Позивач дійшла висновку, що розлучення є єдиним виходом для побудови нового щасливого життя та збереження нормального бачення про сім`ю для їх спільних дітей; до того ж Відповідач особисто вирішив розірвати будь-які стосунки з Позивачем та піти після розірвання шлюбу з помешкання, де вони зараз спільно проживають. Тому Позивач просить шлюб розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 2-3). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 14.06.2021 р. відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право сторін і строки подання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено визначені статтею 275 ЦПК України строки розгляду справи - не пізніше 13.08.2021 р. (а.с. 20-22). За названою статтею 275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 13.08.2021 р.; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідач, отримавши згадану ухвалу суду від 14.06.2021 р. та копії позовної заяви з додатками 14.07.2021 р., що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с. 25), проте протягом встановленого судом строку відзиву на позовну заяву, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавав. Позивач отримала згадану ухвалу суду 19.06.2021 р., що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с. 24), клопотання про розгляд справи у судовому засіданні та/або будь-яких інших клопотань до суду також не подавала. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі якщо за положеннями цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 26.11.2005 р. сторони зареєстрували шлюб, при цьому Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.11.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 77 від 26.11.2005 р. (а.с. 4), Як стверджено в позовній заяві та не заперечується Відповідачем, який отримав копію цієї позовної заяви (а.с. 25), проте заперечень проти позову до суду не подавав, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Родинний зв`язок останнього ( [PERSON] ) із сторонами (батьками) підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.11.2009 р. Виконавчим комітетом Березнянської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 10 від 20.11.2009 р. (а.с. 12). Копії свідоцтва про народження згаданої вище [PERSON] , [INFO] , із зазначенням відомостей щодо її батьків як належного і допустимого доказу родинного зв`язку із сторонами суду не надано. Водночас до позовної заяви додано копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 28.07.2020 р. № 503689-2020, з якої вбачаються відомості про народження [PERSON] (дата, місце її народження, дані виданого свідоцтва про народження тощо), адреса місця проживання, що співпадає з адресою проживання сторін (а.с. 9), а також копію довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.08.2020 р. № 151-2 на підтвердження цієї адреси місця проживання (а.с. 10). Як зазначено Позивачем у позові та не спростовувалося Відповідачем, який відзиву із запереченнями проти позову не подавав, стосунки з Відповідачем розладились, спільне життя не склалось через розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки, примирення і збереження шлюбу Позивач вважає неможливим, оскільки шлюб існує формально, сім`я розпалася остаточно, Відповідач після розірвання шлюбу має намір залишити помешкання, де сторони спільно проживають (а.с. 3). В Україні шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 51 Конституції України, статті 24, 56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті 104, частина третя статті 105, стаття 110 Сімейного кодексу України). За статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України). Зогляду на викладене та зважаючи на фактичне припинення подружнього життя сторін, небажання Позивача примиритися та зберегти сім`ю, тому за таких встановлених обставин суд дійшов до висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим, свідомим, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має. При цьому суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За правовою позицією, що неодноразово викладалася в постановах Верховного Суду, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (зокрема, постанови Верховного Суду від 08.11.2018 р. у справі № 569/458/18, від 11.11.2020 р. у справі № 369/7035/18 тощо). Європейський суд з прав людини, практику якого суд застосовує як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), щодо права на приватне та сімейне життя неодноразово наголошував, на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя; відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні (зокрема, пункт 61 рішення ЄСПЛ від 29.04.2002 р. у справі «Прітті проти Сполученого Королівства», заява № 2346/02, пункт 126 рішення ЄСПЛ від 12.06.2014 р. у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії», заява № 56030/07). У зв`язку з усім наведеним суд вбачає наявними підстави для задоволення позову, розірвання шлюбу та відновлення Позивачеві її дошлюбного прізвища з огляду на викладене у позовній заяві клопотання (а.с. 3). На підставі імперативних приписів статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Відповідно до статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved