Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом до відповідача, у якому просила суд стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON], в твердій грошовій сумі, по 1000,00 грн., на кожну дитину, щомісяця, до настання повноліття дітей, та стягнути з відповідача на її користь компенсацію судових витрат, пов'язаних з отриманням правової допомоги в зв'язку з зверненням до суду. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що сторони мають спільних дітей які на теперішній час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, а відповідач в свою чергу жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає, постійного місця роботи не має, а свої доходи від позивача приховує, та за такого позивач просила суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні обставини позову заперечував, у своїх усних запереченнях посилався на те, що він не є біологічним батьком одного з дітей, не має достатніх статків для надання матеріальної допомоги будь-кому іншому, не має постійного місця роботи та на обліку у службі зайнятості не перебуває, просив суд відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], а в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] - стягнути не більше 400,00 грн., щомісяця, до настання повноліття дитини. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини. Сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що було розірвано за Рішенням Київського районного суду №520/3195/14-ц від 30.052014 року (копію рішення долучено до матеріалів справи). Окрім того, за текстом вказаного рішення, встановлено що на час його постановлення (30.05.2014 року) шлюб має формальний характер. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2006 року, (відомостей про скасування якого або про внесення змін до якого, попри посилання відповідача, суду не надано), сторони є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №835. Відповідно до свідоцтва про народження, що видано повторно, серія [NUMBER] від 26.06.2014 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №1151. Згідно оглянутої в судовому засіданні трудової книжки відповідача (копію якої відповідач відмовився надавати до матеріалів справи) останній ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Згідно посилання позивача, що не заперечувалось та було визнано відповідачем та відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України, додаткового доказування не потребують, - сторони на час розгляду справи проживають окремо, а їх діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, а відповідач ніде не працює та має мінливий дохід. Відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належних відомостей про майновий стан сторін до суду не надано, так за посиланнями відповідача він немає достатніх доходів для забезпечення власних потреб та має на своєму утриманні інших осіб, що потребують у тому числі й матеріальної допомоги, однак сторони щодо таких обставин згоди не дійшли, та іншими доказами, окрім пояснень відповідача, вони підтверджені не були. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної ради України ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, та положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» законодавчо врегульовано мінімальний розмір вартісної величини, достатньої та необхідної для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей в залежності від їх віку, так, для дітей віком від 6 до 18 років (якими є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]) встановлено місячний прожитковий мінімум на рівні 1286,00 грн. на одну дитину. За викладеного, зважаючи на пріоритетність захисту інтересів дитини, засади рівності участі батьків у вихованні та забезпеченні потреб дитини, відсутність належних доказів підтвердження існування передбачених ст. 182 СК обставин, що впливають на визначення розміру аліментів судом, враховуючи інші надані суду та досліджені вище докази та посилання, суд, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі, по 643,00 грн. (що визначена судом відповідно до розрахунку 1286,00(прожитковий мінімум)/2), але не менше від 30% прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини, щомісяця, на кожну дитину, до настання повноліття дітей, чим вважає що вимоги позову слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору за вирішення спору про сплату аліментів у розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України. Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В силу положень ст. 79 ЦПК України судові втрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Так матеріали справи містять документальне підтвердження судових витрат позивача в загальній сумі 2000,00 грн. (квитанція про сплату № 1906 на виконання договору про надання правової допомоги №3005), а тому, виходячи з положення ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», зважаючи на тривалість судових засідань у справі (відповідно до відомостей журналу судових засідань - 50 хвилин), та враховуючи час, витрачений представником позивача на написання та підготовку позову (2 години), суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація таких витрат в загальному розмірі 1416,67 грн., що обчислено виходячи з робочого часу представника позивача, розміру мінімальної заробітної плати та граничних розмірів відшкодування, передбачених ст. 1 вказаного закону. На підставі викладеного та

Outcome: partial