Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову посилалася на те, що 04.09.2013 року наказом відповідача її призначено на посаду в.о. директора Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Вказану посаду вона обіймала до 14.06.2016 року, коли її ознайомили з наказом про увільнення від виконання обовязків директора школи з переведенням на попередню посаду. Посилалася на те, що переведення її на іншу роботу не обумовлену трудовим договором могло мати місце згідно ст. 33 КЗпП України строком на один місяць. Позивачка вважає, що оскільки вона протягом тривалого часу працювала директором школи і після спливу одного місяця її не перевели на попередню посаду з нею відповідно до ст.ст. 21-23 КЗпП України був укладений безстроковий трудовий договір і після 05.10.2013 року вона займає посаду директора школи, а не виконує його обовязки. Просила суд поновити її на посаді директора Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та скасувати наказ відділу освіти Скадовської районної державної адміністрації №54-к від 14.06.2016 року. В судовому засіданні позивачка та її представник просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Пояснили, що дійсно 04.09.2013 року позивачку було переведено на посаду в.о. директора Шевченківської загальноосвітньої школи на якій вона працювала майже три роки. Це не було сумісництво чи покладенням додаткових обовязків. Вона отримувала заробітну плату як директор школи, виконувала обовязки директора, тому вважають, що між сторонами склалися безстрокові трудові відносини. На підставі викладеного, просили суд скасувати незаконний наказ про увільнення позивачки від виконання обовязків директора школи з переведенням на попередню посаду та поновити позивачку на посаді директора Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Наполягали на тому, що на позивачку було саме покладено обовязки директора школи. Вона їх виконувала протягом тривалого часу, оскільки було відсутнє керівництво відділу освіти. В теперішній час за позивачкою зберігається попереднє місце роботи вчителя початкових класів. Крім того, звернули увагу суду на те, що призначення на посаду керівника навчального закладу можливе тільки шляхом проходження процедури атестації, чого у випадку позивачки не було. Просили у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи у межах наданих сторонами доказів, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з наказу Відділу освіти, молоді та спорту Скадовської райдержадміністрації №183-к від 04.09.2013 року [PERSON], вчителя початкових класів, було призначено на посаду в.о. директора Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 05.09.2013 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. З наказу Відділу освіти Скадовської райдержадміністрації №54-к від 14.06.2016 року вбачається, що [PERSON] була увільнена від виконання обовязків директора Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 14.06.2016 року з переведенням на попередню посаду. Аналогічні обставини вбачаються і з копії трудової книжки [PERSON] Серії АА №112530. З наданих суду відповідачем документів, зокрема, Складу державний атестаційних комісій для проведення атестації Шевченківської [PERSON] ступенів затвердженого [PERSON], рекомендацій щодо підвищення якості надання освітніх послуг у школі з якими ознайомлена [PERSON], виписки з ЄДРПОУ АГ №134246, наказу №71 від 29.03.2016 року про підсумки державної атестації вбачається, що [PERSON] в усіх цих документах зазначена, як виконуюча обовязки директора школи. Крім того, з штатних розписів Шевченківської [PERSON] ступенів за 2016 рік вбачається, що у школі відсутня така посада, як в.о. директора, а є лише посада директора школи. За таких обставин слід констатувати, що в наказі відповідача №183-к від 04.09.2013 року мова йде не про переведення [PERSON] на іншу посаду, а саме про покладення на неї обовязків директора школи. Позивачкою не надано суду будь-яких доказів, що протягом 2013-2016 років вона не погоджувалася із покладенням на неї обовязків директора школи, зверталася з цього приводу до відповідача із відповідними заявами, просила призначити її на вказану посаду у встановленому законом порядку. За таких обставин посилання позивачки та її представника на той факт, що у даному випадку мало місце переведення і при вирішенні справи слід керуватися ст. 33 КЗпП України на увагу не заслуговують. Питання про призначення виконувачем обовязків за певними посадами для загального кола працівників законодавством України не врегульовано. Однак, як вбачається з п. 1, абз. 1, 3 п. 2 розяснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39 (документ чинний на підставі постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-XII) тимчасовим замісництвом вважається виконання службових обовязків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це обумовлено виробничою необхідністю. Призначення працівника виконуючим обовязки за вакантною посадою не допускається. Це можливо тільки за посадою, призначення на яку здійснюється вищим органом управління. В цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобовязаний не пізніше місячного строку з дня прийняття працівника на роботу надати в вищий орган управління документи для його призначення на посаду. Цей орган в місячний строк з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівнику про результат. Якщо не затверджений працівник, висунутий на керівну посаду з числа резерву вказаного підприємства, установи, організації, йому має бути надана робота за кваліфікацією та оплатою не нижче тієї яку він виконував до призначення на нову посаду. При призначенні робітника, в т.ч. штатного заступника (помічника) чи головного інженера, виконуючим обовязки по вакантній посаді, оплата праці здійснюється за цією посадою. Жодною із сторін не надано суду належних та допустимих доказів того, що вказаний порядок був ними дотриманий. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що покладення на позивачку обовязків директора у будь-якому разі носило тимчасовий порядок, всупереч вимогам діючого законодавства в наказі №183-к від 04.09.2013 року строк на який такі обовязки були покладені не був визначений, а виходячи з вищевказаних розяснень такий строк мав складати не більше двох місяців. В цій частині доводи позивачки та її представника є слушними. Разом з тим, питання про призначення позивачки директором школи на постійній основі самою [PERSON] не ініціювалося і відділом освіти з вересня 2013 року до червня 2016 року не вирішувалося. Крім того, відповідно до ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ч. 3 ст. 22 КЗпП України, вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту», посаду керівника загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності може займати особа, яка є громадянином України, має вищу педагогічну освіту на рівні спеціаліста або магістра, стаж педагогічної роботи не менше трьох років, успішно пройшла атестацію керівних кадрів освіти у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Відповідно до п. 1.6 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 №930, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2010 за №1255/18550 (в редакції від 08.08.2013 року), призначенню на посади керівників загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів має передувати їх атестація. На особу, яка претендує на зайняття посади керівника загальноосвітнього та позашкільного навчального закладу, керівник відповідного органу управління освітою направляє до атестаційної комісії подання про атестацію цього працівника з метою призначення на посаду. Тобто вимоги щодо атестації керівника загальноосвітньої школи на час покладення на [PERSON] обовязків директора були обовязковими, були передбачені як законом так і постановою Кабінету Міністрів України. Докази того, що така атестація проводилася сторонами суду не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для поновлення позивачки на посаді директора Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на яку остання у встановленому законом порядку не призначалася і призначенню на яку у будь-якому випадку має передувати атестація, тобто в обхід передбаченої законом процедури. В частині позовних вимог про скасування наказу №54-к від 14.06.2016 року, суд також вважає за необхідне відмовити. Суд вважає, що неправильне формулювання наказу №183-к від 04.09.2013 року сталося внаслідок недбалості кадрової служби відповідача. Так у наказі замість «покласти виконання обовязків» вказано «призначити», не визначено строк такого покладення обовязків, тощо, що змусило відповідача видати другий наказ для усунення вказаних недоліків. Відповідні записи в трудову книжку позивачки також були внесені безпідставно, оскільки у разі покладення обовязків чи тимчасового переведення працівника внесення відповідних записів у трудову книжку Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 не передбачено. За таких обставин позов є необґрунтованим таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed