Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

В січні 2019 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2012 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 20.01.2012 року. Проте, стверджує позивачка, у зв`язку зі зміною вікових потреб дитини розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, просила змінити їх розмір на тверду грошову суму в розмірі 2000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. \~ В судове засідання позивач та її представник не з`явилися проте в підготовчому засіданні продали до суду письмове клопотання в якому зазначили, що позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився проте подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому крім того зазначив, що позовні вимоги визнає частково і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що на даний час він не має постійного місця роботи, має тимчасовий заробіток, підсобного господарства не веде, земельних ділянок, паїв не має. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . \~ Згідно із ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.01.2012 року і до повноліття дитини. Судом встановлено, що [PERSON] 30.01.2018 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З`ясовуючи обґрунтованість таких доводів позивачки, судом враховується, що відповідно до ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Разом із цим, судом приймаються до уваги доводи позивачки про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів на дитину, виходячи з наступного. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дитині, судом враховуються доводи відповідача, наведені ним в клопотанні. Так, із наданих відповідачем письмових доказів, а саме довідки виданої Явтухівською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області та витягу з єдинного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що в [PERSON] відсутнє підсобне господарство, а також те, що він не являється фізичною особою підприємцем. Разом із цим, будь яких доказів про його поганий стан здоров`я та інших утриманці відповідачем не надано. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищезазначене,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~вищевказаного доказу\~окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~виходячи із\~засад справедливості\~та захисту\~прав неповнолітньої\~дитини,\~суд вважає\~необхідним збільшити\~розмір аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на користь\~позивачки,\~та в\~подальшому стягувати\~їх з\~нього в\~розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial