Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Головний лікар КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради Резніченко О.Л. звернувся до суду із заявою, в якому просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], 1964 року народження, що мешкає за адресою: [ADDRESS], з 2001 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Згідно записів у супровідному талоні бригади швидкої допомоги протягом останніх днів у пацієнта з'явились зміни у поведінці: став дратівливий, почав конфліктувати з дружиною, погрожував їй фізичною розправою. 02.05.2016 р. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром та враховуючи наявність у хворого психічних розладів йому був виставлений діагноз: «шизофренія, загострення», після чого хворого було доставлено до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР та госпіталізовано у чоловіче психонаркологічне відділення. При надходженні [PERSON] відмовився надати добровільну згоду на обстеження та лікування в умовах психіатричного стаціонару. 04.05.2016 р. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що хворий страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, галлюцинаторно - параноїдний синдром. У зв'язку з психічними розладами пацієнт являє потенційну та соціальну небезпеку, тому госпіталізація його у психіатрично-наркологічне відділення чоловіче у примусовому порядку була доцільною. Пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, внаслідок чого хворий [PERSON] потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримала заяву, надавши пояснення, що хворий потребує обов'язкової госпіталізації, оскільки виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, у нього відсутня критика до свого стану, до 2013 р. він неодноразово госпіталізувався у добровільному порядку, після 2013 р. - примусово, останній раз у жовтні 2015 р. Законний представник [PERSON]- [PERSON] пояснила, що звернулася до лікарів-психіатрів, оскільки стан її чоловіка [PERSON] значно погіршився, ліки він не приймає, став агресивний, вдарив кума палицею, усім погрожує, кричить на дітей. [PERSON] у судовому засіданні проти лікування удома не заперечував, госпіталізацію вважав непотрібною. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 04.05.2016 р./а.с.3/, вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 04.05.2016 р., встановлено діагноз [PERSON]: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, виражений змішаний тип дефекту, внаслідок хвороби представляє потенційну небезпеку для оточуючих та для себе. /а.с. 3/

Outcome: approved