Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 27.02.2020 р. надійшла зазначена заява [PERSON] , подана її представником [PERSON] (ордер адвоката серії АІ № 1025241, а.с. 10), заінтересована особа: Косівська сільська рада Володарського району Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій Заявниця просить суд: встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва на право власності № [NUMBER] , видане 03.07.1997 р. виконкомом Володарської районної ради на ім`я [PERSON] відносно житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заявленої вимоги Заявниця зазначила, що вона є власником названого житлового будинку з надвірними будівлями, про що видано свідоцтво на право власності на жилий будинок за № [NUMBER], в якому її ім`я по-батькові вказане як « [PERSON] » замість « [PERSON] », що відповідало б її паспортним даним. Заявниця має намір подарувати будинок своїй онуці [PERSON] , але зробити цього не може через наведену розбіжність. Ухвалою суду від 02.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 30.03.2020 р., відкладений на 08.04.2020 р. через неявку без повідомлення причин представника заінтересованої особи. У судове засідання 08.04.2020 р. Заявниця та її представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені; до суду 30.03.2020 р. представником Заявниці подано клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 24). Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені; до суду 01.04.2020 р. також подано заяву з проханням проводити розгляд справи без їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] не мають (а.с. 26). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Заявниця є громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Косівка Володарського району Київської області, що підтверджено копією її паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09.07.1996 р. Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 3). Згідно з доданою до її заяви копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.07.1997 р. № [NUMBER] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] ; свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Володарської районної ради № 155 (а.с. 4). Так само власником названого будинку у копії технічного паспорту на цей будинок значиться « [PERSON] » (рос.) (а.с. 6). Разом з тим, за інформацією Косівської сільської ради Володарського району Київської області, викладеною у виписці з погосподарської книги за 2016-2020 роки, житловий будинок за названою вище адресою (номер об`єкта господарського обліку 144) належить [PERSON] , рік побудови - травень 1960 р., дата обходу, останнього відвідування (дата внесення даних до облікової картки) - 01.01.2019 р. (а.с. 5). Крім того, як вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 075290, виданого Косівською сільською радою Володарського району Київської області на підставі рішення цієї сільської ради від 10.09.1999р. (акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8), земельна ділянка загальною площею 0,487 га для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , тобто Заявниці (а.с. 9). Таким чином, оцінюючи наведені письмові докази, додані до заяви, суд виходить з того, що Заявниця значиться як власниця спірного будинку, що збудований у 1960 році, у відповідній погосподарській книзі, яка ведеться органом місцевого самоврядування (Косівською сільською радою Володарського району Київської області) за місцем розташування цього будинку ( [ADDRESS] .), а також у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку за названою адресою розташування будинку, проте в свідоцтві на право особистої власності на цей будинок від 03.07.1997 р. її по батькові викладено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », що відповідало б її паспорту громадянина України, виданому 09.07.1996 р. З огляду на це та встановлені обставини суд вважає, що Заявницею надано достатньо доказів на підтвердження того, що саме їй належить спірне свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, відтак існує невідповідність по батькові Заявниці за паспортом громадянина України та за даними про особу власника згаданого свідоцтва. Встановлення наведеного факту має для Заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для оформлення правочину - договору дарування зазначеного будинку. За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення юридичного факту - факту належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.07.1997 р. № [NUMBER], виданого відносно будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . на ім`я [PERSON] , відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved