Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2002 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1370. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось; протягом останніх декількох років відповідач зловживає спритними напоями, під впливом яких неодноразово застосовував фізичне та психологічне насильство до неї та дітей; відповідач постійно її ображає та принижує при дітях, кричить на дітей та лякає їх своєю поведінкою; під час сварок відповідач застосовує до неї фізичне насильство та погрожує фізичною розправою; вищезазначені обставини призвели до окремого проживання, припинення подружніх стосунків та ведення спільного господарства. До судового засідання, позивачкою були подано на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; відзив на позов не надіслав; заяви про оголошення перерви чи розгляд справи за його відсутності до суду не направив; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Оскільки, позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо; примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд, дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved