Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матірю за адресою: Полонський район, с.Роговичі, вул.Б.Хмельницького, 19. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 30.08.2016 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Протягом всього часу вони з чоловіком проживали в [INFO]. З 17.05.2017 року по 17.08.2017 року, у звязку із погіршенням стану здоровя, вона перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу хвороби легень. На час її лікування донька залишилась проживати з чоловіком та його батьками за вищевказаною адресою. Коли вона повернулась після лікування, відповідач та його батьки перестали пускати її додому, а також відмовились віддати їй дитину та не дають можливості бачитись з нею. В даний час вона проживає у власному будинку в с.Роговичі Полонського району по вул.Б.Хмельницького, 19, який забезпечений усім необхідним для проживання малолітньої дитини. Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Полонської РДА визначено місце проживання дитини з матірю, однак відповідач і надалі створює для неї перешкоди у спілкуванні з дочкою, не віддає її та перешкоджає вихованню. В свою чергу, в листопаді 2017 р., [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за місцем його проживання, а саме за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що після народження дочки його дружина почала часто хворіти. Коли їхній дочці виповнилося шість місяців, лікарі направили [PERSON] на стаціонарне лікування до Славутського тубдиспансеру, а дитині було призначене лікування для профілактики туберкульозу. В даний час дитина проживає разом із ним так як [PERSON] постійно лікується. На початку серпня 2017 р. [PERSON], після виписки з лікарні, вимагає щоб дитина проживала разом з нею в с.Роговичі. Він пропонує щоб дитина проживала з ним, так як санітарні умови проживання у нього в квартирі найбільше підходять для їхньої дитини. Однак добровільно це питання вони вирішити не можуть. Вважає, що контакт з матірю може негативно вплинути на стан здоровя дитини. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали. Проти зустрічного позову заперечували. Позивач пояснила, що у звязку з тим, що вона захворіла на туберкульоз, була змушена пройти стаціонарне лікування. На час лікування дочка залишилась проживати з чоловіком та його батьками. В даний час вона вилікувалась, має задовільний стан здоровя та може проживати разом з дитиною. Однак [PERSON] їй чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дає її бачити, а також забрати проживати разом з нею. На теперішній час вона проживає в с.Роговичі у власному будинку, який для неї купила її мама. Відповідач та його представник проти позову [PERSON] заперечили, позовні вимоги [PERSON] підтримали. В судовому засіданні [PERSON] пояснював, що [PERSON] хворіє, у неї були приступи епілепсії, їй давали направлення в психдиспансер. Однаго разу у неї був приступ і дитина у неї випала з рук на підлогу. Умови для дитини в його сімї вважає кращими, тому дитина повинна проживати з батьком. Представник служби у справах дітей в суді пояснила, що до засідання комісії з питань захисту прав дитини Полонської РДА проводилася працівниками служби бесіда зі сторонами, обстежувалися умови проживання двох сторін. На засіданні було вислухано дві сторони та їх підтримку та було прийнято рішення про залишення дитини з мамою. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та про задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом беззаперечно встановлено, що з 30.08.2016 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Ці дані встановлено з копій паспортів сторін, свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Полонської РДА № 6 від 29 серпня 2017 року визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матірю за адресою: Полонський район, с.Роговичі, вул.Б.Хмельницького, 19. 29.08.2017 року Полонською районною державною адміністрацією надано висновок про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матірю за адресою: Полонський район, с.Роговичі, вул.Б.Хмельницького, 19. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою\~статті 161 цього Кодексу\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування, або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. П. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008, № 866\~встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей). П. 72 Порядку передбачено, що для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Отже, при вирішення спорів про визначення місця проживання малолітніх дітей органи опіки і піклування та суди повинні встановлювати виняткові обставини у розумінні положень\~статті 161 СК України\~та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю. Така ж правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 14 грудня 2016 року № 6-2445цс16, прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Під час розгляду справи встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, створила умови для проживання, виховання та розвитку дитини, пролікувалась та може перебувати разом з дитиною, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичні засоби, беззаперечних доказів, що своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини [PERSON] по справі не надано. Не надано також ним і доказів про те, що він має постійне місце робота та джерело існування, навпаки, як пояснював в судовому засіданні [PERSON], він ніде не працює, проживає за рахунок батьків у їх квартирі. Такі дані встановлено з матеріалів справи та показань свідків. Під час розгляду справи було допитано свідків [PERSON] маму [PERSON] та [PERSON] сусідку [PERSON], які, кожна з них окремо, в суді підтвердили, що батько дитини ніде не працює, в даний час доглядає дитину, до якої дуже гарно відноситься. [PERSON] часто хворіла після народження дитини, лікувалась, а коли встановили у неї діагноз туберкульоз лягла на стаціонарне диспансерне лікування. Під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження і слова [PERSON] про хвороби [PERSON] За таких обставин суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з її матірю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed