Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, в якому просила суд визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 09 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк Світланою Анатоліївною та зареєстрований в реєстрі за №921. Позов мотивований тим, що 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач отримала в спадок за законом квартиру за адресою: [ADDRESS] . В той же день, 09 червня 2021 року, між [PERSON] та [PERSON] будо укладено договір дарування вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С.А., про що внесено відповідний запис в реєстр за №922. При укладенні договору дарування у позивачки з відповідачем була домовленість про те, що останній буде її доглядати, допомагати, забезпечить житлом, а тому помилково уклала договір дарування належного їй нерухомого майна, припустившись помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов`язків його сторін. Про відсутність наміру у позивачки укласти саме договір дарування, свідчить те, що спірна квартира є єдиним житлом позивачки, іншого житла остання не має, через що позивачка після укладення договору дарування продовжує проживати у спірній квартирі, здійснює витрати на утримання, тощо. Представник позивача - адвокат ЮрченкоТ.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Суду пояснив, що [PERSON] є особою похилого віку, має значні проблеми зі здоров`ям, зокрема проблеми зору, постійно потребує участі близьких людей в її житті та допомоги, внаслідок чого уклала оспорюваний договір, сподіваючись отримати все це від відповідача, як сина. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні подав заяву про повне визнання позовних вимог. Оскільки відповідач подав суду заяву про визнання позову в підготовчому засіданні до закінчення підготовчого провадження, тому відповідно до ст. 200 ЦПК України суд ухвалив рішення по суті у цій справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С.А. та зареєстрованого реєстрі за №921, [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). В той же день, 09 червня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , подарувала [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , квартиру за [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С.А. та зареєстрованого реєстрі за №922 (а.с. 17-20). Спірна квартира за [ADDRESS] в цілому зареєстрована 09.06.2021 року на праві власності за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 260742397 від 09.06.2021 року (а.с. 22-23). По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] , 1945 року народження. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач [PERSON] посилалася на ту обставину, що договір дарування вона уклала під впливом помилки, оскільки вважала, що підписує договір довічного утримання та мала на меті отримати від відповідача необхідну допомогу та догляд. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 2 статті 719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). У частині першій статті 229\~ЦК України розкривається також зміст помилки, яка може призвести до недійсності правочину. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Так, помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб, тощо. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин, вчинений під впливом помилки відповідно до статті 229 ЦК України, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилась сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка мала місце, а також, що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за договором купівлі-продажу та продовження позивачем проживати у житловому будинку після укладення договору відчуження. У кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного суду України від 27.04.2016 року у справі №6-372цс16, у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі №173/1468/16-ц та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року у справі №265/7791/15-ц. Відповідно до ч. 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено по справі, позивач [PERSON] є особою похилого віку, має захворювання очей, що підтверджується медичною довідкою №421 від 02.08.2021 року, дійсно вчинила договір дарування своєї квартири, яка є для неї єдиним житлом, під впливом помилки, вважаючи, що з нею відповідачем був укладений договір довічного утримання, а тому такий договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 09 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним\~нотаріусом Вінницького\~міського нотаріального\~округу Вінницької\~області Кметюк\~С.А.,слід визнати недійсним. За клопотанням позивача судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved