Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просив стягнути з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» суму невиплаченої заробітної плати, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки, моральну шкоду. В ході судового розгляду позивачем було уточнено позовні вимоги, в останній редакції позову [PERSON] просить стягнути з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що згідно наказу № 123к від 09.02.2015 року він був звільнений за власним бажанням з посади інженера першої категорії відділу електричного і контрольно-вимірювальних приладів та автоматики ДП «УкрНТЦ «Енергосталь». На час звільнення у відповідача існувала заборгованість по виплаті [PERSON] заробітної плати за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року. Розрахунок по заробітної платі з позивачем в день звільнення проведено не було. На теперішній час заборгованостей перед позивачем у відповідача не має, а саме всі заборгованості було виплачено, однак [PERSON] вважає, що лише при зверненні до суду, відповідачем було сплачено всі заборгованості. Крім того, позивач вказує, що зі значною затримкою заробітної плати, він відчував моральні страждання, втратив нормальні життєві зв'язки, був змушений економити на харчах, одязі,позичати гроші на сплату оренди за квартиру, через що постійно хвилювався. Також, вказує, що вимушений був користуватись кредитною карткою та не міг вчасно погашати борг, внаслідок чого заборгованість зростала, через що він дуже переживав. В зв'язку з викладеним, [PERSON] просить стягнути у відповідача моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу № 123к від 09.02.2015 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням з посади інженера першої категорії відділу електричного і контрольно-вимірювальних приладів та автоматики ДП «УкрНТЦ «Енергосталь». На час звільнення у відповідача існувала заборгованість по виплаті [PERSON] заробітної плати за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року. Розрахунок по заробітної платі з позивачем в день звільнення проведено не було . Таким чином позивачу [PERSON] було дійсно спричинено моральну шкоду. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином судом встановлено, що внаслідок невиплати відповідачем позивачу належної йому заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 25000 грн. є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial