Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 11.08.2020 р. надійшла зазначена позовна заява [PERSON] до Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, третя особа: Володарська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування, в якій Позивач просить суд: визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок та господарські будівлі (погріб із шийкою, літня кухня, сарай, гараж), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок із господарськими спорудами: погріб із шийкою, літня кухня, сарай, гараж. Спадкоємцем є він (Позивач) як син померлої, спадщину прийняв, але оформити спадщину не міг через втрату оригіналу правовстановлюючих документів (а.с. 2-4). Ухвалою суду від 13.08.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 22.09.2020 р. (а.с. 25-26); у засідання суду 22.09.2020 р. оголошено перерву за клопотанням представника Позивача до 27.10.2020 р. Надалі 27.10.2020 р. справу було знято з розгляду на підставі наказу голови суду від 19.10.2020 р. № 22-АС через встановлення карантинних обмежень у зв`язку з виявленням у працівника апарату суду підтвердженого випадку захворювання на COVID-19, підготовче судове засідання призначено на 11.12.2020 р. (а.с. 63, 64-65), відкладене за клопотанням представника Позивача на 18.01.2021 р. (а.с. 71). У підготовчих судових засіданнях 22.09.2020 р. та 18.01.2021 р. представник Позивача підтримав позов, просив задовольнити, долучив додаткові докази (а.с. 73-75). Представник Відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 30), 28.08.2020 р. подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 32). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення підготовчого судового засідання, визначені статтею 198 ЦПК України, також відсутні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України); у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог Позивача, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого. За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.09.1990 р., виданого Лобачівською сільською радою згідно з рішенням Володарської районної ради Київської області від 24.09.1990 р. № 131 (р. № 192, кн. 1), що підтверджено інформацією щодо реєстрації права власності на заначений будинок, викладеною в листі Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 25.05.2020 р. № 1111 (а.с. 74). Власник зазначеного житлового будинку [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.09.2006 р. Виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 14 (а.с. 5). Позивач - [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Починок Смоленської області (а.с. 6), є сином названого вище спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 23.04.1971 р. Органом реєстрації актів цивільного стану м. Починок Смоленської області, актовий запис № 41 (а.с. 9). Позивач прийняв спадщину після [PERSON] шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини від 14.03.2007 р. (а.с. 35), отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2750 га на території [ADDRESS] для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, що підтверджено копіями відповідних свідоцтв, наявних у витребуваної судом у нотаріуса копії спадкової справи (а.с. 52, 53). Згідно з матеріалами згаданої спадкової справи [PERSON] № 72/2007 (а.с. 34-53) інші спадкоємці, які прийняли спадщину після неї, відсутні. Разом з тим, державним нотаріусом відмовлено Позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу відповідного правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 75). Також до позовної заяви додано копію оголошення в газеті щодо недійсності втраченого свідоцтва про право власності на житловий будинок на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 19). Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] за законом, який звернувся до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину, проте свідоцтво про право на спадщину йому не було видане через відсутність належного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). При цьому спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За правовими висновками Верховного Суду зверненню до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину (зокрема, постанова Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 2-390/2006, провадження № 61-5088св18). За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач, будучи сином померлого спадкодавця [PERSON] та єдиним її спадкоємцем за законом, який звернувся до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину, після відмови в отриманні якого правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно (житловий будинок). Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідача (органу місцевого самоврядування) на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося, розрахунків цих витрат суду не надано. Разом з тим, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та вирішує питання про повернення Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. На підставі наведеного та відповідно статей 16, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1296 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved