Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

До Вінницького районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві позивач вказує, що 15.01.2002 між нею та відповідачем було укладено шлюб та вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що в період шлюбу за спільні сімейні кошти вони на підставі договорів купівлі-продажу придбали цілий жилий будинок з господарськими будівлями та незакінчений будівництвом будинок, що знаходяться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 4057 га, що розташована на території Лука-Мелешківської сільської ради, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства. Стороною (покупцем) згідно вказаних договорів купівлі-продажу є відповідач [PERSON] . В подальшому на підставі договорів купівлі-продажу було видано реєстраційне посвідчення на будинковолодіння та три державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] , а саме на земельну ділянку площею 0, 1749 га, кадастровий номер 0520682803:02:005:0107, земельну ділянку площею 0, 1007 га, кадастровий номер 0520682803:02:005:0109, земельну ділянку площею 0, 1301 га, кадастровий номер 0520682803:02:005:0108, що розташовані в [ADDRESS] . Позивач зазначає, що протягом останніх років подружнього життя сімейні відносини між сторонами погіршилися. Відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2019 шлюб між ними було розірвано. Також позивач вказує, що [PERSON] висловлювався, що будинковолодіння та земельні ділянки належать йому, оскільки документи на таке майно видані на його ім`я. За вказаних обставин позивач просить суд розділити спільне майно подружжя та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вищевказаного жилого будинку з господарськими будівлями та незакінченого будівництвом будинку та трьох земельних ділянок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Білозор О.Л. попередньо надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом. Сторони з 15.01.2002 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від\~04.06.2019\~розірвано,\~про що\~свідчить копія\~відповідного рішення\~суду (а.с.\~26).\~Всторін по справі народились діти [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 24, 25). Згідно копії договору купівлі-продажу будинковолодіння від 10.09.2003, [PERSON] придбав цілий жилий будинок з господарськими будівлями та незакінчений будівництвом будинок, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Також 10.09.2003, згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, [PERSON] придбавземельну ділянку площею 0, 4057 га, що розташована на території Лука-Мелешківської сільської ради (а.с. 17). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.09.2003 на ім`я відповідача [PERSON] 15.07.2005 було видано державні акти на право власності на земельну ділянку, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 396431 на земельну ділянку площею 0, 1749 га, кадастровий номер 0520682803:02:005:0107, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована по [ADDRESS] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №396432 на земельну ділянку площею 0, 1007 га, кадастровий номер 0520682803:02:005:0109 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №396433 на земельну ділянку площею 0, 1301 га, кадастровий номер 0520682803:02:005:0108, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] (а.с. 18, 19, 20). Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.08.2019 №0-2-0.20-275/105-19, станом на 30.08.2019 земельні ділянки № 0520682803:02:005:0107, № 0520682803:02:005:0108 та № 0520682803:02:005:0109 зареєстровано за [PERSON] (а.с. 45). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 03.03.2004 встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] з правом особистої власності на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1416, і записано в реєстрову книгу за № 2 р.№ 369, та в цілому складається з житлового будинку з господарськими будівлями та незакінченого будівництвом будинку (а.с. 10). Згідно з відомостями технічного паспорта, виготовленого ФОП « [PERSON] » станом на 31.07.2019, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку літ. А; житлового будинку незавершеного будівництва головністю 64% літ.Д; веранди літ. д; погребу літ. п/Б; убиральні літ. В; огорожі № 1; воріт №2; хвіртки №3; криниці №4 (а.с. 11 -15). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 176469538 від 06.08.2019, спірний житловий будинок та житловий будинок незавершене будівництво готовністю 64 % з господарською будівлею та спорудами, реєстраційний номер 1888112105206, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належать на праві власності [PERSON] (а.с. 44). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~п.\~23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№ 11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»,\~вирішуючи спори\~між подружжям\~про майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення\~господарства,\~з`ясовувати джерело\~та час\~його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналіз вищевказаних норм свідчить, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі №404/1515/16-ц. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що не заперечується сторонами у справі. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, зважаючи, що сторони визнають,\~що спірне\~нерухоме майно\~є їх\~спільною сумісною\~власністю подружжя\~та не\~заперечують з\~приводу поділу\~його на\~дві рівні\~частини,\~визнання позову\~відповідачем відповідає\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~прав і\~свобод інших\~осіб,\~а тому\~вимоги позивачки\~про поділ\~спільного майна\~подружжя та\~визнання за\~нею права власності на 1/2 частину даного майна є законними та підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved