Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Глобинська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування (в особі служби у справах дітей) 24.05.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві зазначено, відповідач [PERSON] від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] має трьох малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [INFO] мати дітей - [PERSON] була вбита чоловіком [PERSON] за що останнього було засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі. З 21.10.2014 року [PERSON] перебуває під вартою. З 16.01.2015 року малолітня [PERSON], була влаштована на виховання та проживання в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] де виховується і на даний час. Протягом двох років батько не підтримує стосунки з малолітньою донькою [PERSON], подарунки, листи не присилає, матеріально не утримує. [PERSON] вчинив тяжкий злочин, осиротів своїх дітей, [PERSON] називає батьками [PERSON] та [PERSON] Будинок в якому зареєстровані діти не придатний для проживання, а будинок де проживали діти без реєстрації за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] Посилаючись на викладене, позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримувала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Також пояснила суду, що малолітня дитина потребує постійного піклування. В сім'ї [PERSON] вона забезпечена усім необхідним, [PERSON] свого біологічного батька не пам'ятає. Крім того, після звільнення з місць позбавлення волі невідомо яким чином відповідач зможе забезпечити належні умови для проживання і виховання своїх дітей, оскільки він не має житла належного йому на праві власності, не має постійного місця роботи. Соціального супроводу родини до 2014 року не було. В інтересах дитини доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд не позбавляти його батьківських прав, оскільки він завжди піклувався про своїх дітей, на даний час майже щодня спілкується зі своїми двома старшими доньками, висилає їм подарунки, з меншою не може спілкуватися, оскільки [PERSON] вважає, що так буде краще для дитини, але він систематично телефонує [PERSON] та цікавиться розвитком його доньки [PERSON]. Оскільки перебуває в місцях позбавлення волі не може піклуватися належним чином про дітей, але не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Розуміє, що в інтересах дитини, [PERSON] на даний час необхідно проживати в сім'ї [PERSON] та не заперечує проти цього. Разом з тим, любить своїх дітей та не бажає щоб його позбавляли батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Представник відповідача надав суду заперечення стосовно позову, в якому зазначив, що відповідач не може виконувати в повній мірі свої батьківські обов'язки з незалежних від нього підстав, оскільки перебуває в місцях несвободи, не відмовляється від виховання доньки [PERSON], підтримує зв'язки з [PERSON] Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Відбуваючи покарання у виправній колонії влаштувався на роботу, кошти які отримує надсилає своїм дітям. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову із наведених в запереченні підстав. Крім того зазначив, що до того як відповідач потрапив в місця позбавлення волі він належним чином виконував свої батьківські обов'язки. Те, що відповідач перебуває в місцях неволі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] проживає в його родині з 16.01.2015 року, потрапила вона до них в зв'язку з тим, що її рідні відмовилися взяти її на виховання. [PERSON] на той час було 2 роки 9 місяців, вона була у складному психічному стані. На даний час вона називає його та його дружину мамою та татом, вважає їхніх дітей, в тому числі вихованців своїми братиками та сестрами. ЇЇ біологічний батько [PERSON] телефонує до нього та цікавиться її розвитком, але ними прийнято рішення в інтересах дитини, щоб його спілкування відбувалося через нього, задля уникнення травмування дитини. [PERSON] у їхній родині має усе необхідне для її повноцінного розвитку, батька вона не пам'ятає, розуміє що вони є її нерідними батьками, також знає, що її тато вбив маму. Вони бажають дати дитині гарну освіту. Вважає, що якщо після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі її віддати йому, для дитини буде це психологічною травмою, оскільки вона вважає їх своєю родиною. Представник третьої особи - Броварківської сільської ради Глобинського району як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третьої особи [PERSON],дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO], а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] також є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13,14). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 11). [PERSON] було засуджено за умисне вбивство своєї дружини [PERSON] за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. Початок відбування покарання 18 жовтня 2014 року (а.с.15-21,39). 21.10.2014 року [PERSON] та її сестер було влаштовано на тимчасове проживання в сім'ю [PERSON], яка є їх рідною тіткою. 27.10.2014 року малолітній [PERSON] та її сестрам надано статус «дитина позбавлена батьківського піклування», 06.11.2014 року [PERSON] взято на облік як дитину позбавлену батьківського піклування (а.с.22,27,28). 22.12.2014 року було встановлено опіку над [PERSON] та [PERSON] та призначеної їхнім опікуном [PERSON] (а.с.23). 16.01.2015 року було припинено влаштування [PERSON] до сім'ї [PERSON] на підставі заяви останньої та влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.29,30,24-26). Як вбачається зі Звітів про стан виховання, утримання, розвитку [PERSON] у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] з 16.01.2015 року по 16.01.2016 року та з 16.01.2016 року по 16.01.2017 року, умови проживання в сім'ї добрі, харчування різноманітне, стосунки з батьками-вихователями теплі, родинні, мікроклімат сприятливий для навчання та виховання дітей (а.с.33,34). Зазначене підтверджується також Актом № 30 обстеження житлово-побутових умов від 22.03.2017 року (а.с.36). Як вбачається з висновку про виконання батьківських обов'язків [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] від 23.05.2017 року, [PERSON] протягом двох років не підтримує стосунки з малолітньою донькою, подарунки, листи не присилає, матеріально не утримує, вчинив тяжкий злочин перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим осиротив своїх дітей, вбивство матері дівчинки буде психологічною травмою на все життя, малолітня дитина потребує опіки і любові кожного дня, називає татом і мамою тих людей, які два роки піклуються про неї та люблять її, житло, в якому зареєстровані діти є непридатним для проживання, таким чином Глобинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] заслуговує на позбавлення батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON]. Висновок було затверджено на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Глобинській райдержадміністрації (а.с. 6-8, 37). Малолітні діти, в тому числі [PERSON] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації в будинку за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] (бабуся відповідача) та є придатним для проживання (а.с.41). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як зазначено в п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснено у пункті 15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Підстави для позбавлення батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає Як на підставу заявлених вимог, позивач посилається на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а також за те, що останній був засуджений за умисне вбивство матері дітей. На переконання суду факт засудження одного із батьків, навіть за вчинення тяжкого умисного злочину, у розумінні положень ст. 164 СК України не можна розцінювати як достатню підставу для позбавлення особи батьківських прав, оскільки його вчинено не у відношенні дитини. Крім того, судом встановлено, що до того як відповідач потрапив в місця позбавлення волі він займався вихованням дітей, на обліку в соціальних службах дана сім'я не перебувала, протоколів про адміністративне правопорушення за ухилення його від виконання ним батьківських обов'язків на нього складено не було, житло в якому проживала родина було придатне для проживання, хоча відповідач і вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння, разом з тим у суду відсутні дані про те, що він перебував на обліку внаслідок вживання алкогольними напоями. Відповідач вчинив умисне вбивство матері своїх дітей та своєї дружини, за що несе відповідальність, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі. Не зважаючи на зазначені обставини, [PERSON] спілкується зі своїми старшими доньками, цікавиться про меншу доньку [PERSON] шляхом телефонних розмов з [PERSON] та розуміючи що це може нашкодити дитині не наполягає на особистому спілкуванню з донькою. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що ізоляція відповідача від суспільства позбавляє його можливості належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, тому суд дійшов висновку що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed