Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.10.2018\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд: розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 22.11.2000\~р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Березанської місцевої ради Київської області, актовий запис №\~89. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що між нею та Відповідачем 22.11.2000\~р. було зареєстровано шлюб; спільних дітей та майна не мають,\~стосунки між\~ними не\~склалися,\~зникло взаєморозуміння\~і взаємоповага,\~загалом спільне життя не ведуть через розходження поглядів на сімейні відносини і обовязки, вже близько 11\~років разом не проживають. Ухвалою суду від 23.10.2018\~р. відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву та призначено підготовче судове засідання на 27.11.2018\~р., відкладене на 13.12.2018\~р. через неявку Відповідача; ухвалою суду від 13.12.2018\~р. справу призначено до судового розгляду на 10.01.2019\~р., відкладений через неявку Відповідача на 30.01.2019\~р. У судове засідання 30.01.2019\~р. Позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, до суду 27.11.2018\~р. подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с.\~23). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої статті\~128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом направлення судових повісток (а.с.\~18, 32, 37) за останньою відомою зареєстрованою адресою місця його проживання [INFO] згідно з наданою суду інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Київській області (а.с.\~12), повістки поверталися без вручення з відмітками «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення», «за закінченням строку зберігання» та «не проживає» (а.с.\~22, 34, 41), а також у порядку частини одинадцятої статті\~128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик Відповідача до суду на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет (а.с.\~15, 16, 25, 29, 30, 38, 39). За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (пункт\~3 частини восьмої статті\~128, частина десята статті\~130 ЦПК України). За загальним\~правилом частини\~першої статті\~223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.\~При цьому\~згідно з\~частиною четвертою\~статті\~223\~ЦПК України\~у разі\~повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в заяві (а.с.\~23), вбачає за\~можливе розглянути\~справу за\~відсутності Відповідача\~у порядку\~заочного провадження\~з дотриманням\~встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до частини другої статті\~247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом\~за відсутністю\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~ознайомившись з\~матеріалами справи\~й оцінивши\~наявні в\~справі докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до статті\~24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті\~56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється\~внаслідок його\~розірвання,\~зокрема,\~за позовом\~одного з\~подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті\~104, частина третя статті\~105, стаття\~110 Сімейного кодексу України). За статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З наявних\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що 22.11.2000\~р.\~сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії\~БК №\~057694, виданого 22.11.2000\~р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Березанської міської ради Київської області, актовий запис №\~89 (а.с.\~6); як зазначає Позивач, від шлюбу спільних дітей сторони не мають, відомості про інше в матеріалах справи відсутні. Також Позивачем у позові зазначено про те, на тепер фактичні шлюбні відносини сторін припинені, вони спільно не проживають вже 11\~років, тож їх подальше спільне життя як подружжя Позивач вважає неможливим, сторони не спілкуються, збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, примирення виключається. Зогляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час (близько 11\~років), суд дійшов до висновку, що рішення Позивача про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За позицією Верховного Суду шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (постанова від 08.11.2018\~р. у справі №\~569/458/18). Клопотань про\~зміну прізвища\~в порядку\~статті\~113\~Сімейного кодексу\~України Позивач не подавала. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті\~141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті\~133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Зважаючи на\~усе наведене\~та відповідно\~до статей\~24,\~55,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113,\~115 Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved