Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянкую Позовні вимоги аргументовані тим, що [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] майно, що складається з 8/25 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Вінниця вул. Стеценка/Ленінградська 22/17 у м. Вінниці, частину земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ, №382631, кадастровий номер 0510100000601:039:0017 виданий ВМР 25.01.2006р. на 0,1000 га, частину земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку серія: ЯБ, №382637, кадастровий номер 0510100000:01:039:0018 виданий ВМР 25.01.2006р. на 0,100 га. Позивач зазначає, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини отримав відмову, в зв?язку з тим, що неможливо визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину. Позивач зазначає, що згідно кадастрового плану земельної ділянки, здійсненого Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру 2003 року, визначено частки користування земельних ділянок та встановлено за [PERSON] земельна ділянка «синього» кольору та площею 0,0456 га, за [PERSON] земельна ділянка «рожевого» кольору та площею 0,0275 га, за [PERSON] земельна ділянка «світло жовтого» кольору та площею 0,0206 га, за [PERSON] земельна ділянка «зеленого» кольору та площею 0,0163 га. Позивач зазначає, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] частину будинку та вищевказаної земельної ділянки таким чином, [PERSON] належить земельна ділянка «світло жовтого» кольору та площею 0,0206 га. Після смерті [PERSON] 3/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м Вінниці, по вулиці Стеценка під номером 22 успадкувала його дружина [PERSON]. Тому і частина земельної ділянки успадковується [PERSON] Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про смерть від 09.04.2014р. серія 1-АМ №285501 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій обл. [PERSON] померла 06.04.2014 р.( а. с. 7) Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом складється з 8/25 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Вінниця вул. Стеценка/Ленінградська 22/17 у м. Вінниці, частину земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ, №382631, кадастровий номер 0510100000601:039:0017 виданий ВМР 25.01.2006р. на 0,1000 га. Частину земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку серія: ЯБ, №382637, кадастровий номер 0510100000:01:039:0018 виданий ВМР 25.01.2006р. на 0,100 га. ( а. с. 8-11) Постановою від 14.05.2015р. №1801/02-31 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтва по право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га в межах згідно з планом розташованої в м. Вінниці вул. Стеценка 22, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину. ( а. с. 11) Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га в межах згідно з планом, розташована в м. Вінниці вул. Стеценка 22 передана для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ, №382631, виданого ВМР 25.01.2006р. на ім?я [PERSON] , належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], ( спадкоємцем майно якого є [PERSON] ( а.с. 17-18)), [PERSON] на праві спільної сумісної власності. ( а. с. 13) Земельна ділянка площею 0,0100 га передана для ведення садівництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ, №382637, виданого ВМР 25.01.2006р. належить [PERSON], [PERSON], ( спадкоємцем майно якого є [PERSON] ( а.с. 17-18)), [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. ( а.с. 12) Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.2005р. померлій [PERSON] належало 57/200 часток житлового будинку розташованого за адресою м. Вінниця вул. Стеценка 22. ( а.с.14) З метою повного та об?єктивного розгляду даної справи справи судом досліджувались матеріали спадкової справи після померлої [PERSON], матеріалами спадкової справи підтверджено, що спадкоємцем померлої є позивач по справі [PERSON]. ( а. с. 74-103) Судом встановлено, що на земельну ділянку по вул Стеценко 22 в м. Вінниці відсутні заборони відчуження, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, щодо об?єкта нерухомого майна від 05.05.2016р. (а.с.106) Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно норм ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Крім того, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2000 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає, визнати за [PERSON], право власності на частку земельної ділянки площею 0,206 га, кадастровий номер 0510100000:01:039:0017 із загальної площі 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Стеценка 22, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 06.04.2014р. в м. Вінниці. В заяві про розгляд справи без його участі представник позивача просив суд судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved