Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

В січні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Актив» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 73654,00 доларів США, що є еквівалентом 356485,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік. На підставі укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договору факторингу №17 від 20.04.2015, до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000. В подальшому, 30.11.2016 р., на підставі укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та позивачем договору факторингу №17 право вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000 перейшло до позивача. Позивач зазначає, що відповідач, в супереч умовам договору своє зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 20.04.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 1207802,80 грн., яка складається з: основного боргу (тіло) - 718087,06 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом - 489715,74 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву де просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останньої та ухвалюється у справі рішення на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивачем, 09.01.2018 року подано вказаний позов до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2018 року справу за цим позовом направлено на розгляд Подільському районному суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2018 року, головуючого суддю по справі визначено: [PERSON] Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.05.2018 року прийнято справу до судового розгляду та призначено до судового засідання. Так, судом встановлено, що 21.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000, відповідно до якого, відповідач отримав кредит від позивача у розмірі 73654,00 доларів США, що є еквівалентом 356485,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік. Цільове призначення кредиту - для особистих потреб (а саме придбання автомобіля) (а.с. 5-9). На підставі укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договору факторингу №17 від 20.04.2015 р., до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000. В подальшому, 30.11.2016 р., на підставі укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та позивачем договору факторингу №17 право вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000 перейшло до позивача (а.с. 24-26). При укладенні договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Банківська виписка за період з 21.07.2008 р. по 20.04.2015 р. свідчить, що відповідач дійсно отримала на підставі кредитного договору кошти в сумі 73654,00 доларів США. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В п. 1.2 договору погоджено строк кредитування - до 21.07.2015 р. Розміри та строки здійснення платежів сторони кредитного договору погодили в графіку погашення кредиту. Строк сплати процентів сторони кредитного говору визначили - з 01 по 21 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Відповідно до п. 2.2 договору, строк користування кредитом становить 12 місяців, тобто до 25.05.2018 р. Відповідно до п. 2.4 договору, погашення кредиту та відсотків за користування ним здійснюється згідно з графіком. В п.п. 2.5 та 2.6 договору сторони погодили, що платежі за графіком здійснюються частинами в сумі 1326 грн. не пізніше 25 числа, починаючи з наступного місяця після надання кредиту. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 25.05.2018 р. Відповідач, всупереч умов договору та ст. 526 ЦК України, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 20.04.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 1207802 (один мільйон двісті сім тисяч вісімсот дві) гривні 80 копійок, яка складається з: основного боргу (тіло) - 718087,06 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом - 489715,74 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач в позовній заяві зазначає про наявність загальної заборгованості в розмірі 1207802,80 грн., що складається з: основного боргу (тіло) - 718087,06 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом - 489715,74 грн., тоді як прохальна частина позову містить позовну вимогу про стягнення основного боргу за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11373288000 від 21.07.2008 року у розмірі 718087,06 грн., а відтак, враховуючи принцип диспозитивності, додатково оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 10771,31 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved