Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що 14.06.2013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає та перебуває на утриманні батька, а відповідач добровільно про дитину не піклується, кошти на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на свою користь на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов щодо стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття визнали повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.05.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки №1742 про склад сім'ї, виданої 29.04.2014 року ТОВ «ЖЕО» [PERSON] разом із дочкою [PERSON], проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного проживання в шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проти задоволення позову заперечує. В той же час, відповідачем [PERSON] позовні вимоги визнано у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судом у відповідності до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог віцдповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Беручи до уваги наведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved