Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що їй належить земельна ділянка, площею 4,91 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. 01.10.2006 року вона уклала з [PERSON] договір оренди вищевказаної земельної ділянки, терміном на 10 років. Посилаючись на те, що в період з 2013 по 2015 рік відповідачка не сплачувала їй орендну плату у строки та в розмірі, що передбачено п. 9 вищевказаного договору, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідачки заборгованості по орендній платі, яка виникла за 2013-2015 рік та пені за прострочення її виплати, що у загальному розмірі становить 19 524,63 грн. При цьому наголошуючи у на істотне порушення з боку відповідачки укладеної між ними угоди оренди землі в частині своєчасності внесення орендної плати, просила також розірвати спірний договір оренди землі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що у власності позивачки [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014 року, перебуває земельна ділянка площею 4,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с. 7-8). 01 січня 2006 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано у Новобузькому районному секторі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 22.07.2007 року (а.с. 9-11). За відповідним актом приймання-передачі, підписаного сторонами відповідна земельна ділянка вибула у користування відповідачки (а.с.12). В силу вимог ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до п. 9 вказаного договору відповідачка зобов'язалася сплачувати позивачці орендну плату, яка за один рік складає 900 грн., але не менше 3% від вартості землі, з урахуванням індексу інфляції і згідно п.11 договору вноситься в термін до 01 жовтня кожного року. Згідно з п. 41 згаданого договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Як свідчить позивачка, відповідачка не належним чином виконує умови договору оренди землі, протягом 2013-2015 років не сплачувала їй орендну плату. Неодноразові звернення позивачки з вимогами до відповідачки щодо необхідності сплатити їй орендну плату були залишені останньою без уваги. Суд вважає обґрунтованим спосіб нарахування позивачкою орендної плати, оскільки він узгоджується зі статтями 201, 271 та 289 Податкового кодексу України, статтею 15 Закону «Про оцінку земель», постановою Кабінету Міністрів України № 1185 від 31.10.2011 року, а також з умовами спірного договору оренди землі. Так, матеріалами справи встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передавалася в оренду відповідачки у 2013, 2014 та 2015 році становила 17 220 грн., коефіцієнт індексу інфляції - 3,2, коефіцієнт рентного доходу 1,756, земельний податок 15 %. Відтак, орендна плата у 2013 році повинна була сплачена відповідачкою у розмірі 2 467,45 грн., яка вирахувана від нормативної грошову оцінку землі 17 220 грн. Х на коефіцієнт індексу інфляції 3,2 Х на коефіцієнт рентного доходу 1,756 х 3% - 15% (435,43 грн.) земельного податку. У такому ж розмірі повинна була сплачуватися орендна плата і у 2014 році. У 2015 році, окрім вищезазначених коефіцієнтів, які залишалися сталими, додатково, відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, нараховувався також коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який станом на 1 січня 2015 року становив 1,249, за мінусом встановленого, відповідно до пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX та п. 162.1 Податкового кодексу України військового збору у розмірі 1,5 %, що в підсумку становить: нормативна грошова оцінка 17 220 грн., Х на коефіцієнт індексу інфляції - 3,2, Х на коефіцієнт рентного доходу 1,756, Х коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель 1,249 Х 3% - земельний податок 15 % (543,86 грн.) та - військовий збір (54,38 грн.) = 3 027,46 грн. Таким чином заборгованість з орендної плати за 2013, 2014 та 2015 рік в сумі становить 7 962,36 грн. При цьому, за умовами п. 14 договору, у разі не сплати орендної плати орендар повинен сплатити орендодавцю пеню у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Разом з цим, розрахунок пені позивачкою виконаний не вірно, оскільки пеня на пеню не нараховується і її стягнення, в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, можливе лише за один рік від дня коли відповідачка мала сплатити орендну плату. Враховуючи те, що за 2013 рік до 01 жовтня відповідач мав сплати позивачці 2467,88 грн., то пеня за один день її несплати (прострочення) становить 4,9349 грн. (2467,88 х 0,2%). Приймаючи до уваги, що за 1 рік за період з 02.10.2013 року по 01.10.2014 рік кількість таких днів становить 365, розмір пені за невиплачену за 2013 рік орендну плату повинен складати саме 1 801,24 грн. За таким же принципом розраховано розмір пені і за невиплачену [PERSON] орендної плати за 2014 рік, проте за період з 02.10.2014 року по 01.10.2015 року, при цьому її розмір залишається не змінний - 1801,24 грн. За невиплату за 2015 рік орендної плати у розмірі 3027,46 грн. кількість днів прострочення з 02.10.2015 року по день ухвалення судового рішення становить 347 днів, а тому приймаючи до уваги, що за 1 день такого прострочення повинна нараховується пеня у розмірі 6,05492 грн., то за згаданий період відповідачка повинна сплатити позивачці 2101,05 грн. Отже, розмір пені за прострочення виплати орендної плати окремо за 2013, 2014 та 2015 роки, повинен складати в сумі 5703,53 грн. Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 и 25 цього Закону та умовами договору. В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При судовому розгляді справи не було здобуто доказів, які свідчать про сумлінне виконання відповідачкою умов спірного договору. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачка порушила вимоги Закону України «Про оренду землі» та умови договору оренди землі від 01.10.2006 року, не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, суд вважає, що заявлені вимоги позивачки про розірвання вищезазначеного договору оренди землі обґрунтовані та підлягають задоволенню. Водночас, вимоги позивачки в частині стягнення заборгованості по орендній платі та пені за прострочення її виплати доведені при судовому розгляді справи у розмірі 7 962,36 грн. та відповідно 5703,53 грн. (всього 13 665,89 грн.), а тому підлягають задоволенню лише у такому розмірі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь [PERSON] понесений останньою та документально підтверджений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Зважаючи на те, що позивачка вимоги немайнового характеру (про розірвання договору оренди землі) судовим збором у розмірі 551,20 грн. не оплатила, за аналогією положень ч. 3 ст. 88 ЦПУ України, такі судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: partial