Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

В червні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третьої особи про припинення права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що їм належить на праві приватної власності по 1/3 частки домоволодіння, яке розташовано по вул. Топорівська, № 61 в с. Топорівці Новоселицького району. Третій особі [PERSON] належить право власності на 1/4 частку даного домоволодіння. Право на 1/12 частку домоволодіння успадкував відповідач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON]. Останній не проживає у вказаному домоволодінні, його частка є незначною та не підлягає виділенню в натурі, він отримав від них грошову компенсацію в розмірі 60000 гривень за свою частку, однак через нотаріальну контору відмовляється її відчужити, а тому просили припинити право [PERSON] на 1/12 ідеальну частку у домоволодінні шляхом компенсації йому вартості 1/12 ідеальної частки у цьому майні за рахунок попередньо отриманих ним грошових коштів в сумі 60000 гривень та визнати за ними право власності за кожним по 1/24 частки у домоволодінні. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не наддав, а також в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON], а також третя особа [PERSON] є власниками кожен по 1/4 частки домоволодіння, яке розташовано по вул. Топорівська, № 61 в с. Топорівці Новоселицького району, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Новоселицкого КБТІ № 35155884 від 14 серпня 2012 року. Рішенням Новоселицького районного суду від 02 грудня 2011 року за позивачами визнано право власності за кожним по 1/12 частки вказаного домоволодіння в порядку спадкування по закону після смерті [PERSON]. Таким чином, позивачам на праві приватної власності належить по 1/3 частки домоволодіння. З вказаного судового рішення вбачається, що спадщину по закону на 1/12 частку домоволодіння після смерті [PERSON], окрім позивачів, також успадкував відповідач [PERSON]. В той же час, [PERSON] не проживає у вказаному домоволодінні, його частка є незначною та не підлягає виділенню в натурі, він отримав від позивачів грошову компенсацію в розмірі 60000 гривень за свою частку у домоволодінні, однак через нотаріальну контору відмовляється її відчужити. За змістом ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З технічного плану домоволодіння вбачається, що житловий будинок складається з чотирьох житлових кімнат, коридорів, ванної, кухні та інших допоміжних кімнат, загальною житловою площею 71,20 кв. м., допоміжною площею 59,70 кв. м. та літніх приміщень площею 64 кв. м.. Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських споруд домоволодіння становить 604824 гривень, тим самим вартість належної відповідачу 1/12 частки становить 50402 гривні. Тобто, отримана відповідачем від позивачів компенсація за свою 1/12 частку в домоволодінні фактично перевищує інвентарну вартість цієї частки. Зважаючи на те, що частка відповідача у домоволодінні є незначною і не може бути виділена в натурі; домоволодіння є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки відповідач не зареєстрований та не проживає у домоволодінні; припинення права власності на його частку у домоволодінні не завдасть йому істотної шкоди, оскільки його частка компенсована в грошовому вигляді за рахунок коштів позивачів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у звязку із чим, позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачі перебувають у шлюбі, права власності на компенсовану ними частку відповідача слід визначити за ними обома, оскільки відповідно ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі ст.ст. 328, 365 ЦК України, ст. 60 СК України, суд

Outcome: approved