Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON] Валеріїна, 29.09.1985р.н., яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 86 «а», кв. 42, перебуває під наглядом психіатра у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 2009 року. Неодноразово, більш 10 раз лікувалася стаціонарно. У клінічній картині кататоно-параноїдна симптоматика з негативізмом, збудженням, мутизмом. Остання виписка 26.10.2016 року. Після виписки підтримуючу терапію приймала нерегулярно. Стан погіршився приблизно протягом 2-х тижнів: стала злісною, негативистичною, перестала їсти (значно втратила у вазі, дефіцит ваги з вересня 2016 року - 11кг.), а за останні 2 тижні втрата у вазі 5 кг, не спить ночами. Із заяви матері [PERSON]: «Поведінка моєї дочки зовсім неадекватна, забарикадувалася у квартирі, на дзвінки у двері і по телефону не відповідає, двері не відкриває, щоб потрапити до неї у квартиру, довелося вибити скло у вікні. Надя сиділа у ванній на підлозі, на запитання не відповідала. Останнім часом ні з ким не спілкується, зі мною не розмовляє, дуже мало їсть, вдома нічим не займається, цілими днями бігає по вулиці, на мої прохання лягти у лікарню відмовляється, говорить, що з нею все добре». У супроводі матері [PERSON] поступила в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психічна лікарня» ЗОР 08.06.2017 р. о 22.50 год. Оглянута черговим лікарем приймального відділення, який діагностував загострення важкого хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, кататоничної форми, галюцинаторно-параноїдний синдром з кататоничними включеннями. У прийомному відділенні відзначалася кататонична симптоматика у вигляді мутизма, застигала, дивилася в одну крапку, витягнувши вперед голову. Переживань не розкривала, на запитання відповідала односкладово, з вираженим негативізмом. Відзначалася амбітендентність у вчинках, погодившись на госпіталізацію, відразу стала викреслювати слова, речення на заяві. Мислення аутичне, паралогичне. Критики немає. У зв'язку з відмовою від лікування, госпіталізована в примусовому порядку. 09.06.2017 р. о 9.30 год. оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка прийшла висновку, що хвора страждає на важкий психічний розлад у формі шизофренії кататоничної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом. Кататоно-параноїдний синдром. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, у зв'язку з тим, що [PERSON] не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також проявляє реальні наміри зробити дії, що представляють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (відмова від їжі, висока ймовірність здійснення агресивних дій) примусова госпіталізація, в порядку ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», обґрунтована. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] не заперечувала відносно задоволення даної заяви. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала відносно задоволення даної заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 09.06.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії кататоничної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом, кататоно-параноїдний синдром. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 2009 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого вона не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також проявляє реальні наміри зробити дії, що представляють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (відмова від їжі, висока ймовірність здійснення агресивних дій), в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved