Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

В січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на земельну ділянку та житловий будинок. В обргунтування позову покладався на те, що він є спадкоємцем за законом, незважаючи на те, що його право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті спадкодавця, ніхто не оспорює, він не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з тим, що не підтверджується належність померлому спадкового майна. Тому, він звернувся до суду для визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року помер, не склавши заповіту батько позивача [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 684029 від 20 квітня 2016 року видане виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки по вул. Сонячна, 13 в с. Степове Дніпровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. Оскільки матір [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь повивача, то син померлого [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно, позивач 13.07.2016 року звернувся до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про прийняття спадщини. Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 29.06.2016 року завела спадкову справу №59154918, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №44289224 від 29.06.2016 року. Відповідно до листа КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» №1550 від 23.11.2016 року, житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Сонячна, буд. 13, с. Степове, Дніпровський район, Дніпропетровська область належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі акту переселенця від 13.05.1978 року, затверджений Дніпропетровською Райрадою, зареєстрований в Новомосковському БТІ 15.01.1992 року за № 54-1. Рішенням № 2 від 18.05.2005 року Степнянської сільської ради Дніпроетровського району Дніпропетровської області та рішенням № 2 від 15.07.2010 року виконавчого комітету Степнянської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, надано дозвіл [PERSON], узаконювати самовільно збудовані прибудови до будинку № 13 по вул. Сонячна в с. Степове Дніпровського району Дніпропетровської області. Вищезазначені документи свідчать про той факт, що [PERSON] володів житловим будинком на праві приватної власності. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП ДН № 2 від 15.08.1997 року, який видано [PERSON] на підставі 12 сесії XXI скликання Степнянської сільської Ради народних депутатів від 12.01.1994 року № 55. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 18.04.2016 року № 1124, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2322 га (державний акт на право приватної власності на землю серія ДП ДН № 030082 від 15.08.1997 року) видано на ім'я [PERSON]. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. І0 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, право на житловий будинок та земельну ділянку за померлим [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна за законом, інші особи не претендують на спадок, оскільки як було вже зазначено, мати [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивача, а тому, перехід від спадкодавця до позивача, як єдиного спадкоємця, прав власності на нерухоме майно вже відбувся фактично. Згідно зі ст. 116,131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на земельну ділянку. За положеннями\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового визначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, він не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку та будинок. Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.\~\~ Згідно зі ст.\~116,\~131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що відповідно до норм чинного законодавства, має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], розташованих за адресою: вул. Сонячна, буд. № 13 в с. Степове Дніпровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved