Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що він є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по вул. Хотинська (колишня вул. Котовського), 1а/3 в м. Новоселиця Чернівецької області, яких викупив на прилюдних торгах 22 вересня 2017 року. Відповідачі, які є попередніми власниками даного майна, чинять перешкоди у користуванні ними, не звільняють приміщення, у звязку з чим він позбавлений права користуватися нежитловими приміщеннями. Просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом звільнення вказаних нежитлових приміщень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що попередніми власниками спірного майна були її батьки. На прилюдних торгах у вересні 2017 року позивач викупив дане нерухоме майно, проте вони не згідні з результатами торгів та оспорили їх в судовому порядку. Вважає, що позивач у незаконний спосіб набув право власності на їх майно, а тому вона не надає можливості позивачу потрапити до середини приміщень та користуватися ними. Діючи у даний спосіб, вона одночасно представляє інтереси за довіреністю своєї матері [PERSON], яка уповноважила її на те, щоб не пустити позивача до середини приміщень, так як вона не визнає його право власності. Просила відмовити у позові. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по вул. Хотинська (колишня вул. Котовського), 1а/3 в м. Новоселиця Чернівецької області, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів вказаного майна № 286747 від 22 вересня 2017 року, свідоцтвом про право власності від 15 листопада 2017 року, зареєстроване в реєстрі під № 3061 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 103844941 від 15 листопада 2017 року. Проте, відповідачі в добровільному порядку не надають можливість позивачу потрапити до вказаних нежитлових приміщень та умисно чинять перешкоди у користуванні позивачем власним нерухомим майном, в добровільному порядку не звільняють приміщення. При цьому, [PERSON] створюючи позивачу перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, діє як в інтересах [PERSON], представляючи її за довіреністю, так і у власних інтересах, посилаючись на те, що дане нерухоме майно перебуває в оренді у неї відповідно до укладеного письмового договору із [PERSON] від 20 червня 2016 року. Згідно ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що позивач є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по вул. Хотинська (колишня вул. Котовського), 1а/3 в м. Новоселиця Чернівецької області, а також те, що відповідачі створюють перешкоди у користуванні даними приміщеннями та у добровільному порядку не звільняють їх, чим обмежують право позивача щодо здійснення ним права власності на вказане нерухоме майно, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Доводи відповідачів щодо того, що право власності на спірні приміщення перейшло до позивача у незаконний спосіб, суд вважає безпідставним, оскільки рішенням Новоселицького районного суду від 22 травня 2018 року, залишеним в силі постановою апеляційного суду Чернівецького області від 10 жовтня 2018 року, відмовлено у задоволенні їх позову до позивача про визнання недійсними вказаних прилюдних торгів. Щодо наявності між відповідачами [PERSON] та [PERSON] договору оренди спірного нерухомо майна від 20 червня 2016 року, то даний договір є нікчемним в порядку ч. 2 ст. 215 ЦК України, оскільки його недійсність встановлена законом Так, згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. За змістом ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Нежитлові приміщення загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по вул. Хотинська (колишня вул. Котовського), 1а/3 в м. Новоселиця Чернівецької області, були передані [PERSON] в іпотеку ПАТ «[PERSON] Аваль» відповідно до іпотечного договору № 12/42-0-1/91 від 15 липня 2011 року. Відповідно до п. 5.6 вказаного договору іпотекодавець виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя вправі передавати предмет іпотеку в оренду. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 98145525 від 22 вересня 2017 року вбачається, що на час проведення електронних торгів, спірне майно перебувало під забороною на підставі іпотечного договору. Крім цього, зі змісту рішення Новоселицького районного суду від 22 травня 2018 року вбачається, що 21 квітня 2016 року іпотечне майно було описано й арештовано державним виконавцем в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості, та передано на відповідальне зберігання [PERSON]. За вказаних обставин, твердження [PERSON] про те, що на даний час вона на законній підставі згідно договору оренди користується нежитловими приміщеннями загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по вул. Хотинська (колишня вул. Котовського), 1а/3 в м. Новоселиця Чернівецької області та які належать позивачу, є безпідставними. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 704 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2792 гривні 25 копійок, які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 04 квітня 2018 року та актом наданих послуг від 04 квітня 2018 року, розмір яких не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

Outcome: approved