Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, по сплаті внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, плати за абонентське обслуговування. Посилався на те, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира) та є споживачем послуг, які надає позивач. Відповідач не здійснює оплату за надані послуги, у зв`язку з чим за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, включно, у неї утворилась заборгованість в розмірі 15 111,47 грн., яку просив стягнути на свою користь. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, про дату слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідач не скористалась, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (далі - Теплокомуненерго) надає послуги з постачання теплової енергії, обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку, абонентське обслуговування (далі - послуги) у м. Новоград-Волинський Житомирської області. Опалення в будинку і квартирі відповідача здійснюється централізовано. В 2020-2021 роках опалювальний сезон розпочато 16.10.2020 закінчено - 27.04.2021. [PERSON] зареєстрована та проживає у Квартирі, що підтверджується довідкою №1315 Центру надання адміністративних послуг відділу ведення реєстру територіальної громади Новоград-Волинської міської ради від 11.06.2021. Будучи споживачем послуг, відповідач ухиляється від укладення відповідного договору з Теплокомуненерго. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань щодо оплати послуг у відповідача утворилась заборгованість за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, яка складається з заборгованостей: за послуги з постачання теплової енергії в сумі 14 827, 01 грн., по сплаті внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку в сумі 156, 01 грн. та по платі за абонентське обслуговування в сумі 128,45 грн. Незважаючи на неодноразові попередження про виникнення заборгованості за отриману теплову енергію та необхідності її погашення від 05.04. та 07.05.2021, відповідач суму заборгованості не погасила. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ №830 від 21.08.2019 (далі - Правила), Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачанняхолодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» Згідно зі статтею 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ст.14 ЦК України). Зазначене свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК, дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Закону (в редакції, чинній на час виникнення боргу). Згідно Правил точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Теплокомуненерго виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку (ст.382 ЦК України) і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Обов`язок відповідача своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення за встановленими тарифами та у певні строки встановлені ст.19 Закону, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.68 ЖК України. Крім того, згідно ст.162 ЖК України, п.7 Правил користування житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 2006 року № 45, наймач (власник) квартири зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, підготовлені виконавцем відповідно до Типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання і часткова оплата боржником. Нормами ст.25 Закону передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З 01.05.2019 змінами до Закону було запроваджено новий перелік житлово-комунальних послуг, зокрема віднесено послугу з постачання теплової енергії, яка складається з плат за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на комунальну послугу та обсягу її спожиття; за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається КМУ) та за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку. Будучи споживачем послуг з постачання теплової енергії, відповідач ухиляється від укладення відповідного договору з Теплокомуненерго, на повідомлення з пропозицією укласти договір та погасити заборгованість не реагує, хоча продовжує споживати надані послуги. Факт відсутності договору з виконавцем комунальної послуги не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань та вимог закону порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів за надані ним послуги. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Як видно з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не сплачує щомісячні платежі за спожиті послуги та заборгував позивачу 15 111, 47грн. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження існування заборгованості у відповідача за користування наданими послугами, а також враховуючи позицію останньої, яка не оспорила ні суму позову, ні правильність проведеного позивачем розрахунку, ні підстав, з яких позов заявлений, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved