Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В червні 2014 року КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість у сумі 2823 грн. 30 коп. за надані житлово-комунальні послуги за період з листопада 2008 року по червень 2014 року та судових витрат. В подальшому з'ясувалось, що співвласниками житла за яким нараховано борг є дружина та діти відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. За клопотанням представника позивача вказані особи залучені в якості співвідповідачів. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2014 року задоволено повністю позовні вимоги КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в сумі 2823 грн. 30 коп. та розподілено судові витрати. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду винесено з неповно з'ясованими обставинами справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що утримання квартири, а також обслуговування зовнішньої частини будинку здійснюється за власні кошти, тому сплачувати за обслуговування будинку немає необхідності. Крім того, апелянт вважає, що за використану електроенергію потрібно оплачувати кожному під'їзду по квитанції, а не брати оплату за 1 кв.м. власної квартири. Апелянт зазначає, що між ним та позивачем з жовтня 2008 року укладена усна домовленість про оплату комунальних послуг у визначеному розмірі, яку [PERSON] і сплачував та наполягає на тому, що він не повинен сплачувати за комунальні послуги, які йому фактично не надавались, у розмірі встановленому позивачем згідно тарифів. Також апелянт наполягає на тому, що позивач пропустив строк позовної давності. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Задовольняючи позовні вимоги КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надавались послуги з утримання житлового будинку, відповідачі проживаючи у будинку, фактично ними користувалися, а тому зобов'язані були в силу положень ст.11 ЦК України оплачувати вартість послуг. Відповідачі за надані послуги не в повному обсязі не розраховувались, внаслідок чого виникла заборгованість з 2008 року у сумі 2823 грн. 30 коп. Також суд зазначив, відповідачі не надали суду актів-претензій, складених та підписаних у встановленому законом порядку про ненадання чи неякісне надання позивачем послуг, натомість представник позивача надав суду акти звірки приладів обліку електричної енергії з РЕМ, калькуляції на виконання робіт. Враховуючи викладене судом з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.28, 49, 40). Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання, та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що необхідно стягувати заборгованість борг з усіх відповідачів, проте виносячи рішення про стягнення боргу суд не звернув увагу на той факт, що два відповідача змінили прізвище та стягнув борг не змінивши їх у рішенні. Встановлено також, що будинок [ADDRESS], знаходиться на балансі КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця» з 21.05.1997 року. Дане підприємство є надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідачі не в повному обсязі сплачують за надані житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим виникла заборгованість з листопада 2008 року в розмірі 2823 грн. 30 коп. (а.с.4). Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ ), інші послуги, крім квартирної плати, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартину плату за комунальні послуги. Відповідно до п.14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Останній раз тарифи на послуги затверджені рішенням виконавчого комітету Щорської міської ради від 21.08.2013 року №101 (а.с.6), тобто, відповідачі мали сплачувати за надані послуги у визначеному рішенням виконавчого комітету розмірі. Договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Проте, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, боржники сплачували за послуги, надані КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця» в значно меншому розмірі, а тому позовні вимоги частково підлягають задоволенню. [PERSON] в суді першої інстанції заявляв клопотання про застосування строку позовної давності, проте судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання. На думку суду строк позовної давності не пропущений, оскільки згідно матеріалів справи заборгованість рахується з листопада 2008 року, при цьому відповідачем здійснювалась часткова оплата комунальних послуг щомісячно. Дана обставина, на думку суду першої інстанції, свідчить про визнання відповідачами свого боргу, а отже в даному випадку мало місце переривання перебігу позовної давності. З даним висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду. Так, згідно ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідачі сплачували кошти за комунальні послуги в рівних частинах щомісячно, тобто розраховувались за поточні послуги. Кошти в рахунок погашення боргу, навпаки, відповідачами не сплачувались, що не свідчить про визнання ними боргу. У відповідності до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Наведене вказує на те, що висновки суду не відповідають всім обставинам справи, судом неправильно застосовані положення матеріального права стосовно позовної давності, а тому рішення суду в частині розміру стягненої заборгованості з відповідачів та розміру судових витрат підлягає зміні. [PERSON] не надано до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.ст.58-60 ЦПК України доказів, які б свідчили про повну відсутність у нього та інших власників кватири боргових зобов'язань перед позивачем за вказаний період часу. Тобто, строк позовної давності має бути застосовано до вимог КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця» починаючи з листопада 2008 року та по травень 2011 року, оскільки позивач звернувся в червні 2014 року. Отже, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в межах позовних вимог за період з червня 2011 року по червень 2014 року, яка складає: за 2011 рік: 450 грн. 38 коп. - 210 грн. 00 коп. = 240 грн. 38 коп. за 2012 рік: 809 грн. 17 коп. - 360 грн. 00 коп. = 449 грн. 17 коп. за 2013 рік: 1156 грн. 86 коп. - 580 грн. 00 коп. = 576 грн. 86 коп. за 2014 рік: 457 грн. 35 коп. - 250 грн. 00 коп. = 207 грн. 35 коп., а всього - 1473 грн. 77 коп. Згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Крім того, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Інші доводи апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, на користь позивача з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід стягнути 1473 грн. 77 коп. солідарно та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати з відповідачів на користь позивача по 36 грн. 70 коп. В силу вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, також підлягають стягненню судові витрати з КП «Щорська житлово-експлуатаційна дільниця» на користь [PERSON] в сумі 67 грн. 75 коп. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial