Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

В серпні 2018 року Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі за текстом позивач) в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] звернулась до з позовом до [PERSON] , третя особа: Київська місцева прокуратури № 7, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просила відібрати малолітню [PERSON] , 2017 року народження, від матері [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) без позбавлення її батьківських прав, передати [PERSON] , 2017 органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, стягнути з відповідача на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2017 року народження, у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , 2017 року народження, яка перебуває на обліку позивача як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, внаслідок зловживання спиртними напоями відповідачем. 09.08.2018 року працівниками позивача спільно з працівниками сектору ювенальної превенції Подільського УП ГУНП України в м. Києві було відібрано від матері у порядку вжиття невідкладних заходів, оскільки було зафіксовано факт недбалого ставлення матері до дитини та реальну загрозу її життю. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 17.05.2019 р. через канцелярію Подільського районного суду м. Києва позивачем подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просить відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері гр. [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; передати малолітню [PERSON] . [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення подальшої долі дитини; стягнути з гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана дитина, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дитини. До початку судового засідання представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника, в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання 03.09.2019 р. не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином, судова кореспонденція поверталась неврученою. Третя особа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах (наказ Служби від 12.07.2018 року № 48) (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження матір`ю малолітньої дитини є відповідач, батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 5). Відповідно до інформації ТОВ «Телеканал СТБ» від 11.07.2018 р. № 00478/18 гр. [PERSON] приймає участь у телевізійній передачі «Я соромлюсь свого тіла». В ході здійснення знімального процесу від третіх осіб та при спілкуванні знімальної групи з учасницею, стали відомі обставини ймовірних зловживань громадянкою [PERSON] алкогольних напоїв. Разом з гр. [PERSON] проживає малолітня дитина [PERSON] , 2017 р.н., батьки [PERSON] , які також схильні до вживання спиртних напоїв (а.с. 9). Актами обстеження умов проживання дитини від 22.06.2018 р., 12.07.2018 р., 20.07.2018 р., 09.08.2018 р., при неодноразовому відвідуванні адреси проживання гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ) підтверджується факт зловживання алкогольних напоїв відповідачем (а.с. 10-13). У зв`язку з чим, малолітню [PERSON] , 2017 р.н., поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (наказ служби у справах дітей від 12.07.2018р. № 48). Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва під час здійснення 05.06.2018 року патронажу дитини дільничною бригадою амбулаторії Центру, дитина була під наглядом бабусі та прабабусі, які були без ознак алкогольного сп`яніння, мати дитини [PERSON] , яка спала в кімнаті, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не прокинулась (а.с. 15). Відповідно інформації Подільського УП ГУНП в місті Києві за адресою: [ADDRESS] проживає родина гр. [PERSON] , [INFO] , яка за місцем мешкання характеризується з негативної сторони (а.с. 14). 09.08.2018 року залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації відвідана адреса проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актом обстеження умов проживання. Під час відвідування встановлено, що матір дитини гр. [PERSON] спала в стані сильного алкогольного сп`яніння, дитина лежала на ліжку поруч з матір`ю, голодна плакала. Бабуся дитини гр. [PERSON] також перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Дідусь гр. [PERSON] - інвалід 2 групи та прабабуся гр. [PERSON] , 1935 р.н., не в змозі повноцінно доглядати за малолітньою [PERSON] (а.с. 11). 09.08.2018 року працівниками служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з працівниками сектору ювенальної превенції Подільського УП ГУНП України у місті Києві, відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.08.2018 р. № 613 «Про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення батьківських прав», була відібрана малолітня [PERSON] , [INFO] , та тимчасово влаштована до Дитячої клінічної лікарні № 9 (м. Київ, вул. Копилівська, 1/7) для проведення повного медичного обстеження стану здоров`я. Відповідно довідки Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва від 13.08.2018 року дитина [PERSON] , [INFO] , госпіталізована до лікарні з діагнозом: білково-енергетична недостатність (дефіцит маси тіла 26,5%) гіпотрофія II ступеню; рахіт І; підгострий перебіг, період розпалу; затримка психомоторного розвитку (а.с. 16). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положеннями ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Частина 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що умови проживання дитини, матір`ю якої є відповідач, дійсно є небезпечними для її життя та здоров`я. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно умови проживання дитини, матір`ю якої є відповідач, були небезпечними для її життя та здоров`я. За умовами ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позов містить 3 вимоги немайнового характеру, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 2114, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved