Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В червні 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з обумовленою заявою. В обґрунтування даної заяви зазначено, що [INFO] року помер батько заявника - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. З метою оформлення права на спадщину після смерті батька заявник, як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив йому у видачі відповідного свідоцтва, посилаючись на те, що спадкове майно зареєстроване на праві власності за [PERSON], яка являлась прабабусею заявника, а з наданих останнім документів неможливо прослідкувати родинний зв'язок між нею та її спадкоємцем - сином, [PERSON], який помер [INFO] року, факт прийняття ним спадщини після її смерті, а також факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] його спадкоємцем - сином, [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв заявник. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даною заявою до суду. В судове засідання заявник та його представник не з'явились. Згідно заяви, що надійшла від представника заявника, остання просила розглянути справу за її відсутності. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради Миколаївської області, в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що наявна в матеріалах, просив розглянути справу за його відсутності. Вирішення вимог заявника залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»зі змінами (далі Постанова Пленуму) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення згідно переліку цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України та вищевказаної Постанови Пленуму в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти не передбачені нормами Цивільного процесуального кодексу України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факт прийняття спадщини (щодо спадкових відносин, що існували до введення в дію Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року). Так, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 21, виданим 24.01.1966 року Виконавчим комітетом Вознесенської районної ради народних депутатів. Спадкоємцем останньої є її син - [PERSON] Факт родинних відносин між вищевказаними особами повністю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, зокрема: Ф-1, складеною на ім'я [PERSON], актом вуличного комітету від 06.04.2016 року та іншими матеріалами справи в сукупності. До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Згідно повідомлень Державного нотаріального архіву Миколаївської області за № 847/01-21-2 та № 846/01-21-2 від 15.08.2016 року, спадкова справа після смерті вказаної особи не заводилась, заповіти від її імені не посвідчувались. Між тим, з долучених до матеріалів справи документів, пояснень представника позивача, які остання надавала в попередніх судових засіданнях слідує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - [PERSON], відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживав у вказаному будинку після смерті матері, доглядав за ним, та ніс витрати по його утриманню. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 23.01.2013 року. Згідно повідомлення Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 17.06.2016 року за № 578/01-09, спадкова справа після смерті останнього не заводилась, заповіти від його імені не посвідчувались. Разом з тим, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] його сином - [PERSON], який здійснив всі заходи по похованню батька, продовжив проживати в спадковому будинку, чим вчинив дії, які фактично свідчать про прийняття ним спадщини в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 22.10.2009 року. Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою належного оформлення спадщини. Проте, згідно довідок - роз'яснень, наданих державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 808/02-31 від 11.08.2015 року, № 998/02-31 від 30.09.2016 року, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав вказаних вище. Отже, факт родинних відносин та факти прийняття спадщини, про встановлення яких просить заявник, знайшли своє підтвердження дослідженими у справі доказами. Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставин у суду немає. Разом з тим, є очевидним, що не вбачається іншого способу, крім встановлення судом обумовлених фактів, від яких залежить виникнення у [PERSON] права на спадкування, а тому його заяву слід задовольнити.

Outcome: approved