Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] [PERSON] до ПАТ «Комерційного банку «Хрещатик», за участю третьої особи «Підприємство «[PERSON]» з вимогами визнати поруку [PERSON] [PERSON] за договором поруки № 03/13 від 31 січня 2013р. укладеним між Публічним Акціонерним Товариством «Комерційний Банк «Хрещатик» та [PERSON] [PERSON] припиненою. Позов мотивований тим, що 31 січня 2013р. між ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» та Підприємством «ГАССІБ» з іноземною інвестицією, було укладено генеральний кредитний договір 03/13 від 31.01.2013р. В рамках укладеного генерального кредитного договору, сторонами було укладено кредитні договори 03/13-2 від 30.09.2013р., кредитний договір № 03/13-3 від 30.01.2014р. На забезпечення виконання зобовязань за вказаними кредитними договорами між ПАТ КБ «Хрещатик» в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] [PERSON], було укладено договір поруки 03/13 від 31 січня 2013р. До вказаних кредитних договорів неодноразово вносились сторонами зміни та додатковою угодою № 6 до кредитного договору № 03/13-2 від 19 грудня 2014р., додатковою угодою № б до кредитного договору № 03/13-3 від 19 грудня 2014р. сторонами було погоджено строки виконання зобовязання. Позивач вважає, що оскільки Підприємством «ГАССІБ» з іноземною інвестицією кредит за вказаним графіком не погашався, тобто боржник фактично прострочив взяте на себе зобовязання за графіком, договором поруки 03/13 від 31 січня 2013р. та додатковою угодою № 3 про внесення змін до договору поруки 03/13 від 30 січня 2014р. сторонами було погоджено що: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобовязань за кредитними договорами, таким чином позивач вважає, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Позивач зазначає, що підприємство «ГАССІБ» з іноземною інвестицією не здійснювало жодного платежу спрямованого на погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №03/13-2 за строками визначеними договорами шестимісячний строк за зобовязаннями в сумі 35 000 доларів США, яке повинно бути виконано до 31.07.2015р. сплив 21.01.2016р., а зобовязанням в сумі 957 500 доларів США сплив 22.02.2016р.. Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 05.04.2017р. залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] [PERSON] до ПАТ «КБ « Хрещатик» про визнання поруки припиненою у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору «Підприємство «[PERSON]» з іноземною інвестицією (вул.Князів Коріатовичів 28, м. Вінниця). (а.с. 205) Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позові, додатково вказав, що строк звернення до поручителя відповідно до вимог закону повинен рахуватись з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, повідомив, що оскільки виконання основного зобовязання визначено до 29.08.2015р., а з позовом до поручителя до суду відповідач звернувся 26.02.2016р., тобто в межах шестимісячного строку встановленого законом. Представник відповідача також вказав на помилковість ототожнення позивачем порядку повернення траншів по кредиту в розділах 3 кредитних договорів та строку виконання зобовязання в цілому встановлений п.1.1. договору. Також представник відповідача вказав на помилку допущену в додатковому договорі №4 до генерального кредитного договору №03/13 від 31.01.2013р., а саме в невірності дати настання строку виконання зобовязання: за зобовязаннями по кредитному договору №03/13-2 в сумі 957 500 доларів США в п.1 зазначеного договору вказано строк до 29.08.2015р., а в п.5.3. помилково зазначено до 20.08.2015р. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 31 січня 2013р. між ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» та Підприємством «ГАССІБ» з іноземною інвестицією, було укладено генеральний кредитний договір 03/13 від 31.01.2013р. В рамках укладеного генерального кредитного договору, сторонами було укладено кредитні договори 03/13-2 від 30.09.2013р., кредитний договір № 03/13-3 від 30.01.2014р. До зазначених кредитних договорів неодноразово вносились сторонами зміни зокрема: додатковою угодою №6 до кредитного договору № 03/13-2 від 19 грудня 2014р., додатковою угодою №6 до кредитного договору № 03/13-3 від 19 грудня 2014р. сторонами було погоджено такі строки виконання зобовязання: за зобовязаннями по кредитному договору №03/13-2 в сумі 35 000 доларів США, до 31.07.2015р., за зобовязанням в сумі 957 500 доларів США до 29.08.2015р. за зобовязаннями по кредитному договору №03/13-3 в сумі 2000 доларів США, до 31.07.2015р., за зобовязанням в сумі 461 000,00 доларів США до 29.08.2015р. ( а. с. 10-52) 31 січня 2013р. на забезпечення виконання зобовязань за вказаними кредитними договорами між ПАТ КБ «Хрещатик» в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] [PERSON], було укладено договір поруки 03/13. Відповідно до п.1.1. Договору поруки [PERSON] [PERSON] є солідарним боржником за зобовязаннями підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією за генеральним кредитним договором №03/13 від 31.01.2013p. та укладеними в його рамках Кредитними договорами. ( а. с. 53-59) Згідно з вимогами ст. 13 ч.2, 3 ЦК України, при здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також: зловживання правом в іншій формі. ст. 6 ЦК України встановлено, що, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України. ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ст.16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Зазначені положення відображені в Договорі поруки Ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців, від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. ст. 610 ЦК України встановлено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції викладеною у постанові Верховного суду України від 17 вересня 2014р., суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Таким чином вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто впродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено : імкредит)? періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною гою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Визначаючись, щодо підстав для задоволення позову суд погоджується з доводами відповідача щодо помилковості ототожнення позивачем порядку повернення траншів по кредиту в розділах 3 кредитних договорів та строку виконання зобовязання в цілому встановлений п.1.1. договору та бере до уваги помилку допущену в додатковому договорі №4 до генерального кредитного договору №03/13 від 31.01.2013р., а саме в невірності дати настання строку виконання зобовязання: за зобовязаннями по кредитному договору №03/13-2 в сумі 957 500 доларів США в п.1 зазначеного договору вказано строк до 29.08.2015р., а в п.5.3. помилково зазначено 20.08.2015р. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України слід рахувати з 29.08.2015р., враховуючи те, що відповідач з позовом до суду до поручителя звернувся 26.02.2016р., (а.с. 81) тобто в межах шестимісячного строку встановленого законом, а відтак відсутні підстави для визнання договору поруки припиненою в цілому, разом з тим суд розяснює позивачу право на захист своїх прав щодо визнання припиненими окремих пунктів договору, таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли підтвердження в судовому засіданні, необґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed