Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Державна екологічна інспекція України (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про конфіскацію тварин, а саме: трьох левів « [INFO] », « [INFO] », «Багіра» та шести ведмедів «Балу», «Маша», «Ганна», «Мальвіна», «Потап», «Тимоша». В обґрунтування позову позивач посилається на приписи Законів України «Про тваринний світ» і «Про захист тварин від жорстокого поводження» та зазначає таке. За результатом проведення Державною екологічною інспекцією в Донецькій області позапланового заходу відносно відповідача видано припис від 03.12.2018 № 06-22 про усунення порушень утримання диких тварин у власному звіринці. Також під час державного нагляду встановлено, що відповідач допустив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.89 КУпАП України (жорстоке поводження з тваринами), внаслідок чого складено протокол від 29.11.2018 № 001232, за яким на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який відповідачем був сплачений. У січні 2019 року між [PERSON] та Реабілітаційним центром для хижих тварин м.Василівка Запорізької області укладено договори про добровільну передачу тварин на тимчасове утримання. Необхідність конфіскації тварин не зникає та обумовлена недопущенням повернення цих тварин у неналежні умови проживання, оскільки [PERSON] не може забезпечити умови, визначені законодавством. 19.01.2019 загинув лев «Гера», який був переданий відповідачем в реабілітаційний центр за одним із договорів про добровільну передачу тварин, вік якого складав близько 2,5 років при тривалості життя левів у неволі близько 25 років. Протоколом патологоанатомічного розтину трупа тварини встановлено діагноз - виснаження тварини, що має прямий причинно-наслідковий зв`язок із допущеним жорстоким поводженням. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідач та його представник адвокат Мамонов А.А. проти задоволення позову заперечували, проте правом надання відзиву на позов та доказів на підтвердження своїх доводів не скористались. Відповідач визнав, що він є власником спірних диких тварин, придбавав їх в різних місцях, в тому числі в цирку, де таких тварин мали намір усипити або з ними погано поводились. Відповідач стверджував, що спірні тварини придбані ним на протязі 2018 року, транспортувались в клітках, в яких в подальшому й знаходились за його адресою у його власному звіринцю. В спеціальні вольєри необхідного для них розміру він тварин не перемістив, оскільки мав намір почати їх будувати. Наразі йдуть ремонтно-будівельні роботи, площа кліток в три рази буде перевищувати норму. Також відповідач підтвердив, що дійсно передав спірних тварин до реабілітаційного центру м.Василівка Запорізької області за Договорами про добровільну передачу тварин, копії яких додані до позову, але передав їх тимчасово, а саме до закінчення ремонту його звіринця та збудування вольєрів. Крім того, відповідач зазначив, що він жорсткого поводження з тваринами не допускав, годував їх як міг, а факти та доводи, наведені в позові, не відповідають дійсності. Ухвалою суду від 13.03.2019 заяву Благодійної організації «Благодійний Фонд «Хілько» про залучення організації до участі у справі в якості третьої особи без заявлення самостійних вимог на стороні позивача залишено без задоволення (а.с.125). Ухвалою суду від 21.05.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, в задоволенні заяви представника відповідача про виклик свідків, яка підтримана відповідачем, відмовлено з огляду на приписи ст.83 ЦПК України. Так, за приписами ч.3 та ч.4 ст.83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 13.02.2019 (а.с.82), в якій відповідачу визначений строк для подання відзиву на позов, отримана останнім 18.02.2019 (а.с.91). [PERSON] протягом визначених судом 15 днів з дня отримання ухвали та позовних матеріалів, ані в ході підготовчих засідань відповідачем та його представником відповідних клопотань не заявлялось, заяв про неможливість подати відповідні докази, зокрема, клопотання про допит свідків, відповідачем та його представником не робилось. Суд в ході проведення підготовчого засідання 11.04.2019 за участю відповідача та його представника неодноразово роз`яснював останнім про наявність права подати відзив на позов, заявити клопотання про долучення доказів на обґрунтування своєї позиції, в тому числі, клопотання про виклик свідків, що залишилось поза увагою відповідача та його представника. Враховуючи викладене, а також оскільки відповідач та його представник неможливість заявлення клопотання про допит свідків у вказаний ст.83 ЦПК України строк з причин, що не залежали від них, не обґрунтували, таке клопотання залишено судом без задоволення. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 28.11.2018 позивач звернувся до Державної екологічної інспекції в Донецькій області із заявою здійснити позапланові заходи державного нагляду (контролю) відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (а.с.7). За результатом проведення на підставі наказу від 28.11.2018 №352 та посвідчення від 28.11.2018 №213 заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання фізичною особою підприємцем [PERSON] вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, посадовими особами інспекції складений акт №06-22, початок перевірки 29.11.2018, завершення перевірки 30.11.2018 (а.с.11-18). За змістом вказаного акту наявні у відповідача на час перевірки ведмеді у кількості 9-ти голів та леви у кількості 5-ти голів, які підлягали приспанню, були передані на утримання ФОП [PERSON] з цирків та зоопарків (а.с.12). Під час перевірки встановлено, що умови утримання деяких диких тварин у неволі не дотримуються, а саме: - місця для утримання 6-ти ведмедів та 4-х левів не відповідають мінімальним нормам площі для утримання та розведення диких тварин згідно наказу від 30.09.2010 №429; - відсутній тридобовий запас їжі для плодоїдних хижих тварин; - відсутній нейтралізуючий бар`єр-огорожа перед вольєром з хижими тваринами (а.с.12 зворотній бік). Вказаний акт підписаний ФОП [PERSON] без зауважень. Державною екологічною інспекцією в Донецькій області виданий припис №06-22 від 03.12.2018 з метою усунення виявлених та зафіксованих в акті недоліків, в якому визначений, зокрема, термін виконання з облаштування місць для утримання ведмедів та левів - до 01.04.2019 (а.с.19). Крім того, 29.11.2018 державним інспектором Державної екологічної інспекції в Донецькій області відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення №001234, за яким відповідач здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.89 КУпАП, а саме, порушення умов утримання диких тварин у неволі 4 лева та 6 ведмедів, які знаходяться в клітках, що за площею та висотою значно менші від встановлених мінімальних показників (а.с.10). За результатом розгляду вказаного адміністративного протоколу державним інспектором Державної екологічної інспекції в Донецькій області прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення від 03.12.2018 №06-19, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.89 КУпАП («жорстоке поводження з тваринами») та накладено штраф в розмірі 6800 грн. з конфіскацією тварин, а саме, 4 левів та 6 ведмедів (а.с.20). Як визнано сторонами в судовому засіданні, вказана постанова станом на дату розгляду справи в частині конфіскації тварин не виконана, штраф в означеному розмірі відповідачем сплачений, що підтверджується копією квитанції (а.с.21), вказана постанова від 03.12.2018 відповідачем не оскаржена. 21.12.2018 на адресу Державної екологічної інспекції в Донецькій області від ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області надійшов лист від 11.12.2018, до якого доданий перелік порушень, виявлених Покровським районним управлінням ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області в результаті проведення 07.12.2018 перевірки умов утримання відповідачем диких тварин. За описом виявлених порушень місце та умови утримання тварин не відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям (чотири ведмеді та троє левів утримуються у клітках, норми площі яких менші, ніж мінімальні норми для них, не забезпечено достатній простір для їх розміщення, відсутнє обладнання необхідними пристосуваннями, що забезпечують їх життєдіяльність (укриття) забезпечує достатнє укриття від дощу, снігу, вітру); не відповідає площа вольєрів, в яких утримуються тварини та відсутні кормові раціони для тварин, що кваліфіковано як жорстоке поводження з тваринами тощо (а.с.22-23). За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області в особі [PERSON] , відповідач передав на невизначений термін центру лева на прізвисько «Річчі». За Договором про добровільну передачу тварин від 08.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру лева на прізвисько «Вітольд». За Договором про добровільну передачу тварин від 08.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру лева на прізвисько «Багіра». За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру лева на прізвисько «Гера». За Договором про добровільну передачу тварин від 08.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру ведмедя на прізвисько «Балу». За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру ведмедя на прізвисько «Маша». За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру ведмедя на прізвисько « [PERSON] ». За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру ведмедя на прізвисько « [PERSON] ». За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру ведмедя на прізвисько «Потап». За Договором про добровільну передачу тварин від 17.01.2019, укладеним між [PERSON] та реабілітаційним центром м.Василівка Запорізької області, відповідач передав на невизначений термін центру ведмедя на прізвисько «Тимоша» (а.с.24-63). За ветеринарним висновком, складеним 18.01.2019 лікарем ветеринарної медицини реабілітаційного центру бурого ведмедя НПП «Синевир», за результатом огляду тварин 5 ведмедів та 2 левів, вивезених з приватного зоопарку м. Покровськ Донецької області «Парк покровського періоду» (як зазначив відповідач в судовому засіданні це і є його приватний зоопарк), - вгодованість ведмедів незадовільна; шерстний покрив скуйовджений, місцями забруднений екскрементами; внаслідок утримання ведмедів в дуже малих клітках, приблизно 1,5х2 метри, тварини виявляють яскраво виражену стереотипну поведінку; - леви виснажені, проявляють стереотипну поведінку, слизові оболонки бліді, на шкірі множинні подряпини, садна, інфіковані рани; шерстний покрив скуйовджений, брудний, з налиплими екскрементами; місцями поширені ділянки дерматиту, алопеції, інфіковані рани; рухи скуті, тварини апатичні, погано реагують на зовнішні подразники (а.с.66). Протоколом патологоанотомічного розтину трупа тварини лева за кличкою «Гера», віком 2,5 роки, дата загибелі 19.01.2019, встановлено низьку масу тіла, м`які кістки тварини, основне захворювання - виснаження тварини, що призвело організм до загибелі (а.с.64-65). За змістом актів ветеринарних обстежень від 21.01.2019 та від 30.01.2019, надісланих на адресу Державної екологічної інспекції в Донецькій області Управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області, тварини, вивезені з м.Покровська Донецької області з «приватного зоопарку [PERSON] », були в критичному стані спостерігалось виснаження, пригнічення, відставання в рості та розвитку, порушення координації рухів, тремор м`язів, на момент складання акту тварини тримаються в належних умовах (а.с.95-96). За відеосюжетом «Зморені, але живі» [PERSON] , який був долучений до матеріалів справи за клопотанням позивача як електронний доказ та відтворений в судовому засіданні, на леві, доставленому з м.Покровська Донецької області до реабілітаційного центру [PERSON] в м.Василівка (Василівський реабілітаційний центр для хижих тварин), видні відкриті рани, які, як пояснив [PERSON] , виникли від перебування протягом тривалого часу в дуже малій клітці, всі тварини слабкі, худі (в тому числі ведмеді), що свідчить про недостатність годування, також зауважив, що кожний з них має бути кілограмів на 70 важче (а.с.130). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відносини у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, об`єкти якого перебувають у стані природної волі, у напіввільних умовах чи в неволі, на суші, у воді, ґрунті та повітрі, постійно чи тимчасово населяють територію України або належать до природних багатств її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, регулюються Конституцією України, Законами України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про захист тварин від жорстокого поводження». Відповідно до ст.3 Закону України «Про тваринний світ» дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. За ч.1 ст.5 вказаного Закону право власності на об`єкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Приписами ст.7 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб. Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про тваринний світ» право приватної власності на об`єкти тваринного світу припиняється у разі: жорстокого поводження з дикими тваринами; встановлення законодавчими актами заборони щодо перебування у приватній власності окремих об`єктів тваринного світу. Право приватної власності на об`єкти тваринного світу може припинятися і в інших випадках, передбачених законом. Право приватної власності на об`єкти тваринного світу у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути припинено в судовому порядку за позовами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (ч.2 ст.8 Закону). Визначення терміну « жорстоке поводження з тваринами» наведено законодавцем в Законі України «Про захист тварин від жорстокого поводження», як - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило мучення, завдало їм фізичного страждання, тілесні ушкодження, каліцтво або призвело до загибелі, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення домашніх та сільськогосподарських тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин. Приписами ст.7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначені загальні правила утримання тварин, що виключають жорстокість. Так, умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем. Утримання диких тварин у неволі допускається, якщо створені умови, що відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Утримання диких тварин у неволі без створення відповідних умов не допускається. Утримання диких тварин у неволі допускається за наявності дозволу, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища (ст.8). Мінімальні норми площ для утримання та розведення диких тварин (з розрахунку на одну особину) визначені в Додатку до Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі або в напіввільних умовах, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 30.09.2010 №429 (далі - Порядок №429). Так, леви та ведмеді мають утримуватись у вольєрі площею не менше 30 кв.м. та висотою 3 м. За імперативними приписами ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону. Право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними можуть бути припинені за рішенням суду шляхом їх оплатного вилучення або конфіскації. Наведені законодавчі норми узгоджуються з приписами ЦК України, ст.346 якого визначено, що право власності припиняється у разі, зокрема конфіскації, а також ст.354 якого встановлено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом; конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Викладені законодавчі приписи дають підстави для висновку, що право особи мати у приватній власності диких тварин, тримаючи їх в неволі, не є абсолютним, по-перше, такому праву кореспондує обов`язок особи створити для них відповідні умови, а саме такі умови, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, та узгоджуються з мінімальними нормами площ для утримання та розведення диких тварин, визначеними в Порядку №429, по-друге, таке право обумовлено наявністю у особи можливості забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог Закону. В противному\~випадку,\~внаслідок порушення\~ правил\~утримання тварин,\~а відтак,\~жорстокого поводження\~з тваринами,\~відповідне право\~власності особи\~може бути\~припинено за\~рішенням суду\~-\~або шляхом їх оплатного вилучення, або шляхом конфіскації за позовами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Таким центральним органом відповідно до Положення Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 19.04.2017 №275, є Державна екологічна інспекція України. Матеріалами справи, як-то, актом №06-22, протоколом про адміністративне правопорушення від 29.11.2018, постановою про накладення адміністративного стягнення від 03.12.2018 №06-19, яка не оскаржена відповідачем, ветеринарним висновком від 18.01.2019, відеосюжетом [PERSON] , підтверджено, що спірні тварини утримувались відповідачем у клітках, а не у вольєрах, розмір яких не відповідає визначеним Порядком №429 мінімальним нормам. В судовому засіданні відповідачем визнано, що спірні тварини тримались в клітках, в яких він їх привіз з цирку та інших місць, де їх мали намір усипити, в цих же клітках вони були транспортовані до реабілітаційного центру м. Василівка. Розмір кліток, як вбачається з відеосюжету [PERSON] , набагато менший за визначені нормативним актом мінімальні норми утримання диких тварин відповідного найменування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Покликання відповідача та його представника щодо недопущення відповідачем жорсткого поводження зі спірними тваринами суд визнає неспроможними, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, відтак носять характер припущень. Суд відмічає, що бажання відповідача врятувати спірних тварин та не допустити їхнього усипляння не знімає з нього визначеного законодавцем обов`язку дотримуватись норм утримання таких тварин із створенням умов, що відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. З приводу доводів представника відповідача про те, що постановою про адміністративне стягнення відносно відповідача вже вирішено конфіскувати спірні тварини, суд зазначає, що відповідно до ст.41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем допущено жорстоке поводження зі спірними тваринами, оскільки порушені правила та умови їх утримання, зворотного відповідачем не доведено. За викладених обставин, наявні правові підстави для позбавлення відповідача права власності на спірних тварин шляхом їх конфіскації, а тому позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved