Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

В червні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив суд: зобов'язати відповідача внести до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредиторські вимоги позивача на суму 89523,42 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 вересня 2013р. між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 11007/18-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» (далі по тексту - договір), відповідно до якого позивачу було відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] у банківському металі, на який він вніс банківський метал «золото» вагою 110 грм. Дізнавшись про постанову Правління НБУ від 17 грудня 2015р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», позивач 22 грудня 2015р. звернувся до відповідача з заявою про визнання його кредитором та включення його вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 89523,42 грн., яку відповідач отримав 25 грудня 2015р. Повідомлень про розгляд його заяви про включення до реєстру кредиторів позивач не отримав. 17 лютого 2016р. відповідачем було направлено позивачу листа, в якому відсутні відомості про розгляд його заяви про включення до реєстру кредиторів. 17 травня 2016р. позивач повторно звернувся до відповідача з заявою з проханням роз'яснити йому чи включено його вимоги за договором до Реєстру кредиторів. 31 травня 2016р. відповідачем було повідомлено позивача, що його заяву про включення до реєстру акцептованих кредиторів залишено без розгляду, в зв'язку з тим, що вона була надіслана раніше ніж були опубліковані в засобах масової інформації відомості про ліквідацію банку. На підставі вищенаведеного та посилаючись на протиправність відмови Уповноваженої особи Фонду щодо не включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, позивач вимушений був звернутись до суду за з вказаним позовом для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем передчасно була подана заява про включення його до Реєстру кредиторів, не дивлячись, що відповідач отримав її вже після публікації відомостей про ліквідацію банку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 12 вересня 2013р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір, відповідно до якого позивачу було відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] у банківському металі, на який він вніс банківський метал «золото» вагою 110 грм. Постановою Правління НБУ від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до Постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за № 230 від 18 грудня 2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатору банку», у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 18 грудня 2015р. При цьому, відомості про відкликання банківської ліцензії, початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку були опубліковані в газеті «Голос України» від 23 грудня 2015р. за №242 (6246). В свою чергу, положеннями ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонди про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ч.ч. 1-4, 8 ст. 49 цього Закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, а також враховуючи день опублікування в газеті «Голос України» оголошення про рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію цього банку, кредитори банку мали право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку в період з 23 грудня 2015р. по 21 січня 2016р. включно. В судовому засіданні встановлено, що за допомогою засобів поштового зв'язку заява про включення вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів була направлена позивачем на адресу банку 22 грудня 2015р, тобто на передодні часу публікації оголошення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії цього банку (а.с. 15). При цьому, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 16), вказана заява позивача про включення його вимог за договором до Реєстру акцептованих кредиторів, була отримана Уповноваженою особою Фонду 25 грудня 2015р., тобто в межах періоду акцептування кредиторських вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Разом з тим, листом Уповноваженої особи Фонду лише від 31 травня 2017р. за № 3-037610/6961 позивача було повідомлено про те, що його вимоги як кредитора за договором у сумі 89523,42 грн. вважаються погашеними, адже заява останнього про включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів подано Уповноваженій особі фонду з пропуском строку, встановленого ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто передчасно. Заперечуючи щодо задоволення вказаного позову, представник відповідача посилалася на пропуск позивачем строку звернення із заявою про включення його вимог до Реєстру кредиторів, адже прийняття кредиторських вимог, заявлених як до початку перебігу встановленого 30-денного строку після публікації оголошення, так і після його спливу, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено. В свою чергу, суд вважає, що положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку звернення з вказаною заявою. До того ж, вказана заява була отримана відповідачем 25 грудня 2015р. Крім того, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Тобто, виходячи зі змісту та аналізу вищенаведеної норми Закону, можна дійти висновку, що метою діяльності Фонду та Уповноваженої особи Фонду (як працівника Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку) є захист прав і законних інтересів вкладників банків, а не створення штучних перешкод для отримання коштів. За вказаних обставин, а також зважаючи на те, що як було встановлено в судовому засіданні, заява позивача про включення його вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів від 22 грудня 2015р. була отримана відповідачем 25 грудня 2015р., тобто після дня опублікування (23 грудня 2015р.) відомостей про початок процедури ліквідації банку, а отже в строки встановлені Законом, суд вважає, що відмова Уповноваженої особи Фонду стосовно включення вимог позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, оформлена листом від 31 травня 2017р. за № 3-037610/6961, є безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, будь-яких інших доказів на спростування вищенаведених встановлених обставин справи, зокрема щодо правомірності оскаржуваної відмови у задоволенні кредиторських вимог позивача, фактично заявлених у період 23 грудня 2015р. по 21 січня 2016р. включно, відповідачем до суду не надано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 15, 16, 319, 321 ЦК України; ст. ст. 19, 41 Конституції України; ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого Протоколу до неї; ст. 10 Загальної декларації прав людини, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved