Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача що-місячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно-го віку та її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1 000 грн. щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач до-бровільно матеріальної допомоги на її утримання та дитини не надає. Позивач подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності та про-сить задовольнити вимоги позову. Відповідач, який повідомлявся про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст.223 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 20 лютого 2017 року сторони разом проживають без реєстрації шлюбу, від даного шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та дитини не надає. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 лис-топада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необ-хідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвит-ку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відпо-відальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоро-в`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дити-ну до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання ди-тини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твер-дій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наяв-ність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоратив-них прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує деся-тикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо плат-ником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гар-монійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на од-ну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на од-ну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) плат-ника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника алі-ментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його за-робіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) ма-тері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 ро-ку № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахо-вувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; на-явність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дру-жини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне зна-чення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, мора-льного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебіч-ного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою прожи-ває дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріа-льного становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що ре-гулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що з від-повідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 час-тки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох років. При цьому, суд враховує матеріальний стан платника аліментів, який інших утриманців не має. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved