Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся із позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що їй на підставі договору дарування від 17 вересня 1991 року, укладеного між нею, її чоловіком [PERSON] та [PERSON], належить будинок №6 по пров. Опитний в Приморському районі м. Маріуполя в рівних долях. 25 березня 2006 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина в вигляді належної йому ? частини будинку. Після відкриття спадкової справи Другою Маріупольською державною нотаріальною конторою їй стало відомо, що Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою 21.07.2005 року було накладено арешт на належний їй будинок на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.10.1990 року. Просила суд зняти арешт, накладений Першою Маріупольською нотаріальною конторою 21.07.2005 року на будинок №6 по пров. Опитний в Приморському районі м. Маріуполя. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, надіславши на адресу суду лист, в якому просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Першої Маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача, Другої Маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: За змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд , власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, держава не втручається у здійснення власником права власності. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування від 17 вересня 1991 року, укладеному з [PERSON], належить в рівних долях по ? частині житловий будинок №6 по пров. Опитний в Приморському районі м. Маріуполя. Договір зареєстровано в Маріупольському БТІ 15 жовтня 1991 року (а. с. 6, 7) 25 березня 2006 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому за життя ? частину будинку №6 по пров. Опитний в Приморському районі м. Маріуполя, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги (а. с. 4, 5) Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до Другої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після відкриття якої їй стало відомо, що 21 липня 2005 року Першою Маріупольської державною нотаріальною конторою було накладено арешт на належний їй житловий будинок №6 по пров. Опитний в Приморському районі м. Маріуполя відповідно до рішення Нарсуду Приморського районну м. Маріуполя від 26 жовтня 1990 року (а. с. 18, 20-35). Приймаючи до уваги обставини справи, підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку, що арешт було накладено після набуття позивачем права власності на вище вказаний будинок, що чинить перешкоди власнику в користуванні належним йому майном та створює перешкоди в користуванні та розпорядженні, а від того позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з метою захисту законних прав та інтересів позивача.

Outcome: approved