Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок за адресою: м. Вінниця, вул. Литвиненко, 17, в якому зареєстрована позивач [PERSON] та донька її покійного чоловіка [PERSON], яка є відповідачем по даній справі. Відповідачка по справі [PERSON] фактично не проживає у спірному будинковолодінні з 2007 року виїхала за кордон, своїх речей в будинку не зберігає, участі в оплаті комунальних платежів не бере. Всі обов'язки по утриманню даного будинку та догляду, покладені лише на позивача. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку порушує права позивача як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, не заперечила щодо заочного розгляду справи, просила судові витрати залишити за нею. До судового засідання відповідач [PERSON] не зявилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280\~ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: м. Вінниця, вул. Литвиненко, 17, що підтверджується рішенням Постійно діючого третейського суду при ПУМТБ від 03.09.2007 року (справа №9/77-07) та реєстраційним посвідченням, виданим КП ВООБТІ 26.09.2007 року, копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 6-15). Згідно відомостей Управління ДМС України у Вінницькій області від 06.09.2018 року та 11.09.2018 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 48, 50). Також реєстрацію відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою підтверджено відповіддю Департаменту адміністративних послуг ВМР від 31.08.2018 року (а.с. 41). Згідно довідки №644 від 17.07.2018 року, виданої квартальним комітетом мікрорайону «Центральний» вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (раніше Литвиненко), 17. Відповідач [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає (а.с. 16). [PERSON] того, довідкою №754 від 08.08.2018 року, виданою квартальним комітетом мікрорайону «Центральний» підтверджено факт, що позивач [PERSON] проживає за вищевказаною адресою одна (а.с. 37). Відповідно до\~акту,\~складеного 19.07.2018\~року сусідами\~позивачки [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~суд встановив,\~що відповідач\~[PERSON]\~за адресою:\~м.\~Вінниця,\~вул.\~Марії Литвиненко\~Вольгемут,\~17\~зареєстрована, однак з 2007 року не проживає (а.с. 17). Позивачем надано\~суду копії\~розрахункових книжок\~та квитанцій\~по оплаті\~за комунальні\~послуги щодо\~будинковолодіння за\~адресою:\~м.\~Вінниця,\~вул.\~Литвиненко,\~17, які\~підтверджують сплату\~лише нею\~наданих послуг (а.с. 38-40). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам розяснено, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що донька її покійного чоловіка відповідач по справі [PERSON] не проживає у будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Марії Литвиненко Вольгемут (раніше Литвиненко), 17, з 2007 року без поважних причин, не сплачує за комунальні послуги. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає з 2007 року без поважних причин, а наявність реєстрації [PERSON] порушує права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною їй власністю. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved