Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] та [PERSON] (далі також позивачі) звернулися до суду з позовом до Вірлянської сільської ради (далі також відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, а тому, право на спадкування майна, що лишилося після смерті чоловіка [PERSON] та батька [PERSON]-[PERSON] належить саме їм. Однак, звернувшись із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом до Баранівської державної нотаріальної контори отримали відмову нотаріуса у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ та реєстрація права власності на житловий будинок, що входить до спадщини, яка лишилася після смерті [PERSON] відсутні. Позивачі в судове засідання не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, у які просить справу слухати у його відсутність, проти позову не заперечує. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 11 березня 1957 року серія [NUMBER]. (а.с. 6). Свідоцтвом про народження від 9 березня 1968 року серія [NUMBER] підтверджується факт народження у них доньки [PERSON].( а.с. 9). У зв'язку з одруженням останньої, її прізвище було змінене з «[PERSON]» на «[PERSON]», що відповідає Свідоцтву про одруження від 5 листопада 1988 року серія [NUMBER]. (а.с. 10). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть від 25 лютого 2016 року серія [NUMBER]. (а.с. 11). Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями, що відповідає записам у довідці виданої Вірлянською сільською радою 16 грудня 2016 року №1301. (а.с. 17). Позивачі звернулися до Баранівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, на що отримали вмотивовану відмову від 06 вересня 2016 року №268/02-14, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ та реєстрація права власності на житловий будинок, що входить до спадщини яка лишилася після смерті [PERSON] відсутні. (а.с. 15). Згідно повідомлення КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17 серпня 2016 року №194 за [PERSON] дійсно не було зареєстровано [ADDRESS]. (а.с. 12). Відповідно до листа-повідомлення Барановської державної нотаріальної контори № 33/02-14 від 13.01.2017 року спадкова справа на [PERSON] не заводилася. Також судом встановлено, що заповіт [PERSON] не складався. Таким чином, до спадкоємців першої черги за законом належать донька [PERSON] та дружина [PERSON], які на момент смерті проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що засвідчується довідкою виданою Вірлянською сільською радою від 16 грудня 2016 року №1302. (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що відповідає приписам ст. 1261 Цивільного кодексу України. Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, що відповідає приписам ч. 1 ст. 1278 ЦК України. Враховуючи той факт, що позивачі дійсно є спадкоємцями померлого [PERSON], з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачами в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок [ADDRESS] є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved