Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» про призначення [PERSON] амбулаторної примусової психіатричної допомоги без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], перебуває на обліку у Комунальному закладі «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» з 1974 року, коли виникли психічні розлади, лікувалася стаціонарно з діагнозом «Істеричний невроз». В подальшому [PERSON] перебувала на стаціонарному обстеженні та лікуванні в періоди з 05.10.1976 року по 11.11.1976 року, з 08.03.1979 року по 13.03.1979 року, з 04.01.1988 року по 03.02.1988 року, з 06.01.1989 року по 27.01.1989 року, з 12.10.1993 року по 24.12.1993 року, з 11.03.1994 року по 13.04.1994 року, з 16.04.1994 року по 27.04.1994 року, з 27.04.1994 року по 09.04.1994 року, з 30.08.1995 року по 30.10.1995 року, з 09.10.1997 року по 23.10.1997 року, з 30.01.2004 року по 17.02.2004 року, виписувалася з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма». 12.11.2004 року [PERSON] нанесла своїй матері [PERSON] металевою лапкою для ремонту взуття удари, чим спричинила тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку. [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень не приходячи до свідомості померла. 15.11.2004 року [PERSON] була доставлена із Замостянського РВВС у ВОПНЛ ім. акад. [PERSON], де з 18.11.2004 року по 13.12.2004 року була проведена стаціонарна судово-психіатрична експертиза. СПЕК дійшла висновку, що [PERSON] страждала в період вчинення злочину та страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії, параноїдна форма, безперервного типу перебігу, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим режимом нагляду. 28.02.2005 року Замостянський районний суд м.Вінниці постановив застосувати до [PERSON] примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду (справа №1-2005р.). Згідно постанови [PERSON] надійшла до Української психіатричної лікарні з суворим наглядом м. Дніпропетровська, де знаходилася до 31.05.2012 року. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів (акт №1924 від 16.11.2011 року) [PERSON] за своїм психічним станом особливої небезпеки на теперішній час не становить, продовження примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не потребує, для продовження застосування примусових заходів медичного характеру може бути переведена у відділення зі звичайним наглядом психіатричної лікарні за місцем проживання. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2011 року (справа №5-2304) вирішено замінити примусові заходи медичного характеру [PERSON] і перевести її для подальшого примусового лікування в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом. 01.06.2012 року [PERSON]М поступила для проведення примусових заходів медичного характеру зі звичайним режимом нагляду в 11 відділення ВОПНЛ ім. акад.О.І. [PERSON]. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів (акт №26 від 05.06.2012 року) [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений параноїчний тип дефекту, ремісія типу «С», за своїм психічним станом потребує продовження примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом. Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.06.2012 року справа №221/8365/2012 продовжено застосування до [PERSON] примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2012 року, справа №232/4476/2012 вирішено продовжити застосування до [PERSON] примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 20.05.2013 року рекомендовано замінити лікування з примусового стаціонарного лікування зі звичайним режимом нагляду як захід медичного характеру на примусове амбулаторне лікування, як захід медичного характеру. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2013 року, справа №127/12046/13-к вирішено замінити [PERSON] застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду на надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги як заходу медичного характеру. Востаннє амбулаторну примусову психіатричну допомогу як захід медичного характеру продовжено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області, справа №127/3261/15-к на період з 30.05.2013 року по 10.03.2015 року. Висновком лікарів-психіатрів від 05.08.2015 року (протокол №84) [PERSON] за психічним станом рекомендовано припинити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку як захід медичного характеру. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2015 року, справа №127/19145/15-к вирішено припинити надання [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги як заходу медичного характеру. В подальшому [PERSON] підтримуюче лікування не приймала. Через погіршення психічного стану (не спала вночі, погрожувала вбити рідних) була госпіталізована в примусовому порядку з 11.11.2015 року по 02.02.2016 року. Під час перебування в стаціонарі 01.02.2016 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, рекомендовано призначити амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра». 08.02.2016 року була оглянута комісією лікарів психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення (протокол №17), яка визначила діагноз [PERSON] «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просила заяву задовольнити. Прокурор Слободян Б.К. проти задоволення заяви не заперечив. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти призначення їй амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. [PERSON] через погіршення психічного стану (не спала вночі, погрожувала вбити рідних) була госпіталізована в примусовому порядку з 11.11.2015 року по 02.02.2016 року. Під час перебування в стаціонарі 01.02.2016 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, рекомендовано призначити амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра». 08.02.2016 року була оглянута комісією лікарів психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення (протокол №17), яка визначила діагноз [PERSON] «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У звязку з викладеним, враховуючи анамнез хвороби, суд вважає, що заяву слід задовольнити, призначити [PERSON]амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди. Враховуючи наведене та

Outcome: approved