Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2633/0808/55/015, згідно з умовами якого банк надав кредитні кошти у сумі 16 000 дол. США із процентною ставкою 12,5% річних за користування кредитом на строк з 13.08.2008 року по 13.08.2015 року. Зазначав, що 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2633/0808/55-015-Р-1 згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором від 13.08.2008 року № 2633/0808/55-015. Відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за договором. Поручитель і боржник несе перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Вказував, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначеним даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зобовязаннях внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників та набуває право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Посилаючись на порушення [PERSON] умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 103 194,71 грн. заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25.12.2015 року складається із заборгованості: тіло кредиту 65 167,46 грн.; відсотки 3 563,17 грн.; пеня 32 569,71 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту 1 790,35 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених процентів по кредиту 104,02 грн., а також стягнути 1 547,91 грн. сплаченого судового збору. 01.04.2016 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов задоволено повністю. 23.06.2016 року ухвалою суду по даній справі заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, а вказане заочне рішення скасовано з призначенням справи до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки договір поруки є припиненим, а він не отримував будь-яких заяв про повернення кредитних коштів. Третя особа в судовому засідання заперечувала відносно задоволення позову, пояснивши, що кожного місяця погашає заборгованість по мірі можливостей. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2633/0808/55-015, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти у сумі 16 000 дол. США із процентною ставкою 12,5% річних за користування кредитом на строк з 13.08.2008 року по 13.08.2015 року ( а.с.8-17). Відповідно до п. 3.1.1 вказаного договору, починаючи з 10.10.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування, нарахованих відповідно до умов договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі ануїтетні платежі або ануїтетний платіж) у сумі 286,74 дол. США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п. 3.1 позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа наступного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. Позичальник зобовязується забезпечити своєчасну оплату ануїтентних платежів, передбачених даним договором шляхом забезпечення наявності на рахунку грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати (п. 5 договору). Разом з цим, 13.08.2008 року між ВАТ Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2633/0808/55-015-Р-1, відповідно до умов якого відповідач поручився перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 2633/0808/55-015 від 13.08.2008 року (а.с.18-19). 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях та набуває прав вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 2633/0808/55-015 від 13.08.2008 року з [PERSON] (а.с. 34-42). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання за вищевказаним кредитним договором в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати відсотків, в звязку із чим станом на 25.12.2015 року виникла заборгованість в сумі 103 194,71 грн., яка складається із заборгованості: тіло кредиту 65 167,46 грн.; відсотки 3 563,17 грн.; пеня 32 569,71 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту 1 790,35 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених процентів по кредиту 104,02 грн. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 553 ЦК України закріплено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України закріплено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В судовому засіданні сторони та третя особа визнали, що прострочення заборгованості за кредитним договором виникло з липня 2014 року. Згідно п. 1 договору поруки, укладеного в особі директора Білоцерківського відділення ВАТ «Светбанк», поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 2633/0808/55-015 від 13 серпня 2008 року, у сумі 16 000 доларів США, строком до 13 серпня 2015 року, з процентною ставкою 12,5% річних за їх використання. Зі змісту вказаного пункту договору вбачається, що позичальник зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення кредитних коштів саме до 13 серпня 2015 року. Разом з цим, відповідно до умов п. 10 цього договору, строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням. Крім того, пунктом 4 договору поруки сторони погодили, що у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобовязання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 3-х банківських днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобовязань, передбачених основним зобовязанням. В судовому засіданні встановлено, що позивач в січні 2015 року звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості на підставі кредитного договору та договору поруки від 13.08.2008 року, будь-яких доказів отримання відповідачем «заяви про невиконання позичальником своїх зобовязань», як передбачено договором поруки, в матеріалах справи не міститься. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи умови договору поруки, суд дійшов висновку про те, що за даних обставин порука відповідача є припиненою, тому в задоволенні вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.

Outcome: dismissed