Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В травні 2017р. позивач Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті за навчання в сумі 2232,21 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до договору № 81 про підготовку здобувача до захисту кандидатської дисертації від 15 вересня 2014р. (далі по тексту договір), відповідачем не в повному обсязі здійснювалась оплата за навчання. 08 квітня 2016р. відповідача було відраховано у зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи. Внаслідок дострокового розірвання контракту, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти, пов'язані з оплатою навчання та витрати по сплаті судового збору. До судового засідання представником позивача було подано до суду заяву, про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просить суд позов задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, представника у судове засідання направлено не було, про поважність причин неявки суд не повідомлено, при цьому, не було і клопотань про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 15 вересня 2014р. між сторонами було укладено договір, відповідно до п. 1.1 якого університет зобов'язується надавати замовнику послугу з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза ад'юнктурою, для складання кандидатських іспитів та підготовки до захисту дисертації, а замовник зобов'язується виконувати свої обов'язки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Згідно, п. 3.1., 3.2. договору загальна ціна послуги становить 11479,95 грн.; замовник зобов'язаний оплачувати послугу щорічно у сумі 3826,65 грн. Як вбачається з наказу позивача № 431 від 05 вересня 2014р. відповідача прикріплено до кафедри загальноправових дисциплін факультету права та масових комунікацій (спеціальність 12.00.07 - адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право) Харківського національного університету внутрішніх справ в якості здобувача, який працюватиме над дисертацією поза ад'юнктурою, на 3 роки з 05 вересня 2014р. 08 квітня 2016р. позивачем було видано наказ № 225, відповідно до якого відповідача було відраховано з числа здобувачів наукового ступеня кандидата наук з 14 квітня 2016р., у зв'язку із невиконанням індивідуального плану роботи здобувача, втратою зв'язку з кафедрою та науковим керівником. Відповідно до довідки - розрахунку оплати надання освітніх послуг від 15 травня 2017р. загальна сума заборгованості відповідача по оплаті послуг за навчання за період з 05 вересня 2014р. по 08 квітня 2016р. становить 2232,21 грн. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 60 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, в добровільному порядку відповідач витрати, пов'язані з його навчанням в вищезазначений період не відшкодував. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов'язані з навчанням в сумі 2232,21 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved