Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] в інтересах заявника звернулась до суду з вище вказаною заявою, в обґрунтування якої посилалась на те, що заявниця є донькою [PERSON], яка є інвалідом першої групи та за станом свого здоровя не може самостійно реалізовувати свої права та обовязки, потребує постійного догляду та нагляду. На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. В судове засідання заявник не зявилась, в її інтересах діяла представник [PERSON], яка заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судова колегія, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наслідками розгляду справи встановлено, що [PERSON] є інвалідом першої групи підгрупи «Н» загального захворювання, а заявник є її донькою, а тому відповідно до ст. 296 ЦПК України може бути заявником. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією відповідної довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, а також копіями свідоцтва про народження заявниці та свідоцтва про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що остання змінювала прізвище (а/с 7,8,9). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 415 від 30.10.2018 року, [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі значно вираженої деменції (недоумства) при хворобі Альцгеймера та за своїм психічним станом, в силу наявного у неї хронічного захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON]. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28.03.1972 року в резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Після набрання рішенням законної сили суд повинен надіслати копію його органові опіки та піклування для призначення опікуна або піклувальника. Разом з тим, ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє відповідне подання органу опіки та піклування, вирішення питання про призначення опікуна слід здійснювати в іншому судовому провадженні. Згідно ч. 5, 6 ст. 300 ЦПК України, рішення суду\~після набрання\~ним законної\~сили надсилається\~судом органу\~опіки та\~піклування,\~органам ведення\~Державного реєстру\~виборців за\~місцем проживання\~фізичної особи.\~ Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved