Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним поліс АІ/0185719 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед» та [PERSON], а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 20 грудня 2014 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Форд Транзит», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася, виходячи із пояснень [PERSON], у наслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. Як вказав у своїх поясненнях [PERSON], на момент ДТП у [PERSON] не було полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, [PERSON] повідомив [PERSON], що автомобіль «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер [NUMBER], не застрахований. Після ДТП [PERSON] запропонував відшкодувати завдану шкоду без виклику працівників ДАІ. Не дійшовши згоди щодо суми матеріального збитку о 18-00 на місце дорожньо-транспортної пригоди викликали працівників ДАІ. Як пояснив [PERSON], 20 грудня 2014 року о 23 годині співробітник ДАІ, який здійснював документальне оформлення ДТП, повідомив йому, що о 22 годині 10 хвилин відповідач привіз поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0185719. Відповідно до інформації, що знаходилася у полісі, страховиком є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед». 22 грудня 2014 року [PERSON], як власник автомобіля Форд Транзит, державний реєстраційний номер [NUMBER], звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Під час розслідування дорожньо-транспортної пригоди позивач зясував, що поліс АІ/0185719 був укладений після настання дорожньо-транспортної пригоди. Так, 08 жовтня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед» та [PERSON] укладено договір доручення (агентську угоду). На виконання зазначеної угоди 14 листопада 2014 року відповідно до акту № 20525 прийому-передачі страхових полісів [PERSON] прийняв бланк страхового полісу АІ/0185719. [PERSON] пояснив, що 20 грудня 2014 року йому зателефонував знайомий, [PERSON], та попросив виписати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на імя [PERSON]. Того ж дня, о 20-00 годині [PERSON] та [PERSON] зустрілися поблизу будинку № 46 по вул. Героїв у м. Дніпропетровську, де [PERSON] повідомив, що поліс необхідний [PERSON] для того, щоб він надав його співробітникам ДАІ, які зупинили його під час керування автомобілем «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Головним проханням [PERSON] було те, щоб поліс був діючим на ранок 20 грудня 2014 року. Як зазначає [PERSON], він 20 грудня 2014 року після 20-00 години виписав поліс АІ/018571, де у пункті 3 «Строк дії» вказав, що строк дії полісу із 00-00 годин 20.12.2014 року; у пункті 10 «Страховий платіж» вказав, що платіж сплачено о 16-00 годині 19.12.2014 року; у пункті 12 «Дата укладання договору» вказав дату 19.12.2014 року. Заповнений таким чином поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/018571 був переданий [PERSON], з яким він, з його слів, поїхав до [PERSON] О 21-00 годині 20.12.2014 року [PERSON] повернув [PERSON] екземпляр полісу АІ/018571, що має зберігатися у страховика із підписом страхувальника. Із пояснень [PERSON] слідує, що 20 грудня 2014 року о 20-00 годині, під час заповнення полісу АІ/018571 на автомобіль «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер 838- 55 АА, йому не було відомо про те, що [PERSON], керуючи зазначеним автомобілем, спричинив дорожньо-транспортну пригоду о 15-00 годині 20 грудня 2014 року. Крім того, [PERSON] про факт ДТП [PERSON] також не повідомив. Із вищезазначеного вбачається, що поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/018571 на автомобіль «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер [NUMBER], був укладений після настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений після настання страхового випадку, а тому має бути визнаний судом недійсним. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений [PERSON] в якості третьої особи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2014 року о 16 годині 30 хвилин, в м. Дніпропетровську на вул. [PERSON] в районі буд. 198а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер 838- 55 АА, та [PERSON], який керував автомобілем «Форд Транзит», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили (а.с.39). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед», що підтверджується Полісом № АІ/0185719 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається з вищевказаного Полісу, він був укладений 19 грудня 2014 року та діє з 00:00 годин 20 грудня 2014 року до 19 грудня 2015 року. Тобто, такий, що діяв на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач заперечує той факт, що договір (Поліс) № АІ/0185719 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед», від імені якого діяв [PERSON] на підставі Договору доручення (агентська угода) від 08.10.2013 року (а.с.6-8), та [PERSON] - 19 грудня 2014 року. Зі слів представника позивача спірний договір був укладений вже після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 20 грудня 2014 року після 20:00 годин. Вищевказані твердження представника позивача підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який і уклав спірний договір від імені позивача, і який вказав, що 20 грудня 2014 року до нього звернувся знайомий з проханням укласти договір та видати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був би чинний на ранок 20 грудня 2014 року, оскільки його зупинили працівники ДАІ. Про дорожньо-транспортну пригоду йому не повідомляли. Як на правові підстави своїх позовних вимог, позивач посилався на ст. ст. 230, 998 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 998 ЦК України, договір страхування визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, як розяснив Верховний Суд України в абз. 2 п. 12 своєї Постанови Пленуму від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Тому, на підставі вищевказаного, суд не бере до уваги свідчення свідка [PERSON], як допустимий доказ, оскільки Законом не передбачений такий спосіб доказування у справах про визнання договорів недійсними. Інших належних доказів того, що спірний договір (Поліс) був укладений не 19 грудня 2014 року, а вечорі 20 грудня 2014 року, представником позивача не надано. Крім того, до матеріалів справи не надано доказів того, що на момент оформлення дорожньо-транспортної пригоди працівниками ДАІ та складання відносно відповідача протоколу про адміністративне правопорушення, у останнього не було полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, з обґрунтування позовних вимог позивача вбачається, що [PERSON], який від імені позивача уклав спірний договір (Поліс), фактично була порушена процедура укладання договорів, але позивачем не надано доказів проведення за цим фактом службового розслідування та прийняття відповідних мір. При цьому, бланк Полісу № АІ/0185719 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був отриманий [PERSON] для укладання з контрагентом ще 14 листопада 2014 року, що підтверджується Актом № 20525 прийому-передачі страхових полісів (а.с.13). Таким чином, порушення при укладанні спірного договору (Полісу) не встановлено, у звязку з чим, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed