Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя. Протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у них є син [PERSON], 24.07.2008 року та дочка [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якого також вбачається, що позов вона підтримує та заперечує щодо надання терміну на примирення, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Разом із цим, від відповідача надійшла письмова нотаріально посвідчена заява, в якій він позов визнав та не заперечує щодо розірвання шлюбу. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивачки, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №179876, виданим виконавчим комітетом Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Від шлюбу в сторін є син [PERSON], який народився 24.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №084668 та дочка [PERSON], яка народилася 16.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №129227. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в обґрунтування позову стверджує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння та протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони не оспорюють ся відповідачем, та будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування він на надав. Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved