Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 лютого 2011 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 240. Від шлюбу сторони мають двох спільних синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В зв'язку з цим, в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Подружні відносини між ними припинені із січня 2016 року. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дітей, в них немає. Сини після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Також позивач зазначає, що можливості зберегти сім'ю немає. Крім того, відповідач наразі відбуває покарання у в'язниці м. Вінниці. [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем; неповнолітніх синів залишити проживати з нею та стягнути судовий збір з відповідача. В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить позов задовольнити. Також зазначила, що нею було помилково вказано вимогу про залишення проживати з нею неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши суду пояснення, відповідно до якого він визнає позов про розірвання шлюбу з [PERSON]. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 094743, виданого 15.02.2011 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 15 лютого 2011 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 240 (а.с. 3). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-АМ № 199556 від 30.08.2011 року (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 250012 від 06.03.2013 року (а.с. 7). Як вбачається з довідки квартального комітету «Тяжилів» № 313 від 15.05.2017 року, [PERSON] проживає в [INFO], разом зі своїми синами: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з січня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved