Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Орджоникідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2008 року визнаний недієздатним. Рішенням Орджоникідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року опікуном призначена сестра [PERSON]. З анамнезу відомо, що спостерігається у лікаря-психіатра з 1980 року у зв'язку з розумовою відсталістю. У клінічній картині захворювання інтелектуальне зниження, порушення поведінки, що вимагають медикаментозної корекції. Госпіталізації пов'язані з агресивною поведінкою, починає бродяжити, бере кредити, безцільно їх витрачає, легко піддається впливу асоціальних осіб. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Остання виписка із стаціонару 08.10.2015 року. Із слів сестри-опікуна, психічний стан змінився протягом останнього тижня порушений сон, дратівливий, агресивний до оточуючих, побився на вулиці, говорить, що йому хочеться «дуже сильно когось вдарити», а також - «можу сильно вдарити себе і не відчути болю». 07.07.2016 року звернувся на прийом до дільничного психіатра з проханням про госпіталізацію. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. 08.07.2016 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: контакт формальний, настрій нестійкий, дратівливий, заявляє - «мені будь-кого хочеться вдарити дуже сильно, бився на вулиці», замахується у бік медичного персоналу, активно жестикулює, інструкції не виконує. Говорить, що «можу себе вдарити і не відчути біль». Галюцинаторно-параноїдной симптоматики не виявляє. Примітивний, мислення конкретне. Не заперечує вживання алкоголю. Критика до хвороби відсутня. Стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки, що вимагають медикаментозного лікування, з високою вірогідністю здійснення суспільно-небезпечної дії по відношенню до оточуючих (агресивні тенденції). Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хвора потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Законний представник хворої не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворої, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 08.07.2016 р. вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.07.2016 р., встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки, що вимагають медикаментозного лікування, з високою вірогідністю здійснення суспільно-небезпечної дії по відношенню до оточуючих (агресивні тенденції).

Outcome: approved