Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

В травні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що вона самостійно виховує дитину, працювати не має можливості. Окрім державних виплат на утримання дитини інших доходів вона не має. Відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 3000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Адвокат відповідача за договором про надання правової допомоги [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням поданого відповідачем відзиву щодо визнання позову частково. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.11), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.10), однак сімейно-шлюбні відносини між сторонами не склалися, тому подружжя проживає окремо. Судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення заяви до суду 08.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] В серпні 2018 року позивачка пред'явила вищевказаний судовий наказ до Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровські області для примусового виконання, про що 23 серпня 2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП№57068290 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини з 08 травня 2018 року (а.с.32-33). Позивачка [PERSON] наразі не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, отримує лише державну допомогу при народженні дитини щомісячно. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, сплачує аліменти на утримання спільної з позивачкою дитини, та добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дружини на свій розсуд (а.с.36-41). Згідно довідки про доходи №2256 від 30 серпня 2018 року, загальна сума доходу відповідача за період з лютого 2018 року по липень 2018 року з урахуванням податку складає 62841,93 грн. (а.с.35), тобто середньомісячна заробітна плата відповідача складає 10304,57 грн., з суми якої відповідач сплачує податок та аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини (2073,74 грн. - 2278,02 грн.). Позивачка в свою чергу наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Тобто, максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб. Суду не було надано доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, а тому при визначенні розміру аліментів суд виходить із вимог ст. 182 СК України. Згідно зі ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на утримання спільної з позивачкою дитини, працездатний, має стабільний заробіток, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів (є виключним правом позивача), виходячи із принципу справедливості та розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на її утримання у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 08 травня 2018 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до [INFO] року. Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 704,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Згідно ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 08 травня 2018 року - дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial