Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який у 2008 році було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу дитина мешкає разом із матір'ю, знаходиться на повному її утриманні та вихованні. З березня 2014 року батько дитини участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає. Будь-який зв'язок з ним позивачка не підтримує. Позивачка зазначає, що у зв'язку зі складною ситуацією у місті має намір виїхати разом з дитиною за межі України до близьких родичів. Однак її колишній чоловік безпідставно ухиляється від надання згоди на виїзд дитини за межі України. Позивачка вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам сина, тому просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі України. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, був належним чином повідомлений про розгляд справи через засоби масової інформації. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти вимог позовної заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у 2008 році був розірваний. Від зазначеного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданим свідоцтвом про народження. Неповнолітній син проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач зазначила, що планує навідатись до родичів, що мешкають за межами України. Згідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до п.18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Враховуючи відсутність підстав для ненадання дозволу без згоди батька на виїзд малолітньої дитини за кордон, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved