Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, належного [PERSON] , який помер [INFO] , накладений Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві 07.05.2012 року на підставі постанови ВП № 32446075 про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер обтяження 12470981, зареєстрований 07.05.2012 року за № 12470981 реєстратором ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України». В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер син позивача - [PERSON] . Після смерті останнього позивач є спадкоємцем першої черги за законом. 17.07.2012 року Другою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] . Після смерті останнього залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] та 1/3 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що в реєстрі на підставі постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження наявне обтяження на все рухоме майно, належне [PERSON] . Звернувшись до відповідача із заявою про зняття арешту із майна, позивачу було відмовлено в цьому. Позивач вказує, що наявний в реєстрі арешт на майно та відповідний запис про це обмежує її права я спадкоємця, а тому в зв`язку з неможливістю скасування арешту майна в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року, було залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Третя особа в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю зазначено [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] та 1/3 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на праві приватної власності, та позивач, як спадкоємець за законом, звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого сина. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори від 31.10.2019 року, - було відмовлено, в зв`язку з тим, що в реєстрі на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві від 07.05.2012 року про відкриття виконавчого провадження наявне обтяження на все рухоме майно, належне [PERSON] . Звернувшись до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту із майна, позивачу листом від 21.06.2019 року ВДВС було відмовлено у знятті арешту із майна [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що 30.06.2016 року виконавчий лист від 02.05.2012 року № 2-3230/11, за яким було відкрито виконавче провадження № 32446075 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 100111,59 грн. було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та повторно до виконання пред`явлено не було, що не було спростовано стягувачем [PERSON] в рамках розгляду даного спору. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що повторно виконавчий лист не був пред`явлений до виконання, та на даний час відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач у даній справі, та під час повернення виконавчого документу державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту, а тому на даний час відсутні підстави для арешту майна [PERSON] та питання щодо зняття арешту підлягає вирішенню в судовому порядку. Слід зазначити, що стороною відповідача та третьою особою об`єктивна необхідність в існуванні арешту нерухомого майна сина позивача, який помер на час розгляду справи в суді не доведена, та не спростовані доводи позивача в цій частині. Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача та третьої особи, а також неможливістю позивача реалізувати свої спадкові права після смерті сина, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим, останній, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved