Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 16.03.2021 р. надійшов зазначений позов МТСБУ до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 102 069,88 грн. (а.с. 3). На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначив, що 17.07.2018 р. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю, зокрема, автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням Відповідача та автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; в результаті цієї ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень; постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 20.06.2019 р. Відповідача визнано винним у настанні зазначеної ДТП; при цьому на момент настання ДТП Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, шкода ним відшкодована не була. У зв`язку з цим Позивачем було сплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. Також з метою встановлення розміру завданої шкоди Позивачем було залучено суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого склала загалом 2 069,88 грн. (а.с. 1-3). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 30.03.2021 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження з підстав, зазначених у цій ухвалі суду, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 27.04.2021 р. (а.с. 63-65), відкладене на 25.05.2021 р. через неявку учасників та відсутність підтвердження повідомлення Відповідача про засідання суду. Крім того, згаданою ухвалою суду визнано обов`язковою явку представника Позивача (МТСБУ) для дачі особистих пояснень по суті справи і надання доказів викладених у позовній заяві відомостей щодо відсутності в провадженні суду іншої справи між тими самим учасниками та з тих самих підстав. У підготовче судове засідання 25.05.2021 р. представник Позивача не з`явився, проте до суду від представника Позивача Головенського В.О. (довіреність від 28.12.2020 р. № 4.1-04/66, а.с. 56) 06.05.2021 р. надійшло клопотання з поясненням того, що Позивачем раніше, дійсно, подавався позов до Відповідача (справа № 364/1165/20), але з інших підстав, що пов`язано із завданням останнім шкоди двом різним власникам двох пошкоджених під час дорожньо-транспортної події транспортних засобів (а.с. 78-79). Ухвалою суду від 25.05.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 14.06.2021 р. (а.с. 84-85), відкладений на 28.07.2021 р. через неявку Відповідача. У судове засідання 28.07.2021 р. представник Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 87, 88, 97); до суду 13.04.2021 р. представником Позивача Козацькою Т.С. (довіреність від 28.12.2020 р. № 4.1-01/69, а.с. 70) подано клопотання про подальший розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують (а.с. 69). Відповідач у судове засідання 28.07.2021 р. повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 61); окремі судові повістки і процесуальні документи були вручені члену сім`ї Відповідач, зокрема й на судове засідання 28.07.2021 р. (а.с. 81-82, 98), окремі судові повістки повернулися з відміткою «за вказаною адресою адресат не проживає» (а.с. 89), тому Відповідач викликався також у порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 95-96); наведене підтверджено матеріалами справи. За наведених обставин Відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, через члена сім`ї та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (пункт 4 частини восьмої, частина одинадцята статті 128, частини третя, десята статті 130 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, а також беручи до уваги згоду представника Позивача, викладену у згаданому клопотанні про розгляд справи без їх участі (а.с. 69), суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 17.07.2018 р. о 13:30 год. на автошляху Київ-Харків-Довжанський, в районі 545-го кілометру сталася ДТП за участю трьох транспортних засобів, а саме: 1) автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] (Відповідач); 2) автомобіля марки «ГАЗ-3221», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; 3) автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 20.06.2019 р. у справі № 636/1993/19 (провадження № 3/636/564/19) [PERSON] , [INFO] (Відповідача), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за обставинами наведеної вище ДТП 17.07.2018 р., провадження в справі закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 названого Кодексу через закінчення строків накладення адміністративного стягнення; постанова суду набрала законної сили 24.07.2019 р., що підтверджено копією цієї постанови суду (а.с. 9-10) та перевірено судом у порядку повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень (частини п`ята статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», номер постанови суду у названому Реєстрі 82553508). Як вбачається із зазначеної постанови суду, Відповідач [PERSON] 17.07.2018 р. о 13:30 год, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак « [NUMBER] », на автошляху Київ-Харків-Довжанський, в районі 545-го кілометру, при здійсненні маневру обгону не переконався в його безпеці, виїхавши на зустрічну смугу, та скоїв зіткнення спочатку з автомобілем «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , після цього скоїв наїзд на автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , у результаті цього автомобілі зазнали механічних пошкоджень, заподіяна матеріальна шкода (а.с. 9-10). Стосовно відшкодування Відповідачем завданої Позивачеві шкоди через виплату останнім страхового відшкодування власникові названого вище автомобіля марки «ГАЗ» питання вирішувалося судом під час розгляду справи № 364/1165/20 (а.с. 78-79), про що повідомлено Позивачем, як зазначалося вище, на виконання ухвали суду від 30.03.2021 р. про відкриття провадження; у справі ухвалено заочне рішення суду від 06.04.2021 р. (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 96181818). Власником іншого пошкодженого в результаті ДТП автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 8), водієм цього автомобіля під час зазначеної ДТП був [PERSON] (а.с. 8), який керував автомобілем на підставі нотаріальної посвідченої довіреності від 26.05.2009 р. на право користування і розпорядження цим автомобілем (строк дії до 26.05.2019 р.), копія якої додана до позовної заяви (а.с. 54-55). Згідно з копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.10.2017 р. серії АК № 7540352 цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, забезпечений транспортний засіб - «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , строк дії полісу - з 01.11.2017 р. до 31.10.2018 р. (а.с. 13), що охоплює період зазначеної ДТП 17.07.2018 р. 19.07.2018 р. [PERSON] подано до МТСБУ повідомлення про ДТП (а.с. 5-6), а 01.07.2019 р. - заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП (а.с. 11). Згідно із звітом по визначенню вартості поновлювального ремонту від 31.08.2018 р. № 910 вартість такого ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля «Nissan X-Trail», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , складає 155 439,56 грн. (а.с. 14-22). Загальний розмір відшкодованої Позивачем шкоди власникові названого автомобіля, що була перерахована на рахунок, зазначений користувачем [PERSON] у згаданій вище заяві про відшкодування шкоди (а.с. 11), склав 100 000,00 грн., що виплачена на підставі наказу МТСБУ (Позивача) від 10.10.2019 р. № 10718 (а.с. 43) та довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 26.09.2019 р. № 1 (а.с. 44); факт виплати відшкодування підтверджено копією платіжного доручення від 16.10.2019 р. № 1153931 (а.с. 47). Крім того, Позивач поніс витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 800,00 грн. та 1 269,88 грн., що загалом склала 2 069,88 грн., що підтверджено копіями платіжних доручень від 28.11.2018 р. № 1014206 (а.с. 48) та від 17.10.2019 р. № 1153945 (а.с. 49). Таким чином, у зв`язку з настанням зазначеного страхового випадку (ДТП) Позивач (МТСБУ) виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у загальному розмірі 100 000,00 грн. та понесло витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 2 069,88 грн. На момент згаданої ДТП 17.07.2018 р. цивільна-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована, що підтверджено копією відповідного згаданого вище полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 30.10.2017 р. № АК/7540352 (а.с. 13), цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] (Відповідача) застрахована не була, що підтверджено результатами перевірки чинності поліса на транспортний засіб, реєстраційний номер « [NUMBER] » (а.с. 12); доказів протилежного суду не надано. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що між сторонами склалися відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Так, відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому за визначенням частини першої статті 1187 ЦК України таким джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частиною першою статті 1191 ЦК України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), стаття 1191 ЦК України і стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, та стаття 993 ЦК України і стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 названого Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Таким чином, у справі, що розглядається, у зв`язку з виплатою Позивачем (МТСБУ) страхового відшкодування потерпілому [PERSON] до нього (Позивача) перейшло право вимоги до завдавача шкоди (Відповідача [PERSON] ) у деліктному зобов`язанні на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування, оскільки останній не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зважаючи на усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши в сукупності наявні докази, суд вважає заявлені Позивачем вимоги обґрунтованими, відтак наявні правові підстави для задовольнити цього позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені ним судові витрати за сплачений судовий збір. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України). Відповідно до статей 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved