Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ «ВТБ БАНК» Шевченка Олександра Володимировича (далі - відповідач) про зобов`язання включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 23.07.2004 року між [PERSON] та АКБ «Мрія», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «ВТБ Банк» було укладено Договір № 988 банківського вкладу в іноземній валюті «Дитячий», строком до 23.06.2020 року. За умов договору, банк прийняв від вкладника на користь третьої особи грошову суму (вклад) 10 000,00 дол. США та зобов`язується виплачувати проценти. Третьою особою, на користь якого здійснено вклад, є [PERSON] , [INFO] , який 27.01.2015 року змінив прізвище на [PERSON] . Однак, 18.12.2018 року Національним банком України було прийнято рішення № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 18.12.2018 року № 3392, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку. Позивачу Фондом було виплачено гарантовану суму відшкодування за вкладом в сумі 200000,00 грн. Позивач зазначав, що не зміг подати своєчасно заяву про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку з поважних причин, а саме: до 19.02.2019 року йому було невідомо про банківський вклад на його ім`я та позивач на постійній основі знаходиться за кордоном у зв`язку з навчанням. Посилаючись на викладене позивач просив суд зобов`язати уповноважену особу на ліквідацію акціонерного товариства «ВТБ Банк» включити [PERSON] до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства «ВТБ Банк». Ухвалою суду від 22.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08.09.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що заява про визнання вимог кредитора та включення до реєстру кредиторів складена позивачем після закінчення строку для заявлення вимог кредиторів до банку, а тому вимога за заявою вважається погашеною. Вказав, що позивач мав можливість звернутись до відповідача з відповідною заявою у визначений законом строку, проте не скористався такою можливістю, у зв`язку з в чим у задоволенні позову слід відмовити. 17.09.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголосив, що у період з 22.12.2018 року по 21.01.2019 року перебував закордоном та не міг звернутись до відповідача з заявою про включення до кредиторів. Ухвалою суду від 09.12.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2004 року між [PERSON] та АКБ «Мрія», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «ВТБ Банк» було укладено Договір № 988 банківського вкладу в іноземній валюті «Дитячий», строком до 23.06.2020 року. Відповідно до п. 1.1. договору, банк прийняв від вкладника на користь третьої особи, [PERSON] , [INFO] , грошову суму (вклад) 10 000,00 дол. США та зобов`язується виплачувати проценти. [PERSON] , [INFO] , на підставі зміни прізвища його батьком [PERSON] , змінив прізвище на [PERSON] , про що 27.01.2015 року повторно видано свідоцтво про народження. 18.12.2018 року Національним банком України було прийнято рішення № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 18.12.2018 року № 3392, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку. Фонд здійснив позивачу часткову виплату вкладу у розмірі 200 000,00 грн. 19.02.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання грошових вимог кредитора, однак відповідач повідомив йому, що він пропустив визначений законодавством строк для подачі кредиторських вимог, а тому такі вимоги вважаються погашеними. Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон № 4452-VI) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону № 4452-VI). Судом встановлено, що відомості про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» були опубліковані в газеті «Голос України» № 247 (7002) від 22.12.2019 року, і протягом 30 днів з указаної дати позивач мав заявити свої вимоги до банку уповноваженій особі, проте пропустив визначений законодавством строк для подачі кредиторської вимоги. Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Разом з тим Закон № 4452-VI не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин. Вказане узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI, згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 року № 2 затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі - Положення). Відповідно до пункту 4.31 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили. Із матеріалів справи вбачається, що в період з 22.12.2018 року по 21.01.2019 року позивач перебував за кордоном, що підтверджується копією паспорта з відмітками прикордонної служби, яка міститься в матеріалах справи. Крім того позивач є неповнолітньою особою. Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 456/450/16-ц у своїй постанові від 20.03.2019 року дійшла висновку, що обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним. Такі висновки Великої Палати Верховного Суду викладені також у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц (провадження № 14-296цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. За визначених обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач не міг звернутись до відповідача з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів у встановлений строк з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved