Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.05.2018 року. Психічно хвора з 1970 року. Багаторазово проходила курс лікування в психіатричних стаціонарах з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині спостерігається галюцинаторно-параноїдна, кататонічна симптоматика. Захворювання має безперервний тип перебігу. Сформований дефект особистості. [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.12.2005 року [PERSON] визнана недієздатною, з 10.02.2006 року є підопічною Веселівського дому-інтернату. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14.12.2010 року опікуном [PERSON] призначено директора Веселівського психоневрологічного інтернату [PERSON]. Остання госпіталізація [PERSON] тривала в період часу з 02.03.2015 року по 26.03.2015 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, афективно-маячний синдром». Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану. За свідченнями опікуна, на протязі двох тижнів [PERSON] не спить, плаче, відмовляється від прийому їжі та ліків. Госпіталізована за заявою опікуна, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе. Дала згоду на госпіталізацію. 16.05.2018 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої остання страждає на тяжкий психічний розлад в формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Законний представник заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечувала. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 16.05.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника [PERSON], особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 16.05.2018 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу, є психічно хворою з 1970 року, неодноразово проходила курс лікування у психіатричних стаціонарах, не спить, плаче, відмовляється від прийому їжі та ліків, небезпечною для себе, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved