Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 22.01.2019 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , в якій Позивач просить суд: стягнути на його користь з Відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.01.2007 р. № б/н у розмірі 80 640,21 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що за укладеним договором від 17.01.2007 р. № б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, що відображено в доданих до позовної заяви Розрахунках заборгованості за договором. У зв`язку з цим Відповідач з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за станом на 16.12.2018 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 80 640 грн. 21 коп., що складається з такого: - 15 548,06 грн. - заборгованість за кредитом («тіло» кредиту); - 32 919,81 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 27 856,14 грн. - заборгованість за пенею; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3 816,20 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 04.02.2019 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, визнано явку представника Позивача обов`язковою для дачі особистих пояснень, зобов`язано його надати оригінали письмових доказів, доданих до позовної заяви, та інших матеріалів кредитної справи, призначено судове засідання на 28.03.2019 р. (а.с. 40-42), відкладене на 17.04.2019 р. через неявку сторін, надалі на 20.05.2019 р. та 10.06.2019 р. за клопотанням сторін для надання можливості врегулювати спір. У судовому засіданні 10.06.2019 р. представник Позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що Відповідач з 2007 року до 2016 року активно користувалася кредитною картою, а з 25.04.2018 р. (дата останнього платежу в розмірі 500 грн.) перестала сплачувати платежі на погашення кредитної заборгованості, також їй з 20.04.2016 р. було підключено послугу «Оплата частинами». Крім того, представник Позивача на виконання ухвали суду від 04.02.2019 р. надав суду для дослідження оригінал згаданої заяви Відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 11), а також долучив до матеріалів справи довідку про зміну умов кредитування (а.с. 73) та виписку про рух коштів на відповідному картковому рахунку Відповідача (а.с. 74-88). Відповідач у судовому засіданні подала заяву про визнання позовних вимог (а.с. 72). За частинами першою, четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 17.01.2007 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримала кредитну карту із встановленим кредитним лімітом на суму 21 600 грн, який згодом декілька разів змінювався (а.с. 73), своїм підписом у названій заяві засвідчивши також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає договір між нею і банком, а також те, що вона зобов`язується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг». Позивач на виконання умов цього договору свої зобов`язання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти, проте останньою не було виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених договором. Тому за станом на 16.12.2018 р. у Відповідача з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості склалася перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 80 640,21 грн., що складається з наведених вище сум заборгованості за відсотками, пенею, штрафом. Наведені і встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією згаданої анкети-заяви [PERSON] та її оригіналом, наданим суду для дослідження (а.с. 11); Розрахунками заборгованості за договором від 17.01.2007 р. № б/н, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНКОМ» та клієнтом - [PERSON] (а.с. 5-10); копією витягу з «Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку» (а.с. 12-26); довідкою про зміну умов кредитування (а.с. 73); випискою по картковому рахунку (а.с. 74-88). Зважаючи на подану Відповідачем заяву про визнання позову (а.с. 72), тому за загальним правилом частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 17.01.2007 р. № б/н, укладеного нею з Позивачем, та не виконала взяті на себе зобов`язання. Відтак, визнання Відповідачем позову щодо невиконання ним боргових зобов`язань, на думку суду, не суперечить наведеним законодавчим нормам, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відтак позов підлягає задоволенню. Враховуючи визнання Відповідачем позову, суд також застосовує приписи частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» про повернення позивачеві у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інша частина сплаченого судового збору на підставі частин першої, другої статті 141 ЦПК України, на переконання суду, підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача з урахуванням заяви Відповідача про визнання позову. Відповідно до статей 15, 16, 509, 525-527, 530, 626, 629, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved