Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.04.2008 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 19.04.2008 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 9 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконав своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 15 388,75 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю Сауляк Є.В. не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], було укладено договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 9 600,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором В порушення умов вищезазначеного договору за відповідачем станом на 30.04.2014 року рахується заборгованість в сумі 15 388,75 грн., яка складається з наступних складових: - 8 819,76 грн. - заборгованості за кредитом; - 4 310,00 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1 050,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); - 708,99 грн. - штрафу (процентна складова). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовлятися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 1 статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову у повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 19.04.2008 року в розмірі 15 388,75 грн., з яких 8 819,76 грн. - заборгованості за кредитом, 4 310,00 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 050,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 708,99 грн. - штрафу (процентна складова). У відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої винесено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене,

Outcome: approved