Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Пологівської сільської ради Теплицького району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року в смт Теплик Теплицького району Вінницької області. Вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] Теплицького району, та 1/2 цього будинку, яку батько фактично прийняв після смерті його дружини(матері позивача) [PERSON], яка померла [INFO] року. Вона являється спадкоємцем за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості через відсутність реєстрації права власності на дане будинковолодіння та відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON]. Від представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 03 серпня 2016 року, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Пологівської сільської ради Теплицького району - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, проти вимог [PERSON] не заперечують. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] помер [INFO] року в смт Теплик Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом(а.с.11). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який 13 січня 2001 року склав заповіт, посвідчений Пологівською сільською радою Теплицького району, яким заповів позивачеві все своє майно(а.с.12). До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Теплицького району. Станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспних дворів, і належав на праві власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пологівської сільської ради Теплицького району №302 від 22 червня 2017 року(а.с.18). Проектно-планувальна документація на забудову та правовстановлюючі документи, що засвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] кожним на 1/2 будинковолодіння по [ADDRESS] Теплицького району, відсутні. [PERSON] померла [INFO] року в с.Пологи Теплицького району Вінницької області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть(а.с.10). [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], з якою перебував в шлюбі та спільно проживав, що підтверджується довідкою Пологівської сільської ради Теплицького району за №300 від 22 червня 2017 року(а.с.15,16). Відповідно до положень Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в Теплицькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №570 після смерті [PERSON], постановою державного нотаріуса від 17 серпня 2016 року - 2 - позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок(а.с.14). Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] здійснювали за життя повноваження власників будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, їх право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі Пологівської сільської ради, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved