Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 1 серпня 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 1401/0808/88-018. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 33000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік, з кінцевим терміном повернення 31 липня 2018 року. В подальшому, 26 січня 2009 року договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 1 серпня 2009 року, було змінено процентну ставку до 8 % річних, яка діяла в період з 26 січня 2009 року по 26 квітня 2009 року, після закінчення якого встановлена в розмірі 10 % річних. Договором про внесення змін та доповнень від 5 березня 2009 року внесені зміни щодо прізвища позичальника. У зв'язку з укладенням шлюбу прізвище боржниці змінилося на [PERSON]. 15 квітня 2009 року договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 1 серпня 2009 року, було змінено процентну ставку до 8 % річних, яка діяла в період з 15 квітня 2009 року по 26 травня 2009 року, після закінчення якого встановлена в розмірі 10 % річних. 2 грудня 2011 року між ПАТ «Светбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір про переведення боргу, на підставі та у відповідності до якого 2 грудня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2008 року, згідно якого кредитний договір викладено в новій редакції, а саме позичальником було зазначено [PERSON], якому Банк надав кредит в сумі 21237,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12.5 % річних з кінцевим строком повернення кредиту 31 липня 2018 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором були укладені договори поруки від 2 грудня 2011 року між Банком та [PERSON], а також між Банком та [PERSON]. 25 травня 2012 року між ПАТ «Светбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Светбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до [PERSON] та його поручителів. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступив позивачу право вимоги до [PERSON] та його поручителів. Відповідачі зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконували, у зв'язку з чим станом на 1 грудня 2014 року існує заборгованість перед банком в сумі 12710,25 дол. США, що еквівалентно 191370 грн. 77 коп., нараховані відсотки 266,61 дол. США, що еквівалентно 4014 грн. 19 коп., сума пені складає 1132 грн. 69 коп.. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 525,526, 549, 554, 623-625 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 196517 грн. 65 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачів до суду не надходило. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 1 серпня 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 1401/0808/88-018. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 33000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік, з кінцевим терміном повернення 31 липня 2018 року. 26 січня 2009 року між Банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2009 року, згідно якого було змінено процентну ставку до 8 % річних, яка діяла в період з 26 січня 2009 року по 26 квітня 2009 року, після закінчення якого встановлена в розмірі 10 % річних. В подальшому договором про внесення змін та доповнень № 2 від 5 березня 2009 року були внесені зміни щодо прізвища позичальника [PERSON]. У зв'язку з укладенням шлюбу прізвище боржниці змінилося на [PERSON]. 15 квітня 2009 року договором про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2009 року, було змінено процентну ставку до 8 % річних, яка діяла в період з 15 квітня 2009 року по 26 травня 2009 року, після закінчення якого встановлена в розмірі 10 % річних. 2 грудня 2011 року між ПАТ «Светбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір про переведення боргу. Згідно п. 1 даного договору первісний позичальник - [PERSON] перевела на нового позичальника - [PERSON], а новий позичальник прийняв на себе всі права і обов'язки, які виникли на підставі кредитного договору № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2008 року. Пунктом 2 договору визначено, що заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору становить 21420,90 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом - 21237,00 дол. США, нараховані проценти складають 183,90 дол. США. На підставі та у відповідності до договору про переведення боргу 2 грудня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2008 року, згідно якого кредитний договір викладено в новій редакції, а саме позичальником було зазначено [PERSON], якому Банк надав кредит в сумі 21237,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12.5 % річних з кінцевим строком повернення кредиту 31 липня 2018 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором були укладені договори поруки від 2 грудня 2011 року між Банком та [PERSON], а також між Банком та [PERSON]. Згідно п. 1 договору поруки поручителі зобов'язалися перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком позичальником. Відповідно п. 2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення терміну сплати платежів на погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. 25 травня 2012 року між ПАТ «Светбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Светбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до [PERSON]. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступив позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2008 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України внаслідок цивільного правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги - цесія). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Зміст договору купівлі-продажу кредитного портфелю, та матеріали справи вказують на те, що фактор є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому порядку і яка має статус фінансової установи по законодавству України. Статтями 1077 - 1084 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу прав вимоги до позивача перейшло право вимоги до божника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № 1401/0808/88-018 від 1 серпня 2008 року. В грудні 2014 року позивач направив на адресу відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту, у якій повідомив останніх про відступлення права грошової вимоги по вказаному кредитному договору. А через суд надав відповідачам копію зазначених договорів купівлі-продажу прав вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 1 грудня 2014 року існує заборгованість перед Банком в сумі 12710,25 дол. США, що еквівалентно 191370 грн. 77 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 266,61 дол. США, що еквівалентно 4014 грн. 19 коп., а також нарахована пеня в розмірі 1132 грн. 69 коп.. За таких обставин суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст.526, 536, 549, 553, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved