Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON] (колишнє прізвище «Дьоміна») Н.П., [PERSON], [PERSON], про визнання незаконними дій щодо посвідчення договору дарування нерухомого майна від 22.06.2001 року за р. № 6151, за умовами якого [PERSON] подарував, а [PERSON]П та [PERSON] прийняли у дар, у рівних частинах кожна[ADDRESS], що знаходиться у будинку № 16-Б по вул. Сергія Ядова в м. Одесі (а.с. 2-5, 206-208). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що при нотаріальному посвідченні договору дарування нерухомого майна від 22.06.2001 року за р. № 6151 приватний нотаріус [PERSON] допустила порушення вимог чинного законодавства, а саме належним чином не впевнилась в особі продавця [PERSON], та посвідчила вищевказаний правочин дарування за недійсним паспортом [PERSON], оскільки на дату нотаріального посвідчення цього договору в паспорті [PERSON] не була вклеєна його фотокартка при досягненні ним 25 років, що є порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року провадження у даній справі було закрито (а.с. 62-63). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року була скасована згадана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 120-122). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року дану справу було передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси (а.с. 180-181). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року дану справу було направлено за підсудність до Приморського районного суду м. Одеси (а.с. 241). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, представники відповідача адвокати [PERSON] і [PERSON] не визнали позов, а третя особа [PERSON] заперечувала проти позову. Треті особи [PERSON] та [PERSON] просили розглянути справу за їх відсутності та відмовити у задоволенні позову, про що подали адресовану суду свою спільну письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи (а.с. 189, 253). Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи [PERSON], суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] набув право власності на квартиру № 48, що знаходиться у будинку № 16-Б по вул. Сергія Ядова в м. Одесі, на підставі договору міни від 12 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1993, зареєстрованого у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації (номер запису : 3211 в книзі : 312пр-21). 22 червня 2001 року [PERSON] з одного боку, і [PERSON] (колишнє прізвище «Дьоміна») Н.П., яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], уклали договір дарування нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 6151, зареєстрований у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 06.08.2001 року (номер запису : 3211 в книзі : 380пр-177), за умовами якого [PERSON] подарував, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар, у рівних частинах кожна[ADDRESS], що знаходиться у будинку № 16-Б по вул. Сергія Ядова в м. Одесі (а.с. 7, 115). Згодом [PERSON] та [PERSON] відчужили згадану квартиру на користь [PERSON] за договором дарування від 13 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1277, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 02.10.2012 р. (номер запису : 3211 в книзі : 380пр-117) (а.с. 9, 16). Відповідно до п. 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, термін дії паспорта громадянина України, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25 і 45 річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особи учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. При цьому, установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний чи службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України; національний паспорт іноземця або документ, що його замінює; посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни; посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Але посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можу бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. При нотаріальному посвідченні договору дарування нерухомого майна від 22.06.2001 року за р. № 6151 приватним нотаріусом [PERSON] здійснено установлення особи [PERSON] за наданими ним наступними документами щодо його особи : його паспортом громадянина України для виїзду за кордон КС 190114 терміном дії з 01.09.1999 р. по 01.09.2009 р., та його паспортом громадянина України КЕ 878477 від 09.12.1997 р., який на той час не містив вклеєної його нової фотографії при досягненні ним 25-ти років. З огляду на наведене, суд не вбачає порушення чинного законодавства з боку приватного нотаріуса [PERSON] при вчиненні нею нотаріального посвідчення договору дарування нерухомого майна від 22.06.2001 року за р. № 6151 щодо встановлення особи позивача [PERSON], який особисто звернувся до цього нотаріуса за вчиненням такої нотаріальної дії, та для встановлення його особи надав нотаріусу свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон КС 190114 терміном дії з 01.09.1999 р. по 01.09.2009 р., що відповідає положенням Закону України «Про нотаріат». Вирішуючи дану справу суд також враховує, що, по-перше, відповідно до ст. 71 ЦК УРСР, який набрав чинності з 01.01.1964 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється у три роки; по-друге, відповідно до ст. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, правила цього Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом; і, по-третє, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову у звязку з пропуском ним строку звернення до суду з даним позовом, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України (в редакції 2004 р.) сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed