Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В травні 2014 року КС «Всеукраїнське народне товариство» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 24 грудня 2008 року між КС «Всеукраїнське народне товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит в сумі 30000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 % річних строком до 24 грудня 2013 року. У забезпечення виконання зобов'язання позичальника 24 грудня 2008 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 26 грудня 2013 року існує заборгованість перед кредитною спілкою в сумі 95089 грн. 41 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526-528,530, 542-543, 553, 554, 1054, 1056-1 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 95089 грн. 41 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В подальшому позивач позовні вимоги збільшив, просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка станом на 1 червня 2014 року склала 127332 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та не заперечував проти стягнення з відповідачів суму заборгованості в розмірі 125888 грн. 00 коп., надавши до суду відповідний розрахунок заборгованості. Вказував на те, що позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості за договором кошти, що були сплачені відповідачем згідно квитанцій, наданих в судовому засіданні при розгляді справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Представник відповідача [PERSON], а також сам відповідач [PERSON] в судовому засіданні 16 вересня 2014 року проти позову заперечували, посилалися на те, що заборгованість за кредитом виникла у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть учать у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2008 року між КС «Всеукраїнське народне товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0512-192-08К, згідно якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит в сумі 30000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 % річних строком до 24 грудня 2013 року. Відповідно п. 3.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному розділом 4 цього договору. У забезпечення виконання зобов'язання позичальника 24 грудня 2008 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір поруки № 0512-192-08П. Відповідно п.п. 1.1 - 3.4 договору поруки поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 0512-192-08К від 24 грудня 2008 року, по своєчасному поверненню кредиту, оплаті процентів і погашенню неустойки за кредитним договором. Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим на день розгляду справи існує заборгованість перед кредитною спілкою. Згідно наданого позивачем уточненого розрахунку відповідачам нарахована заборгованість у розмірі 125888 грн. 00 коп., яка складається з: тіла кредиту - 30000 грн. 00 коп., нарахованих відсотків за користування кредиту за період з 1 січня 2009 року по 1 червня 2014 року - 95888 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості по кредиту та відсоткам. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення усієї частини кредитних коштів та відсотків, що залишилися у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, та пені. За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 543ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року і є обов'язковою для застосування в силу ст.. 360-7 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідач здійснив на користь кредитної спілки 20 листопада 2009 року. Однак з позовом до суду позивач звернувся лише в травні 2014 року. За такого, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення заборгованості, яка утворилася до травня 2011 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов кредитної спілки на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 553, 572, 610, 611, 625, 1050 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідачів на користь кредитної спілки слід стягнути заборгованість за кредитом, заборгованість, яка утворилася в період з 6 травня 2011 року по 6 травня 2014 року (дата звернення до суду з цим позовом), тобто в межах вказаного періоду, яка утворилася станом на 6 травня 2014 року в сумі 81957 грн. 54 коп., яка складається з: тіла кредиту - 25044 грн. 54 коп., нарахованих процентів - 56913 грн.. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати у рівних частках з кожного з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial