Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В червні 2020 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виключити відомості про моє батьківство з актового запису від 05.08.2016, зареєстрованого в Голосіївському у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1098 про народження [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.10.2015 позивач проживав з відповідачем в цивільному шлюбі в м. Києві в її помешканні. [INFO] відповідач народила сина - [PERSON] , а 05.08.2016 зареєструвала його у Голосіївському у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1098. Сторони припинили проживання, а саме на початку 2018 по взаємній згоді з відповідачем. По теперішній час неповнолітній [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом із своєю матір`ю [PERSON] в її помешканні. Вихованням та утриманням сина займалась його мати [PERSON] . До позивача позов про стягнення аліментів не пред`являла, що остаточно переконало позивач в достовірності його сумнівів щодо батьківства. Позивач зробив тест ДНК експертизу, що підтвердило його сумніви та показало, що він не є біологічним батьком дитини. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства шляхом виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. 14.09.2020 від позивача надійшла заява в якій він позов підтримав та просив задовольнити, також просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також визналазаявлений позов в повному обсязі. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з`ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved