Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 16.11.2018 р. надійшла позовна заява ПрАТ «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію, в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь: вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі 2 648,88 грн. та 7 331,04 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, разом 9 979,92 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що електропостачання будинку [ADDRESS], здійснюється на підставі укладеного з [PERSON] договору про користування електричною енергією від 04.04.2013 р. № 200285982, пунктом 29 цього названого договору встановлено, що цей договір укладається на три роки, вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, з приводу переукладення, змін та/або доповнень до договору Відповідач до Позивача не звертався. За показами засобів обліку електричної енергії за особовим рахунком Відповідача на жовтень 2017 року рахувалася заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4 826,41 грн., яка Відповідачем не оплачена; 29.11.2017 р. виконано заміну засобу обліку електроенергії, за період з листопада 2017 року до червня 2018 року Відповідачу було нараховано за спожиту енергію суму 5 833,14 грн. Надалі за період з листопада 2017 року до подання позову оплачено 3 000,00 грн., субсидія за період з травня до жовтня 2018 року включно склала 328,51 грн., заборгованість за спожиту електроенергію становить 7 331,04 грн. Однак свої зобов'язання за договором Відповідач порушує, не сплачуючи за спожиту електроенергію у належні строки та в повному обсязі. На тепер електропостачання до помешкання Відповідача припинено у зв'язку з непогашеною заборгованістю. 07.11.2017 р. працівниками енергопостачальника за названою вище адресою виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 зі змінами, що діяли в період виявлення порушення, а саме: «накид проводів навантаження на лінію електропередачі», складено акт про порушення, в якому зафіксовано схему електропостачання з порушенням, встановлено переріз проводів самовільного підключення та зафіксовано наявний струм. Акт складений в присутності Відповідача, один примірник акту ним отримано Відповідачем; надалі на засіданні комісії 10.11.2017 р. враховано погодження [PERSON] з вчиненням порушення, що засвідчено його підписами. За станом на 15.11.2018 р. за Відповідачем рахується заборгованість по акту порушення від 07.11.2017 р. № 033720 у розмірі 2 648,88 грн. Ухвалою суду від 27.11.2018 р. відкрито провадження в справі, задоволено клопотання Позивача та вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження); проте через відсутність належного підтвердження про повідомлення Відповідача про поданий стосовно нього позов та з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист, забезпечення належного повідомлення всіх учасників справи, в тому числі Відповідача, із застосуванням, у разі необхідності, правових механізмів, передбачених статтею 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалою від 04.01.2019 р. змінив порядок розгляду справи, вирішивши розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві новий строк для подання відзиву із викладенням своїх заперечень проти позову, призначено судове засідання на 24.01.2019 р., а також зобов'язано Позивача надати суду всю наявну інформацію щодо можливих адрес місця проживання Відповідача, номерів його контактних телефонів тощо. У судове засідання представник Позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, до суду 24.01.2019 р. подав письмові пояснення на виконання ухвали суду від 04.01.2019 р. з інформацією про адреси місця проживання і роботи Відповідача, його номерів контактних телефонів, письмове підтвердження з доказами про вручення 21.01.2019 р. Відповідачеві копії позовної заяви з додатками (а.с. 52-57), також представник Позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 58). Відповідач у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, до суду 24.01.2019 р. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 59). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України); у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що між сторонами 04.04.2013 р. укладено договір за № 200285982 про користування електричною енергією, копія якого додано до позову (а.с. 12-15). Предметом договору є умови електропостачання будинку [ADDRESS], пунктом 29 договору встановлено, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожний наступний рік. Також до позовної заяви додано рахунки за електропостачання зазначеного вище будинку, витяги з особового рахунку, особову картку споживача (а.с. 16-23). Останній перед поданням позову до суду рахунок за жовтень 2018 року визначає суму до оплати в розмірі 9 979,92 грн., що відповідає заявленій до стягнення сумі загальної заборгованості. Наведені в позовній заяві обставини виявлення, фіксації та розгляду на засіданні комісії Позивача за участю Відповідача порушень Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (зі змінами), що діяли на час виявлення порушення, а саме: «накид проводів навантаження на лінію електропередачі», підтверджені, зокрема, копією відповідного акту про порушення від 07.11.2017 р. № 033720 (а.с. 24-25) та копією протоколу засідання згаданої комісії від 10.11.2017 р. № 058 (а.с. 32). Наведені обставини та загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за користування електроенергію учасниками справи не заперечуються, в тому числі Відповідачем, яким подано заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с. 59). За загальним правилом частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. За загальними положеннями статей 11, 14, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За визначенням статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України); зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до визначення статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Побутовий споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі засобу обліку; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (пункт 49 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (зі змінами), що діяли на час виявлення Позивачем згадані порушення з боку Відповідача). Відповідно до підпункту 5.5.5 чинних на тепер Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312, споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Згідно з пунктом 4.1 зазначених Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання позову Відповідачем, яким порушено зазначені вище обов'язки як споживача електричної енергії, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а обставини, на які посилається у позовній заяві Позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Київобленерго» про стягнення коштів за електроенергію з Відповідача слід задовольнити, стягнувши з останньої вартість безобліково використаної електроенергії та заборгованість за спожиту електричну енергію. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved