Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення матеріальних збитків, мотивуючи тим, що 12.05.2011р., [PERSON] працюючи токарем на ДП «Судмаш», під час виконання своїх обов'язків, отримав травму. З 12.05.2011р. по 30.06.2011р. [PERSON] перебував на лікарняному. З 01.07.2011 року [PERSON] став до роботи. 04.07.2011 р. ЛКК імені А. і О. Тропіних прийнято рішення про переведення [PERSON] на легшу роботу терміном на 1 місяць з подальшим продовженням цього термніну. Позивач зазначає, що 08.07.2011р. висновком МСЕК [PERSON] встановлено 10 % втрати професійної працездатності. У зв'язку з тим, що відділення Фонду проводило доплати з 18.07.2011 року, тобто після встановлення [PERSON] стійкої втрати працездатності (08.07.2011 р.) переплата становила 11203,56 грн. Про факт сплати, надлишкових коштів відділення Фонду дізналося 26.11.2012 року, під час проведення управлінням Фонду в Херсонській області комплексної перевірки діяльності відділення. Окрім цього, як вказує позивач, 14.02.2013р. відділення звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до ДП «Судмаш» про повернення коштів в сумі 11203,56 грн., постановою суду від 04.04.2013 р. позов відділення задоволено, з ДП «Судмаш» стягнуто кошти в сумі 11203,56 грн. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2013р. було скасовано, а в позовних вимог відділення до ДП «Судмаш» відмовлено. З огляду на викладене, позивач вважає, що строк звернення з даним позовом пропущений з поважних причин. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати поважною причину пропуску звернення з даним позовом до суду та поновити цей строк; стягнути на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Херсоні матеріальні збитки з [PERSON] у розмірі її середнього місячного заробітку - 2903,62 грн. та [PERSON] у розмірі її середнього місячного заробітку - 3218,98 грн. В судовому засіданні представники позивача, за довіреностями Дикаленко Н.М. та Спілок Н.В., підтримали позовні вимоги з підстав, визначених у позові. Крім того зазначили, що про факт порушення з боку їх працівників, відповідачів у справі, їм стало відомо 26.11.2012р. Строки звернення до суду пропущені позивачем з поважних причин, враховуючи, що Фонд первинно звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до ДП «Судмаш» про повернення коштів в сумі 11203,56 грн. Постановою суду від 04.04.2013р. позов відділення задоволено, з ДП «Судмаш» стягнуто кошти в сумі 11203,56 грн. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2013р. було скасовано, а в позовних вимогах відділення до ДП «Судмаш» відмовлено. На момент скасування рішення суду першої інстанції строк, протягом якого вони могли б звернутись до суду із позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] вже скінчився. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували ту обставину, що з їх провини [PERSON] було надмірно нараховано кошти в сумі 11203,56грн., але просили в позові відмовити у зв'язку із закінченням строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що за довідкою про стан організації роботи відділення ВД Фонду відділенням ВД Фонду у м.Херсоні щодо відшкодування шкоди потерпілим (членам їх сімей) від 26.11.2012р., вибірковою перевіркою правильності здійснення страхової виплати при тимчасовому переведенні на легшу роботу за справою [PERSON] встановлено порушення вимог ст.31 базового Закону та п.4, 5 Порядку 24 щодо призначення відповідної страхової виплати за період з 18.07.2011р. по 31.01.2012р., а саме у зв'язку з тим, що потерпілий втратив право на відшкодування страхової виплати при тимчасовому переведенні на легшу роботу з 08.07.2011р. (встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності), відділенням неправомірно здійснювалося відшкодування страхувальнику цієї виплати у 2011-2012р.р. (призначення та перерахування у листопаді 2011р., січні-березні 2012р.). Таким чином, за період з 18.07.2011р. по 31.01.2012р. по справі [PERSON] з порушенням здійснено виплату при тимчасовому переведенні на легшу роботу на загальну суму 11203,56грн. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2013р. позов виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м.Херсоні задоволено, з ДП «Судмаш» стягнуто кошти в сумі 11203,56 грн. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2013р. було скасовано, а в позовних вимогах відділення до ДП «Судмаш» відмовлено. Відповідно до наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Херсонській області № 22-ос від 31.05.2010р. [PERSON] було призначено на посаду головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим з 01.06.2010р., а наказом № 16-о/с від 28.04.2011р. змінено прізвище в трудовій книжці на [PERSON]. Наказом № 42-о/с від 11.11.2011р. звільнено за статтею 38 КЗпП України (за власним бажанням) 14.11.2011р. Відповідно до наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Херсонській області № 17-ос від 29.04.2011р. [PERSON] було призначено на посаду заступника начальника відділення - начальника відділу відшкодування шкоди потерпілим з 29.04.2011р. За посадовими інструкціями відповідачів, до їх обов'язків входила перевірка правильності оформлення документів, необхідних для розгляду особових справ застрахованих осіб, та нарахування страхових виплат. Зі змісту постанови відділення ВД ФСНВ у м.Херсоні від 08.11.2011р. № 2119/21409/21409/6, виконавцем в якій зазначено [PERSON], потерпілому [PERSON] призначено доплату до середньомісячної заробітної плати в сумі 452,46грн. за період з 04.07.2011р. по 31.07.2011р.; аналогічною постановою від 08.11.2011р. - в сумі 1029,75грн. за період з 01.08.2011р. по 31.08.2011р.; постановою від 08.11.2011р. - в сумі 2001,12грн. за період з 01.09.2011р. по 30.09.2011р.; постановою від 30.11.2011р. - в сумі 1910,16грн. за період з 01.10.2011р. по 31.10.2011р.; постановою від 10.01.2012р. - в сумі 2001,12грн. за період з 01.11.2012р. по 30.11.2012р.; постановою від 07.02.2012р. - в сумі 2001,12грн. за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р.; постановою від 06.03.2012р. - в сумі 1087,83грн. за період з 01.01.2012р. по 31.01.2012р. Як вбачається з розрахунку переплати, яка виникла при відшкодуванні відділенням ВД ФСНВ у м.Херсоні ДП «Судмаш» при переведенні на легшу роботу [PERSON], зробленим начальником відділу відшкодування шкоди [PERSON], фахівцем [PERSON] надмірно призначено виплату на суму 3483,33грн., а фахівцем [PERSON] - на суму 7720,23грн. За довідкою з місця роботи відповідачів середня заробітна плата [PERSON] становить 2903,62грн., [PERSON] - 3218,98грн. Наказом № 215 від 24.12.2012р. [PERSON] було попереджено про недопущення порушень вимог базового Закону, Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат та інших нормативно-правових документів щодо призначення страхових виплат та персональну відповідальність за факти неправильних призначень. Службовою запискою завідувача сектором із юридичних питань на ім'я начальника відділення ВД ФСНВ у м.Херсоні, останньому було роз'яснено про відсутність правових підстав для звернення до суду з позовом про повернення коштів в сумі 11203,56грн. ДП «Судмаш» або потерпілим [PERSON] та роз'яснено можливість відшкодування збитків з працівників відділення у розмірі середнього місячного заробітку. Статтею 130 КЗпПУ передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. У відповідності до ст.132 КЗпПУ - за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Водночас ч.3 ст.233 КЗпПУ передбачено спеціальний строк позовної давності у даній категорії спорів, за якою для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. З матеріалів справи вбачається, що позивачу стало відомо про допущені з боку відповідачів переплати коштів з довідки про стан організації роботи відділення ВД Фонду в відділенням ВД Фонду у м.Херсоні щодо відшкодування шкоди потерпілим (членам їх сімей), яку було складено 26.11.2012р. Дана обставина була підтверджена представником позивача під час судового розгляду. Проте із позовною заявою до суду про відшкодування матеріальної шкоди з працівників відділення Фонду звернулось лише 05.06.2014р., тобто після спливу строку позовної давності. За нормами ст.256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 267 ЦК України визначено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час судового розгляду відповідачами у справі було зроблено заяву про застосування строків позовної давності, як того вимагає закон. З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском строків позовної давності та не визнає причини їх пропуску, на які посилались представники позивача під час розгляду справи, як такі, що виникли з поважних причин. Так, в своїй позовній заяві та в судових засіданнях представниками позивача зазначалось, що строк для звернення до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди з працівників було пропущено у зв'язку із наявністю судових спорів з приводу відшкодування завданої шкоди з ДП «Судмаш». Однак, така обставина не визнається судом поважною, оскільки, на думку суду, такий спосіб захисту свого порушеного права позивачем було обрано самостійно та не позбавляло його можливості паралельно звернутись до суду із вимогами матеріального характеру до працівників Фонду в установлені законом строки. Крім того, слід звернути увагу, що ще в грудні 2012 року начальнику відділення ВД ФСНВ у м.Херсоні службовою запискою від завідувача сектора із юридичних питань було роз'яснено про відсутність правових підстав для звернення до суду з позовом про повернення коштів з ДП «Судмаш» та потерпілого [PERSON], а також роз'яснено можливість покладення матеріальної відповідальності на працівників відділення.

Outcome: dismissed