Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Головний лікар комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній перебуває на диспансерному обліку в КУ«Обласна психіатрична лікарня» з 2003 року. Є інвалідом II групи, неодноразово госпіталізувався до психіатричної лікарні, остання виписка 20.05.2011р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Параноідний синдром». Після виписки хворий підтримуючу терапію приймав нерегулярно, дільничного лікаря відвідував непостійно. Стан хворого погіршився на протязі 3-х діб: став злобним, агресивним, погрожував матері фізичною розправою, гучно кричав, нецензурно висловлювався. Зі слів матері, [PERSON], розмовляв сам з собою, когось від себе відганяв, був неспокійним, три дні не їв, не виходив з дому. У зв'язку з таким станом була викликана спеціалізована бригада, 08.03.2014р. у приймальному відділенні черговим лікарем був діагностований тяжкий психічний розлад і хворий був госпіталізований у примусовому порядку. 10.03.2014р. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка дійшла висновку, що хворий страждає тяжким психічнім захворюванням: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Параноїдний синдром». Внаслідок хвороби являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. У судовому засіданні представник психіатричного закладу лікар-психіатр Отенко О.М. доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву, зазначив, що лікарем [PERSON] є з 2003 року, стан здоров'я його погіршився у зв'язку з відмовою останнього приймати ліки. Прокурор дану заяву також підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] заперечував проти примусової госпіталізації, оскільки вважає, що буде змушений пів року знаходитися на лікуванні, зазначив, що ліки не приймав та не їв в знак протесту. Суд, заслухавши пояснення представника заявника-лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], свідка, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний перебіг та потребує примусової госпіталізації, в зв'язку з небезпекою для себе та неможливістю самостійно задовольнити свої потреби, рівень яких забезпечує його життєдіяльність (відмова від їжі). Тому його госпіталізація у психіатричну лікарню в примусовому порядку буде доцільною. Свідок [PERSON] пояснила, що є матір'ю [PERSON], її син після виписки в 2001 році відвідував лікаря нерегулярно, перестав приймати ліки, почав зловживати спиртними напоями, в результаті чого на початку березня 2014 року його стан погіршився. За три дні до госпіталізації 08.03.2014 року став злим, агресивним, погрожував матері фізичною розправою, гучно кричав, нецензурно висловлювався, розмовляв сам з собою, когось від себе відганяв, був неспокійним, три дні не їв. В зв'язку з такою поведінкою сина вона змушена була звернутися за допомогою у психіатричну лікарню, оскільки відчувала загрозу для свого життя та життя сина. Надані суду пояснення представника заявника, який за фахом є лікарем-психіатром, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON]до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved