Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказувала, що з 15.10.2010 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.03.2013 року шлюб було розірвано. Рішення набрало чинності 01.04.2013 р. З відповідачем по справі вони мають трьох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням про розірвання шлюбу місце проживання доньки [PERSON] та сина [PERSON] визначено із позивачем. Відповідач по справі, згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 березня 2012 року, повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей. Але фактично аліменти ним не сплачуються, що підтверджується довідкою Автозаводського відділу виконавчої служби від 25.05.2015 р. Вона належним чином піклується про стан здоров'я, фізичний і духовний розвиток дітей, їх моральний стан, матеріально їх утримує. Діти часто хворіють і тому знаходяться під наглядом фахівців поліклініки № 2 Кременчуцької міської дитячої лікарні, що підтверджується довідкою від 26.05.2015 р. З метою виконання обов'язку щодо виховання дітей, забезпечення піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, вона бажає забезпечувати дітей, крім забезпечення інших прав і свобод, відповідним відпочинком, оздоровленням, які можуть бути пов'язані з виїздом за межі України. Вона неодноразово зверталася до відповідача по справі з проханням надати дозвіл на оформлення проїзного документу для дітей та отримати дозвіл на їх виїзд на межі України у її супроводі. Але їй було відмовлено. Тому, в інтересах неповнолітніх дітей, вона вимушена звернутися до суду за врегулюванням цього питання у встановленому законодавством України порядку. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд надати [PERSON] дозвіл на оформлення та виготовлення проїзних документів для тимчасових виїздів за кордон України на ім'я [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO]. Надати [PERSON] дозвіл на оформлення та виготовлення проїзних документів для тимчасових виїздів за кордон України на ім'я [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд в супроводі матері - [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття за межі державного кордону України, без нотаріальної згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд в супроводі матері - [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття за межі державного кордону України, без нотаріальної згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представники третіх осіб Управління державної міграційної служби України в Полтавській області та Служби у справах дітей Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в судове засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, надали суду клопотання про слухання справи у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, Згода на обов'язковість яких надана верховною Радою України. Крім цього, відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. З ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їх супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. П. 2 ст. З Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» встановлено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. У ч. 1 п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. П. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду України громадян України» та ч. З п. 22 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду по надання дозволу про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч. 2, ч. 4 ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральних розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. П. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції «Про права людини» передбачає, що кожен може вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням. Декларація прав людини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитини повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про право дитини, батьки несуть відповідальність ви виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. З 15.10.2010 р. [PERSON]. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.03.2013 року шлюб було розірвано. Рішення набрало чинності 01.04.2013 р. З відповідачем по справі вони мають трьох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням про розірвання шлюбу місце проживання доньки [PERSON] та сина [PERSON] визначено із позивачем. Відповідач по справі, згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 березня 2012 року, повинен сплачувала аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей. Але фактично аліменти ним не сплачуються, що підтверджується довідкою Автозаводського відділу виконавчої служби від 25.05.2015 р. Позивач належним чином піклується про стан здоров'я, фізичний і духовний розвиток дітей, їх моральний стан, матеріально їх утримує. Діти часто хворіють і тому знаходяться під наглядом фахівців поліклініки № 2 Кременчуцької міської дитячої лікарні, що підтверджується довідкою від 26.05.2015 року. З метою виконання обов'язку щодо виховання дітей, забезпечення піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, позивач бажає забезпечувати дітей, крім забезпечення інших прав і свобод, відповідним відпочинком, оздоровленням, які можуть бути пов'язані з виїздом за межі України. Вона неодноразово зверталася до відповідача по справі з проханням надати дозвіл на оформлення проїзного документу для дітей та отримати дозвіл на їх виїзд на межі України у її супроводі. Але їй було відмовлено. Суд критично оцінює доводи відповідача та його представника, щодо безпідставності заявлених позовних вимог, інших доказів, що підтверджують доводи відповідача, щодо безпідставності заявлених позовних вимог - суду не надано і суд їх не встановив.

Outcome: approved