Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

До Баришівського районного суду Київської області звернулася заявниця із заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. В обгрунтування поданої заяви посилається на те, що в [INFO] на території ДНР, а саме в м. Донецьку Донецької області, помер її чоловік - [PERSON] Факт смерті чоловіка було зафіксовано довідкою про причину смерті (до форми №106/у №41) виданої центральною міською лікарнею 23 травня 2018 року, а також свідоцтвом про смерть виданого 23 травня 2018 року Кіровським відділом запису актів громадянського стану м. Донецьк, державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР. 07 червня 2018 року, з метою реєстрації смерті чоловіка, заявниця звернулась до Баришівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області, надавши оригінал вищезгаданих документів. Однак Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області в державній реєстрації смерті [PERSON], було відмовлено, оскільки форма свідоцтва про смерть не відповідає опису та зразку бланка свідоцтва про смерть, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 ( в редакції Постанови КМУ від 16.09.2015 року № 755). Просить подану заяву задовольнити, оскільки встановлення факту смерті [PERSON] вплине на припинення, зміну та виконання правовідносин, які безпосередньо відобразяться на реалізацію прав заявниці. Заявник в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява від заявника, в якій вона просила справу слухати у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Баришівського районного відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області - у судове засідання не з'явився, до суду начальником Баришівського районного відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області Баскаковою Ю.П. подано заяву про слухання справи за відсутності їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечує. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 317 ЦПК України щодо невідкланого розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»- підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. У паспорті заявника [NUMBER], виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 07.11.2001 р. зазначена відмітка про зареєстрований шлюб з [PERSON] 1938 р.н., з якого вбачається, що [PERSON] дійсно являється дружиною [PERSON]. Відповідно свідоцтва про смерть виданого 23.05.2018 р. Кіровським відділом записів актів громадського стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], помер [INFO]. у віці 79 роки. За зверненням заявниці до Баришівського районного відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області листом від 07.06.2018 р. № 1398/16.1-24 їй було відмововлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявницею для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено свідоцтво про смерть, яке не відповідає та зразку бланка свідоцтва про смерть, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року №1025 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №755 (а.с.10). Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, дійшов висновку у справі Набії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «набійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті [PERSON] встановленим.

Outcome: approved