Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати припиненими правовідносини за іпотечним договором від 04 грудня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та її довірителькою [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4842; зобов'язати приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладену нею 04 грудня 2008 року на підставі іпотечного договору та зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі заборон за реєстраційним номером 8264085 та виключити з державного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири [ADDRESS] за номером 8264090. Свої вимоги мотивує тим, що 04 грудня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (право- наступником якого є АТ «Сведбанк» та АТ «Омега Банк») та Приватним підприємством «Виробничо-Комерційною фірмою «Трейд-Пак» ( надалі - позичальник та/або боржник) було укладено Кредитний договір №Н/240608/к-20. Згідно даного договору банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (п.1.1. кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 04 грудня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є АТ «Сведбанк» та АТ «Омега Банк») та позивачем [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4842, передала в іпотеку банку належне їй на праві власності майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 11 червня 2013 року рішенням господарського суду Рівненської області по справі №5019/2118/11 припинено приватне підприємство «Виробничо-Комерційна фірма «Трейд-Пак» у зв'язку з визнанням банкрутом. 19 липня 2013 року до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення ПП «Виробничо-Комерційна фірма «Трейд-Пак». 25 липня 2013 року позивач надіслала листи до відповідачів про зняття заборону відчуження об'єкту нерухомого майна: квартири загальною площею 52,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Проте відповіді на її звернення відповідачі не дали, ніяких дій, щодо виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та зняття заборони відчуження її квартири не вчинено. Оскільки, припинено приватне підприємство «Виробничо-Комерційна фірма «Трейд -Пак» у зв'язку з визнанням банкрутом, тому з припиненням позичальника припиняється і його зобов'язання, в тому числі і по Кредитному договору, і як наслідок по договору забезпечення, отже іпотека квартири за іпотечним договором від 04 грудня 2008 року, укладеного між її довірителькою та банком є припиненою, тому приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] зобов'язана зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладену нею 04 грудня 2008 року на підставі іпотечного договору та зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі заборон за реєстраційним номером 8264085 та виключити з державного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири [ADDRESS] за номером 8264090, тому з цих підстав просить позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Свої заперечення мотивує тим, що відповідно до п.10.4 іпотечного договору від 04 грудня 2008 року укладеного між ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є АТ «Сведбанк» та АТ «Омега Банк») та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4842 передбачено, що банк має право: « У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності позичальника або іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації позичальника або іпотекодавця як юридичної особи звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання». Вказаний пункт договору на час розгляду справи є чинним та має належним чином виконуватись сторонами договору. Оскільки, залишається непогашеною заборгованість божника перед кредитором у сумі 900934,11 (дев'ятсот тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн.11 коп.) гривень, відповідно основне зобов'язання залишається невиконаним, а тому і зобов'язання за іпотечним договором не може бути припинено, так як містить умову, яка дає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки навіть після банкрутства та ліквідації позичальника, тому з цих підстав в цій частині позовних вимог проситься відмовити в задоволенні позову. Що стосується позовної вимоги позивача про зобов'язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладену нею 04 грудня 2008 року на підставі іпотечного договору та зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі заборон за реєстраційним номером 8264085 та виключити з державного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири [ADDRESS] за номером 8264090 то дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки законодавцем передбачений спеціальний порядок таких дій, а нотаріус таких прав не має, тому і в цій частині позовних вимог просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 грудня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є АТ «Сведбанк» та АТ «Омега Банк») та Приватним підприємством «Виробничо-Комерційною фірмою «Трейд-Пак» ( надалі - позичальник та/або боржник) було укладено Кредитний договір №Н/240608/к-20, відповідно до якого останньому надавався кредит у вигляді кредитної лінії (що поновлюється) у сумі 120000,00 ( сто двадцять тисяч доларів США, 00 центів) доларів США, з остаточним поверненням до 28 грудня 2009 року ( надалі - Кредитний договір). 04 грудня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є АТ «Сведбанк» та АТ «Омега Банк») та [PERSON] ( надалі - іпотекодавець та/або позивач) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4842, відповідно до умов якого, з метою повного, належного виконання позичальником умов кредитного договору іпотекодавець передав в іпотеку банку належне йому на праві власності майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] (надалі - іпотечний договір та/або договір іпотеки). 18 квітня 2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з [PERSON] . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини -[PERSON], про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. 11 червня 2013 року рішенням господарського суду Рівненської області по справі №5019/2118/11 припинено приватне підприємство «Виробничо-Комерційна фірма «Трейд-Пак» у зв'язку з визнанням банкрутом. 19 липня 2013 року до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення ПП «Виробничо-Комерційна фірма «Трейд-Пак». 25 липня 2013 року позивач надіслала листи до відповідачів про зняття заборону відчуження об'єкту нерухомого майна: квартири загальною площею 52,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Проте відповіді на її звернення відповідачі не дали, ніяких дій, щодо виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та зняття заборони відчуження її квартири не вчинено. Як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається на ліквідацію 11 червня 2013 року позичальника ПП «Виробничо-Комерційну фірму «Трейд-Пак»,стверджуючи при цьому, що з припиненням позичальника припиняється і його зобов'язання, в тому числі і по Кредитному договору, і як наслідок по договору забезпечення, тобто іпотечному договорі. Однак така позиція позивача на думку суду є помилковою з огляду на наступне. Через неналежне виконання приватним підприємством «Виробничо-Комерційною фірмою «Трейд-Пак» умов кредитного договору утворилась заборгованість, що підтверджується копією ухвали з Єдиного реєстру судових рішень Господарського суду Рівненської області від 11 червня 2013 року по справі №5019/2118/11, відповідно до п.1 абзацу 2, аркушу 2 даної Ухвали заборгованість ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трейд-Пак» перед АТ «Сведбанк» складає 900934,11 (дев'ятсот тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн.11 коп.) гривень. Відповідно до пункту 10.3 договору іпотеки сторони погодили право банку: «У разі невиконання позичальником умов Основного зобов'язання та/або іпотекодавцем умов цього договору, в тому числі умов п.9.8 даного договору, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи основну суму боргу (кредит) та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов'язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також, витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності». Тобто, виходячи зі змісту даного пункту договору - позивач поручився за виконання боржником його обов'язків за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до п.10.4 іпотечного договору передбачено, що банк має право: « У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності позичальника або іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації позичальника або іпотекодавця як юридичної особи звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання». Тобто умовами спірного договору іпотеки, сторони погодили, що у разі ліквідації позичальника, при невиконанні чи неналежному виконанні умов кредитного договору банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Отже, сторони передбачили, що незалежно від того, визнається боржник банкрутом, чи ліквідовується - борг все одно повинен бути повернутий за рахунок звернення стягнення на майно іпотекодавця. У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а всі його умови, з моменту укладення договору, стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. В цьому й полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої і іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля ( споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведених належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.575 ЦК України в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Крім того, відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (божника або кредитора), крім випадків, коли законом абро іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Статтею 111 ЦК України передбачено, що юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного реєстру запису про її припинення. Таким чином, саме по собі прийняття 11 червня 2013 року рішення господарським судом Рівненської області про визнання підприємства банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання у сумі 900934,11 (дев'ятсот тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн.11 коп.) гривень, відповідно основне зобов'язання залишається невиконаним, а тому і зобов'язання за іпотечним договором не може бути припинено, так як містить умову, яка дає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки навіть після банкрутства та ліквідації позичальника, тому відповідно не припиняє договору поруки, іпотеки тощо, тому з цих підстав в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що ж до вимоги позивача до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] про зобов'язання зняти заборону на відчуження об'єкту нерухомого майна, та виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна: двокімнатної квартиру [ADDRESS], то дана вимога не підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» визначено перелік нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами. Згідно зі змінами, які були внесені у вище зазначений Закон 06 вересня 2012 року, зняття заборони як нотаріальна дія відсутня в переліку. З 01 січня 2013 року (дата набуття чинності змін до Закону України « Про нотаріат») такої нотаріальної дії як зняття заборони відчуження не існує. Згідно з Законом України « Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року в Україні створений і діє Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єкти цих прав. Заборона на нерухоме майно і іпотека нерухомого майна, а також зняття цих обтяжень, реєструється у вказаному вище реєстрі. Реєстратором є посадова особа органу державної реєстрації прав - державний реєстратор відділу Державної реєстраційної служби управління юстиції. Згідно ст.3 Закону України« Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно тільки під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном. Якщо нотаріус не вчиняє нотаріальну дію, він не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і не може здійснити ніяких реєстраційних дій. У випадку припинення договору іпотеки в зв'язку з визнанням банкрутом боржника за кредитним договором реєстрація припинення заборони та іпотеки та внесення відповідних змін до реєстраційних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється Державною реєстраційною службою. Нотаріус не вчиняє ніяких нотаріальних дій, отже не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже вимога позивача до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], про зобов'язання здійснити дії по зняттю заборони протирічить законодавству України, тому з цих підстав в цій частині позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed