Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 112 від 02 лютого 2010 року, зареєстрованого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 14 грудня 1991 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. З 1999 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися та спільне господарство не ведеться. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2009 року, шлюб між сторонами був розірваний. 08 січня 2010 року відповідачка народила доньку [PERSON], а 02 лютого 2010 року зареєструвала її в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 112. В свідоцтві про народження позивач записаний батьком дитини, відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, згідно якої дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Проте, позивач заперечує своє батьківство у відношенні [PERSON], [INFO], та вказує, що він не є біологічним батьком цієї дитини. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача та не заперечувала проти їх задоволення. При цьому, вказала, що дитину вона народила від іншого чоловіка. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 1991 року [PERSON] та [PERSON] (після укладання шлюбу [PERSON]) зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії IV-КИ № 435427 від 14.12.1991 року (а.с.9). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2009 року, шлюб між сторонами був розірваний (а.с.10). Прізвище відповідачки після розлучення було змінено на «Журавльова», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії І-КИ № 014316, виданим 01.04.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 17 (а.с.17). Через пять місяців після розірвання шлюбу, а саме 08 січня 2010 року, відповідачка [PERSON] народила дитину - [PERSON], про що 02 лютого 2010 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено в Книзі реєстрації народжень відповідний актовий запис за № 112, копія якого знаходиться в матеріалах даної справи, в якому батьком дитини згідно з ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України був записаний - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Проте, позивач заперечує своє батьківство у відношенні [PERSON], [INFO], та вказує, що він не є біологічним батьком цієї дитини, оскільки задовго до її народження не мав статевих стосунків з матірю дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. На підставі вищевказаного, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про оспорювання батьківства. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем не було доведено суду належними доказами, що він дійсно не є біологічним батьком дитини та між ними відсутнє кровне споріднення. При цьому, судом роз'яснювалося сторонам про їхнє права на проведення по даній справі молекулярно-генетичної експертизи для встановлення факту щодо відсутності кровного споріднення між позивачем та малолітньою [PERSON], [INFO]. Але сторони відмовилися від проведення такої експертизи та просили ухвалити рішення на підставі наданих ними пояснень. Проте, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тому, суд критично ставиться до тверджень позивача та відповідачки стосовно того, що він не є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки їхні твердження ґрунтуються на припущеннях та не мають відповідних підтверджень. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed