Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В червні 2017р. заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просила суд встановити факт народження дитини жіночої статті громадянки України [PERSON], дата народження - [INFO], місце народження: м. Севастополь АР Крим, батьками якої є: громадянин України - [PERSON], [INFO] народження, постійно проживає в Латвійський республіці та громадянка України - [PERSON], [INFO] народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Свою заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що [INFO] у неї та її фактичного чоловіка [PERSON], у м. Севастополі АР Крим народилась донька - [PERSON], що підтверджується медичними документами, які не визнаються державою Україна, а тому заявниця, в порядку ст. 257-1 ЦПК України вимушена була звернутись до суду з вказаною заявою про встановлення факту народження дитини. Судом до участі у справі, в якості заінтересованої особи було притягнуто [PERSON] В судовому засіданні заявниця, заявлені вимоги підтримала, суду пояснила, що під час перебування на новорічні свята в АР Крим у родичів її фактичного чоловіка, в неї погіршився стан здоров'я, і з метою збереження життя майбутньої дитини, вона вимушена була залишитись в м. Севастополь АР Крим, де і відбулись пологи. Після повернення на контрольовану частину України вона позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію факту народження доньки, оскільки отримані нею документи в медичних установах не можуть бути визнанні компетентними органами України. Заінтересована особа [PERSON], якого за клопотанням сторони заявника було допитано в якості свідка, суду повідомив, що дійсно його дружина [PERSON], [INFO] народила другу дитину - доньку [PERSON], батьком якої він є. Також у них є старший син [PERSON], [INFO] народження. Після повернення до м. Києва, вони позбавлені можливості здійснити реєстрацію народження дитини, в зв'язку з тим, що територія АРК є тимчасово окупованою територією. В подальшому заявниця та заінтересована особа [PERSON] клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність. Представник заінтересованої особи Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судові засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечення на заяву на адресу суду не надходили. Суд, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи [PERSON], розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 7) ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] у заявниці та заінтересованої особи [PERSON] народилась донька - [PERSON]. В обґрунтування поданої заяви, заявниця зазначала, що документами, які підтверджують факт народження дитини є: медичне свідоцтво про народження, видане Пологовим будинком № 2 м. Севастополя, обмінною картою пологового будинку, випискою медичної карти стаціонарного хворого. Факт народження дитини заявниці, підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи і були надані стороною в судовому засіданні, в тому числі документів наданими на запит суду з жіночої консультації КНП «Консультативно - діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва. В судовому засіданні, заявниця та заінтересована особа [PERSON] наголошували, що вони зверталися до заінтересованої особи Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві для проведення державної реєстрації народження їх доньки, однак на вказане звернення заінтересованою особою було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки пред'явлені документи, видані некомпетентними органами. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 (у редакції наказу МЮ України від 24 грудня 2010р. № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, зареєстрованим у МЮ України 25 жовтня 2006р. за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (п. 1) ч. 1 ст. 3 цього Закону). Частинами 2 - 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Приписами ч. 1 ст. 10 цього Закону України, встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження заявниці необхідне для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», висновки Європейського суду з прав людини наведені в справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт народження дитини заявниці та заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON], [INFO] народження. В силу положень п. 8) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved