Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

В червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років,\~позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неї в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, відповідач подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, посилаючись на неможливість надання ним матеріальної допомоги матері своєї дитини, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років. В судове засідання сторони та представник відповідача, які\~ були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, представник відповідача позов не визнав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Миропільської селищної ради Житомирського району Житомирської області, спільні діти відповідача та позивача проживають разом з останньою. Актом про фактичне проживання, складеним депутатом Миропільської селищної ради Житомирського району Житомирської області за участі сусідів від 20 травня 2021 року підтверджується та обставина, що відповідач за місцем проживання позивача не проживає з січня 2021 року. Із довідки про доходи [PERSON] вбачається, що останній займає посаду військовослужбовця в 10 Територіальному вузлі урядового зв`язку № 3, його дохід за період з лютого 2021 року по липень 2021 року становив 82085,90 грн, аліменти за вказаний період сплачено в сумі 21100,86 грн. 01 лютого 2021 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , строком до 01 лютого 2022 року, орендна плата становить 1500,00 грн щомісяця. Положеннями\~статті 84 Сімейного Кодексу України (далі СК України) передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З аналізу вказаної норми права, можна зробити висновок, що можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років в разі розірвання шлюбу, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем\~не доведено належними та допустимими доказами відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу матері\~своєї дитини, яка на даний час\~не працює і джерелом її матеріального забезпечення є призначена виплата соціальної допомоги по догляду за дитиною до трьох років, розмір якої не забезпечує позивачу встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відповідач фактично\~проживає окремо і\~сплачує аліменти на утримання малолітніх дітей. При цьому, середньомісячна заробітна плата відповідача за червень-липень 2021 року становить 13055,52 грн, доведені витрати 1500,00 грн (найм житла) та аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), враховуючи встановлений з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум\~для працездатних осіб в розмірі 2189,00 грн, дохід відповідача залишатиметься вищим від прожиткового мінімуму після сплати вказаних витрат. Також суд вважає неспроможними доводи відповідача стосовно відсутності у нього можливості надання матеріальної допомоги позивачу з огляду на те, що він частково утримує своїх непрацездатних батьків, оскільки вказана обставина не звільняє його від надання такої допомоги позивачу. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем здійснюються витрати на батьків і що вказані витрати містять регулярний характер. Разом з цим, відповідач є працездатним, працевлаштований та отримує офіційний дохід, а тому суд приходить до висновку щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру стягуваних на користь позивача аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача, зокрема те, що останній сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей, витрачає кошти на оренду житла, суд вважає, що розмір такої допомоги має становити 1200,00 грн щомісячно, що забезпечить паритет інтересів сторін. За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».\~

Outcome: partial