Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», де просила суд зобов»язати відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу їй кошти в сумі - 4 155,29 Євро. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] 17.12.2013 року було укладено договір строкового банківського вкладу №1783522, за умовами якого вкладником було внесено в банк грошові кошти в розмірі - 22 882,10 Євро. 15.01.2015 року між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] було укладеного договір про відступлення права вимоги, за умовами п.п.1.1, 1.2 якого позивач прийняв право вимоги до відповідача ПАТ «КБ «Надра» за вказаним договором банківського вкладу від 17.12.2013 року щодо частини вкладу - 4155,29 Євро, що на час укладення договору за курсом НБУ становить - 77 163,77 грн. На виконання умов п.2.2 договору про відступлення права вимоги третя особа [PERSON] сповістив банк про укладення зазначеного договору та звернувся до відповідача із вимогами про повернення частини вкладу в розмірі - 4 155,29 Євро разом із відсотками шляхом їх видачі через касу банку. Між тим, відповідач вказаних коштів не повернув, а тому за захистом порушеного права позивач звернувся до суду із цим позовом, який просив задовольнити з огляду на вимоги ст.ст. 509, 514, 1058, 1060, 1074 ЦК України. . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, зазначаючи про наявність законних підстав для задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, підтримавши свої письмові заперечення, де просив в його задоволенні відмовити. Зокрема, зазначив, що дійсно за умовами договору банківського вкладу від 17.12.2013 року у ПАТ «КБ «Надра» виникло зобов»язання тільки перед [PERSON] з повернення коштів депозитного внеску. На виконання вимог п.3.4.5 укладеного між банком та третьою особою договору банк свої зобов»язання виконав та перерахував кошти за вкладом з вкладного рахунку на поточний рахунок [PERSON]Крім того, зазначив, що укладення між позивачем та третьою особою договору відступлення права вимоги не створює для банку обов»язку для видачі [PERSON] грошових коштів з врахуванням вимог ст.ст.514, 515, 1066 ЦК України. Станом на даний час в ПАТ «КБ «Надра» введено ліквідацію банку згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року згідно постанови Правління НБУ від 04.06.2015 року за №356, що в силу ст.ст.46,49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», унеможливлює стягнення будь-яких коштів з банку та встановлено спеціальний порядок видачі коштів в порядку черговості. Уповноважена особа фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, а порядок і черговість задоволення вимог до банку визначена ст.52 вказаного Закону. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача та матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] 17.12.2013 року було укладено договір строкового банківського вкладу №1783522, за умовами п.п.1.1, 2.3, 2.4 якого вкладником було внесено в банк грошові кошти в розмірі - 22 882,10 Євро, строком до 18.12.2014 року під 9,5 % річних (а.с.3-5). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. 15.01.2015 року між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] було укладеного договір про відступлення права вимоги, за умовами п.п.1.1, 1.2 якого позивач прийняв право вимоги до відповідача ПАТ «КБ «Надра» за вказаним договором банківського вкладу від 17.12.2013 року щодо частини вкладу - 4155,29 Євро, що на час укладення договору за курсом НБУ становить - 77 163,77 грн. (а.с.7). Про укладення вказаного договору у відповідності до вимог п.2.2 його умов третя особа 12.03.2015 року повідомила відповідача та позивач звертався до банку із листом про повернення йому частини вкладу, але відповіді не отримав (а.с.8-11). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Вимогами ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківська діяльність - це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Відповідно до частин 1 статті 1066 ЦКУ, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Отже, зобов'язанням Банку за договорами банківського рахунку є виключно приймання і зарахування коштів на рахунок та виконання розпоряджень виключно клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, а також здійснення інших операцій з рахунком. Будь-яких інших зобов'язань Банку з договорів банківського рахунку не виникає, а отже відсутній обов»язок банку про видачу коштів іншими особам, із якими банком ніяких договірних відносин оформлено не було. Отже, відступлення вкладником банку - [PERSON] іншій особі прав за договором банківського вкладу не створює для такої особи підстав для вимоги грошових коштів від Банку. Відповідно до ст. 515 ЦКУ, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Спеціальним нормативним документом, який регулює правовідносини, що виникають під час відкриття банками поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах фізичним особам, а також щодо порядку ведення таких рахунків, є Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. № 492 (далі - Інструкція). Відповідно до п.7.1 Інструкції видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності. Таким чином, за договором банківського рахунку не можуть виникнути права вимоги грошових коштів безпосередньо до Банку, оскільки: *Банк не є власником грошових коштів на поточному рахунку Клієнта; *коштами на поточному рахунку Клієнта володіє та розпоряджається саме ВЛАСНИК рахунку, а не Банк; *Банк надає виключно послуги з обслуговування такого рахунку та виконання відповідних розпоряджень ВЛАСНИКА рахунку. Також, згідно вказаної Інструкції, конкретний рахунок відкривається конкретно визначеному клієнту, виключно після здійснення його ідентифікації, на підставі пакету документів, наданих таким клієнтом до Банку. За таких обставини, суд приходить до висновку, що передання прав вимоги на грошові кошти за конкретним поточним рахунком іншій собі не створює обов»язків для банку щодо видачі коштів, оскільки зобов'язання, що виникають за Договором банківського рахунку, нерозривно пов'язані з відповідною особою, якій відкрито цей рахунок. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з ПАТ «КБ «Надра» і видачу йому готівкою грошових коштів за вкладом [PERSON] є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, і це не заперечується представником позивача, що відповідно до вимог ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на підставі рішення правління Національного банку України №356 від 04.06.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 року за №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи на його ліквідацію. Таким чином, станом на даний час банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за ч.1 ст.1 якого встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. За ч.4 вказаної статті Закону встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора. Судом враховано, що ч.3 ст.46 вказаного Закону передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак обраний позивачем спосіб захисту суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, суд вважає позовні вимоги слід залишити без задоволення. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed