Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, та просить суд: - визнати недостовірною інформацію та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, право на особисте життя наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] , [INFO] в акті, затвердженому КП «ЖЕО-1» м. Білгород-Дністровський та наданому до Білгород-Дністровського міськрайонного суду; - зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом подачі [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного суду наступного тексту спростування: «21.05.2020 року мною підписом в акті, який засвідчений КП «ЖЕО-1» м. Білгород-Дністровський було неправдиво стверджено, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] »; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 3000 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач 21.05.2020 року своїм особистим підписом в акті «ЖЕО-1» затвердила факт проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Даний акт було направлено до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області додатком до відповіді на відзив у цивільній справі №495/9673/19. Однак, починаючи з червня 2019 року позивач [PERSON] не проживає разом та не веде спільне господарство з [PERSON] , яка є дружиною останнього. З жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] відбувається судовий процес стосовно розірвання шлюбу, справа №495/9673/19 розглядається в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області. З грудня 2019 року в будинку [ADDRESS] позивач проживає з цивільною дружиною. Крім того [PERSON] на першому аркуші позовної заяви зазначила, що її місце проживання: [ADDRESS] . Також на другому аркуші другим абзацом [PERSON] акцентувала, що подружжя проживає окремо та не веде спільного господарства з червня 2019 року, а у відповіді на відзив у цивільній справі №495/9673/19 визначає місце проживання [ADDRESS] . Поширена відповідачем інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Вказана інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та є такою, що на переконання позивача порушує його немайнові права. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши його честь. Внаслідок вказаних порушень прав позивача, в порядку ст. 23 ЦК України він має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, що у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України є підставою для розгляду справи судом за наявними матеріалами. 13.10.2020 року позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд справи у його відсутності. Крім того в заяві уточнив позовні вимоги, виключивши вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог просив позов задовольнити в повному обсязі. 13.10.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, відповідно до якої просила здійснити розгляд справи у її відсутності. Уточнені позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта із відміткою про місце проживання (а.с.8). В будинку [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] , яка 21.05.2020 року своїм особистим підписом в акті «ЖЕО-1» затвердила факт проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіє акта (а.с. 12). Даний акт було направлено до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області додатком до відповіді на відзив у цивільній справі №495/9673/19. Однак, починаючи з червня 2019 року позивач [PERSON] не проживає разом та не веде спільне господарство з [PERSON] , яка є дружиною останнього. З жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] відбувається судовий процес стосовно розірвання шлюбу, справа №495/9673/19 розглядається в Білгород-Дністровському міськрайонному суді. З грудня 2019 року в будинку [ADDRESS] позивач проживає з цивільною дружиною. Крім того [PERSON] на першому аркуші позовної заяви зазначила, що її місце проживання: [ADDRESS] . Також на другому аркуші другим абзацом [PERSON] акцентувала, що подружжя проживає окремо та не веде спільного господарства з червня 2019 року, а у відповіді на відзив у цивільній справі №495/9673/19 визначає місце проживання: [ADDRESS] . Вказані обставини в повній мірі визнаються відповідачем, а отже у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Згідно зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема,для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до статей 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до норм ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно зі статтею 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або)моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Наведені у частині першій статті 277 та 280 ЦК України способи захисту є самостійними способами правового захисту, закон не передбачає похідного характеру вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та не обумовлює стягнення моральної шкоди вирішенням судом питання щодо спростування недостовірної інформації. Згідно зі статтями 94,277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Главою 22 Цивільного кодексу України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивачем надано суду докази, що відповідачем було поширено щодо нього недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та є такою, що порушує немайнові права [PERSON] . Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши його честь та гідність. Вказана інформація була викладена в письмовій формі (складено акт) та направлена до Білгород-Дністровського міськрайонного суду, як доказ у судовому процесі. З огляду на викладені обставини та визнання відповідачем позову, судом встановлено, що викладені відповідачем неправдиві відомості у акті призвели до порушення прав [PERSON] на повагу до його честі та гідності. У зв`язку із встановленими порушеннями відповідачем немайнових прав позивача, як наслідок наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом подачі [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного суду наступного тексту спростування: «21.05.2020 року мною підписом в акті, який засвідчений КП «ЖЕО-1» м. Білгород-Дністровський було неправдиво стверджено, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1681,60 грн.

Outcome: approved