Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 30.04.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит з лімітом в сумі 7 600, 00 гривень строком до 30.04.2017 року із сплатою 36 % річних. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені кредитним договором. 04.02.2014 року [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, якою було зобов'язано у 30-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Однак, вимога виконана так і не була. Станом на 04.02.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 156, 92 гривень, з яких: 7 600, 00 гривень - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 2 556, 92 гривень - заборгованість за недозволеним овердрафтом. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року в розмірі 10 156, 92 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником позивача суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність і підтримання ним позовних вимог в повному обсязі та можливість проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, не повідомлено причини неявки. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.04.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит з лімітом в сумі 7 600, 00 гривень строком до 30.04.2017 року із сплатою 36 % річних. (а.с. 5-12) Судом встановлено, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, що підтверджується деталями проведених операцій по розрахунку, наданими позивачем. (а.с. 4) Станом на 04.02.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 156, 92 гривень, з яких: 7 600, 00 гривень - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 2 556, 92 гривень - заборгованість за недозволеним овердрафтом. (а.с. 4) Згідно п.п. 9.1, 9.2 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року з дати початку кредитування клієнт має право, а банк зобов'язаний за умови відсутності грошових коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту грошові кошти у розмірах та на умовах, встановлених у розділі І та ІІІ. Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій з КР. Згідно п. 5.1 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року в разі списання з КР коштів у сумі, що перевищує доступну суму на КР клієнта, виникає недозволений овердрафт. Заборгованість клієнта перед банком по недозволеному овердрафту повинна бути погашена негайно шляхом забезпечення наявності коштів в необхідній сумі на КР. Згідно п. 8.3.5 вище зазначеного договору з підстав, передбачених в пункті 8.3 цього договору, банк має право розірвати договір та вимагати дострокового виконання клієнтом своїх грошових зобов'язань за договором, повідомивши про це клієнта та страховика, якщо інше не передбачене договором. Згідно п. 11.5 вище зазначеного договору клієнт зобов'язаний до 20 числа включно кожного місяця наступного за місяцем користування кредитом, сплатити банку платіж в розмірі 5 % від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менша за зазначену суму. На адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року. (а.с. 13, 14) Однак, вимоги позивача залишені відповідачем без належного реагування. Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановленого його відповідність умовам договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року. Заборгованість відповідачем перед позивачем не погашена. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 530 ЦК України, зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] уклав з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» договор про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року, отримав кошти в кредит в сумі 7 600, 00 гривень, зобов'язався повернути їх, сплатити проценти, на умовах визначених договором, але взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконує, що підтверджується відомостями надання та погашення кредиту, відсотків, письмовим розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Договором передбачено право банку вимагати дострокове погашення заборгованості за кредитом. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідач не провів розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає стягненню. Враховуючи вище викладене, а також ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача згідно договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0432/82/0200729 від 30.04.2013 року в розмірі 10 156 (десять тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 92 копійок, з яких: 7 600 (сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 2 556 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят шість) гривень 92 копійки - заборгованість за недозволеним овердрафтом. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved