Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивовано тим, що11.09.2012 року позивач уклав договір з ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» на відкриття поточного рахунку № 26259013671101 в доларах США з видачею спеціального платіжного засобу. 09.04.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до банку з вимогою закрити рахунок та видати кошти які знаходяться на рахунку у розмірі 3710, 62 долара США. Кошти повертати банк відмовився аргументуючи, що в банку не має коштів. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» 3710, 62 долара США, 1, 27 долара США упущеної вигоди та 500 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, судовими повістками. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору банківського рахунку фізичної особи. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.09.2012 року позивач уклав договір з ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» на відкриття поточного рахунку № 26259013671101 в доларах США з видачею спеціального платіжного засобу (а.с.3 - 4). 09.04.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до банку з вимогою закрити рахунок та видати кошти які знаходяться на рахунку у розмірі 3710, 62 долара США (а.с.5-6). На день розгляду справи, відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів з банківського рахунку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку встановлених банківськими правилами. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» 3710, 62 доларів США підлягають до задоволення. Вимога позивача, щодо стягнення 1,27 долара США/ день - упущеної вигоди не підлягає до задоволення, оскільки позивач не довів факту понесення ним збитків у формі упущеної вигоди. Крім того, вимога, щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. також не підлягає до задоволення, оскільки згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Зі змісту даних норм Закону слідує, що зобовязання щодо відшкодування шкоди виникає за наявності вини особи, протиправними діями якої завдана шкода. Однією із умов, яка утворює правову підставу відшкодування шкоди, є факт завдання шкоди та причинний зв'язок між цивільним правопорушенням та шкодою. Як розяснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, яка її заподіяла. За умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, факт спричнення моральної шкоди позивачу відповідачем також не було доведено належними та допустимими доказами. На підставі ст.ст. 4,22,1075 ЦК України та

Outcome: partial