Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

В травні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біорент-Україна», Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач зазначив, що його призначено на посаду директора Товариства з 07.02.2012. З 31.03.2021 позивач фактично не виконує обов`язки директора, трудові відносини із вказаним підприємством хоче повністю припинити. Направляв засновнику товариства лист про скликання загальних зборів 31.03.2021 щодо звільнення його з посади, проте, збори не відбулись, Компанія БІОРЕНТ Холдінг ЛТД свого представника для проведення зборів не направила. У зв`язку з чим. Вважає, що повністю виконав процедуру звільнення, тому просить визнати трудові відносити між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біорент-Україна» припиненими з 31.03.2021 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] за власним бажанням на підставі ч. 1 ст.38 КЗпП України; Зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, запис про керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Біорент-Україна» [PERSON] у зв`язку із його звільненням з посади директора з 31.03.2021 року, шляхом проведення реєстраційної дії за судовим рішенням. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2021 позов залишено без руху, після усунення виявлених недоліків, на підставі ухвали від 26.07.2021 провадження у справі було відкрито. Постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив задовольнити, дав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, повідомлялась належним чином з відповідним роз`ясненням процесуальних прав на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходив. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що рішенням загальних зборів у складі Компанії «БІОРЕНТ ХОЛДІНГ ЛТД.» («BIORENT HOLDING LTD.») було вирішено заснувати Товариство з обмеженою відповідальністю «Біорент-Україна» з статутним капіталом в розмірі 1000,00 грн, 100 відсотками якого володіє «БІОРЕНТ ХОЛДІНГ ЛТД.»,Компанія, зареєстрована в Республіці Кіпр, затверджено Статут товариства. [PERSON] було призначено на посаду директора товариства. Вказане підтверджується наданим позивачем протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Біорент-Україна» від 07.02.2012. При цьому, слід зазначити, що від імені «БІОРЕНТ ХОЛДІНГ ЛТД.», Компанії, зареєстрованої в Республіці Кіпр (свідоцтво про реєстрацію №264322) виступив [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 11.01.2012. Згідно з наказом №1-К від 07.02.2012 [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «Біорент-Україна». Прийняття позивача на посаду директора ТОВ «Біорент-Україна» підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Єдиним учасником ТОВ «Біорент-Україна» є «БІОРЕНТ ХОЛДІНГ ЛТД.», Компанія, зареєстрована в Республіці Кіпр - частка в статутному капіталі товариства складає 100%. В судовому засіданні позивач наголошував, що з 2017 року перестав спілкуватись з представниками «БІОРЕНТ ХОЛДІНГ ЛТД.», строк дії довіреності завершився, з 31.03.2021 він фактично не виконує обов`язки директора, трудові відносини із вказаним підприємством хоче повністю припинити. Надав повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «Біорент-Україна», направлене 07.02.2021 на адресу «БІОРЕНТ ХОЛДІНГ ЛТД.» (Лімассол, Кіпр). Разом з цим, згідно з відкритими даними Реєстра Компаній Кіпра ( Department of Registrar of Companies and Official Receiver.), Компанія «BIORENT HOLDING LTD» (реєстраційний номер: ЗЕ 264322) ліквідована з 08.04.2015 (9https://efiling.drcor.mcit.gov.cy/DrcorPublic/SearchResults.aspx?name=%25&number=264322&searchtype=optStartMatch&index=1&tname=%25&sc=). При цьому, відомості щодо юридичної особи - засновника є загальновідомими, позивачем не спростовані. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини - наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». У пункті 4 частини 1 статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. Разом з цим, позивачем не доведено дотримання вказаної процедури, оскільки на момент звернення, компанія засновник була ліквідована. При цьому, ліквідація компанії відбулась у період чинності довіреності на представництво інтересів компанії позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed