Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

в серпні 2019 року позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Державного академічного естрадно-симфонічного оркестру України про компенсацію вартості зносу музичного інструменту. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до наказу № 494 від 27.05.2015 року позивач був звільнений з посади артиста оркестру вищої категорії з Державного академічного естрадно-симфонічного оркестру України, у зв`язку із мобілізацією та призовом на військову службу відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Наказом № 69-к від 11.02.2019 року, позивач був звільнений з роботи з посади артиста оркестру вищої категорії, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України,у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Позивач зазначає, що у відповідача він грав на духовому інструменті - валторні, яку придбав в 2003 році та яка належить йому на праві приватної власності. Її вартість на час придбання склала суму в розмірі 2000 доларів США, що в перерахунку по теперішньому курсу становить суму в розмірі 50000,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 125 КЗпП України, позивач вважає, що відповідач має право на отримання компенсації за зношення зазначеного музичного інструменту, яка ним за всі роки оцінена в сумі 100000,00 грн. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути розмір компенсації за відповідача на його користь в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.08.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Будь-які клопотання зі сторони відповідача до суду не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Згідно із частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивача [PERSON] 03.09.2003 року було зараховано на посаду артиста оркестру в групу валторн Державного естрадно-симфонічного оркестру України. З копії трудової книжки позивача вбачається, що відповідно до наказу № 494 від 27.05.2015 року він був звільнений з посади артиста оркестру вищої категорії з Державного академічного естрадно-симфонічного оркестру України, у зв`язку із мобілізацією та призовом на військову службу відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а 15.07.2016 року, у зв`язку зі звільненням в запас, позивач приступив до роботи. Наказом № 69-к від 11.02.2019 року, позивач був звільнений з роботи з посади артиста оркестру вищої категорії, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України,у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Позивач зазначає, що за період роботи у відповідача ним використовувався власний музичний інструмент - валторна, яка ним була придбана в 2003 році за 2000,00 доларів США, однак, будь-яких доказів наведеним твердженням стороною позивача суду надано не було, як і не було надано суду доказів орієнтовної вартості інструменту на час звернення з позовом до суду. Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 125 КЗпП України, працівники, які використовують свої інструменти для потреб підприємства, установи, організації, мають право на одержання компенсації за їх зношування (амортизацію). Розмір і порядок виплати цієї компенсації, якщо вони не встановлені в централізованому порядку, визначаються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з працівником. З аналізу наведеної вимоги закону слід дійти висновку про те, що працівник має право на компенсацію за зношування інструментів, якщо він використовує свої інструменти для потреб підприємства. При цьому має значення лише фактичне використання. Згода власника, попередня домовленість власника і працівника значення не мають, якщо використання інструменту працівника було необхідним. У частині першій статті 125 КЗпП України, мова йде лише про інструменти. Кодекс законів про працю не передбачає можливості компенсації працівникам за використання для потреб підприємства механізмів, верстатів, машин, у тому числі автомобілів. Це не означає, що їх використання працівником в інтересах підприємства неможливе. Це можливо, але на іншій правовій основі. Розміри компенсацій працівникам за зношування інструментів у централізованому порядку не встановлені, однак, орієнтир для визначення розміру в частині першій ст. 125 КЗпП все-таки дається. Так, працівникові виплачується компенсація за зношування (амортизацію), а тому вихідною для визначення розміру компенсацій за зношування інструментів є їх вартість, нормативний строк служби та строк (можливо, - інтенсивність) використання працівником свого інструмента в інтересах підприємства. З урахуванням цих вихідних показників конкретний розмір компенсації визначається власником за погодженням з працівником. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним використовувся власний інструмент для роботи у відповідача, а відтак в порядку ст. 125 КЗпП України, він має право на отримання компенсації за зношування (амортизацію) інструменту під час виконання своїх обов`язків. Однак, слід зазначити про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до керівництва відповідача із вимогою про компенсацію зазначених коштів, та що, останнім, було відмовлено у визначенні розміру та порядку їх виплати. Суд звертає увагу сторони позивача на те, що відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. З позову та доданих до нього документів вбачається, що позивачем визначено вартість компенсації за музичний інструмент на власний розсуд, та докази на підтвердження його розміру відсутні. Крім того, позивачем не було заявлено будь-яких клопотань в частині витребування доказів на підтвердження розміру компенсації, як і не було заявлено клопотань в частині призначення відповідної судової експертизи, яка б могла визначити розмір такої компенсації з урахування періодичності його використання та зносу інструменту в цілому за час роботи у відповідача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову в частині компенсації зносу музичного інструменту не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи та стороною позивача не доведені, суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed