Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В червні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння, в якому просила визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на новостворене закінчене будівництвом нерухоме майно - новостворений в результаті нового будівництва житловий будинок літ. Д-2 з підвалом літ. п/д та мансардним поверхом літ. мс, загальною площею 110,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., що складається з: у підвалі - з приміщення 1 - підвалу площею 38,6 кв.м. (підвалу літ. п/д), загальною площею 38,6 кв.м., на першому поверсі - з приміщення 2 - кухні площею 13,4 кв.м., приміщення 3 - туалету площею 1,2 кв.м., приміщення 4 - гаражу площею 21,0 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м., на мансардному поверсі - з приміщення 5 - коридору площею 7,8 кв.м., приміщення 6 - санвузлу площею 7,7 кв.м., приміщення 7 - житлової кімнати площею 20,9 кв.м. (мансарди літ. мс), загальною площею 36,4 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м.; господарські будівлі та споруди: споруду № 1 - огорожу у домоволодінні № 36 по вулиці Садовій у с. Братське Дніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що на підставі Договору купівлі-продажу від 14 вересня 2011 року, їй на праві приватної власності належить будинок № 36 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Окрім будинку, їй також належать на праві приватної власності земельні ділянки: кадастровий номер 1221486200:06:002:0060 площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1221486200:01:080:0040 площею 0,1608 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221486200:01:080:0001 площею 0,14 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221486200:06:002:0003 площею 0,03 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після набуття нею права власності на вищевказане нерухоме майно та земельні ділянки, у зв'язку з незадовільним станом старого житлового будинку збудованого ще у 1938 році, вона протягом періоду часу з 15 жовтня 2011 року по 15 грудня 2011 року за власний рахунок, моїми силами та працею знесла старий житловий будинок, та здійснила будівництво та ремонт нового садибного (індивідуального) житлового будинку з підвалом та мансардою, будівництво господарських будівель та споруд у домоволодінні. Будівництво житлового будинку здійснювалося за ескізним проектом. Вважає, що оскільки вона є власником зазначеної вище земельної ділянки, то має право на зведення на ній будівель та споруд, здійснення їх перебудови. 28 грудня 2015 року було проведено технічну інвентаризацію об'єкта та виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 36 по вул. Садова у с. Братське, в якому було зазначено про «самочинне будівництво» будинку. 22 березня 2016 року вона отримала Звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку. Протягом всього часу з моменту будівництва будинку вона підтримує вказане нерухоме майно у нормальному стані, виконує його ремонти, одноособово володіє та користується нерухомим майном. Однак Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області відмовив їй у прийнятті в експлуатацію самочинно збудованого об'єкту будівництва, та повідомлено, що на даний час чинним законодавством не передбачено введення в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Адвокат позивачки [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області просив розглянути справу у його відсутність, про що надав лист. Представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] враховуючи письмові заперечення, та у звязку з великою завантаженістю представників ДАБІ просив розглядати справу без їх участі. Представник третьої особи Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] просив вирішити справу на розсуд суду. Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору купівлі-продажу будинку укладеного 14 вересня 2011 року між Фрідман В?ячеславом Євгеновичем та [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №2964 (а.с.15-16), [PERSON] належить будинок №36 по вул. Садовій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розташований на земельній ділянці площею 4108 кв.м. (кадастрові номери 1221486200:06:002:0060, 1221486200:01:080:0040), загальною площею 90,2 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м. На підставі Договору купівлі-продажу земельних ділянок укладеного 26 липня 2011 року між Фрідман В?ячеславом Євгеновичем та [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №2438 (а.с.26-27), [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,250 га кадастровий номер 1221486200:06:002:0060 з цільовим призначенням (використанням) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,1608 га кадастровий номер 1221486200:01:080:0040 з цільовим призначенням (використанням) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: вул. Садова, 36 в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Окрім цього, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №374197, виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 13 травня 2014 року, [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 1221486200:01:080:0001 площею 0,14 га з цільовим призначенням (використанням) для ведення особистого селянського господарства (а.с.35), та на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №375992, виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 07 квітня 2014 року, [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 1221486200:06:002:0003 площею 0,03 га з цільовим призначенням (використанням) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.39). В період з 15 жовтня 2011 року по 15 грудня 2011 року [PERSON] було знесено старий житловий будинок літ. А, погріб літ. Г, колодязь літ. К у домоволодінні за адресою: вул. Садова, 36 в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується [PERSON] інженера з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] від 28 грудня 2015 року (а.с.47) та здійснено будівництво нового садибного (індивідуального) житлового будинку літ. Д-2 з підвалом та мансардою, будівництво господарських будівель та споруд у домоволодінні, за ескізним проектом (а.с.48-68). Факт самочинного будівництва зафіксований у Технічному паспорті виготовленому 28 грудня 2015 року інвентаризаційна справа 1033/15 виготовленому інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] (а.с.60-69). У журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень Технічного паспорта від 28 грудня 2015 року зазначено перелік самочинно збудованих приміщень та споруд: підвал площею 38,6 кв.м., кухня площею 13,4 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., гараж площею 21,0 кв.м., коридор площею 7,8 кв.м., санвузол площею 7,7 кв.м., житлова кімната площею 20,9 кв.м., споруда №1 огорожа у домоволодінні №36. Після закінчення будівництва житлового будинку, 30 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області з питанням щодо вводу в експлуатацію самочинно збудованого обєкту, щоб потім мати змогу оформити правовстановлюючі документи на власне домоволодіння. Однак на своє звернення, [PERSON] отримала письмові розяснення (а.с.91-92), що порядок виконання будівельних робіт та прийняття їх в експлуатацію, визначено постановами Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 «[PERSON] питання виконання підготовчих і будівельних робіт» та № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». З 01.02.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13.01.2015 року №92-УІІІ. Відповідно до пункту 9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймали в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; громадські будинки І і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення І і II категорій складності. Окрім цього, додатково проінформували, що положення Порядку не визначають термін його дії, натомість пункт 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює для органів державного архітектурну-будівельного контролю кінцевий термін прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт до 31 грудня 2015 року. Таким чином, продовжити термін процедури прийняття в експлуатацію будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, можливо лише шляхом прийняття відповідного Закону. Окрім цього повідомили, що 22 грудня 2015 року за № 3696 Верховною Радою України зареєстровано проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо продовження терміну прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт», після прийняття та набрання чинності якого, можна звернутись до органу державного архітектурно-будівельного контролю з відповідними документами для реєстрації декларації через відповідний Центр надання адміністративних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З аналізу доказів, що знаходяться у матеріалах справи та які було досліджено судом під час розгляду справи вбачається, що позивач не надав суду належних доказів про те, що на день подачі позову, його право було порушено відповідачем. Так, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до повноважень місцевих рад належить затвердження містобудівних програм та планів забудови територій, підготовка та подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації, надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно зі ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання будівельних робіт: замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію забороняється. Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку в матеріалах справи відсутня. У п.п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.\~ За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Також відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», передбачено, що при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (ст. 34, 37 цього Закону). Статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект не є належно затвердженим за умови відсутності погодження архітектурно-планувальної частини проекту місцевим органом містобудування та архітектури і позитивного висновку державної експертизи у випадку, коли її проведення є обов'язковим. Державними будівельними нормами ДБН-360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», передбачені протипожежні відстані де існуючих будинків і споруд. З доданих до позовної заяви документів не можливе встановити протипожежні відстані від самочинно збудованих об'єктів до існуючих об'єктів нерухомості на суміжних земельних ділянках, чим, у тому числі, можуть порушуватись права власників суміжних земельних ділянок. Також, з даних зазначених у технічному паспорті вбачається, що житловий будинок (літ. Д-2) збудований з порушеннями: п.3.19* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудов міських і сільських поселень», а саме житловий будинок було збудовано із порушенням встановленого відступу від червоної лінії, та п.3.32 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме: житловий будинок розміщено із порушенням встановленого граничного відступу від червоних ліній вулиць (для магістральних - не менше 6 м., для житлових - не менше 3 м.). Згідно примітки до п.3.28 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», допускається розміщення гаража по лінії забудови за умови погодження з місцевими органами архітектури і містобудування. Проте, дану умову також не було додержано [PERSON] Внаслідок такого самочинного будівництва об'єкту нерухомості існує небезпека порушення прав інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яке здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З 12 березня 2011 року набрав чинності Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-УІ, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництва яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу ні виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затверджена Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України або реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації пре початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. На сьогоднішній день діє Порядок виконання будівельних робіт, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «[PERSON] питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466. [PERSON] з приводу отримання документа, який дає право виконувати будівельні роботи до органу державного архітектурно-будівельного контролю не звертався. Таким чином, перед початком виконання будівельних робіт з нового будівництва гаражу та альтанки та будівельних робіт з реконструкції жилого будинку [PERSON] необхідно було керуватись зазначеним вище містобудівним законодавством та отримати документ, який дає право виконувати будівельні роботи. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день діє порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затверджений постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року. На момент розгляду справи, об'єкт нерухомості залишається не введеним в експлуатацію. Пунктом 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію забороняється. Крім того, суд скептично ставиться до висновків викладених у Звіті про проведення технічного обстеження від 22 березня 2016 року підготовленим експертом [PERSON], оскільки фахівець надав висновки лише щодо стану обстежених об'єктів, при цьому питання відповідності архітектурним, будівельним, санітарним та екологічний нормам взагалі не досліджувалось. Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги, що будівництво об'єктів нерухомості здійснено без отримання документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту з порушенням Державних будівельних норм при самочинному будівництві, а також відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що самочинно побудований житловий будинок по вул. Садова, 36 в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним, пожежним та іншим нормам і правилам, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідачів і підлягають покладенню на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed