Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Державне підприємство «Бучацьке лісове господарство» (далі - ДП «Бучацьке лісове господарство»), в інтересах якого діє адвокат Панчук С.М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача 32 000 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконного полювання. У обґрунтування позову зазначає, що 29.11.2020 року приблизно о 09 год 30 хв відповідач [PERSON] проводив полювання з розчохленою зібраною мисливською рушницею ТОЗ-63, 16 кб № [NUMBER] , у лісових мисливських угіддях ДП «Бучацьке лісове господарство» (урочище «Яргорів» Криницького лісництва) на козулю Європейську без належного на те дозволу, а саме без ліцензії на право добування козулі Європейської на території Яргорівської сільської ради ОТГ Монастириська (на тварин, не зазначених у дозволі), чим порушив ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». За фактом вчиненого правопорушення головним спеціалістом відділу лісового та мисливського господарства, охорони і захисту лісів ТОУЛМГ Слюсаревським М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення №000097 від 29.11.2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 2 ст. 85 КУпАП України. [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, про що письмово зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.12.2020 року у справі №603/751/20 адміністративне провадження відносно [PERSON] про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з некоректним формулюванням суті адміністративного правопорушення. Водночас, [PERSON] у судовому засіданні при розгляді вищевказаної справи про адміністративне правопорушення свою вину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно в нього відсутня ліцензія на право добування козулі Європейської, проте 29.11.2020 року він, перебуваючи в лісових мисливських угіддях ДП Бучацькоголісгоспу «Криницьке лісництво», випадково, не маючи на те наміру, застрелив козулю Європейську. Згідно Такс для обчислення розмірів відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України), затверджених спільним наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України та Міністерства екології та природних ресурсів України №301/222 від 19.06.2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.07.2017 року за №842/30710, шкода завдана ДП «Бучацьке лісове господарство» внаслідок незаконного добування [PERSON] козулі Європейської становить 32 000 грн. На підставі наведеного, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 32 000 грн. У судовому засіданні представники позивача - Слюсаревський М. О. , Ралько В. Б. позов підтримали з наведених у ньому підстав, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Андрусенко І.Я. у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. У матеріалах справи є відзив на позов, у якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити. У обґрунтування заперечень зазначено, що відповідач заперечує факт добування козулі Європейської в урочищі «Яргорів» Криницького лісництва. Протокол про адміністративне правопорушення підписав, не читаючи його, оскільки працівник лісового господарства повідомив, що йому необхідно формально скласти протокол для показника. Позивач не долучив до позовної заяви жодного доказу, який підтверджує обставини, на які він посилається, в матеріалах відсутні належні докази, які підтверджують факт добування (відстріл або відлов) козулі Європейської. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не висунуто обвинувачення відповідачу з приводу того, що внаслідок незаконного полювання він добув, знищив або поранив тварину, зокрема козулю Європейську. Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не здобуто доказів того, що відповідач за допомогою мисливської рушниці або іншим способом добув козулю Європейську за відсутності дозволу на право добування мисливських тварин. Судом встановлені такі обставини. 29.11.2020 року головним спеціалістом відділу лісового та мисливського господарства, охорони і захисту лісів ТОУЛМГ Слюсаревським М. О. складено протокол №000097, згідно якого [PERSON] , [INFO] , житель с. Яргорів, 29.11.2020 року о 09 год 30 хв проводив полювання з розчохленою зібраною мисливською рушницею ТОЗ-63, 16 кб № [NUMBER] , у лісових мисливських угіддях ДП «Бучацьке лісове господарство» (урочище «Яргорів» Криницького лісництва) на козулю Європейську без належного на те дозволу, а саме без ліцензії на право добування козулі Європейської на території Яргорівської сільської ради ОТГ Монастириська (на тварин, не зазначених у дозволі), чим порушив ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 85 КУпАП. Додатком до протоколу зазначено: туша добутої тварини козулі Європейської, самка, вагою приблизно 30 кг. У вищевказаному протоколі містяться пояснення [PERSON] , згідно яких 29.11.2020 року ним було випадково застрелено козулю. Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.12.2020 року адміністративне провадження відносно [PERSON] про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Згідно постанови суду [PERSON] дійсно своїми діями порушив правила полювання, а саме проводив полювання без належного на те дозволу - ліцензії на добування мисливських тварин, яке мало наслідком добування тварини, зокрема козулі Європейської та хоча [PERSON] і визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що мало наслідком добування тварин, проте фабулою правопорушення, викладеною в протоколі про адміністративне правопорушення, йому в вину дане діяння не ставиться. Постанова Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.12.2020 року за наслідками апеляційного перегляду залишена без змін і набрала законної сили. Розмір збитків за незаконне добування однієї козулі розрахований позивачем за Таксами для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання, затвердженими Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства юстиції України № 842/30710 від 12 липня 2017 року, і становить 32 000 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Положенням ст. 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (далі Закон) передбачено, що користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 1 ст. 42 Закону порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні, зокрема, у порушенні правил полювання. Відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності за розрахунком користувачів мисливських угідь. Кошти за відшкодування збитків зараховуються на рахунок користувача мисливських угідь, якому заподіяні збитки (ст. 43 вказаного Закону). Незаконно добута продукція полювання - дика тварина чи її частина, добута (відловлена) чи набута будь-яким іншим шляхом з порушенням вимог цього Закону чи інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, що регулюють відносини у сфері користування природними ресурсами України (ст. 1 Закону). Право на полювання відповідно до ст. ст. 12, 14 Закону мають громадяни України, які досягли 18-річного віку та одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання. Документами на право полювання (для громадян України) є: посвідчення мисливця, щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита, дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо), відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання, паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання. Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання. З метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених ст. 14 цього Закону; полювання на тварин, які не зазначені у дозволах на добування мисливських тварин або понад встановлену в цих дозволах норму, (пункт 1 ч. 1 ст. 20 Закону). Згідно із частинами 2, 3 ст. 20 Закону дії, зазначені в пунктах 1-8 цієї статті, відповідно до законодавства кваліфікуються як незаконне полювання. Особи, винні у незаконному полюванні, несуть відповідальність згідно із законами. Виявлені тварини (або їх частини) та знаряддя добування таких тварин, законність набуття яких не підтверджена відповідними документами, вважаються незаконно добутими (ч. 6 ст. 35 Закону). Спільним наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України та Міністерства екології та природних ресурсів України №301/222 від 19.06.2017 року, затверджено Такси для обчислення розмірів відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.07.2017 року за №842/30710. Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі мисливського господарства та полювання дає підстави для висновку про те, що незаконне добування або знищення певного виду звірів, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Для таких відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, відповідно до якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, а усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову. Згідно статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доводи, викладені у відзиві про те, що відповідач не здійснював добування козулі не заслуговують на увагу, як такі, що спростовані у судовому засіданні. Суд вважає неспроможними твердження про те, що відповідач погодився з протоколом про адміністративне правопорушення і підписав його, не перечитуючи, бо так йому сказав зробити знайомий, оцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ним цивільно-правової відповідальності. При цьому, як у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.11.2020 року, так і згодом, вже після направлення справи про адміністративне правопорушення до суду, зокрема під час її розгляду 23.12.2020 року, [PERSON] вказав, що 29.11.2020 року випадково застрелив козулю. Як слідує зі змісту постанови суду від 23.12.2020 року, відповідач визнав, що у нього відсутня ліцензія на право добування козулі Європейської, він випадково, не маючи на те наміру, застрелив козулю. Доказів відсутності вини відповідача у заподіянні шкоди внаслідок незаконного полювання та добування тварини суду не надано. За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Заслухавши представників позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов висновку, що відповідачем [PERSON] спричинено матеріальну шкоду внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства і полювання у лісових мисливських угіддях ДП «Бучацьке лісове господарство» (урочище «Яргорів» Криницького лісництва) в розмірі 32 000 грн, яка у добровільному порядку не відшкодована, а тому позов слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2270 грн, сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved