Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В січні 2017р. позивач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у розмірі 133493,51 грн., 3,0 % річних - 16436,0 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 листопада 2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11070169000, згідно якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 13861,0 дол. США і зобов'язувався його повернути у повному обсязі до 02 листопада 2013р. згідно з графіком погашення кредиту. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2012р. по цивільній справі № 2610/16187/2012, яке набрало законної сили, позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - задоволено. На підставі зазначеного рішення суду з відповідача підлягає стягненню заборгованість у сумі 132868,18 грн., з яких заборгованість за кредитом у сумі - 73735,98 грн.; заборгованість по процентам - 46446,36 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 5639,86 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 7045,98 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1328,68 грн. 21 вересня 2015р. між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 26, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11070169000 від 02 листопада 2006р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до позивача. Оскільки відповідач, відмовляється сплатити суму заборгованості, яка з нього стягується за рішенням суду і продовжує користуватись грошовими коштами, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, і просив суд його задовольнити на підставі ст. 625 ЦК України. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву, в якій сторона заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просить здійснювати розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за своїм місцем реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 02 листопада 2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11070169000, згідно якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 13861,0 дол. США і зобов'язувався його повернути у повному обсязі до 02 листопада 2013р. згідно з графіком погашення кредиту. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2012р. по цивільній справі № 2610/16187/2012, яке набрало законної сили, позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - задоволено. На підставі зазначеного рішення суду з відповідача підлягає стягненню заборгованість у сумі 132868,18 грн., з яких заборгованість за кредитом у сумі - 73735,98 грн.; заборгованість по процентам - 46446,36 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 5639,86 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 7045,98 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1328,68 грн. Судом встановлено, що на час розгляду зазначеної справи рішення суду відповідачем не виконано. 21 вересня 2015р. між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 26, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11070169000 від 02 листопада 2006р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до позивача. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм ст. ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу (правові позиції висловлені Верховним Судом України по справі № 6-2311цс16). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим, в якості письмового доказу стороною позивача, за період часу з 09 листопада 2012р. по 23 грудня 2016р. (сума боргу - 132868,0 грн.) наявна прострочена заборгованість складається з: 16436,0 грн. - 3% річних; інфляційних втрат у розмірі 133493,51 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, враховуючи суму боргу та період розрахунку, інфляційні втрати становлять 135890,77 грн., а не 133493,51 грн., як зазначав позивач, беручи до уваги положення ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 133493,51 грн., а також 3% річних - 16436,0 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2248,94 грн.

Outcome: approved