Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , укладений 20.09.1994 між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений Товарною біржею «Харківська товарна біржа» за реєстровим №Н-1-966; визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що вона придбала житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №Н-1-966 від 20.09.1994, укладеного на Товарній біржі «Харківська товарна біржа». Після укладення угоди вона користувалася та володіла спірним будинком, здійснювала ремонт, сплачувала комунальні послуги тощо. В жовтні 2019 року позивачка вирішила продати будинок, проте не змогла цього зробити оскільки договір купівлі-продажу, укладений на товарній біржі не посвідчено нотаріусом. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем після його смерті є його онука відповідачка у справі [PERSON] . Від відповідачки [PERSON] дізналася, що право власності на будинок зареєстровано за померлим [PERSON] на підставі договору на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою. Позивачка стверджує, що договір від 20.09.1994, укладений між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі. містить всі ознаки договору купівлі-продажу, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, передбачених ст.153 ЦК Української РСР (1963 року), що підтверджується підписами у договорі. Внаслідок укладення договору [PERSON] передав житловий будинок у власність покупцю [PERSON] , яка в свою чергу прийняла майно і сплатила за нього певну грошову суму. Угода укладена відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент її укладення, однак не була посвідчена нотаріально, бо це не вимагалося на той час. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог, в якому підтвердила факт продажу в 1994 році її дідом [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] [PERSON] , яка з цього періоду фактично користувалася та володіла будинком. 20.01.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі та витребувано від Першої харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи. 05.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, подала заяву про визнання позовних вимог, тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Третя особа свого представника до судового засідання не направила, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. З договору №Н-1-966 купівлі-продажу від 20.09.1994 укладеному на Харківській товарній біржі вбачається, що [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір про те, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] за 50000000 крб, реєстраційний № Н-1-966. Договір посвідчено президентом Харківської товарної біржі. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 13.02.2019. З відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №5518/04-08/19 від 17.05.2019 вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, зареєстрованого 14.10.1954 3-ю Харківською державною нотаріальною конторою р.№10364, що підтверджується копією договору від 24.09.1954. [PERSON] отримано технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] , копія якого надана суду. Відповідно до звіту з оцінки майна - житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] від 14.01.2020 його вартість становить 251137 грн. Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Палацем новонароджених 17.09.1976 та свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданим Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова 21.11.1998. Згідно витягу з протоколу №23 виконавчого комітету Червонозаводської районної ради депутатів трудящих від 10.08.1954 вирішено виділити земельні ділянки для індивідуального будівництва в безстрокове користування зокрема [PERSON] по [ADDRESS] , 400 кв.м. Відповідно до листа міської комісії з питань топонімики та охорони історико-культурного середовища Харківської міської ради нумерація домоволодінь [ADDRESS] співпадає з [ADDRESS]. Крім того, дослідженням спадкової справи №261/2019 заведеної після [PERSON] померлого [INFO] встановлено таке. [INFO] помер батько відповідачки [PERSON] , в зв'язку з чим нею як дочкою спадкодавця 23.04.2019 до Першої харківської міської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом ЗАГС адміністрації Грайворонського міського округу Бєлгородської області. Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022701169 від 23.04.2019. Мати відповідачки у справі та дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022700937 від 23.04.2019. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є його онука [PERSON] , тому саме вона є належним відповідачем у справі щодо права на спірне нерухоме майно. Судом встановлено, що не дивлячись на те, що 20.09.1994 на Харківській товарній біржі між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , реєстрація права власності на будинок до сих пір не здійснена за позивачем, що перешкоджає їй як власнику майна користуватися своїми правами в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст.151 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, що регулювала спірні відносини на час їх виникнення, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених у статті умов. Угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Суд, дослідивши зміст договору №Н-1-966 купівлі-продажу від 20.09.1994 укладеному на Харківській товарній біржі, дійшов висновку, що правочин відповідає сукупності вимог, передбачених ч.1 ст.15 Закону України «Про товарні біржі», зареєстрована на біржі, а тому не підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, суд вважає законною та обґрунтованою вимогу позивача про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , укладений 20.09.1994 між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений Товарною біржею «Харківська товарна біржа» за реєстровим №Н-1-966 та задовольняє її. З наданих суду доказів вбачається, що право власності на спірний будинок на тепер все ще зареєстровано за колишнім власником [PERSON] , що перешкоджає фактичному власнику майна здійснювати свої права, передбачені ст.317 ЦК України. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже вимога позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved