Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Державний виконавець 16.03.2017 року звернулась до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити керівника боржника [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Євро Фасад» (далі [PERSON]) [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення [PERSON] заборгованості по виконавчому документу в повному обсязі. Своє подання обґрунтовує тим, що у виконавчій службі знаходиться виконавче провадження з виконання Наказу № 906/667/16 на примусове виконання рішення господарського суду Житомирської області від 22.08.2016 року (далі - Наказ), від сплати якого [PERSON], як керівник [PERSON] умисно ухиляється, відкриваючи нові рахунки у банківських установах, проте не здійснюючи при цьому жодного погашення заборгованості, на виклики державного виконавця не зявляється, у звязку з чим виникла необхідність звернення з вказаним поданням. Представник виконавчої служби в судове засідання не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд подання без її участі та просила його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (далі Закон) громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених Законом, та вїхати в Україну. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначено статтею 6 Закону. За змістом п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. Згідно п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у \~разі \~ухилення боржника \~від \~виконання \~зобовязань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець \~має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за \~межі \~України до виконання зобовязань за рішенням. Як видно з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, станом на час звернення державного виконавця з поданням до суду, у виконавчій службі перебуває на виконанні Наказ, відповідно до якого з [PERSON] потрібно стягнути на користь Фізичної особи підприємця [PERSON] заборгованість на загальну суму в 74\~311,90 грн., яка включає в себе: основний борг 66\~170,78 грн.; інфляційні витрати - 5\~292,03 грн.; 3 % річних 1\~687, 42 грн.; судових витрат 1\~161,67 грн. По вказаному виконавчому документу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП №52044794 від 26.08.2016 року. 06.09.2016 року винесено постанови про арешт коштів боржника на усі відкриті банківські рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк» - 3 рахунки, АТ «[PERSON] Аваль» - 1 рахунок, ПАТ «Креді [PERSON]» - 2 рахунки, ПАТ «ПУМБ» - 2 рахунки, які направлені їм для ознайомлення. Проте керівником [PERSON] [PERSON] в період з жовтня по грудень 2016 року надалі відкривались нові банківські рахунки в ПАТ «Альфа-Банк» - 1 рахунок; ПАТ «Укрсобанк» - 2 рахунки на які 31.10. та 02.12.2016 року винесені постанови про арешт коштів боржника. З часу ухвалення Наказу і по теперішній час [PERSON] заборгованість погашено не було, проте як вбачається з матеріалів подання, його керівником [PERSON] й надалі продовжують відкриватись нові рахунки в банківських установах, що свідчить про злісне ухилення від виконання Наказу, оскільки виконати останній у нього є всі реальні можливості\~і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. 23.01.2017 року стягувачем ФОП [PERSON] до органів ДВС подано заяву про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника. Заходи, які має вжити державний виконавець перед зверненням до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, виконані ним в повному обсязі. Враховуючи те, що [PERSON] керівник [PERSON], який є боржником у виконавчому провадженні відповідно до Наказу та має невиконані боргові зобовязання перед ФОП [PERSON], які добровільно не сплачує, незважаючи на попередження державного виконавця, заходів до погашення заборгованості на вживає, та й надалі продовжує відкривати нові банківські рахунки, суд вважає, що [PERSON] може ухилитися від виконання Наказу Господарського суду шляхом виїзду за межі України, що унеможливить стягнення з [PERSON] коштів і призведе до порушення прав та інтересів стягувача у виконавчому провадженні. В підсилення своєї правової позиці, суд звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах «Шмалько проти України» та «[PERSON] проти Італії» наголошував, що права на звернення до суду та виконання судового рішення, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це складова права на справедливий судовий захист, яка також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. В рішенні «Войтенко проти України» Європейський Суд з прав людини знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок Отже, подання підлягає задоволенню в частині обмеження керівника боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу в повному обсязі. Подання в частині вилучення у [PERSON] паспорта громадянина України для виїзду за кордон не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.23 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII, забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України. На підставі викладеного та

Outcome: partial