Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.10.2017 р. подано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначила, що з 23.11.2002 р. вона проживала з Відповідачем у шлюбі, який був розірвано рішенням Володарського районного суду Київської області від 16.12.2014 р., від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON] та [PERSON]. Діти знаходяться на її утриманні, Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. На теперішній час Відповідач працює в Публічному акціонерному товаристві «Городище-Пустоварівський цукровий завод», стягнення по виконавчому листі відсутні, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні у Відповідача немає. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 06.10.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 26.10.2017 р., відкладено на 15.11.2017 р. через неявку Відповідача. У судовому засіданні 15.11.2017 р. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовільнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення засідань, а так само заперечень щодо позовних вимог до суду не подавав; про дату, час і місце розгляду справи вважається належно повідомленим за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку частини п'ятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до приписів якої в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, зокрема за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином; підтвердження надсилання судових повісток та ухвал суду містяться в матеріалах справи. Відповідно до частини четвертої статті 169, частини першої статті 224 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, за згодою Позивача, наданою в судовому засіданні, вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення Позивача, розглянувши позовну заяву, додані до позовної заяви документи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу та з'ясовуючи наявність законних підстав для прийняття судом визнання Відповідачем позову, виходить з такого. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 183, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вимогами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2017 рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Судом встановлено, що сторони 23.11.2002 р. уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 48, розірваний рішенням Володарського районного суду Київської області від 16.12.2014 р. (а.с. 5-6); від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Володарського районного управління юстиції Київської області 03.04.2003 р., актовий запис № 22 (а.с. 7), та [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області 05.11.2010 р., актовий запис № 91 (а.с. 8). Згідно з позовною заявою та поясненнями Позивача в суді, Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших утримувачів не має. Діти повністю знаходяться на утриманні Позивача, оскільки проживають з нею, що підтверджено довідкою Володарської селищної ради Київської області від 28.09.20107 р. № 4057 (а.с. 9). За довідкою від 15.09.2017 р. № 546-1 Відповідач працює вантажником в Публічному акціонерному товаристві «Городище-Пустоварівський цукровий завод», його дохід за період з 12.07.2017 р. по 31.08.2017 р. склав 11 247,83 грн. Зважаючи на усе наведене, суд, оцінивши в сукупності наявні докази, вважає, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати цих дітей, тому позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за імперативними вимогами частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved