Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В червні 2017р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості у розмірі 12199,19 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1600,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка [PERSON] порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідачка повинна сплатити: заборгованість за кредитом - 2177,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6677,07 грн., 2287,85грн. - пеня; штраф (фіксована частина) - 500,0 грн., штраф (процентна складова) - 557,1 грн., а всього заборгованість складає 12199,19 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідачки у повному обсязі, а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1600,0 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сторона позивача була повідомлена належним чином. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника та сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку за своїм місцем реєстрації, у судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її відсутність, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 13 вересня 2012р., на підставі заяви відповідачки, останньою було отримано кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 2600,0 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 30,0 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, при цьому сторони погодили, що кредитний ліміт може бути змінено. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі по тексту - умов та правил), даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк . Відповідно до п. 2.1.1.5 умов та правил відповідач зобов'язався повертати кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом та можливу суму комісії відповідно до умов укладеного договору. В порушення своїх зобов'язань та правил відповідачка кредит не повертала у повному обсязі та не проводила оплату відсотків за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 30 квітня 2017р. заборгованість відповідачки по сплаті суми кредитних коштів становить 2177,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6677,07 грн., штраф (фіксована частина) - 500,0 грн., штраф (процентна складова) - 557,1 грн.; пеня - 2287,85грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил визначено, що у разі порушення позичальником строків погашення суми боргу по сплаті кредитну та нарахованих відсотках більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500,0 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому заявлений позов підлягає задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 12199,19 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved