Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В червні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 03 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 36-ДФВ19/2008 у відповідності до якого остання отримала кредит в розмірі 176750,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 02.04.2028 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,5 % річних. Крім цього 03.04.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 36п-ДВФ19/2008, відповідно якого останній поручається перед банком за виконання зобов'язань щодо повернення кредиту. З 09.06.2014 року відповідач [PERSON] ухиляється від виконання умов договору, у зв'язку з чим, станом на 03.06.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 261 916,00 грн., яка складається з наступного: 118985,68 грн. - заборгованість за кредитом; 29674,61 грн. - заборгованість по процентах; 104348,25 грн. - індекс інфляційних збитків; 8907,40 - 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. В позові ставиться питання про стягнення зазначеної суми боргу солідарно з відповідачів. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд розглядає справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № 36-ДФВ19/2008 від 03.04.2016 року (а.с. 4-5 ) відповідач [PERSON] отримала грошові кошти у в сумі 176750 грн. з кінцевим терміном повернення до 02.04.2028року, процентна ставка за користування кредитом 16. 5 % річних. Однак, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] не сплатила в повному обсязі суму кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03.06.2016 року складає 261 916,00 грн., та складається з наступного: 118985,68 грн. - заборгованість за кредитом; 29674,61 грн. - заборгованість по процентах; 104348,25 грн. - індекс інфляційних збитків; 8907,40 - 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. (а.с. 6-10). У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 36-ДФВ19/2008 від 03.04.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 36п-ДВФ19/2008, відповідно якого останній поручається перед банком за виконання зобов'язань щодо повернення кредиту. (а.с.15). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена солідарно з відповідачів. Суд вважає позовні вимоги доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів, предметом спору є однорідні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved