Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В червні 2020 року до суду звернувся виконувач обов`язків керівника Берегівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дротинської сільської ради Виноградівського району до [PERSON] , третя особа Державне підприємство «Виноградівське лісове господарство» ДП «Виноградівський лісгосп» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 10036 грн.. Прокурор зазначає, що відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесенні відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор на обґрунтування своїх вимог послався на те, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2019 року (справа №299/1774/19), який набрав законної сили 23.12.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч 1 ст. 246 КК України. Зазначеним вироком суду встановлено, що 05.10.2018 близько 15 години [PERSON] перебуваючи в межах території Дротинської сільської ради, Виноградівського району, на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Притисянський», в кварталі 95 виділ №6, Державного підприємства «Виноградівське лісове господарство», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, самовільно, вирубав бензопилою марки «Stihl MS 180» два дерева породи клен загальним обсягом 2 м./куб., вартість якого становить 10036 (десять тисяч тридцять шість) гривень, яку в подальшому намагався перевезти до місця свого проживання за адресою [ADDRESS] . Оскільки відповідач [PERSON] своїми незаконними діями заподіяв шкоду державі в особі Дротинської сільської Виноградівського району, а в добровільному порядку відшкодувати її відмовляється, просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 12.06.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прокурор Берегівської місцевої прокуратури, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд вимоги позову задоволити повністю. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Виноградівського району, в судове засідання не з`явився, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Заяв чи клопотань щодо слухання справи не направляв. Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження отримав 24.06.2020 року, а тому суд в порядку ст.223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Дротинської сільської ради Виноградівського району, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд вимоги позову задоволити. Представник третьої особи-Державного підприємства «Виноградівське лісове господарство» ДП «Виноградівський лісгосп», будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. За статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно із статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За статтею 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України. Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, згідно із частиною 1 цієї статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: - неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; - наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Наявність шкоди - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (реальна шкода та упущена вигода - ст. 22 ЦК України); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; - вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Як встановлено судом, факт вчинення відповідачем [PERSON] лісопорушень підтверджується вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2019 року (справа №299/1774/19), який набрав законної сили 23.12.2019 року. Згідно зазначено вироку, встановлено, що 05.10.2018 близько 15 години [PERSON] перебуваючи в межах території Дротинської сільської ради, Виноградівського району, на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Притисянський», в кварталі 95 виділ №6, Державного підприємства «Виноградівське лісове господарство», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, самовільно, вирубав бензопилою марки «Stihl MS 180» два дерева породи клен загальним обсягом 2 м./куб., вартість якого становить 10036 (десять тисяч тридцять шість) гривень, яку в подальшому намагався перевезти до місця свого проживання за адресою [ADDRESS] (а.с.7-11). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Відповідно до п.15 постанови Пленуму верховного Суду України №17 від 10.12.04р. «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» при обчисленні розміру відшкодування шкоди, заподіяної знищенням або пошкодженням природних ресурсів потрібно додержувати вимог тих нормативних актів, якими встановлено відповідні правила. Відповідно до п. 18. цієї постанови Пленуму у справах про лісопорушення розмір заподіяної шкоди обчислюється за відповідними таксами (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N665 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству»). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оскільки належним чином повідомлений відповідач про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, розмір шкоди, заподіяної довкіллю внаслідок скоєння відповідачем незаконної порубки двох дерев породи «клен» визначена ДП «Виноградівський лісгосп», відповідно до постанови КМУ від 24.07.2013 року за №451 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» та складає в сумі 10036 грн.00 коп. (а.с.13-15). Виходячи із меж судового розгляду, суд стягує з відповідача [PERSON] встановлену по справі шкоду в розмірі 10036 грн.00 коп. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача судового збору у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved