Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

в червні 2016 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення боргу. В своєму позові посилається на те, що 01 жовтня 2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується письмовою розпискою, строком повернення до 20.10.2013 року. На даний час відповідач добровільно грошові кошти не повертає, чим порушив взяті на себе зобов'язання, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 7000,00 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 6305 грн. 16 коп., три проценти річних за весь час прострочення грошового зобов'язання в сумі 553 грн., що в сумі становить 13858 (тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 16 коп. та сплачений судовий збір. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судова повістка повернулась до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. У зв'язку з цим суд, з урахуванням думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що сторонами 01.10.2013 року укладено договір позики за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 7000,00 грн., терміном до 20.10.2013 року, а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] вказану суму коштів, у вказаний строк, що стверджується наданою 01.10.2013 року [PERSON] письмовою розпискою про одержання від [PERSON] грошових коштів. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Враховуючи несвоєчасне виконання [PERSON] грошового зобов'язання в сумі боргу в розмірі 7000,00 грн. та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за час прострочення (961 днів) за період з 20.10.2013 року по 07.06.2016 рік в розмірі 6305,16 грн., та взявши до уваги розрахунок викладений в додатку до позовної заяви (а.с. 4-5). Крім цього підлягають стягненню з відповідача три проценти річних за час прострочення грошового зобов'язання за період з 20.10.2013 року по 07.06.2016 рік (961 днів заборгованості) виходячи з суми основного боргу в розмірі 7000,00 грн., що становить 553,00 грн. Згідно зі ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 6305,16 грн. та трьох процентів річних за час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 553,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, що становить 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного та ст..ст. 525, 526, 625 ЦК України,

Outcome: approved