Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 17.07.2012 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1223. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу стало те що, сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя. Крім того, відповідач вживає наркотичні засоби, в звязку з чим у позивача та відповідача були постійні конфлікти та сварки. Відповідач в такому стані неодноразово сідав за кермо, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. В зв`язку з цим відносини з відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Спроби налагодити відносини позитивних результатів не дали, а тому підстав для збереження сім`ї не має. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання шлюбу. Судом 20.05.2019 постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі. Також, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Позивач та відповідач в підготовче засідання не з`явилися, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належнимчином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Однак, до суду надійшли заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутність, підтримання позовних вимог у повному обсязі позивачем та визнання позовних вимог відповідачем. Також після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, заяви позивача і відповідача та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність позивача та відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.07.2012, актовий запис № 1223. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . (а.с. 5) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 6) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом, позивач сплатила адвокату Черняковій М.А. «за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про розірвання шлюбу» 800, 00 гривень, що підтверджується договором-квитанцією № 1 від 24.04.2019 року, наданим разом із позовом. (а.с. 11) Згідно з Єдиним реєстром адвокатів України, Чернякова М.А є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 618, виданим 27.10.2008. Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогув сумі 800, 00 гривень та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат. Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 800, 00 гривень. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 384, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved