Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтовує тим, що з 15 березня 2013 року він працював в ДП «Ржищівський лісгосп». Наказом ДП «Ржищівський лісгосп» №61-к від 02 листопада 2016 року його було звільнено з роботи у звязку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення з роботи [PERSON] вважає незаконним, оскільки його не було викликано на засіданні профспілкового комітету, чим було порушено процедуру надання згоди на його звільнення. Крім цього, ДП «Ржищівський лісгосп» було порушено порядок звільнення у звязку з скороченням штату, оскільки [PERSON] не було запропоновано зайняти будь-яку з вакантних посад. Зважаючи на це, [PERSON] просить суд поновити його на роботі у ДП «Ржищівський лісгосп» на посаді лісничого, а також стягнути з ДП «Ржищівський лісгосп» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 14811 гривень 58 копійок. В ході розгляді цивільної справи [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, якою просив стягнути з ДП «Ржищівський лісгосп» на його користь вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у розмірі 19583 гривень 82 копійки. У судовому засіданні [PERSON] підтримав предявлений позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що позивача повідомляли про необхідність прибуття до ДП «Ржищівський лісгосп» для ознайомлення за наказом про звільнення та отримання трудової книжки, проте він не зявився у звязку з цим наказ про звільнення та трудова книжка були йому направлені шляхом поштового відправлення. Крім цього, первинна профспілкова організація ДП «Ржищівський лісгосп» 02 листопада 2016 року надала згоду на звільнення [PERSON] Позивачу не було запропоновано іншу посаду у звязку з скороченням штату, оскільки станом на 30 серпня 2016 року у ДП «Ржищівський лісгосп» була наявна лише одна вакантна посада старшого майстра лісу Гурівщинського військового лісництва, яка була запропонована іншому працівнику. Оскільки, позивачу наказом ДП «Ржищівський лісгосп» за неналежне виконання службових обовязків оголошено догану. Тому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні предявленого позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював ДП «Ржищівський лісгосп» на різних посадах: тимчасово виконуючим обовязки директора, заступником директора та лісничим, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, виданій на імя позивача (а.с.7). Наказом ДП «Ржищівський лісгосп» №111 від 25 серпня 2016 року «Про скорочення та виведення посад зі штатного розпису» у звязку з виробничою необхідністю з 01 листопада 2016 року скорочено та виведено зі штатного розпису посаду лісничого Гурівщинського військового лісництва ДП «Ржищівський лісгосп» (а.с.11). 25 серпня 2016 року наказом директора ДП «Ржищівський лісгосп» [PERSON] наказано ліквідувати Ржищівське військове лісництво та створити Сошниківське військове лісництво, ліквідувати Бучанське військове лісництво та створити Гурівщинське військове лісництво, а також перезакріпити лісові квартали ліквідованих лісництв за новоствореними лісництвами (а.с.12). У звязку з виробничою необхідністю з 01 листопада 2016 року було наказано скоротити та вивести зі штатного розпису посаду лісничого Гурівщинського військового лісництва ДП «Ржищівський лісгосп» (а.с.11). Наказом ДП «Ржищівський лісгосп» №61-к від 02 листопада 2016 року [PERSON], лісничий Гурівщинського військового лісництва ДП «Ржищівський лісгосп» звільнений з роботи у звязку з скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України 02 листопада 2016 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Як вбачається з протоколу №12 від 02 листопада 2016 року розширеного засідання профспілкового комітету ДП «Ржищівський лісгосп» при наданні характеристики [PERSON] було встановлено, що він усунувся від виконання своїх функціональних обовязків. Тому, профспілковий комітет надав згоду на звільнення [PERSON] з роботи у звязку з скороченням штату (а.с.22-23). При цьому, серед присутніх на засіданні членів профспілкового комітету [PERSON] був відсутній. Тому, суд приходить до висновку, що при розгляді подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником було порушено вимоги ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно до якого подання розглядається у присутності працівника стосовно якого воно подане. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] було належним чином повідомлено про розгляд профспілковим комітетом подання про його звільнення з посади лісничого ДП «Ржищівський лісгосп». Письмової заяви про розгляд подання за його відсутності [PERSON] не направляв, так само як і не надав повноваження іншій особі представляти його інтереси при розгляді подання про його звільнення. Крім того, у відповідності до положення ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Згідно з п.1 ч.1 та ч.2 ст.40 КЗпП України у випадку скорочення штату працівників трудовий договір, укладений на невизначений строк, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Як вбачається зі змісту наказу «Про скорочення та виведення посад зі штатного розпису» №111 від 25 серпня 2016 року (а.с.31), яким наказано з 01 листопада 2016 року скоротити та вивести зі штатного розпису посаду лісничого Гурівщинського військового лісництва ДП «Ржищівський лісгосп» з підписом [PERSON] (на звороті), якого 30 серпня 2016 року було ознайомлено з даним наказом. Позивачу не було запропоновано іншу роботу в ДП «Ржищівський лісгосп». В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження того, що безпосередньо перед звільненням [PERSON] з роботи йому пропонувались інші посади, та він відмовився від зайняття цих посад. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Як вбачається з розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наданого позивачем в позовній заяві, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 315 гривень 14 копійок, а тривалість вимушеного прогулу становить 47 днів. Тому, загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу склав 14811 гривень 58 копійок. Тому, з ДП «Ржищівський лісгосп» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14811 гривень 58 копійок. Відповідно до положення п.2 та п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Зважаючи на це, суд вважає, що належить допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць. У відповідності до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 ст.40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. З копії розрахункового листа за листопад 2016 року вбачається, що при звільненні [PERSON] йому було виплачено вихідну допомогу у розмірі 6617 гривень 94 копійок (а.с.13). Тому позовні вимоги про стягнення з ДП «Ржищівський лісгосп» на користь [PERSON] вихідної допомоги у розмірі 19853 гривень 82 копійок, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову [PERSON] не сплатив судовий збір, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від його сплати. Предявлений ним позов задоволений частково. Тому з ДП «Ржищівський лісгосп» належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1280 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial