Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

В травні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя», в якому просив суд: стягнути з відповідача н свою користь розмір викупної суми, яка станом на 31 жовтня 2016р. становить 396454,37 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31 жовтня 2011р. між сторонами було укладено договір добровільного страхування життя № 53-1710-0022 (далі по тексту - договір), предметом (об'єктом страхування) якого сторони визначили майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи. Після закінчення строку дії договору, відповідач умови договору не виконує і не сплачує викупної суми, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. До судового засідання сторона позивача клопотала про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, про поважність причин неявки суд не повідомляв, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 31 жовтня 2011р. між сторонами було укладено договір, предметом якого сторони визначили майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами договору і Правил страхування відповідач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку, визначеного у розділі 3 договору, здійснити страхове відшкодування страхувальнику - позивачу за страховими випадками визначеними п. 3.1., 3.4. договору, вигодонабувачу - [PERSON] за страховими випадками визначеними п. 3.2., 3.3. договору, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і Правил страхування. Відповідно до п. 5.1. договору, сторони домовились, що він діє до 24:00 год. 31 жовтня 2016р. (5 років), при цьому сторони визначили, що страховий платіж сплачується щорічно у національній валюті України до закінчення періоду, за який було внесено попередній страховий платіж у сумі, яка є еквівалентом вартості 0,80375 тр. унцій банківського металу золота (25 грамів) за курсом НБУ на день внесення платежу. Відповідно до приписів ст. 997 ЦК України передбачено, що договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору, позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з заявою про виплату викупної суми згідно до умов договору та положень Закону України «Про страхування», однак зазначені звернення відповідачем були проігноровані. Відповідно до п. 11.2 договору, страхова виплата здійснюється протягом 15 днів після прийняття рішення про виплату та підписання страхового акту, не враховуючи вихідних та святкових днів. Страхова виплата здійснюється тією валютою, яка передбачена договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань (ч. 3 та ч. 4 ст. 19 Закону України «Про страхування»). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про отримання позивачем викупної суми. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги розмір викупної суми, який сторони визначили в додатку до договору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн., і на користь держави судовий збір у розмірі 3324,54 грн.

Outcome: approved