Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 16 червня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Відповідач припинив приймати участь в утриманні дитини. [PERSON] не бажає жити з ним однією сім`єю, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому позивач просить суд розірвати шлюб, відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] не з`явилась у судове засідання. Позивач надіслала заяви (а.с.18-19), в яких вона підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності. Відповідач визнає позов лише частково, [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 16 червня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №201. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2012 року (а.с.7). [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 1 жовтня 2013 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєс-трацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати та відновити дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] ». З копії довідки про склад сім`ї (а.с.32) вбачається, що сторони припинили проживати однією сім`єю, дитина залишилась проживати з матір`ю. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на отримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 та ч.1, ч.3 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що він приймає участь в утриманні дочки [PERSON] . В матеріалах цивільної справи також відсутні докази, з яких вбачається, що відповідач має поганий стан здоров`я або тяжке матеріальне становище, на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні батьки. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є цілком достатнім для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини. Тому у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в більшому розмірі слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial