Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

В січні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав , в липні 2017 р. померла мати [PERSON] , яка мала на праві приватної власності земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку площею 0, 2293 га , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради по [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори та оформив спадщину на спадкове майно , але залишились не успадкована вище вказана земельна ділянка . Іншим шляхом вказане питання вирішити не можна , тому позивач звертається до суду з вказаним позовом , оскільки в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на землю. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав позов , прохав його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечувала , просила задовольнити . Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON] померла [INFO] року в смт. Краснокутськ , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № [NUMBER] від 15.09.2000 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2293 га , для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради. Крім того , на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого Краснокутською державною нотаріальною конторою від 22.09.1973 р. за реєстром №1575, [PERSON] була власником 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] Після смерті спадкодавця , [PERSON] та його сестра [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини , де заведена спадкова справа № 337/2017. Як свідчить договір про поділ спадкового майна , виданий Краснокутською державною нотаріальною контрою від 07.05.2018 р. у спадщину до [PERSON] перейшла 1/3 частина житлового будинку , яка належить спадкодавцю , а [PERSON] інша частина спадкового майна, що складається з земельної ділянки площею 4,5861 га . 07.05.2018 р. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом видане Краснокутською ДНК , згідно якого став власником 1/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок за вище вказаною адресою. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2018 р. підтверджує про право власності [PERSON] на 1/3 частину вказаного домоволодіння. Земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку площею 0,2293 га , що знаходиться по [ADDRESS] спадкоємцями не успадкована , оскільки втрачений оригінал державного акту на право приватної власності на землю . Оголошенням в районній газеті « Промінь» підтверджується про втрату державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім'я [PERSON] Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо . У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця … Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги . Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач зі своєю сестрою розділили спадкове майно та спору між ними щодо земельної ділянки не має , однак втрата оригіналу державного акту на право приватної власності на землю , є перешкодою отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса . Постановою Крааснокутської державної нотаріальної контори від 23.10.2018 р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] відмовлено , в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач надав достатньо доказів на підтвердження позову і його позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved