Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №666-025/ФК-08, за умовами якого Банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 161 250,00 грн., строком погашення не пізніше 25 липня 2025р. включно зі сплатою 16,5% річних. 11 грудня 2008 року між банком та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги № 2444/08, згідно якого банк передав позивачу вимоги за Договором про іпотечний кредит та Іпотечним договором. ТОВ «Український промисловий банк» виконав свої зобов'язання за Договором про іпотечний кредит в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого станом на 02.12.2014р. утворилась заборгованість відповідача по Договору про іпотечний кредит перед позивачем, яка складається з основної сумі боргу у розмірі - 106 425,00 грн., прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі - 5950,11 грн., пені у розмірі - 30,94 грн., інфляційних втрат у розмірі - 164,62 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставин у справі, судом встановлено, що 26.11.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 666-025/ФК-08. (а.с 9-13). Відповідно до п. 1.1 Договору, Кредитор зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 161 250,00 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Кредит в сумі 161 250,00 грн., а також сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 16,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно п. 1.2. Договору, кредит надається строком погашення не пізніше 25 липня 2025р. Згідно п. 5.3.2. Договору, [PERSON] зобов'язався повернути Кредит в сумі, вказаній у п. 1.1. цього Договору, своєчасно сплачувати відсотки за користування Кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як встановлено в ході судового розгляду, 11 грудня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та Державною іпотечною установою було укладено Договір відступлення права вимоги № 2444/08, згідно якого Банк передав позивачу права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором.(а.с 20-23) Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язання може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, Банк повністю виконав перед [PERSON] свої зобов'язання, передбачені умовами Кредитного договору, а останній в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувалася погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Відповідно п. 5.3.3. Кредитного договору, позичальник зобов'язується у разі порушення умов цього Договору та/або Іпотечного договору на вимогу Кредитора достроково повернути Кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, комісійної винагороди в разі, якщо дострокове погашення відбувається в межах строку, передбаченого п. 4.1. цього Договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно умов ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частиною другою ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 6.1 цього ж Договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором. Згідно до пункту 6.2 Договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов'язувався сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Згідно довідки про стан заборгованість за договором про іпотечний кредит № 666-025/ФК-08 від 26.11.2008р. станом на 20.05.2015 р. заборгованість [PERSON] складається з: складається з основної сумі боргу у розмірі - 106 425,00 грн., прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі - 5950,11 грн., пені у розмірі - 30,94 грн., інфляційних втрат у розмірі - 164,62 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної іпотечної установи до [PERSON] про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved