Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» з вимогами про припинення правовідношення за кредитним договором №70/07-1 від 17.12.2007р. між нею та Відповідачем 17 грудня 2007 року припиненим. Позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору №70/07-1 від 17 грудня 2007 року їй було надано кредит в сумі 230000 доларів США на строк до 16.12.2022р. зі сплатою 12,5 % річних. Позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням Позивачем своїх зобов'язань Відповідач 15 жовтня 2009 року направив їй вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, і тим самим в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язань визначивши такою датою 29 жовтня 2009 року. Враховуючи, що встановлений законом строк позовної давності за вимогами про повернення кредиту за договором станом на день подання [PERSON] позову минув, і банк не скористався своїм правом звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості, Позивач вважає, що правовідносини за кредитним договором слід визнати припиненими. У судовому засіданні представник Позивача підтримав заявлений позов. Представник Відповідача у судовому засіданні оголосити позицію банку щодо заявленого позову виявився не готовий. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №70/07-1 від 17 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Інтребанк» (в подальшому - ПАТ КБ «Інтербанк») та [PERSON] останній було надано кредит на суму в розмірі 230000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 16 грудня 2022 року з покладенням на Позичальника обов'язку сплати 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом та щомісячного погашення тіла кредиту та сплати процентів за користування ним. 15 жовтня 2009 року Відповідачем направлено на адресу [PERSON] вимогу про дострокове повернення протягом десяти днів (до 26 жовтня 2009 року) кредиту з нарахованими процентами у повному обсязі у зв'язку з порушенням останньою своїх зобов'язань з повернення кредиту. (а.с 13) Суд погоджується з позивачем у тому, що шляхом направлення зазначеного листа Відповідач в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов'язання з повернення кредиту, і з 26 жовтня 2009 року зобов'язання Позивача з повернення усієї суми кредиту вважаються простроченими. Згідно зі ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Главою 50 Кодексу визначені випадки припинення зобов'язань згідно із законом. При цьому сплив позовної давності серед таких випадків не зазначений. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 Кодексу передбачені наслідки спливу позовної давності. Так, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, сплив позовної давності не припинив зобов'язань за кредитним договором, укладеним між Позивачем та Відповідачем, оскільки він є лише підставою для відмови у позові кредитора і лише за наявності двох умов: наявності заяви боржника про застосування позовної давності та відсутності поважних причин пропуску кредитором такого строку. За таких обставин суд не має підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed