Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

До Березівского районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовними вимогами до ПП «Вересень» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у користування власника. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 17.09.2020 року закінчено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №071030 від 30.07.2003 року належить земельна ділянка за кадастровим номером 5121281200:01:001:0035, площею 5,4932 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області. Вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді ПП «ВЕРЕСЕНЬ» відповідно до договору оренди від 09.01.2010 року та додаткової угоди №1 від 10.08.2018 року. Згідно типового договору ПП «ВЕРЕСЕНЬ», а саме п.4.6 передбачено, що «орендна плата сплачується Орендодавцю один раз на рік не пізніше 15 листопада поточного року в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки», однак відповідач систематично протягом останніх років порушує строки сплати оренди за вищевказаним договором оренди, чим порушує право позивача як власника своєчасного отримання орендної плати, а за 2019 р орендна плата сплачена зовсім не була. Оскільки ПП «ВЕРЕСЕНЬ» не сплачує орендну плату, позивачем було направлено керівництву підприємства лист від 05.03.2020 року про намір розірвання договору оренди за взаємною згодою, однак до цього часу відповіді не отримано.На підставі цього позивач просить суд достроково розірвати договір оренди вищевказаної земельної ділянки від 09.01.2010 року. Відповідно до наказу №5-од від 01.03.2021 р про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з карантином. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просила суд задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду надав відзив на позовну заяву (а.с. 26-28), з якого позов не визнає через відсутність обов`язку у відповідача щодо систематичних виплат орендної плати. У відзиві на позовну заяву стверджується, що оренда в повному обсязі була виплачена [PERSON] , а посилання позивача про отримання орендної плати в 2019 році не підтверджується жодним доказом, а відтак обов`язків ПП «ВЕРЕСЕНЬ» щодо невиконання умов договору не існує. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, матеріали справи №494/755/20, суд прийшов до наступного. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п.1 ч. 1ст.11 ЦК України. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 09.01.2010 року укладений договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ПП «ВЕРЕСЕНЬ» та додаткової угоди №1 від 10.08.2018 року, за умовами яких предмет вказаних договорів - земельна ділянка загальною площею 5, 4932 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Гуляївської сільської ради Березівського району, власником якої на час укладання договорів є [PERSON] . Вирішуючи питання про наявність підстав для дострокового розірвання спірного договору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 651 ЦК України допускається розірвання договору, яке може бути проведено лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно з частиною 2 названої статі, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. При цьому, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зазначене у повній мірі стосується і договорів оренди земельних ділянок. За змістом ст. 792 ЦК Українимайнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон). Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно зі статтями 13, 16 Закону (в редакції на час укладення договору оренди) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору і вимог земельного законодавства. За ст. 15 Закону, істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендною платою за землю, відповідно до ст. 21 Закону, - визнається платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Зокрема, договір може бути розірваний судом у разі систематичної несплати орендарем орендної плати орендодавцю. Частиною 1 ст. 24 цього Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. При цьому, законодавець не забороняє виплату орендної плати наперед, за розміром, визначеним договором оренди. Правова позиція щодо розірвання договору оренди у разі систематичної несплати орендної плати викладена у постанові Верховного суду України від 12.12.2012 року №6-146цс12. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі. Виплата орендної плати (її частини) у грошовій формі здійснюється через касу підприємства. Суд вважає, що орендна плата визначена в спірному договорі оренди земельної ділянки в повному обсязі була виплачена [PERSON] , а посилання позивача про неотримання орендної плати за 2019 рік. не підтверджується жодним доказом, а відтак обов`язків ПП «ВЕРЕСЕНЬ» щодо невиконання умов договору не існує.

Outcome: dismissed