Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

В січні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості по кредитному договору в порядку спадкування зобов`язань після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за кредитним договором б/н від 16 грудня 2015 року банк надав можливість [PERSON] розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а останній отримав строковий кредит, який зобов`язався повернути і сплатити проценти за користування кредитними коштами. [INFO] [PERSON] помер. Співвідповідачі є його спадкоємцями, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовились від спадщини у визначений законом строк. Станом на день смерті [PERSON] виникла кредитна заборгованість за кредитним договором в розмірі 5370 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Позивач у визначених порядку та строках пред`явив свої вимоги до спадкоємців боржника, внаслідок чого співвідповідачі зобов`язані погасити цю заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просив розглянути справу без його участі. Представник співвідповідача [PERSON] адвокат Кравчук В.М. заперечив проти задоволення позову за безпідставністю, посилаючись на те, що співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] не являються спадкоємцями [PERSON] , оскільки не подавали до нотаріуса заяв про прийняття спадщини, крім того позивач не довів наявність у спадкодавця спадкового майна, за рахунок якого можуть бути задоволенні вимоги кредитора спадкодавця. Співвідповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відзиву не направляла, клопотань не заявляла, поважні причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представника адвоката та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16 грудня 2015 року, згідно якої отримав можливість розпоряджатися кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши вказану заяву [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач надав суду розрахунок заборгованості за кредитом, згідно якого станом на день смерті [PERSON] ( [INFO] серпня 2018 [INFO] ) заборгованість останнього становить 5370 грн. Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: заявою [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16 грудня 2015 року, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16 грудня 2015 року, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , станом на 19 серпня 2018 року, Умовами та Правилами надання банківських послуг. Всього [PERSON] одержав у позивача 5370 грн. кредитних коштів. [PERSON] помер [INFO] . 19 вересня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» пред`явив свої вимоги до спадкоємців [PERSON] , направивши на адресу Старокостянтинівської державної нотаріальної контори претензію кредитора за кредитним договором № б/н від 16 грудня 2015 року. Станом на 19 серпня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила 5370 грн. неповернутого тіла кредиту. Частиною 1 статті 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2015 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та одержав у банку платіжну картку, з використанням якої протягом 2015-2018 років ним були зняті з відповідного рахунку кредитні кошти. Отже між АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Умови кредитного договору і наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості є зрозумілими та достатніми для висновку про те, що [PERSON] не виконав узяті на себе зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим до дня його смерті ( [INFO] ) виникла заборгованість у розмірі 5370 грн., яка складається з неповернутого тіла кредиту. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.\~25\~ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За змістом указаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника. Статтями 1216, 1217\~ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини. Із положень ч. ч. 1, 3 ст.\~1268\~ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст.\~1281\~ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В силу ч. 1 ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Із положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З паспортів громадян України на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та довідки Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 28 січня 2020 року за № 19 вбачається, що вони на час відкриття спадщини були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Матеріали спадкової справи № 555/2018, яка заведена Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 16 грудня 2015 року, не вказують на те, що у визначений законом строк [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Представник співвідповідача [PERSON] адвокат Кравчук В.М. вказав, що його довіритель являється рідним братом [PERSON] , а співвідповідачка [PERSON] матір`ю спадкодавця. Отже докази у справі достовірно вказують на те, що [PERSON] як спадкоємець [PERSON] першої черги за законом прийняла спадщину в установленому порядку. Натомість [PERSON] , як рідний брат (друга черга) не являється спадкоємцем [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» пред`явило вимогу до спадкоємців [PERSON] через Старокостянтинівську державну нотаріальну контору 19 вересня 2018 року, тобто в строк, визначений ст. 1281 ЦК України. Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого [PERSON] зобов`язана задовольнити вимоги кредитора. Таких доказів АТ КБ «Приватбанк» не надало суду. Врахувавши вказані обставини та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» є необґрунтований і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed