Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

В травні 2018 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 7250 грн. На обґрунтування своєї заяви вказував, що його позов до садівничого товариства Зайчевське (далі СТ Зайчевське або Товариство) був судом задоволений і на теперішній час слід стягнути зазначені судові витрати, які складаються з наступного: усна консультація адвоката - 250 грн., аналіз законодавства, судової практики та роз'яснення компетентних органів - 250 грн., складання позовної заяви - 1000 грн., складання уточненої позовної заяви - 1000 грн., складання клопотання про витребування доказів - 250 грн., складання письмових пояснень - 250 грн., ознайомлення з матеріалами справи - 250 грн., участь у судових засідання - 4000 грн. На підтвердження витрат представив договір від 30 липня 2017 року, укладений ним із адвокатом [PERSON], який і брав участь в судових засіданнях у цій справі, акт наданих послуг від 28 квітня 2018 року на виконання зазначених вище послуг та розрахунок від тієї ж дати про їх оплату в сумі 7250 грн. В судовому засіданні позивач разом зі своїм представником підтримали заяву та просили її задовольнити. Останній при цьому вказав, що раніше документи про зазначені судові витрати представлені не могли бути, оскільки тільки на кінець квітня поточного року стало достовірно відомо їх розмір та проведена їх оплата. Представники відповідача СТ Зайчевське, в тому числі і голова його правління [PERSON] заперечували проти задоволення заяви, вказуючи, що документи та розрахунки про понесені судові витрати або про їх передбачуваний розмір позивач повинен був надати до завершення розгляду справи. Крім поданої заяви суд також розглянув і вирішив взагалі питання розподілу судових витрат між сторонами, що не було вчинено при постановленні рішення в справі. Так, заслухавши пояснення сторін, перевіривши заяву та матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, який під час розгляду неодноразово уточняв. Відповідно до остаточних вимог просив про наступне: - визнати незаконними дії голови садівничого товариства Зайчевське [PERSON] по складанню акту № 1 від 14 лютого 2015 року про порушення користування електричною енергією споживачем на ділянці № 567 даного товариства, а також визнати незаконними акти про порушення правил користування електричною енергією споживачем [PERSON] від 21 березня 2015 року, 02 серпня 2015 року та 27 лютого 2016 року; - визнати незаконними рішення правління СТ Зайчевське та рішення правління садівничого товариства Зайчевське про їх затвердження від 14 лютого, 4 квітня та 8 серпня 2015 року; - зобов'язати садівниче товариство Зайчевське за свій рахунок відновити електропостачання до цієї ділянки. Рішення суду від 12 березня 2018 року позов був задоволений частково. Визнано акти про порушення правил користування електричною енергією [PERSON] від 14 лютого 2015 року, 21 березня 2015 року, 02 серпня 2015 року, 27 лютого 2016 року та рішення правління садівничого товариства Зайчевське про їх затвердження від 14 лютого, 4 квітня та 8 серпня 2015 року протиправними. Зобов'язати садівниче товариство Зайчевське на протязі десяти днів з дня набрання законної сили рішення суду відновити електропостачання до садівничої ділянки [PERSON] №567 у цьому товаристві. В задоволенні інших вимог відмовити. В той же час, в рішенні суду не було вирішено питання про розподіл судових витрат, що передбачено ч. 7 ст. 265 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~повязані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В статті 141 ЦПК України передбачені положення щодо розподілу судових витрат між сторонами. Так, у ч. 1 даної статті визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач є особою, яка має інвалідність ІІ групи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору при розгляді його позову у всіх судових інстанціях, тому судовий збір пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Позивачем було заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, з яких задоволено три, у задоволенні вимог щодо вимог до відповідача [PERSON] судом було відмовлено. Розмір судового збору за вимогою немайнового характеру станом на подання позову складав 640 грн. За ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» при поданні позову, який має одночасно декілька немайнових вимог судовий збір сплачується за кожною такою вимогою. Загальна сума судового збору за трьома немайновими вимогами [PERSON], які були задоволені, складає 1920 грн (640 х 3), яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, відповідач поніс судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що було підтверджено належними документами (а.с. 115-119). З врахуванням задоволення позову на 75%, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню ці судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 25%, що від 5000 грн. складає 1250 грн. Крім того, у ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В той же час, під час розгляду справи документи та розрахунки про сплату судових витрат позивачем представлені не були, тому суд не має можливості задовольнити заявлені позивачем судові витрати після завершення розгляду справи. З врахуванням викладеного,

Outcome: dismissed