Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

В червні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя», в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь викупну суму у розмірі 761,0 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на подання позову 19803,58 грн. та 3,0 % річних у розмірі 1136,29 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 18 березня 2008р. між ЗАТ «СК «Оранта-Життя», правонаступником якого є відповідач, та позивачкою було укладено Поліс страхування життя №1004240, який засвідчував факт укладання договору страхування згідно з Правилами добровільного страхування життя (універсальних), затверджених рішенням Правління ЗАТ «СК «Оранта-Життя» за № 8 від 12 липня 2005р. Поліс укладено на підставі заяви на страхування життя № 303816 від 25 лютого 2008р. На підставі укладеного договору, позивачка здійснювала своєчасну та повну сплату страхових платежів, у розмірі 100,01 дол. США. В лютому 2016р. позивачка звернулася до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору, та сплату викупної суми. 19 лютого 2016р. відповідач погодився на розірвання договору та визначив розмір викупної суми - 761,0 дол. США, однак по теперішній час зазначена сума коштів відповідачем не була виплачена позивачці, а тому остання вимушена була звертатись до суду за захистом своїх прав та просила суд стягнути з відповідача зазначену викупну суму. До судового засідання позивачка подала на адресу суду заяву про розгляд справи у свою відсутність заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про поважність причин неявки суду повідомлено не було, заперечення проти позову не подавалися. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 18 березня 2008р. між сторонами було укладено договір страхування життя, який складається з Правил добровільного страхування життя та Полісу страхування життя №1004240 (далі по тексту - поліс). Поліс укладено на підставі заяви на страхування життя № 303816 від 25 лютого 2008р. (далі по тексту - заява). Згідно полісу, застрахованою особою та вигодонабувачем є позивачка та члени її сім'ї: [PERSON]; строк дії договору та період сплати страхових платежів - 15 років; страхова сума - 5836,0 дол. США; страховий платіж - 100,01 дол. США щоквартально. Судом встановлено, що відповідно до копій квитанцій наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивачка здійснювала сплату страхових платежів з лютого 2008р. по травень 2011р. В лютому 2016р. позивачка звернулася до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору, та сплату викупної суми. 19 лютого 2016р. відповідач погодився на розірвання договору та визначив розмір викупної суми - 761,0 дол. США, та зобов'язання по сплаті позивачці зазначеної вище викупної суми, однак, враховуючи складну економічну ситуацію фінансової системи України, частиною якої є СК «Оранта-Життя» виплатити дану суму невідкладно немає можливості. Відповідно до Правил, вбачається, що викупна сума - грошова сума, яка виплачується страхувальнику у разі дострокового припинення дії договору страхування. Відповідно до ст. 997 ЦК України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved