Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором фінансового лізингу №4792L13/00-LD від 23 вересня 2013 року у розмірі 251 955 грн. 67 коп., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 23 вересня 2013 року між TOB «Компанія «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» та TOB «УніКредит Лізинг» укладено Договір фінансового лізингу № 4792L13/00-LD від 23 вересня 2013 року, за яким лізингодавець придбав у обраного лізингоодержувачем продавця транспортний засіб марка: BMW, модель: 318d, об'єм двигуна 1995 куб.см., колір білий, номер шасі, кузова: WBA3D11040J850744, та передав його у користування лізингоодержувачу. Лізингоодержувач не виконував зобов'язань з оплати періодичних лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за Договором. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20 квітня 2016 року, у справі № 904/7981/14 стягнуто на користь TOB «УніКредит Лізинг» з TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» борг у розмірі 54 253 грн. 24 коп. та відмовлено в зустрічному позові TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» до TOB «УніКредит Лізинг» про визнання недійсними п. 12.1.2 та п. 12.7 Договору фінансового лізингу та стягнення 139 214 грн. 23 коп. На вимогу лізингодавця про повернення предмету лізингу, TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» не повернув предмет лізингу. Ще 23 вересня 2013 року між TOB «УніКредит Лізинг», TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» та [PERSON] був укладений Договір поруки №4792L13/00/SUR від 23 вересня 2013 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався сплатити лізингодавцю за його першою вимогою, всі необхідні платежі за Договором фінансового лізингу № 4792L13/00-LD на загальну суму 77041,17 доларів США, що на день укладення вказаного Договору поруки в гривневому еквіваленті складало 630504,94 грн. Позивач повідомив поручителя про те, що станом на 18 травня 2016 року розмір грошового зобов'язання TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» по відшкодуванню збитків TOB «УніКредит Лізинг» становить 251 955 грн. 67 коп. та підлягає сплаті Поручителем на користь Лізингодавця. Однак поручитель не виконав свої зобов'язання за Договором поруки та не сплатив заборгованість TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» за Договором фінансового лізингу в зазначений у Договорі поруки 5-денний строк, тобто відповідач порушив зобов'язання за Договором поруки, а відповідно несе відповідальність за таке порушення, тому ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» вимушений був звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗИНГ» за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Днепргазсервиспромойл» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що 23 вересня 2013 року між TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» (лізингоодержувач) та TOB «УніКредит Лізинг» (лізингодавець) був укладений Договір фінансового лізингу № 4792L13/00-LD від 23 вересня 2013 року (а.с.16-21). На виконання умов пункту 1.1 Договору фінансового лізингу, лізингодавець придбав у обраного лізингоодержувачем продавця (ПрАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ») предмет лізингу, а саме: транспортний засіб марка: BMW, модель: 318d, об'єм двигуна 1995 куб. см, білого кольору, номер шасі, кузова: WBA3D11040J850744, та передав його у користування лізингоодержувачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 08 жовтня 2013 року (а.с.26). У свою чергу, згідно п. 5.1 Договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний був сплачувати за користування предметом лізингу лізингові платежі згідно графіку лізингових платежів (а.с.22-23). Того ж дня, 23 вересня 2013 року між лізингодавцем TOB «УніКредит Лізинг» (правонаступник ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ»), TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» (лізингоодержувач) та [PERSON] (поручитель) був укладений Договір поруки № 4792L13/00/SUR від 23 вересня 2013 року, відповідно до п.1.1 якого, поручитель, як солідарний боржник, зобов'язався безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою, всі необхідні платежі за Договором фінансового лізингу № 4792L13/00-LD на загальну суму, що становить еквівалент 77 041,17 доларів США, що на день укладення вказаного Договору поруки становило 630 504,94 грн. (а.с.29). Відповідно до п.1.2 Договору поруки, поручитель зобов'язується сплатити платежі, зазначені в п. 1.1 Договору поруки, якщо йому надіслана Лізингодавцем письмова вимога протягом 5 (п'яти) днів з дати такої Вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або виправдань щодо Вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Однак, в порушення умов Договору фінансового лізингу TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» не виконував зобов'язань з оплати періодичних лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за Договору фінансового лізингу, внаслідок чого позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» боргу по сплаті лізингових платежів та штрафних санкцій у розмірі 54 253 грн. 24 коп. Так, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року (а.с.9-22), яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20 квітня 2016 року у справі №904/7981/14 (а.с.23-15) задоволено позов TOB «УніКредит Лізинг» до TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» про стягнення з TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» боргу по сплаті лізингових платежів та штрафних санкцій у розмірі 54 253 грн. 24 коп. та відмовлено в задоволені зустрічного позову TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» про визнання недійсними п.12.1.2 та п.12.7 Договору фінансового лізингу та стягнення 139 214 грн. 23 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Пунктом 9.1 Договору фінансового лізингу, передбачено, що у випадку дострокового припинення дії Договору або у випадку повернення Предмета Лізингу Лізингодавцю з будь-якої іншої причини, Лізингоодержувач зобов'язаний передати Предмет лізингу та всі необхідні документи, які вимагаються Лізингодавцем, у місці, визначеному Лізингодавцем в межах України, протягом 5 (п'яти) робочих днів, починаючи з дати відповідної вимоги Лізингодавця, якщо інше не буде зазначено у відповідному повідомленні Лізингодавця. У зв'язку з невиконанням TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» зобов'язань за Договором щодо своєчасної сплати лізингових платежів, ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» надіслав на адресу TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» повідомлення вих. №4670 від 04 липня 2014 року про відмову від Договору з 18 липня 2014 року (а.с.27), яким вимагало повернути предмет лізингу «УніКредит Лізинг» (правонаступник ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ») на стоянку за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5. Вищевказане повідомлення TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» отримали 08 липня 2014 року, що підтверджується накладною (експедиторською розпискою) кур'єрської служби доставки TOB «Поні Експрес» № 15-1093-4106 (а.с.28). Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Однак TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» не повернув предмет лізингу його власнику - TOB «УніКредит Лізинг» (правонаступник ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ»). В силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року у справі № 904/7981/14 встановлено, що в зв'язку з невиконанням TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» грошових зобов'язань по сплаті лізингових платежів за Договором, Договір лізингу був розірваний 18 липня 2014 року; вимога TOB «УніКредит Лізинг» від 04 липня 2014 року №4670 про повернення предмету лізингу була отримана Лізингоодержувачем 08 липня 2014 року та залишена без задоволення; TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» продовжувало без внесення лізингових платежів користуватися Предметом лізингу до 09 вересня 2014 року, а 12 вересня 2014 року повідомило Лізингодавця про втрату Предмету лізингу, що виключає його повернення. До теперішнього часу місцезнаходження Предмету лізингу не встановлено. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, укладення між сторонами договору є однією з підстав виникнення зобов'язання. Частина 2 ст. 553 ЦК України, встановила, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Стаття 543 ЦК України визначила, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. 20 травня 2016 року позивач надіслав на адресу відповідача-поручителя Вимогу вих. №799 від 18 травня 2016 року і тим самим повідомив поручителя про те, що станом на 18 травня 2016 року розмір грошового зобов'язання TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» по відшкодуванню збитків TOB «УніКредит Лізинг» становить 251 955 грн. 67 коп. та підлягає сплаті Поручителем на користь Лізингодавця протягом п'яти днів з дати відповідної вимоги на поточний рахунок TOB «УніКредит Лізинг» (а.с.30). Однак відповідач-поручитель не виконав свої зобов'язання за Договором поруки та не сплатив заборгованість TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» за Договором фінансового лізингу в зазначений у Договорі поруки 5-денний строк, тобто відповідач порушив зобов'язання за Договором поруки, а відповідно несе відповідальність за таке порушення. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України). Пунктом 6 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено право лізингодавця вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону або договору. Згідно з приписами ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 224 ГК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. З огляду на положення вищевказаних статей, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Враховуючи, що TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» не виконало встановлений законом і Договором обов'язок повернути Предмет лізингу Лізингодавцю після закінчення 18 липня 2014 року строку лізингу, чим порушило умови Договору та приписи закону, а у вересні 2014 року втратило Предмет лізингу і не має можливості його повернути, то обґрунтованим є висновок про те, що саме порушення TOB «КОМПАНИЯ «ДНЕПРГАЗСЕРВИСПРОМОЙЛ» обов'язку своєчасно повернути Предмет лізингу призвело до втрати/знищення Предмета лізингу, тобто майна позивача, адже це майно не було б втрачене у випадку своєчасного, у встановлений Договором 5-денний строк повернення Лізингоодержувачем Предмета лізингу його власнику-лізингодавцю. Натомість в силу приписів ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» закріплено припис, що лізингодавець має право інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. В пункті 5.3.2 Договору сторони передбачили, що Періодичні Лізингові Платежі сплачуються після передачі Предмета лізингу у користування Лізингоодержувачу за Курсом продажу та включають в себе відшкодування вартості Предмету лізингу, що розраховується за курсом, встановленим у відповідному додатку до цього Договору; комісію Лізингодавця, яка є такою, що змінюється, та розраховується як різниця між розміром Періодичного Лізингового Платежу, який зазначений у стовбці «Лізинговий платіж» та перерахований в гривню, та розміром відшкодування вартості Предмету лізингу у гривні, розрахованого згідно п.5.3.2.(а) цього Договору. Наявність у Лізингодавця права власності на предмет лізингу протягом строку дії договору лізингу є гарантією повернення інвестованих у придбання цього предмета грошових коштів лізингодавця. Складова лізингових платежів «Відшкодування вартості Предмету лізингу» спрямована на відшкодування витрат лізингодавця, понесених ним у зв'язку із виконанням умов Договору щодо придбання предмета лізингу в інтересах лізингоодержувача у обраного ним продавця. В даному випадку, лізингоодержувач втратив предмет лізингу в той час, коли цей предмет неправомірно перебував у його володінні і користуванні (після розірвання Договору не був повернутий лізингооодержувачем власнику-лізингодавцю, що є порушенням п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 9.1 Договору фінансового лізингу. Відтак саме з вини лізингоодержувача, який безпідставно, незаконно і протиправно утримував у своєму володінні майно, що належало лізингодавцю, лізингодавець був позбавлений своєї власності. Таким чином, збитки Лізингодавця становлять розмір невідшкодованої Лізингоодержувачем частини Вартості втраченого ним Предмета лізингу у розмірі 251 955 грн. 67 коп., тобто різниця між вартістю предмета лізингу, яка визначена в Договорі фінансового лізингу № 4792L13/00-LD від 23 вересня 2013 року та в Акті приймання-передачі Предмета лізингу, а саме: 377 443 грн. 82 кой., та розміром відшкодування вартості предмета лізингу, що підлягало сплаті (в т.ч. було сплачено) Лізингоодержувачем за період з початку строку лізингу до дати розірвання Договору 18 липня 2014 року, а саме 125 488 грн. 15 коп. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3779 грн. 34 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved