Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В червні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] (надалі Відповідач-1), Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Відповідач-2) про визнання поруки припиненою. В процесі розгляду справи, за клопотанням представника відповідача-2 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну іпотечну установу (надалі - Відповідач-3). Позивач зазначив, що 05.11.2004 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» ) та Відповідачем -1 був укладений Кредитний договір №1344 pv-10-04, за умовами якого Відповідач -1 отримав кредитні кошти в розмірі 52 000,00 (п'ятдесят дві тисячі) доларів США з оплатою по процентній ставці 12,00 (дванадцять) процентів річних. 05.11.2004 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем був укладений Договір поруки №1344/3. Відповідно до п.1.1. договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором №1344 pv-10-04 від 05.11.2004. Згідно п. 1.3. договору поруки Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами. У тому числі, поручителю під час укладення договору поруки стали відомі умови пункту 3.2. кредитного договору, що передбачали обов'язок позичальника з 01 травня 2005 року проводити погашення заборгованості по кредиту у складі ануітетного платежу, розмір якого складає 86,00 доларів США. Позивач вважає , що Договір поруки №1344/3 від 05 листопада 2004 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», є припиненим з наступних підстав. Відповідно до п. 4.4. договору поруки внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. Разом з тим, 17 серпня 2007 року Кредитор та Позичальник змінили умови кредитного договору, уклавши Додаткову угоду №3 та погодили, що позичальник зобов'язується щомісячно в термін до 10 числа кожного місяці здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануітетного платежу, розмір якого становить 358,00 доларів США. У складі ануїтентного платежу також сплачується проценти за користування Кредитними ресурсами. Зазначений розмір платежу може бути змінений за згодою Сторін. Позивач вказує, що умовами кредитного договору визначено ануітетний порядок погашення кредиту та нарахованих процентів, що передбачає рівний по сумі щомісячний платіж по кредиту, який включає в себе суму процентів і суму основного боргу і є незмінним протягом усього періоду дії кредитного договору. Проте, сторони кредитного договору збільшили плату за користування кредитними коштами до 358,00 доларів США замість 86,00 доларів США, що призвело до збільшення обсягу плати за кредит і про що не було повідомлено Поручителя та не було отримано його згоду на таке збільшення. Враховуючи відсутність згоди позивача на зміну умов основного зобов'язання, що відбулось внаслідок укладання між Відповідачем-2 та Відповідачем-1 додаткової угоди № 3 від 17.08.2007, що призвело до збільшення плати за кредит, а відтак і до збільшення обсягу відповідальності поручителя, порука [PERSON] припинилася на підставі п.1 ст. 559 ЦК України. Враховуючи викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, з викладених в ній підстав та пояснень наданих в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позов підтримав, з викладених в ньому підставах. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях. Представник Відповідача Державної іпотечної установи в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом 05.11.2004 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» ) та Відповідачем -1 був укладений Кредитний договір №1344 pv-10-04, за умовами якого Відповідач -1 отримав кредитні кошти в розмірі 52 000,00 (п'ятдесят дві тисячі) доларів США з оплатою по процентній ставці 12,00 (дванадцять) процентів річних. 05.11.2004 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем був укладений Договір поруки №1344/3. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори . Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно п. 1.3. договору поруки Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами. У тому числі, поручителю під час укладення договору поруки стали відомі умови пункту 3.2. кредитного договору, що передбачали обов'язок позичальника з 01 травня 2005 року проводити погашення заборгованості по кредиту у складі ануітетного платежу, розмір якого складає 86,00 доларів США. Відповідно до п. 4.4. договору поруки внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. Позивач вважає, що Договір поруки №1344/3 від 05 листопада 2004 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», є припиненим з наступних підстав. Підставою для визнання Договору № 1344/3 припиненим є порушення умов пункту 4.4. цього договору, частини 1 статті 559 ЦК України з боку [PERSON] і ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Оскільки, обсяг відповідальності позивача за Договором № 1344/3, який укладений в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 05.11.2004 № 1344pv-10-04, збільшився без його згоди і/або повідомлення. В запереченнях на позовну заяву про визнання поруки припиненою від 12.03.2016 № 22.5-3/50 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зазначає про те, що всі зміни які вносились до Кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 не збільшували обсяг відповідальності поручителя, тому вносити зміни до Договору № 1344/3 не було необхідності; поручитель відповідно до пункту 1.3. Договору № 1344/3 підтверджує, що ознайомлений з кредитним договором та погоджується з його умовами, тобто у випадку змін умов Кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04, які призводять до збільшення обсягу відповідальності за Договором № 1344/3, то Поручитель вже погодився їх прийняти і відповідати по ним. Крім того, представник відповідача-2 просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки додаткова угода № 3 до кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04, на яку посилається позивач як на підставу визнання Договору № 1344/3 припиненим укладена 17.08.2007. Разом з тим, зазначені доводи Відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» є безпідставними, незаконними, порушують законні права, свободи та інтереси позивача, виходячи з наступного. На дату укладення Кредитного договору № 1344pv-10-04 і Договору № 1344/3 - 05 листопада 2004 року, абзац 2 пункту 3.2. Кредитного договору № 1344pv-10-04 визначає, що «Після часткового погашення Кредитних ресурсів, а саме починаючи з 01 травня 2005 року. Позичальник зобов'язується щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по Кредитним ресурсам у складі Ануітетного платежу, розмір якого по цьому договору становить 86,00 доларів США». Додатковою угодою від 17.08.2007 № 3 до Кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 укладеному між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON], пункт 3.2. Договору викладено в наступній редакції: «…..Позичальник зобов'язується щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по Кредитним ресурсам у складі Ануітетного платежу, розмір якого по цьому договору становить 358,00 (триста п'ятдесят вісім) доларів США 00 центів. ….». Таким чином, твердження представника Відповідача -2 про те, що обсяг відповідальності поручителя по Договору № 1344/3 не змінився і/або згоди поручителя на підвищення його зобов'язання на 272 долара США не потрібно є безпідставним та не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того Відповідно до пункту 1.3. Договору № 1344/3, поручитель свідчить про те, що він ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами. Разом з цим, зміна умов Кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04в наслідок якої збільшується обсяг відповідальності поручителя без його згоди, відповідно до пункту 4.4. Договору № 1344/3 не допускається. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін Додатковою угодою від 17.08.2007 № 3 до кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 укладеному між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] внесені зміни, які збільшують обсяг відповідальності поручителя по Договору № 1344/3. Відповідно до абзацу 2 пункту 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки, умови Договору № 1344/3 не містять можливості внесення змін у кредитний договір від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 які збільшують обсяг відповідальності поручителя без додаткового повідомлення поручителя, а навпаки забороняють такі зміни без згоди поручителя, то твердження ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про узгодженість обсягу відповідальності поручителя відповідно до умов кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 є безпідставними і незаконними. Крім того, Додаткова угода № 3 до кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 укладена 17.08.2007 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON], без згоди [PERSON] - поручителя по Договору № 1344/3. Отже, поручитель не знав і не міг знати про її укладення взагалі. Як зазначає позивач, він дізнався про існування додаткової угоди від 17.08.2007 № 3, з позовної заяви ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості від 25.08.2015 № 22-5-3/659 до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , яка була подана до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва (суддя Каліушко Ф.А.) від 11.09.2015 відкрито провадження за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у справі № 753/16209/15-ц. Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те що [PERSON] дізнався про існування Додаткової угоди № 3 від 17.08.2007 до кредитного договору від 05.11.2004 № 1344pv-10-04 у вересні 2015 року. Отже, встановлений статтею 257 ЦК України строк позовної давності при подачі позовної заяви про визнання поруки припиненою до Дарницького районного суду не порушений, позов подано в межах встановленого законом строку. За викладених обставин, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав у вересні 2015 року, вказані обставини відповідачами не спростовано, заява ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про застосування строку позовної давності є безпідставною та такою, що не грунтується на вимогах закону. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12). Верховний Суд України щодо цього питання сформулював правовий висновок у постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-18цс11, № 6-69цс11), у яких зазначив, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обов'язково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Крім того, обов'язковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобов'язання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (у даному випадку - поручителя). Так, у постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс13) зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Крім того, вказані правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 10.09.2014 року № 6-70цс14 та від 21.10.2015 року № 6-1161цс15. Таким чином, за матеріалами справи встановлено, що додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, а відтак наявні правові підстави для визнання поруки припиненою. За викладених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідачі мають відшкодувати позивачу судові витрати на загальну суму 551.21 грн. За викладених обставин, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 183.75 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved