Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, з моменту подачі позову і до закінчення навчання, тобто до 28.02.2021 року. В обґрунтування поданого позову зазначено, що мати позивача перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в 2003 році вказаний шлюб було розірвано. 03.03.1998 року під час перебування батьків у шлюбі, народився позивач, про що здійснено відповідний запис у свідоцтві про народження. Вказано, що на даний момент позивач навчається у вищому навчальному закладі - національному університеті державної податкової служби України ІV рівня акредитації розташованому у м. Ірпінь, київської області, що підтверджується відповідною довідкою з місця навчання, і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначено, що відповідач аліменти не платить, а відтак має можливість надавати допомогу на період навчання до 28.02.2021 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується опублікованим на офіційному веб-сайті судової влади України оголошенням про його виклик до суду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міськвиконкому, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Відповідно до довідки Університету державної фіскальної служби України від 24.09.2019 р. за № 4178, [PERSON] навчається в Університеті ДФС України ІV рівня акредитації, на І курсі другого (магістерського) рівня вищої освіти, за галуззю знань 07 «Управління та адміністрування», за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» денної форми навчання. Дата вступу: 01.09.2019 року. Дата закінчення: 28.02.2021 року. Форма фінансування: за рахунок коштів державного бюджету (а.с.6). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що повнолітній син в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, є студентом денної форми навчання та йому необхідні кошти. Суд приймаючи рішення дійшов висновку, що відповідач має матеріальну можливість утримувати свого повнолітнього сина, який навчається. Аліменти можуть бути призначені в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання, тобто до 28.02.2021 р., але не більш, ніж до досягнення ним 23 років. Крім того, судом відзначається, що вимога позивача про сплату відповідачем розміру аліментів не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є неправомірною, так як Законом визначається прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до 18 років, тобто, до досягнення дитиною повноліття, та до даних правовідносин не застосовується. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Згідно п.1 ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial