Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В червні 2015 року позивачка звернулась до суду з названим позовом. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 03 серпня 2010 року між нею та ТОВ «Вишневий квартал» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № К-37/10. Відповідно до п. 2.1. договору відповідач продав, а позивачка придбала майнові права на двокімнатну квартиру, загальною проектною площею 88,98 кв.м., за будівельною адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1. договору вартість майнових прав на квартиру становить 774126,00 грн. Пунктом 2.9. договору визначено запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкту в експлуатацію, а саме: ІV квартал 2010 року. На виконня договору позивачкою відповідно до встановленого графіку були сплачені кошти, на загальну суму 774126,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. 02 лютого 2011 року, після виконання позивачкою зобовязань щодо оплати вартості майнових прав на квартиру між позивачкою та ТОВ «Вишневий квартал» був підписаний акт приймання-передачі майнових прав. Проте, відповідач в порушення п.2.9. договору до цього часу не здав в експлуатацію об'єкт нерухомості багатоквартирний житловий будинок, що розташований за будівельною адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул. Жовтнева, 31-А. Зважаючи на це, позивачка не має можливості володіти та розпоряджатись квартирою, майнові права на яку придбані нею на підставі договору, що порушує її права на володіння та розпорядження майном. Просила суд визнати за нею майнові права на квартиру (будівельний № 52) у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, будинок 31А. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Представник позивачки направила до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила слухати справу у її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення судового розгляду не направив. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи судом встановлено, що 03 серпня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Вишневий квартал» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № К-37/10. Відповідно до п. 2.1. договору ТОВ «Вишневий квартал» продав, а [PERSON] придбала майнові права на квартиру, детальна характеристика якої встановлена у специфікації - додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору. Вищезазначеною специфікацією визначено, що за договором відчужуються майнові права на двокімнатну квартиру, загальною проектною площею 88,98 кв.м., за будівельною адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1. договору вартість майнових прав на квартиру становить 774126,00 грн. Пунктом 2.9. договору визначено запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкту в експлуатацію, а саме: ІV квартал 2010 року. Згідно п. 3.4. договору, відповідач взяв на себе зобовязання за свій рахунок із використанням своїх матеріалів здійснює весь комплекс робіт по будівництву об'єкта та квартири, які прямо або опосередковано стосуються будівництва об'єкта та їх відповідність нормам і правилам встановленим діючим законодавством України. Позивачка відповідно до п.4.2 договору зобовязана сплатити частину вартості майнових прав у розмірі 387063,00 грн у день укладення договору. Сплата решти 387063,00 грн. здійснюється частинами відповідно до визначеного графіку: шість платежів по 64510,50 грн. Пунктом 4.3. договору передбачено, що для внесення грошових коштів в рамках договору у продавця відкритий поточний рахунок №26007005302001 у ВАТ «БАНК КІПРУ» у м. Києві, МФО 320940, код ЄДРПОУ 32461810, на який покупець зобовязаний вносити кошти. На виконня договору позивачкою відповідно до встановленого графіку були сплачені кошти, на загальну суму 774126,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: платіжне доручення №2 від 03 серпня 2010 року, платіжне доручення №1 від 31 серпня 2010 року, платіжне доручення №1 від 30 вересня 2010 року, платіжне доручення №1 від 02 листопада 2010 року, платіжне доручення №1 від 30 листопада 2010 року, платіжне доручення №1 від 30 грудня 2010 року, платіжне доручення №2 від 02 лютого 2011 року. Відповідно до п.5.1. договору передача майнових прав на квартиру у власність покупцю здійснюється після надходження грошових коштів на рахунок продавця у розмірі 100% вартості майових прав на квартиру, передбаченої п.4.1. договору по акту прийому-передачі майнових прав на квартиру, який підписується уповноваженими представниками сторін. 02 лютого 2011 року, після виконання позивачкою зобовязань щодо оплати вартості майнових прав на квартиру між позивачкою та ТОВ «Вишневий квартал» був підписаний акт приймання-передачі майнових прав, згідно з яким продавець передав, а покупець прийняв майнові права на квартиру загальною проектною площею 88,98 кв.м., за будівельною адресою: [ADDRESS]. Позивачка свої зобовязання по договору виконала в повному обсязі. Проте, відповідач в порушення п.2.9. договору до цього часу не здав в експлуатацію об'єкт нерухомості багатоквартирний житловий будинок, що розташований за будівельною адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул. Жовтнева, 31-А. Акт прийому-передачі є підставою для оформлення свідоцтва про право власності та технічного паспорту після прийняття в експлуатацію житлового будинку. Однак, зважаючи на те, що житловий будинок до цього часу не введений в експлуатацію позивачка не має можливості володіти та розпоряджатись квартирою, майнові права на яку придбані нею на підставі договору. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17 липня 1997 №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Відповідно до статтей 7, 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Згідно зі статею 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 190 ЦК України визначено, що майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За умовами п. 5 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з підстав проведення державної реєстрації прав є рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи те, що відповідач порушив умови договору та в установлений строк не ввів в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок, у звязку з чим, вона не може зареєструвати право власності на дану квартиру, чим порушив право позивачки на володіння та розпорядження майном, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені, судові витрати. Статею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів та проведенням судових експертиз. Позивачем, на підтвердження понесених судових витрат була надана квитанція про оплату судового збору на загальну суму 243 грн. 60 коп., а тому зазначені та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. Враховуючи викладене, на підставі ст.41 Конституції України, 15, 16, 190, 328, 509, 526 ЦК України та

Outcome: approved