Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

в червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до ордеру за № 60 від 19.02.1994 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Вознесенського району Миколаївської області за № 34 від 18.02.1994 року, позивачу [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] . 05.04.1994 року з позивачем, як головним квартиронаймачем, був укладений договір найму жилого приміщення. В травні 1994 року позивач разом зі своєю родиною вселилися до вказаної квартири, провели реєстрацію за місцем проживання. Відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим за вказаною адресою, близько 14 років у вищевказаній квартирі без поважних причин не проживає, участі в витратах на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує. Проте останній не знявся з реєстраційного обліку, внаслідок чого позивачу створюються перешкоди в користуванні обумовленою квартирою (необхідність сплати комунальних послуг, неможливість оформлення субсидії, вирішити питання щодо приватизації квартири, неможливість вчинити інші дії, які потребують згоди зареєстрованої особи). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 11.06.2020 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення офіційному веб - сайті судової влади України. Про причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог - виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що рішенням виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів за № 34 від 18.02.1994 року [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] . На підставі ордера серії 058441 №60 від 19.02.1994 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановленому порядку вселилися до вказаної квартири та зареєстрували місце свого проживання. Згідно довідки, виданої 20.03.2020 року КП «Єдність», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Проте з показань свідка [PERSON] , письмових доказів, що містяться в справі (а.с. 15, 23) вбачається, що [PERSON] у вказаній квартирі близько 14 років без поважних причин не проживає, житлом не користується. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зокрема, позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе з підстав, передбачених у тому числі ст.ст. 71,72, 107 ЖК УРСР . Так, згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ч.1 ст.71 ЖК УРСР встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку державного або комунального житлового фонду може бути поданий власником житла або підприємством на балансі якого перебуває будинок, а також членами сім`ї особи, тимчасова відсутність особи якої перевищила шість місяців. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] понад встановлені ст.71 ЖК УРСР строки. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідач не використовує зазначене житло для проживання з поважних причин, або належить до категорії осіб, яким закон дає право на збереження житлової площі понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. За такого, враховуючи обставини справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved