Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Златобанк» про повернення безпідставно утриманих коштів банківського вкладу у загальному розмірі - 17 733,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського вкладу №047676 «Капітал» на суму - 80 000 грн., за умовами якого банк відкрив йому вказаний рахунок до 04.09.2015 року. Між тим, позивачем 03.09.2014 року було подано заяву про достокове отримання усіх коштів депозиту в розмірі - 150 000 грн. та 27333,24 грн. його депозитного вкладу. На підставі вказаної заяви про дострокове розірвання договору банком було видано грошові кошти із відрахування 10% від виданої суми, а саме 15 000 грн. та 2733,32 грн. відповідно з посиланням на затверджені тарифи банку. Позивач вважає, що вказані суми було утримано з нього безпідставно, оскільки умовами договору стягнення будь-яких комісій не передбачено, а тому за захистом своїх прав він звернувся до суду із цим позовом. В судове засідання позивач не з»явився, але направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але направив до суду письмові заперечення проти позову, де просив в його задоволенні відмовити з посиланням на безпідставність вимог позивача, зазначив про законність дій відповідача і не утримання ніяких коштів при видачі депозиту. Також, послався на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача з огляду на особливості Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та впровадження ліквідації банку відповідача станом на даний час. Вислухавши пояснень у позові позивача, дослідивши заперечення відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського вкладу №047676 строком до 04.09.2015 року під 20,75 % річних, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок кошти в сумі - 80000 грн. (а.с.5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В вересні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявами про дострокове повернення коштів банківського вкладу (депозиту) (а.с.7-8) та отримав відповідно грошові кошти за вкладом 05.09.2014 року в сумі 150 000 грн. та 27 333,24 грн. (а.с.9). Згідно квитанцій від 05.09.2014 року та від 08.09.2014 року платник [PERSON] сплатив ПАТ «Златобанк» кошти комісії за видачу готівкових коштів згідно тарифів АТ «Златобанк» в сумі - 15 000 грн. та 2733,32 грн. (а.с.10). Заперечуючи вимоги позивача представник банку у запереченнях від 16.03.2015 року послався на виконання відповідачем своїх зобов»язань перед [PERSON] та повернення коштів, зазначивши про відсутність доказів саме утримання вказаних коштів з позивача, а їх призначення «сплата комісії за тарифами банку». Оскільки на запит суду від 02.04.2015 року самих Правил надання банківських послуг і Тарифів банку надано не було, тому судом ухвалою від 29.05.2015 року було витребувано вказані документи. До суду надійшли відповідні документи щодо затвердження тарифів банку, а саме протокол засідання тарифного комітету АТ «Златобанк», за умовами п.2.2.1 яких передбачено видачу коштів з вкладних (депозитних) рахунків по договору від 15 000 грн. - 10% від суми без обмежень. За таких обставин, дії позивача по сплаті коштів комісії при отриманні коштів депозитного вкладу відповідають та передбачені тарифами банку. Крім того, при прийнятті рішення про відмову в задоволенні позову судом враховано, що у відповідності до п.8 Розділу 10 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. 13.02.2015 року Правлінням Національного банку України відповідно до вимог ст.. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» прийняло постанову №105 «Про віднесення Публічного акціонерного банку «Златобанк» до категорії неплатоспроможних». Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13.05.2015 №9 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Враховуючи те, що позивачем у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів протиправності дій банку щодо утримання з нього коштів при зняття готівки, а судом встановлено, що дії банку по прийнятті комісії від позивача за видачу його готівкових коштів відповідають встановленим тарифам банку, і на сьогоднішній день ч.3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прямо забороняє стягнення будь-яких коштів з відповідача, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed