Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Директор Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Резніченко О.Л. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , 11.06.2020 був доставлений бригадою спеціалізованої швидкої допомоги у супроводі батька до комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. [PERSON] з 2005 року знаходиться під наглядом психіатра з приводу параноїдної шизофренії. Багаторазово лікувався у психіатричному чоловічому відділенні з ознаками загострення хвороби. Визнаний інвалідом II гр. без переогляду. У 2016р. був госпіталізований у примусовому порядку, оскільки відмовлявся надати добровільну згоду на лікування у закладі психіатричної допомоги. Остання госпіталізація з 08.04.2020 до 12.05.2020. Зі слів батька після виписки протягом тижня стан хворого залишався задовільним. Надалі припинив прийом підтримуючої терапії, протягом останніх двох тижнів пацієнт змінився у поведінці, став дратівливий, перестав спати по ночах, безпідставно конфліктував з рідними. В подальшому почав звинувачувати батьків що вони відбирають у нього гроші та «зіпсували усе життя». 11.06.2020 став вкрай агресивним, побив старшого брата, погрожував фізичною розправою батькам. Був викликаний наряд поліції та бригада спеціалізованої швидкої допомоги. 11.06.2020 [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром швидкої допомоги [PERSON] , нею був поставлений діагноз «шизофренія, загострення», пацієнт був доставлений до відділення. При надходженні контакт з хворим малоінформативний, орієнтований правильно, на запитання відповідає односкладно, вибірково. У розмові з лікарем дистанції не дотримується, розмовляє грубо, відмовляється виконувати інструкції. Свою поведінку вдома заперечує, вважає її «нормальною та адекватною». Заявляє, що лікарі та рідні «порушують його права», погрожує усіх «перебити та пересадити», на зауваження реагує агресивно. Наявність галюцинаторних переживань заперечує. Критики до свого стану немає. При надходженні [PERSON] відмовився надати добровільну згоду на обстеження та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. Відомості про наявність психічних розладів та неадекватну поведінку пацієнта зафіксовані черговим лікарем-психіатром бригади швидкої допомоги [PERSON] та викладені у заяві батька пацієнта [PERSON] 11.06.2020 [PERSON] , був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка дійшла висновку, що хворий страждає на шизофренію, параноїдна форма, безреривний тип перебігу, дефект змішаного типу (емоційно-вольовий та психопатоподібний. У зв`язку з психічними розладами пацієнт виявляє потенційну небезпеку для оточуючих, тому потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого нагляду та здійснення лікування. В судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради лікар - психіатр - Тарасенко Ю.В. заяву про госпіталізацію [PERSON] , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку підтримала на її задоволенні наполягала з підстав викладених у заяві, при цьому пояснила, що [PERSON] потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого нагляду та здійснення лікування, у зв`язку з психічними розладами пацієнт виявляє потенційну небезпеку для оточуючих. Після виписки з лікарні, де [PERSON] проходив примусове лікування, останній припинив приймати підтримуючу терапію, що викликало у нього загострення хвороби, яка проявляється в агресивній поведінці до оточуючих, членів сім`ї, застосування до них фізичної сили. Особа, стосовно якої розглядаються питання про проведення психіатричного огляду у примусовому порядку - [PERSON] зазначив, що він не потребує психіатричної допомоги, посилання лікаря та батька на його агресивну поведінку безпідставні, свою поведінку вважає нормальною та адекватною. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву про госпіталізацію [PERSON] у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування підтримав, при цьому пояснив, що [PERSON] є його сином, страждає психічним захворюванням. Останній раз проходив лікування у психіатричному закладі з 08.04.2020 до 12.05.2020 та після виписки протягом тижня його стан залишався задовільним, але надалі він припинив прийом препаратів, його поведінка змінилася, став дратівливий, перестав спати по ночах, безпідставно влаштовує конфлікти, поводиться агресивно, зламує речі, знущається над котами. 11.06.2020 став вкрай агресивним, побив старшого брата, намагався нанести йому удар сковорідкою, у зв`язку з чим була викликана бригада спеціалізованої швидкої допомоги, син був доставлений до відділення психіатричної допомоги. [PERSON] не вважає себе хворим, тому відмовився надати дозвіл на госпіталізацію у добровільному порядку. Прокурор Джавоян О.Р. в судовому засіданні заяву підтримала, вважала за доцільне її задовольнити в зв`язку з тим, що є всі необхідні підстави передбачені ЗУ «Про психіатричну допомогу» для примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню для здійснення лікування без його згоди. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] , [INFO] , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для здійснення лікування без його згоди з огляду на наступне. 11 червня 2020 року [PERSON] був доставлений бригадою спеціалізованої швидкої допомоги у супроводі батька до Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, де лікарем-психіатром швидкої допомоги [PERSON] , був поставлений діагноз «шизофренія, загострення» /а.с.4/. Згідно висновку ЛКК від 11.06.2020 [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма, безреривний тип перебігу, дефект змішаного типу (емоційно-вольовий та психопатоподібний. У зв`язку з психічними розладами пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії , що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, внаслідок чого потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого нагляду та здійснення лікування. /а.с.3/ Згідно з п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Згідно з ч.ч.1,2 ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. У зв`язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи висновок лікарсько-психіатричного огляду комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX). За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178,179,180,181,185,210,222,253,275,284,325,354,357,360,371,390, 393,395, 398,407,424 Цивільного процесуального кодексу України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved