Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання вказуючи, що на праві власності йому належить квартира № 113 будинку №89 А по вулиці Мелітопольське шосе у м.Бердянську на підставі договору купівлі-продажу. Крім нього у зазначеній квартирі зареєстрований його син [PERSON], який з часу реєстрації в квартирі ніколи не проживав, ніяких речей в квартирі не має, місце його знаходження йому невідомо, за квартиру не сплачує, матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] відсутній у спірному жилому приміщенні з часу реєстрації в квартирі, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою,оскільки цього житла не потребує,належне йому майно у квартирі відсутнє. Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірної квартири. Позивач просять суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням квартири № 113 будинку №89 А по вулиці Мелітопольське шосе у м.Бердянську та зняти його з реєстрації за місцем проживання. В судове засідання позивач не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на підставі маючих у суду письмових матеріалів. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав, хоча повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликався судовими повістками з повідомленням. Відповідно до\~ст. 247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що на підставі договору купівлі продажу від 08.11.2004 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] ( а.с.3). Право власності на квартиру зареєстровано за ним у Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації згідно реєстраційного посвідчення, записано в реєстрову книгу за № д.69 за реєстровим номером 958792, також підтверджується технічним паспортом на квартиру ( а.с.4-5). Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі як член сімї наймача, оскільки є рідним сином позивача . Відповідно до ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72\~ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до зазначених правових норм [PERSON], який був зареєстрований в спірному жилому приміщенні на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням. А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. За розясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу\~України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідно до акту від 21.09.2018 року комісією мешканців ТОВ «КК «Коменерго-Бердянськ» засвідчено підписи [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що з жовтня 2013 року [PERSON] в квартирі позивача не проживає. З викладених у позові пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача [PERSON] понад шість місяців, за яке він як член сімї наймача не оплачує комунальні послуги, його речі у квартирі відсутні, перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося. Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах. Докази, на які посилається [PERSON] у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов. На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved