Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 19 грудня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Колгоспній, №28 в с. Щербинці Новоселицького району. Спадщину за законом після її смерті своєчасно прийняла її сестра [PERSON], яка померла 18 січня 2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Позивач як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, він не може оформити на себе право власності на вказане домоволодіння. Крім цього, документів які могли б підтвердити факт родинних відносин між [PERSON] та її сестрою [PERSON] відсутні, тому виникла необхідність для вставлення юридичного факту родинних відносин. Просив суд встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 20 серпня 2018 року № 454 станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Колгоспній, №28 в с. Щербинці Новоселицького району Чернівецької області відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб, голова господарства [PERSON] та її сестра [PERSON]. Домоволодіння побудоване до 1968 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстроване в сільській раді с. Щербинці в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння побудоване відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування і належало зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках на праві спільної сумісної власності. 19 грудня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння. Згідно п. 1\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла її сестра [PERSON] як спадкоємець за законом 2 черги, оскільки на час смерті спадкодавця та протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини проживала у спадковому домоволодінні, що є беззастережним підтвердженням того, що вступила в управління та володіння спадковим майном та підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 50 від 21 січня 2019 року. Той факт, що померла [PERSON] була сестрою [PERSON] підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 21 січня 2019 року № 51 та іншими матеріалами справи. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За змістом ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаного юридичного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. Після смерті 18 січня 2017 року [PERSON] відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 11 вересня 2012 року та посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами які розташовані в с. Щербинці Новоселицького району Чернівецької області. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, за відсутністю за спадкодавцем правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняв своєчасно, то право власності на домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування за заповітом. У звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України представнику позивача, який сплатив судовий збір у даній справі, слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 650 гривень. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved