Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] із заявою про поновлення його цивільної дієздатності, яка обґрунтована тим, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.1999 року громадянина [PERSON] , внаслідок недоумства визнано недієздатним. Відповідно до рішення суду над заявником встановлено опіку. На даний час [PERSON] може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник [PERSON] та опікун [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Опікунської ради Бахмутської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги заявника [PERSON] про поновлення цивільної дієздатності підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Краматорськ Донецької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 06 жовтня 1997 року Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с.2-4). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.1999 року [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Краматорськ Донецької області - визнано недієздатним. Рішення набрало законної сили 18.09.1999 року (а.с.22). Згідно довідки МСЕК №153504 при повторному огляді 29.02.2000 року [PERSON] , 1981 року народження встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, як інваліду дитинства, та зазначено, що останній є непрацездатним (а.с.5). Згідно витягів з історії хвороби хворого №302/00 від 18.06.2020, 24.06.2020 року, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з дитинства, з діагнозом: легка розумова відсталість. Поступив до Бахмутського психоневрологічного інтернату 10.05.2000 року. Народився в неблагополучній родині, мати зловживала спиртними напоями та згодом була позбавлена батьківських прав, батько впродовж тривалого часу перебував в місцях позбавлення волі. Виховувався в дитячому будинку, відставав в психічному та фізичному розвитку. З 8 років був оформлений до допоміжної школи-інтернату, навчався погано, проте навчився читати, писати, рахувати. Закінчив 8 класів, робочої спеціальності не має. Втік з інтернату та проживав з дідом та бабою. Вперше був оглянутий психіатром в 1997 році, оскільки втікав з уроків, бродяжничав. З 07.05.1997 року по 02.09.1997 року лікувався в психіатричній лікарні. З 1998 року перебував на обліку в Краматорській психіатричній лікарні з діагнозом: розумова відсталість. В 1999 році лікувався стаціонарно, після виписки підтримуючого лікування не отримував. До контакту доступний, вірно орієнтований в усіх питаннях, увага не стійка, мислення ситуаційно-конкретне, судження примітивні, пам`ять ослаблена, гострих психічних розладів немає. В поведінці спокійний, байдужий до подальшої долі. Психіатром спостерігається, лікування не потребує. Психіатричний статус без негативної динаміки. Приймає активну участь в культурному житті інтернату, працьовитий, охайний (а.с.53-54). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №104 від 01.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] страждає на легку розумову відсталість. За своїм психічним станом [PERSON] може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В психічному стані [PERSON] в порівнянні з його попередньою оцінкою експерту-психіатру відмічається значне поліпшення. Психічний стан [PERSON] на час даного обстеження дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на час нинішнього обстеження [PERSON] постійної опіки чи піклування не потребує (а.с.70-73). Суд приймає до уваги даний висновок судово-психіатричної експертизи, оскільки він проведений відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі ухвали суду. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦК України, за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Частиною 3 статті 76 ЦК України визначено, що опіка припиняється у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною. Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною. Згідно із пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» із змінами та доповненнями, в справах про поновлення дієздатності є обов`язковим проведення судово-психіатричної експертизи, яка призначається за ухвалою судді. Громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров`я або видужання. З огляду на викладене, зважаючи на те, що [PERSON] здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відмічається значне поліпшення його психічного стану, що підтверджено відповідним висновком судово-психіатричної експертизи, цивільну дієздатність останнього необхідно поновити. Отже заява [PERSON] є обґрунтованою та підставною, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved