Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позові позивач зазначила про те, що відповідно до рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.04.2012 року по цивільній справі № 212/4143/2012 відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 600, 00 гривень шомісячно, починаючи з 07.03.2012 року і до її повноліття. На даний час спільна дочка позивача та відповідача досить доросла людина і її потреби з віком значно зросли. Тому, позивач вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач іншої сім'ї та інших власних дітей, які потребують певних фінансових затрат не має; не хворіє та не являється опікуном. Його матеріальний стан значно покращився. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про збільшення розміру присуджених аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500, 00 гривень з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги. Просив стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 1 000, 00 гривень щомісячно. В судовому засіданні представник позивача підтримав зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Надала суду письмові заперечення. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26.03.1999 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.04.2011 року, яке набрало законної сили 22.04.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.6-7) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.04.2012 року по цивільній справі № 212/4143/2012 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 600, 00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.(а.с. 3-4) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 25.04.2012 року державним виконавцем Вишенського відділу ДВС ВМУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 212/4143/2012, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 24.04.2012 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 600, 00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-9) Згідно довідки № 3 від 28.04.2014 року, виданої ТОВ «Актив-Безпека Україна», трудової книжки відповідача та наказу № 1-7 від 31.05.2013 року, [PERSON] працює в ТОВ «Актив-Безпека Україна» на посаді старшого інструктора, з 01.06.2013 року з окладом 0, 25 ставки, згідно з штатним розкладом. Його сукупний дохід за період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року (включно) складає 14 646, 00 гривень, сума до виплати - 12 000, 90 гривень. (а.с. 22, 35-37) Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду було розірвано 11.04.2011 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.04.2012 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 600, 00 гривень щомісячно. Відповідач працює в ТОВ «Актив-Безпека Україна» на посаді старшого інструктора. Позивач на даний час не працює у зв'язку із народженням другої дитини і перебуванням у декретній відпустці. (а.с. 32-34) При визначенні розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом прийнято до уваги, що підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом, зокрема, прийнята до уваги правова позиція, висловлена Верховним Судом України 05.02.2014 року у справі за № 143 цс 13, яка у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом також прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Враховуючи вище викладене та те, що відповідач має постійне місце роботи, регулярний заробіток, відповідно його матеріальне становище покращилось, суд вважає за можливе і необхідне збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.04.2012 року, однак визначити їх розмір не в твердій грошовій сумі, а у частці від доходу (заробітку) відповідача. Враховуючи положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Вимога позивача в частині збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі з 600, 00 гривень до 1 000, 00 гривень не підлягає задоволенню, оскільки відповідач має постійне місце роботи та регулярний заробіток. Окрім того, визначений позивачем розмір аліментів (1 000, 00 гривень) буде становить ? частку заробітку відповідача, а в даному випадку такий розмір аліментів є необґрунтованим. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року. Тому, вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача в більшому розмірі з дня звернення з позовом до суду не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими. Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, а також положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення,

Outcome: partial