Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянці [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], 1960 р.н., перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 1989 року з приводу шизофренії. Захворювання протікає безперервно-прогредієнтно. У клініці хвороби переважає параноїдна симптоматика з маячними ідеями відносини, переслідування, отруєння, переоцінки, вербальними галюцинаціями коментуючого, імперативного характеру. Сформувався дефект особистості на рівні вираженої аутизації особистості з емоційним збіднінням. У період погіршення стану стає злісної, агресивною, вживає алкоголь, стає соціально неспокійної - конфліктує з сусідами, погрожує їм розправою, бродяжать. Багаторазово і тривало лікувалася в стаціонарі Лисичанська ОПЛ. Ремісії короткі, неповні, медикаментозні. Потребує регулярний прийом підтримуючого лікування. Підтримуюче лікування приймає вкрай не регулярно або не приймає взагалі. Ухиляється від спостереження, на прийом звертається вкрай нерегулярно, потребує щомісячний огляд у психіатра. Хвора соціально дезадаптована - не має трудових навичок, нічим не цікавиться, веде асоціальний спосіб життя, вживає алкоголь, в домашній праці не бере участі, не здатна самостійно вирішити свої соціальні й побутові питання, не має реальних планів на майбутнє. Не цікавиться зовнішнім виглядом, неохайна, не дотримується елементарних правил гігієни. Хвора оглянута лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. Диспансерним відділом Столбовою Л.І., психіатрами Прокопенко Г.П., Баженовою Н.С, які, враховуючі хронічний характер перебігу хвороби, агресивні дії по відношенню до оточуючих, схильність до ухилення від лікування, зловживання алкоголем, асоціальну поведінку хворої, прийшли до висновку, що [PERSON] потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянці [PERSON], 1960 року народження, проживаючу за адресою: [ADDRESS], строком на 6 (шість) місяців. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Музика Л.В. просила суд задовольнити та продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянці [PERSON], 1960 року народження, проживаючій за адресою: [ADDRESS], строком на 6 (шість) місяців. В судовому засіданні законний представник хворого [PERSON] підтвердила доводи, викладені у заяві, просила заяву закладу задовольнити. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], 1960 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 липня 2013 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, вбачається, що [PERSON], 1960 року народження, інвалід ІІІ групи. З 1989 року перебуває на обліку з діагнозом «Шизофренія, параноїдна, параноїдний синдром». Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах 14 разів, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 04.03.2012 року по 26.04.2012. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії в силу якого вона може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянці [PERSON].

Outcome: approved