Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

В травні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . [PERSON] своєчасно прийняла спадщину за заповітом. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку домоволодіння в порядку спадкування та визначити за кожною по 1/4 їх власної частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити заявлені вимоги розглянувши справу без його участі. Представник відповідача Ванчиковецької сільської\~ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району № 423 від 16 березня 2021 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 грудня 2006 року вбачається, що [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до заповіту, який був складений 30 травня 2017 року та посвідчений секретарем виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу [PERSON] все своє майно. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно, оскільки на момент відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району № 424 від 16 березня 2021 року. Протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини [PERSON] , будучи непрацездатною вдовою померлого [PERSON] , від прийняття спадщини відмовилась. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. У зв`язку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то право власності на 1/4 частку домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. Окрім цього, позивачам не визначені їх власні частки в майні колишнього колгоспного двору, яке збереглося на теперішній час, що унеможливлює отримання ними свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за кожним з позивачів по 1/4 частки у вказаному домоволодінні, як їх власної частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час. У зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачам слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, суд

Outcome: approved