Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В серпні 2017 року позивачка звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2012 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з позивачкою, відповідач покинув сім'ю та поїхав у невідомому напрямку. З позивачкою він не спілкується, втратив будь-який інтерес до своєї доньки. Останні п'ять років, відповідач як батько, не витрачає свого часу на спілкування з донькою, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Він не цікавиться шкільним життям [PERSON], її освітою, також не відвідує заходи, які провадяться за участі його доньки у навчальному закладі та позашкільному житті, її заняття спортом (плаванням), не відвідує тренування, змагання, виступи, концерти, в яких бере участь його донька. При цьому, моральна підтримка батька лише допомагала б доньці розвивати свої природні здібності, заохочував би до досягнення максимальних результатів у заняттях спортом. Але на жаль, через батьківську байдужість, дитина позбавлена найнеобхіднішого - батьківської уваги, турботи і піклування. Протягом останніх років відповідач не цікавиться здоров'ям своєї доньки. У випадку необхідності візитів до лікарів, а також витрати на лікування, здійснює виключно позивачка. Крім того, що відповідач самоусунувся від виконання обов'язків по вихованню доньки, він не допомагає дитині матеріально. Всі витрати на доньку, її моральний, духовний, інтелектуальний, фізичний розвиток покладено на позивачку. Позивачка, на початку 2016 року, звернулася до відповідача з проханням надати згоду на виїзд його малолітньої доньки за кордон на оздоровлення в супроводі позивачки за кошти позивачки, але отримала відмову в задоволенні свого прохання. У серпні 2016 року відповідач запропонував дати згоду на виїзд [PERSON] за кордон у супроводі матері, вимагаючи за це певну суму грошових коштів на погашення заборгованості за кредитною угодою на придбання квартири, в якій зараз мешкає позивачка з донькою [PERSON] Деякий час [PERSON] самотужки сплачувала за кредитною угодою суми щомісячних внесків на погашення заборгованості за кредитним договором, але відповідач, самоусунувшись від сплати за кредитними боргами, запропонував сплатити за нього борг, щоб він мав отримати право власності на це помешкання. Позивачка не має можливості сплатити цю суму коштів та за наявності незаконної вимоги звернулася до правоохоронних органів з заявою про вимагання грошей та проханням провести профілактичні заходи до відповідача. Таким чином, окрім того, що [PERSON] має намір отримати від позивачки фінансову вигоду, він ще обмежує свою доньку у її правах. Він не виховує, не сплачує аліменти на користь дитини, та ще й обмежує її у можливості виїзду за кордон на дитини - свою колишню дружину. Відповідач вважає, що його донька йому потрібна для догляду та сплати аліментів на утримання батька у похилому віці та сплати на його користь аліментів. На звернення до правоохоронних органів було отримано листа-висновок № 6436 від 10.06.2017 року, в якому зазначалося що з [PERSON] було проведено профілактичну телефонну розмову. Даний висновок не вирішує питання вільного переміщення [PERSON]. В її віці потрібно спілкування, мандрування історичними місцями, оздоровчими заходами. Це спілкування із однолітками і [PERSON] соціалізована особистість, але вона як ізгой обмежена у такому виді дозвілля з вищенаведених підстав. Вважаємо що [PERSON], обмежуючи права своєї доньки, не допомагаючи їй, не виховуючи та який ще ставить перешкоди намагаючись таким чином впливати на її матір - не має права бути батьком [PERSON], [INFO]. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивачка вважає за необхідне вирішити питання позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року справа № 369/8836/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - була направлена для розгляду за підсудністю Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року справа № 369/8836/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - була прийнята до провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до участі у справу був залучений орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідач не бере ніякої участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує та не цікавиться станом її здоров`я. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Вказав, що з 2012 року з дитиною не спілкується. Справу просив розглянути без його участі. Представник органа опіки і піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Кошик А.Л. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства без участі представника органу опіки і піклування. Представник органа опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши позивачку, її представника, представника третьої особи, а також саму дитину, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] виданим 10.06.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис про народження № 973 від 10.06.2008 року (а.с.70). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами та життям дитини, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю (позивачкою) за адресою: [ADDRESS], яка й займається вихованням дитини, а також її матеріальним та духовним забезпеченням. У зв'язку з вищевказаним, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2012 року по цивільній справі № 2-2080/12 з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмір 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, станом на теперішній час, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі понад 56188,05 грн., що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.72-73). Також, судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], навчається в Ліцеї міжнародних відносин № 51 Печерського району міста Києва з першого класу. Згідно довідки Ліцею міжнародних відносин № 51 від 11.05.2017 року за № 183 та характеристики на дитину, складеної класним керівником, - дитину приводить мама - [PERSON] і бабуся - [PERSON], які беруть активну участь у вихованні [PERSON], забирають зі школи, відвідують батьківські збори. Батько [PERSON] у школі не з'являвся. Участі у вихованні дочки не приймає. Крім того, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновків як Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 18.10.2017 року за № Г137405.2163.2, так й органа опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради від 19.03.2018 року за 326, - виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка батька є винною, він ухиляється від виховання дитини, матеріально її не забезпечує, комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області та орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у м. Дніпрі ради вважають за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (від 15 травня 2003 року, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов'язок встановити та підтримувати контакт з дітьми та участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. А судом було встановлено, що батько не спілкується з дитиною, вихованням не займається, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами та життям дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім'ї батько не створив своїй дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечив дочку належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби дитини. Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачкою в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тому, в судовому засіданні в присутності педагога, була допитана малолітня [PERSON], [INFO], яка вказала, що вона проживає з матір'ю, з батьком не спілкується, а знає про нього зі слів матері. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням думки самої малолітньої дитини, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного і

Outcome: approved