Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В січні 2017р. позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8920,75 грн.; судовий збір у розмірі 1378,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 червня 2015р. між позивачем та громадянином [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування № 94-2840-15- 00187 (далі по тексту - договір страхування), предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і пов`язанні з володінням, користуванням та розпорядження майном - нежилі приміщення №№ 1, 2 (групи приміщень № 10), загальною площею 57,1 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 10 жовтня 2015р., з застрахованим майном трапилась страхова подія - залиття об`єкту страхування, з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Позивачем було здійснено сплату страхового відшкодування у розмірі 8920,75 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. від 20 лютого 2017р. відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Розпорядженням від 20 листопада 2017р. за № 01-08-1002 від 20 листопада 2017р. щодо повторного автоматичного розподілу справи визначено головуючого суддю Волошина В.О. В судових засіданнях 16 травня 2018р., 06 березня 2019р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив зазначивши, що сторона позивача звернулась до неналежного відповідача, оскільки він не є власником вищезазначеної квартири [ADDRESS] , як і не проживає в цій квартирі. Крім того, відповідач зазначав, що наданий стороною Акт про залиття є неналежним доказом, оскільки складений в порушення закону. Представник позивача клопотав перед судом про оголошення двічі перерви в судовому засіданні для подання доказів належності відповідачу зазначеної вище квартири та відомостей про факт залиття приміщень страхувальника з вини саме відповідача. Вказані клопотання були задоволені судом. В подальшому сторони подали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в судове засідання 01 жовтня 2019р. не з`явились. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 12 червня 2015р. між позивачем та громадянином [PERSON] було укладено договір страхування, предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і пов`язанні з володінням, користуванням та розпорядження майном - нежилі приміщення №№ 1, 2 (групи приміщень № 10), загальною площею 57,1 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-11). Як вбачається з заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 15 жовтня 2015р. (а.с. 42), 10 жовтня 2015р., з застрахованим майном трапилась страхова подія - залиття об`єкту страхування, вказана заява зазначає про причину залиття з четвертого поверху будинку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що ним на виконання договору страхування було сплачено страхове відшкодування у розмірі 8920,75 грн., внаслідок пошкодження майна страхувальника, а тому у позивача виникло право звернення до винної особи про стягнення сплаченої суми страхового відшкодування, при цьому вина відповідача підтверджується складеним Актом від 12 жовтня 2015р. комісією ВОП «Михайлівська» ТОВ «Комфортна Вежа» (а.с. 12). Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, судом критично оцінюється Акт від 12 жовтня 2015р., складеного комісією ВОП «Михайлівська» ТОВ «Комфортна Вежа» (а.с. 12), оскільки з вказаного Акту не вбачається, коли комісією було здійснено огляд і яких саме об`єктів. Так, в Акті відсутня дата огляду, і які саме нежитлові підвальні приміщення в будинку [ADDRESS] були оглянуті комісією. Як і відсутні відомості в якому місті вони розташовані. При цьому з Акту не вбачається, що комісією було оглянуто квартиру [ADDRESS] в цьому будинку, як і відсутні відомості, що причина залиття мала місце з вини власника чи наймача цієї квартири, однак констатовано вихід з ладу мережі центрального опалення. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005р. № 76 (далі по тексту - Правил), в редакції на час спірних правовідносин, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил встановлено форму вказаного акта про залиття, якою передбачено обов`язкова присутність осіб, причетних до події, що сталася для спільного огляду приміщення та фіксації характеру, його причин та наслідків. При цьому, як роз`яснено в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009р. за №12/20-11-1975, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Однак, як встановлено в судовому засіданні, зазначений вище Акт від 12 жовтня 2015р. не відповідає зазначеним вимогам, як і не містить відомостей про відмову його підписати відповідними особами. За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, споживач - фізична чи юридична особа наймач (власник), яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. У відповідності з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 3) ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано доказів того, що відповідач є власником чи наймачем квартири [ADDRESS] , при цьому судом двічі оголошувалась по справі перерва за клопотанням представника позивача, який зобов`язувався надати суду вказані відомості. Проте такі відомості стороною позивача надано не було, як і не було заявлено клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України. Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом не встановлено, що залиття, 10 жовтня 2015р. нежилих приміщень №№ 1, 2 (групи приміщень № 10), загальною площею 57,1 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відбулося саме з вини відповідача. Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed