Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 19.03.2019 р. надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості з вимогою стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість у розмірі 12 368,22 грн. за кредитним договором від 28.07.2014 р. № б/н. На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору від 28.07.2014 р. № б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач) договір. Позивач свої зобов`язання за цим договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у встановленому договором розмірі. Проте Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від виконання зобов`язань. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 07.02.2019 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 12 368,22 грн., що складається з такого: - 0,00 грн. - заборгованість за кредитом («тіло» кредиту); - 614,15 грн. - заборгованість за простроченим «тілом» кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 7 938,92 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 2 750,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 565,15 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 01.04.2019 р. відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із викладенням своїх заперечень проти позову та призначено судове засідання з розгляду справи на 17.04.2019 р., відкладене на 20.05.2019 р. через неявку сторін у справі (а.с. 48). У судовому засіданні 20.05.2019 р. представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, на виконання ухвали суду від 01.04.2019 р. надав суду для дослідження оригінал доданої до позовної заяви копії анкети-заяви Відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9, 60), а також додатково долучив до матеріалів справи довідки банку про зміну умов кредитування Відповідача (а.с. 61) та про номер виданої Відповідачеві кредитної карти (а.с. 62), витяги з програмних комплексів банку щодо інформування Відповідача про зміну умови кредитування (а.с. 63, 64), виписку здійснених Відповідачем за кредитною картою операцій (а.с. 65-67). Додатково пояснив, що Відповідач у 2016 році здійснила три платежі на погашення заборгованості, в останнє 08.09.2016 р. у розмірі 500 грн., надалі платежі не вносила, пеня продовжувала нараховуватися. Водночас звернув увагу, що загальна заборгованості за «тілом» кредиту та простроченим «тілом» кредиту співвідносяться як загальне й окреме, проте не зміг пояснити суду наявність у Відповідача простроченої заборгованості, коли відсутня взагалі заборгованість за «тілом» кредиту, а так само нарахування пені і штрафних санкцій за відсутності взагалі заборгованості за «тілом» кредиту і відсотками. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) шляхом направлення судових повісток (а.с. 45, 51) за зареєстрованою адресою місця її проживання, наданою суду органом реєстрації (а.с. 39), які були вручені їй 06.04.2019 р. та члену сім`ї 26.04.2019 р., що підтверджено відповідним поштовим повідомленням та відстеженням за трек-номером рекомендованого відправлення на офіційному веб-сайті «Укрпошта» (а.с. 54, 57-58), а також шляхом розміщення оголошення про виклик Відповідача до суду на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а.с. 52-53). За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою її місця проживання та в мережі Інтернет у порядку, визначеному статтею 128 ЦПК України. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с. 4), в окремому клопотанні, доданому до позовної заяви (а.с. 35), а також наданою усно представником Позивача заявою в судовому засіданні, вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника Позивача, надані в судовому засіданні, розглянувши позовну заяву, додані до неї та надані в судовому засіданні документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що 28.07.2014 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНКУ», отримала кредитну карту із первісно встановленим кредитним лімітом на суму 300,00 грн., своїм підписом у названій анкеті-заяві засвідчила також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає договір між нею і банком, а також те, що вона зобов`язується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 9, 60). За пунктом 2.1.1.5.5 «Умов і Правил надання банківських послуг» Відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг». Згідно з пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку Клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за договором. Як встановлено судом з наявних матеріалів справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач) на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобов`язання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши йому кредитні кошти 28.07.2014 р. спочатку в розмірі 300,00 грн., при цьому у цей же день кредитний ліміт був двічі змінений, а саме: спочатку шляхом збільшення до 1 300,00 грн., а потім зменшений знов до 300,00 грн. У подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався: 01.12.2014 р. - до 65,81 грн.; 04.12.2014 р. - знов до 65,81 грн.; 11.03.2015 р. - до 1 110,00 грн.; 21.08.2015 р. - до 970,00 грн.; 09.10.2015 р. (в останнє) - до 830,00 грн. Викладені обставини в частині встановлення факту одержання Відповідачем кредитних коштів у Позивача підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією та наданим суду для дослідження оригіналом згаданої анкети-заяви Відповідача (а.с. 9,60 ); довідками банку про зміну умов кредитування Відповідача (а.с. 61) та про номер виданої Відповідачеві кредитної карти (а.с. 62); витягами з програмних комплексів банку щодо інформування Відповідача про зміну умови кредитування від 15.08.2014 р. та від 15.03.2015 р. (а.с. 63, 64), випискою здійснених Відповідачем за кредитною картою операцій (а.с. 65-67). Ця виписка та додані до позовної заяви Розрахунки заборгованості (а.с. 5-8) підтверджують, що Відповідач вносила останні платежі у 2016 році, а саме: 22.02.2016 р. - у розмірі 200 грн.; 23.05.2016 р. - у розмірі 300 грн.; 27.05.2016 р. - у розмірі 100 грн. та 08.09.2016 р. - у розмірі 500 грн. Як стверджувалося Позивачем у позовній заяві та представником Позивача у судовому засіданні, Відповідач не виконувала взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів за умовами кредиту в строки і порядку, визначені договором, тому за станом на 07.02.2019 р. у Відповідача склалася перед Позивачем певна заборгованість. Разом з тим, суд, не заперечуючи право Позивача обрати спосіб захисту своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення лише певної частини заборгованості, проте, вирішуючи позов у частині доведеності суми заборгованості, заявленої Позивачем до стягнення, виходить з такого. Як наведено у позовній заяві та встановлено судом, між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки сторонами 28.07.2014 р. було укладено кредитний договір (договір приєднання) № б/н шляхом підписання Відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9, 60). Відповідно до статей 1054, 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За визначенням частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Згідно з положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, у Відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту (0,00 грн., а.с. 3) та будь-яка заборгованість за нарахованими відсотками (0,00 грн., а.с. 3). Заборгованість за простроченим «тілом» кредиту вказана у розмірі 614,15 грн. Проте суд виходить з того, що загальна заборгованості за «тілом» кредиту та заборгованість за простроченим «тілом» кредиту співвідносяться як загальне й окреме, з чим погодився й представник Позивача в судовому засіданні. Тому суду не доведено Позивачем правомірність стягнення простроченого «тіла» кредиту (614,15 грн.) за відсутності в цілому заборгованості за «тілом» кредиту (0,00 грн.). При цьому жодні відсотки, які повинні були нараховуватися за користування кредитними коштами, також відсутні (0,00 грн., а.с. 3), що теж свідчить про відсутність заборгованості за «тілом» кредиту. Тому позов в частині стягнення простроченого «тіла» кредиту за відсутності в цілому заборгованості за «тілом» кредиту не підлягає задоволенню. З огляду на це для вирішення правомірності стягнення з Відповідача заборгованості за неустойкою, враховуючи відсутність у неї будь-якої заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), суд керується положеннями статті 534 ЦК України, нормами якої визначено черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями: у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу (в останнє) сплачується основна сума боргу. Аналогічні вимоги щодо черговості погашення заборгованості, що виникає в клієнтів Позивача, визначено пунктом 2.1.6.11 «Умов і Правил надання банківських послуг» (а.с. 25), до яких приєдналася Відповідач, підписавши анкету-заяву (а.с. 9, 60), та копія яких додана до позовної заяви (а.с. 11-25). Цим пунктом передбачено погашення сум дозволеного овердрафта вже після погашення відсотків та всіх інших складових заборгованості. Отже, за наведених положень статті 534 ЦК України та пункту 2.1.6.11. «Умов і Правил надання банківських послуг», наявність у Відповідача заборгованості за пенею і штрафом можлива лише за наявності основної заборгованості за кредитом («тілом» кредиту), яка, згідно з позовною заявою складає 0,00 грн. Якщо ж у Відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту та відсотками, тож неустойка, що нараховується у відсотках до цих сум невиконаного грошового зобов`язання, не могла бути нарахована. Протилежного суду доведено не було. Ухвалою суду від 01.04.2019 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с. 40-42) учасникам справи було роз`яснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України). Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на усе викладене та враховуючи відсутність у Відповідача заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), що становить 0,00 грн., як зазначено в позовній заяві, а так само відсутність заборгованості за відсотками по кредиту (0,00 грн.), суд вважає, що Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності і правильності нарахування Відповідачу заборгованості за пенею і штрафом, оскільки розмір цих платежів визначається у відсотках до цієї основної заборгованості і прямо залежить від розміру останньої. Відтак позов задоволенню не підлягає. Відповідно до статей 15, 16, 509, 525-527, 530, 534, 549, 612, 626, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed