Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначено, що відповідно до умов договору № DNR0RX99400863 від 6 грудня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2079 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням Позичальником умов договору станом на 2 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 56457 грн. 55 коп., а саме: 1697 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом; 17372 грн. 61 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 252 грн. 63 коп. - заборгованість за комісією; 37135 грн. 15 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 44185 грн. 49 коп. на підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 14852 грн. 32 коп., а саме: 3045 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками; 11807 грн. 01 коп. - пеня. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 6 грудня 2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник - закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір № DNR0RX99400863, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит на придбання товару у розмірі 2079 грн. на строк до 6 грудня 2007 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 28 грн. 07 коп. Погашення заборгованості згідно з умовами договору здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 224 грн. 99 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору (а.с 6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 2 лютого 2015 року становить 56457 грн. 55 коп.: 1697 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом; 17372 грн. 61 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 252 грн. 63 коп. - заборгованість за комісією, 37135 грн. 15 коп. - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за договором № DNR0RX99400863 в сумі 34185 грн. 49 коп. та стягнуто солідарно з [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. (а.с.4). Таким чином згідно з розрахунком позивача, з урахуванням суми заборгованості, яка була стягнута на підставі рішення суду, заборгованість за договором становить 14 852 грн. 32 коп., а саме: 3045 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками; 11807 грн. 01 коп. - пеня. Доказів повернення заборгованості за кредитом на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та пені законними та обґрунтованими. В той же час, згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України 3 вересня 2014 року за наслідками розгляду справи № 6-100 цс 14 зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу країни щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи до уваги, що розмір пені майже втричі перевищує розмір заборгованості по відсотках, суд вважає за можливе зменшити суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача, навіть за відсутності заяви про це з боку відповідача, а тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial