Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області в порядку ст.116 ЦПК України від Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON], про визнання договору оренди майна припиненим, про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення матеріальної і моральної шкоди, зазначивши у позові, що рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.02.2014 року, яке набрало чинності 17.02.2014 року за позивачем визнано право власності та виділено у власність 1/2 частину житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за адресою: вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області. В звязку з чим позивач звернулася до відповідної Державної реєстраційної служби, де отримала перелік документів для проведення реєстрації права власності де одним із документів являється технічний паспорт на будинок. Але виготовити технічний паспорт і таким чином реалізувати своє право власності, позивач не має можливості, так як належний їй та її колишньому чоловіку будинок, зайняв колишній власник, відповідач [PERSON], який шляхом закриття вхідних дверей, не допускає до приміщення будинку позивача. 19.08.2014 року рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області прийнято рішення на користь позивача про усунення перешкод в користуванні належним їй майном шляхом примусового виселення. 13.01.2015 року вона отримала виконавчий та направила на виконання до відділу ДВС Нововоронцовського РУЮ Херсонської області, який в подальшому було передано на виконання до відділу ДВС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області. Так, 07.10.2015 року, під час проведення виконавчих дій, відповідач [PERSON] надав державному виконавцю пояснення, що приміщення він звільнив, але не має змоги допустити позивача до приміщення та передати їй його в користування, так як в лютому 2012 року він уклав договір оренди нежитлового приміщення з відповідачем [PERSON], який займається підприємницькою діяльністю та здійснює реалізацію продуктів харчування з лікеро-горілчаними виробами. Позивач пояснювала працівникам державної виконавчої служби, про те, що [PERSON] являється рідним сином відповідача і що даний договір оренди є удаваним та фальсифікованим, але на всі її пояснення та зауваження працівники ДВС відповіли, що фактично оренда є і тому її припиняти необхідно в судовому порядку. Також зазначила, що її родина придбала приміщення двоповерхової будівлі кафе-магазину «Дніпро», розташоване по вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області з аукціону, який проводився відділом ДВС Нововоронцовського РУЮ Херсонської області в період з 2011 року. Свідоцтво, що підтверджує факт реалізації майна з аукціону, складено 24.02.2012 року. Позивач стверджує, що договір оренди укладений між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який вони надали державному виконавцю під час проведення виконавчих дій є фіктивним та може бути визнаний судом недійсним з часу його укладення, тобто з 03.02.2012 року. Також, вважає, що відповідачами по справі їй спричинено матеріальні збитки, які позивач оцінює в розмірі середньої ставки орендної плати, яка справляється на території їхньої громади та складає в середньому 3000,00 грн. на місяць, саме за оренду такого приміщення, як двоповерхова будівля кафе-магазину «Дніпро». Таким чином, протягом терміну протиправного користування належним позивачу майном з серпня 2013 року по жовтень 2015 року з боку відповідачів складає 26 місяців, тобто розмір спричиненої позивачу майнової шкоди складає 78000,00 грн. (26 місяців х 3000,00 грн. середня ставка орендної плати). Крім того, за весь час, тобто на протязі 2013-2015 років, позивач не має можливості звільнити належне їй майно, для чого вимушена була звертатися до різних правоохоронних органів та служби по виконанню судових рішень, витрачати свій особистий час на захист свого порушеного права, кожного разу, при спілкуванні з відповідачами, чула з їхнього боку образи та наклепи, що в свою чергу спричиняє їй непоправиму моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює в розмірі 100\~000,00 грн. Також, позивач змушена була звернутися до юридичної консультації та укласти договір про надання юридичної допомоги з адвокатом [PERSON], за що позивачем сплачено кошти в сумі 7000,00 грн. Просить суд, визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення, укладений 03.02.2012 року в смт.Нововоронцовка Херсонської області між [PERSON] та [PERSON] з приводу користування нежитловим приміщенням площею 245 кв.м., двоповерхової будівлі кафе-магазину «Дніпро», розташоване за адресою вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області, з часу його укладення, тобто з 03.02.2012 року; усунути перешкоди [PERSON] в користуванні належним їй майном, шляхом звільнення житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за адресою вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області та зобовязати звільнити самовільно займане приміщення громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та будь-яких інших осіб, що перебувають в приміщені будівлі без згоди власника; стягнути з відповідачів солідарно на її користь спричинену матеріальну шкоду в розмірі 78000,00 грн. та спричинену моральну шкоду в розмірі 100\~000,00 грн., а також стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. \~\~\~\~ Позивач [PERSON] та її представник, за договором про надання юридичних послуг, адвокат [PERSON] (а.с.32), в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд задовольнити їх в судовому порядку. В подальшому надали заяву про розгляд справи у їх відсутності та не заперечують у постановленні заочного рішення у разі відсутності відповідачів (а.с.192). Третя особа [PERSON], в судове засідання не прибув, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.(а.с.188). \~\~\~\~Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити у задоволенні позову, надавши письмові заперечення на позовні вимоги та в подальшому в судове засідання відповідачі не прибули, як не прибула і відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, двічі: на 18 квітня та 16 травня 2016 року, а тому суд розглядає справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає причину неявки в судове засідання відповідачів не поважною та за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України, а позивач та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено наступне: - із копії паспорту громадянина України (а.с.6) вбачається, що [PERSON] народилася 16.07.1973 року в смт.Нововоронцовка Херсонської області, зареєстрована та проживає в смт.Нововоронцовка, пров.Шкільний, буд.5 Херсонської області та має ІПН-2686005808 (а.с.7). - Із копії рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.02.2014 року у справі №660/1632/13-ц (а.с.8-9, 40-41) вбачається, що спільно набуте майно [PERSON] та [PERSON] поділено, виділено та визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за адресою: вул.Бериславська, буд.2-а смт.Нововоронцовка Херсонської області. Зазначене рішення набрало законної сили 17.02.2014 року. - Із копії договору оренди нежитлового приміщення від 03.02.2012 року (а.с.10, 38-39) вбачається, що [PERSON] передав в оренду [PERSON] строком на пять років, нежитлове приміщення площею 245 кв.м, що знаходиться за адресою вул.Бериславська, буд.2-а смт.Нововоронцовка Херсонської області, з орендною платою 3,00 грн. за 1 кв.м. Даний договір нотаріально не посвідчений та відсутні відомості про його державну реєстрацію. Крім того, зазначена копія договору була надана державному виконавця при примусовому виконанні рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, державним виконавцем не було прийнято до уваги, що такі правочини мають бути посвідчені нотаріально та пройти державну реєстрацію, - Із копії постанови про закінчення виконавчого провадження №46111831 від 09.10.2015 року (а.с.11, 37) вбачається, що виконавчий лист №660/550/14-ц від 14.01.2015 року Нововоронцовського районного суду Херсонської області «про усунення [PERSON] перешкоди в користуванні належним їй майном шляхом примусового виселення [PERSON] із житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, що розташований за адресою вул.Бериславська, буд.2-а смт.Нововоронцовка Херсонської області та зобовязати звільнити самовільно займане житлове приміщення», виконаний в повному обсязі на підставі пояснень [PERSON] від 07.10.2015 року. - Із копій пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13,14) вбачається, що 13.10.2015 року [PERSON] разом із зазначеними громадянами прибули до кафе-магазину «Дніпро» за адресою вул.Бериславська, буд.2-а смт.Нововоронцовка Херсонської області, що належить на праві власності [PERSON], зайшовши до приміщення кафе, остання попрохала [PERSON] звільнити приміщення, на що він відмовився. Після чого [PERSON] викликала працівників міліції, але позитивного результату не отримано, оскільки [PERSON] разом зі свідками виштовхали на поріг кафе, після чого вони розійшлися по домівках. Оригінали даних пояснень досліджені в судовому засіданні. - Із копії паспорту (а.с.157) вбачається, що [PERSON] народився 21.12.1987 року в смт.Нововоронцовка Херсонської області, зареєстрований в [INFO] та має ІПН-3213100053 (а.с.157 на звороті). - Із копії паспорту (а.с.158) вбачається, що [PERSON] народився 13.08.1963 року в смт.Нововоронцовка Херсонської області, зареєстрований в [INFO] та має ІПН-2323501036 (а.с.158 на звороті). - Із копії паспорту (а.с.159) вбачається, що [PERSON] народилася 30.07.1965 року в селі Білине Балтського району Одеської області, зареєстрована в [INFO]. - Із копій матеріалів виконавчого провадження №46111831 наданих відділом державної виконавчої служби Великоолександрівського райуправління юстиції Херсонської області для дослідження в судовому засіданні та залучення до матеріалів цивільної справи (а.с.64-155), судом зясовано наступне, що, згідно заяви від 14.01.2015 року (а.с.64), [PERSON] звернулася до ВДВС Нововоронцовського РУЮ Херсонської області з проханням прийняти до примусового виконання, виконавчий лист №660/550/14-ц виданий 14.01.2015 року про усунення [PERSON] перешкоди в користуванні належним їй майном шляхом примусового виселення [PERSON] із житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, що розташований за адресою: вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області та зобовязати звільнити самовільно займане житлове приміщення (а.с.68). 16.01.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.70) копії якої направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.69) та запропоновано [PERSON] (боржник за виконавчим провадженням та відповідач по даній справі) виконати рішення суду в добровільному порядку на протязі 15-ти днів. В ході проведення виконавчих дій у період з 13.03.2015 року по 14.04.2015 року, державним виконавцем виносилися постанови про накладення штрафів та складалися акти державного виконавця (а.с.71-92), але рішення суду [PERSON] не виконав, на що 20.04.2015 року до правоохоронних органів було направлено подання про притягнення останнього до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду (а.с.93-98), та відповідно до вироку Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23.06.2015 року (а.с.103-105), [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. з розстрочкою його виплати рівними частинами по 708,33 грн. щомісяця протягом одного року з дня набрання вироком суду законної сили. В подальшому зазначене виконавче провадження було передано на примусове виконання до відділу ДВС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області на підставі постанови начальника ДВС Херсонської області від 31.08.2015 року (а.с.113, 117, 121, 123). Виконуючи, зазначений вище, виконавчий документ, 07.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Великоолександрівського РУЮ здійснено виконавчі дії де було складено акт державного виконавця (а.с.133) про те, що [PERSON] звільняє приміщення та зобовязується в подальшому не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні належним їй майном та надав при цьому особисті пояснення (а.с.132, 134, 136), а також надав державному виконавцеві договір оренди нежитлового приміщення від 03.02.2012 року (а.с.137-138) який було укладено терміном на пять років, у звязку з чим відповідно до вимог ст.793, ст.794 ЦК України, такий договір підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, але на це державний виконавець не звернув уваги. А також у додаток до договору оренди було надано акт прийому передачі нежилого приміщення в оренду від 01.01.2013 року (а.с.139). В подальшому 09.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.153) в звязку з виконанням рішення суду в повному обсязі, як зазначено у Постанові, згідно пояснень [PERSON] Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, але частково, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, 2 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 та 3 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 793-796 ЦК України визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець. Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2012 року [PERSON] (позивач по справі) та її колишній чоловік [PERSON] (третя особа по справі) придбали на аукціоні арештоване майно, а саме: приміщення двоповерхової будівлі кафе-магазину «Дніпро», розташоване за адресою вул.Бериславська, буд.2-а. Аукціон з реалізації арештованого майна проводився відділом ДВС Нововоронцовського райуправління юстиції Херсонської області. Право власності позивача та третьої особи на вказане майно було зареєстровано 09.08.2013 року. Придбане на аукціоні арештоване майно належало [PERSON] (відповідач по даній справі). В подальшому за рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.02.2014 року, яке набрало чинності 17.02.2014 року (а.с.8-9, 40-41), поділено спільне майно [PERSON] та [PERSON] Даним рішенням суду виділено на користь позивача по даній справі 1/2 частину спільного майна подружжя та визнано за позивачем, право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за адресою: вул.Бериславська, буд.2-а смт.Нововоронцовка Херсонської області. Після поділу спільного майна подружжя, позивач звернулася до державного реєстратора для проведення відповідний реєстраційних дій та отримала від останнього перелік документів, які необхідно надати для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, серед таких документів являється технічний паспорт на будинок. Але, виготовити технічний паспорт позивач не має можливості, так як зазначене вище майно зайняв колишній власник відповідач [PERSON], який в свою чергу не допускає позивача та третю особу до приміщення будинку. Що змусило позивача звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом примусового виселення відповідача [PERSON]. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 19.08.2014 року у справі №660/550/14-ц, позов задоволено, прийнято рішення про усунення перешкод в користуванні належним позивачу майном, шляхом примусового виселення, на що 14.01.2015 року позивачу видано виконавчий лист (а.с.68) та цього ж дня позивач звернула виконавчий лист до примусового виконання до ВДВС Нововоронцовського районного управління юстиції, що підтверджується відповідною заявою від 14.01.2015 року (а.с.64). В ході примусового виконання зазначеного виконавчого листа, 16.01.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с.70) та зобовязано [PERSON] виконати рішення суду в добровільному порядку, але останній рішення в добровільному порядку не виконав, на що державним виконавцем неодноразово накладалися на [PERSON] штрафи (а.с.73, 79) та складалися відповідні акти державного виконавця (а.с.71, 72, 78, 82, 90, 91, 92). В звязку з невиконанням рішення суду, державним виконавцем 20.04.2015 року було направлено подання до правоохоронних органів про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.382 КК України, тобто умисне невиконання рішення суду (а.с.96-97). Так, відповідно до вироку Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23.06.2015 року (а.с.103-105), [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. з розстрочкою його виплати рівними частинами по 708,33 грн. щомісяця протягом одного року з дня набрання вироком суду законної сили. В подальшому зазначене виконавче провадження було передано на примусове виконання до відділу ДВС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області на підставі постанови начальника ДВС Херсонської області від 31.08.2015 року (а.с.113-114). Виконуючи зазначений вище виконавчий документ, 07.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Великоолександрівського районного управління юстиції здійснено виконавчі дії де було складено акт державного виконавця (а.с.133) про те, що [PERSON] звільняє приміщення та зобовязується в подальшому не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні належним їй майном та надав при цьому особисті пояснення (а.с.132, 134, 136), а також надав державному виконавцеві договір оренди нежитлового приміщення від 03.02.2012 року (а.с.137-138) та акт прийому передачі нежилого приміщення в оренду від 01.01.2013 року (а.с.139). Далі 09.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.153) в звязку з виконанням рішення суду в повному обсязі, згідно пояснень [PERSON] Після закінчення виконавчого провадження, позивач разом зі свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 13.10.2015 року здійснила візит до відповідачів, за місцем знаходження належного їй нерухомого майна, де встановила, що приміщення відповідачами не звільнено та останні, посилаючись на договір оренди від 03.02.2012 року, укладеного між відповідачем [PERSON]В, та відповідачем [PERSON] виштовхали позивача з приміщення. Зазначені дії відповідачів змусили позивача звернутися за захистом своїх прав до суду. Зазначений договір, від 03.02.2012 року, в копії, було надано до суду від ВДВС В-Олександрівського районного управління юстиції Херсонської області, разом з іншими документами, але цей договір не був підставою для винесення державним виконавцем Постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.10.2015 року., оскільки відповідачами було надано копію примірника договору від 03.02.2012 року строком на 5 років, без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, а як свідчить зміст нового примірника договору, в копії, строк оренди зазначено 2 роки 11 місяців та діє з моменту укладення договору та якщо прийняти до уваги строк дії договору, то строк дії такого договору сплив 03 січня 2015 року, при цьому державний виконавець також не звернув увагу на такі фактичні обставини, щодо подальшого укладення договору повинно здійснюватись тільки за згодою власника, [PERSON], позивача по справі, яка заперечувала про подальшу оренду приміщень. За таких обставин, суд, приходить до наступних висновків. Позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, укладений 03.02.2012 року в смт.Нововоронцовка Херсонської області між [PERSON] та [PERSON] з приводу користування нежитловим приміщенням площею 245 кв.м., двоповерхової будівлі кафе-магазину «Дніпро», розташованого за адресою вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області, з часу його укладення, тобто з 03.02.2012 року, суд вважає такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, в ході примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа (а.с.68), відповідачем [PERSON] було надано державному виконавцеві копію договору оренди нежитлового приміщення від 03.02.2012 року (а.с.137-138) та акт прийому-передачі нежилого приміщення в оренду від 01.01.2013 року (а.с.139). Дослідивши в судовому засіданні зазначений договір оренди та акт прийому-передачі, судом встановлено, що договір оренди нежитлового приміщення укладений між [PERSON], відповідачем по даній справі та [PERSON], співвідповідачем по даній справі). За умовами даного договору оренди відповідачу [PERSON] передано в користування частину нежитлового приміщення площею 245 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області, кафе-магазин «Дніпро» (п.1.1.Договору), строк оренди складає пять років та визначається з 03.02.2012 року (п.1.2.Договору). Орендна плата за користування приміщенням з розрахунку річної оплати 3,00 грн. за 1 кв.м. (п.2.5.Договору). Відомості про нотаріальне посвідчення даного договору та його державної реєстрації, відсутні, а тому такий договір, який не відповідає закону є нікчемним.(ст.219 ЦК Українип) Крім того, згідно копії акту прийому-передачі нежилого приміщення в оренду (а.с.139) зясовано, що орендоване майно передано відповідачу [PERSON] лише 01.01.2013 року, тобто майже через один рік після укладення договору оренди. Разом з тим, відповідач [PERSON] надав до суду заперечення (а.с.42-45) в якому посилається на те, що позивачем надано до суду не той договір оренди, який він уклав з відповідачем [PERSON]В, та надав до суду договір оренди від 03.02.2012 року (а.с.50-51). Саме такий «новий» договір оренди знаходиться і в матеріалах виконавчого провадження (а.с.154-155), без будь-яких відомостей, за яких причин він залучений до справи виконавчого провадження. Але акт прийому-передачі обєкта оренди до суду не надано. З огляду, на наданий відповідачем [PERSON], «новий» договір оренди, в копії, судом зясовано, що даний договір є відмінним від договору, який був наданий відповідачем [PERSON] при примусовому виконанні рішення суду (а.с.137-138), а саме: відповідно до п.1.2.Договору зменшена площа обєкта оренди з 245 кв.м. до 160 кв.м.; зменшено строк оренди з пяти років до 2 років 11 місяців; змінено розмір річної орендної плати з 3,00 грн. за 1 кв.м. на 3000,00 грн. щомісячно, а також зявився новий пункт 5.4.Договору де зазначено, що зміна власника обєкта оренди не припиняє чинність даного Договору. Таким чином, дослідивши зазначений договір оренди, суд вважає, що відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір оренди між собою з намаганням уникнути передачі спірного приміщення позивачу в рамках виконавчого провадження, а також наданням до суду іншого договору оренди, який містить зовсім інші умови на відміну того договору, який був наданий державному виконавцеві при примусовому виконанні рішення суду, що мало місце 07.10.2015 року (а.с.132-139). А тому суд, не приймає до уваги наданий відповідачем [PERSON] «новий» договір оренди від 03.02.2012 року, так як даний договір є завуальованим, з метою ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору оренди та його державної реєстрації та затягування часу щодо повернення позивачу належного їй майна, порушуючи конституційні права позивача на вільне володіння та користування своєю власністю. Крім того, відповідно до ч.4\~ст.203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч.1 ст.210\~та ч.3\~ст.640 ЦК України\~договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. За\~\~змістом\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6\~ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У п.4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз'яснено, що відповідно до\~ст.215 ЦК України\~судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1\~ст.220, ч.1 ст.224 ЦК України\~тощо), та оспорюванні - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК України\~тощо). Так, згідно з ч.1\~ст.220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того, у п. 8 та п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що п.8.\~Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У звязку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205210, 640 ЦК тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. п.13.\~З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню… За положеннями ст.ст.793,\~794 ЦК України\~договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладений на строк не менше ніж на три роки підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Отже, оскільки спірний договір оренди нежитлового приміщення був укладений на пять років, але не був нотаріально посвідчений та не відбулася державна реєстрація цього правочину, суд приходить до висновку про те, що такий договір, виходячи із приписів ст.ст.793, 794\~ЦК України, не є укладеним (вчиненим). Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Разом з тим, позивач звернулася до суду про визнання спірного договору недійсним, як інша заінтересована особа, права якої порушено вказаним правочином, а тому, позовні вимоги щодо визнання договору оренди нежитлового приміщення укладеного 03.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] з приводу користування нежитловим приміщенням площею 245 кв.м., двоповерхової будівлі кафе-магазину «Дніпро», розташоване за адресою вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області, підлягають задоволенню, у звязку з чим необхідно визнати такий договір оренди недійсним з моменту його укладення, так як в інший спосіб позивач не може реалізувати своє законне право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Крім того, даний договір оренди суперечить загальним засадам чинного законодавства, як такий, що спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина ст.228 ЦК України, що в свою чергу виражається у порушенні конституційних прав позивача, передбачених ст.41 Конституції України. А тому, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. В звязку з тим, що спірний договір оренди визнається судом недійсним, а тому підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення спричиненої матеріальної шкоди, але частково, з наступних підстав. Згідно ч.2 та 5 ст.216 ЦК України 2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як зазначалося вище, 03.02.2012 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення (а.с.10, 137-138). За умовами даного договору оренди відповідачу [PERSON] передано в користування частину нежитлового приміщення площею 245 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Бериславська, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області, кафе-магазин «Дніпро» (п.1.1.Договору), строк оренди складає пять років та визначається з 03.02.2012 року (п.1.2.Договору). Орендна плата за користування приміщенням з розрахунку річної оплати 3,00 грн. за 1 кв.м. Розмір орендної плати залишається незмінним на весь період дії договору (п.2.5.Договору). Так, відповідно до рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.02.2014 року, позивачу виділено у власність 1/2 частину спільно набутого майна з колишнім чоловіком та визнано за нею право власності. Рішення суду набрало законної сили 17.02.2014 року (а.с.8-9, 40-41). Вимоги позивача, щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 75000,00 грн., яку позивач оцінює в розмірі середньої ставки орендної плати, яка справляється на території їхньої громади та складає в середньому 3000,00 грн. на місяць за оренду такого приміщення, що належить їй на праві власності, з чим суд погодитися не може, оскільки такі твердження та розрахунки не підтверджуються жодними належними та до допустимими доказами в розумінні ст.60 ЦПК України, а тому є необґрунтованими. Також, суд не погоджується зі строком з якого позивач просить суд стягнути матеріальну шкоду, а саме з серпня 2013 року по жовтень 2015 року, так як, відшкодування матеріальної шкоди слід враховувати з дня, коли рішенням суду визнано за позивачем право власності на 1/2 частину нерухомого майна, а саме з 06.02.2014 року. Таким чином, суд виходить з наступних розрахунків. Річна оплата за спірним договором оренди складає 3,00 грн. за 1 кв.м., в оренду передано приміщення площею 245 кв.м. (п.1.1. Договору), що в свою чергу складає 735,00 грн. на рік (3,00 х 245 = 735,00) та 61,25 грн. щомісячна плата за оренду приміщення (735,00 грн. - річна сума оплати : 12 місяців = 61,25). Так, період за який підлягає відшкодуванню матеріальна шкода становить з 06.02.2014 року по 06.03.2016 рік та складає 25 місяців на суму 1531,25 грн. (61,25 місячна орендна плата х 25 місяців = 1531,25). Крім того, позивач просить суд стягнути матеріальну шкоду солідарно з усіх відповідачів, з чим суд також погодитися не може, оскільки спірний договір було укладено між відповідачами [PERSON] та [PERSON], а тому суд вважає, що матеріальну шкоду слід стягнути з [PERSON] ( відповідача по даній справі), так як останній за вказаним договором оренди, як вважає суд є: по-перше ініціатором на укладення спірного договору; по-друге є одержувачем матеріальних благ за даним договором оренди, а тому повинен відшкодувати позивачу спричинену матеріальну шкоду та нести відповідальність перед позивачем за спричинені їй збитки як матеріальні так і моральні. Що стосується позовних вимог, про усунення перешкод в користуванні належним позивачу майном, шляхом зобовязання відповідачів звільнити самовільно займане приміщення, суд вважає як такі, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Конституція України закріплює та гарантує право кожної особи самостійно та на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Суть цього полягає в тому, що кожна людина вільна вчиняти зі своїм майном будь-які дії, які не заборонені законом та безпечні для оточуючих. Позивач, предявляючи вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, вимагає від відповідачів припинити порушувати її права та вчинити такі дії, які дозволять їй вільно користуватися своєю власністю, шляхом зобовязання відповідачів звільнити самовільно займане приміщення. \~\~\~\~Відповідно до\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~\~\~\~Частиною 1\~ст.321 ЦК України\~передбачено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~Згідно із положеннями ст.ст.16,\~391, 386 ЦК\~України\~власник вправі звернутись до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом зобовязання відповідачів звільнити самовільно займане приміщення у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Відповідачі [PERSON]В, та [PERSON] в свою чергу протиправно користуються майном, яке належить на праві власності позивачу в період з 06.02.2014 року, тобто з моменту виділення позивачу у власність 1/2 частини спільного майна подружжя (а.с.8-9). Відповідачі не допускають позивача до її майна, посилаючись на договір оренди нежитлового приміщення від 03.02.2012 року. При цьому право власника майна такими діями відповідачів на користування нерухомим майном є порушеним і підлягає захисту в обраний позивачем спосіб. Крім того, в матеріалах справи є вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23.06.2015 року, який набрав законної сили 09.09.2015 року, яким відповідача по даній справі [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. з розстрочкою його виплати рівними частинами по 708,33 грн. щомісяця протягом одного року з дня набрання вироком суду законної сили. Тобто, вже мало місце ухилення відповідача [PERSON] від звільнення приміщення, що належить на праві власності позивачу, що у відповідності до ч.4\~ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні належним позивачу майном шляхом звільнення житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований по вул.Бериславській, буд.2-а в смт.Нововоронцовка Херсонської області та зобовязати відповідачів звільнити самовільно займане приміщення та будь-яких інших осіб, що перебувають в приміщенні будівлі без згоди власника. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів завдану моральну шкоду в розмірі\~100\~000,00 гривень. Згідно з ст.ст.23,\~1167 ЦК України\~\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що …суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду… Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що моральна шкода [PERSON] спричинена\~\~тим, що їй завдані моральні переживання,\~\~нервові страждання, які вона зазнала у зв'язку із неправомірними діями відповідачів. На протязі тривалого часу позивач не має можливості вільно розпоряджатися належним їй майном, для чого змушена була звертатися до різних правоохоронних органів та служби по виконанню судових рішень, витрачати свій особистий час на захист свого порушеного права, кожного разу, при спілкуванні з відповідачами, чула з їхнього боку образи та наклепи, що в свою чергу спричиняє їй непоправиму моральну шкоду, позивач також не мала змоги користуватися, володіти та розпоряджатися нерухомим майном, належного їй на праві власності. Разом з тим, позивач не надала до суду жодних доказів щодо її моральних страждань, а тому суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховує вимоги розумності і справедливості, у звязку з чим, вважає що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральна шкода в розмірі 20 000,00 грн. Адже, завдяки неправомірним діям відповідача [PERSON] позивачу спричинено моральні страждання, що в свою чергу виявилося в чиненні перешкод у користуванні позивачем власним майном, що також підтверджується вироком Нововоронцовського райсуду Херсонської області (а.с.165-166), а також додатково шляхом укладення неправомірного договору оренди приміщення. \~\~\~\~ Крім цього, відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір (а.с.1, 167, 168, 169) відповідно до задоволених вимог майнового характеру в розмірі 787,20 грн. та немайнового характеру в розмірі 487,20 грн. \~\~\~ На підставі викладеного, ст.41 Конституцією України, ст.ст.23, 203, 210, 220, 222, 223, 224, 225, 215, 216, 319, 321, 386, 391, 793-796, 1167 ЦК України, \~п.п.4, 8, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (із змінами та доповненнями), п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями),

Outcome: partial