Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. В позові зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 грудня 2009 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Від цього шлюбу є син - [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні та проживає з нею. 31 серпня 2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівців вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] 24 грудня 2013 року вона вдруге уклала шлюб з [PERSON] і у цьому шлюбі [INFO] року у них народилася спільна дитина [PERSON] Відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], проте він із самого народження дитини до тепер взагалі не бере участі у вихованні дитини - не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, в тому числі не забезпечує необхідним харчуванням, медичним піклуванням, лікуванням дитини, коли це стає необхідним, не проявляє будь-якого інтересу до дитини, до його потреб, переживань та інші, він жодного разу не поцікавився його життям як під час перебування дитини у ДНЗ, так і під час навчання у школі, жодного разу не привітав дитину із днем народження та не дарував подарунків. Тобто, батько, як такий, взагалі відсутній у житті дитини, котрій уже більше 10 років. Дитина не пам'ятає свого рідного батька, натомість вона виховую його разом із теперішнім чоловіком, котрий із самого дитинства поруч із дитиною. Вони разом дбають та піклуються про нього, саме його дитина називає батьком, оскільки вважає, що він і є його батьком. Вказала, що відповідач не лише ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а й чинить перешкоди у здійсненні заходів, які вживає вона та теперішній її чоловік, спрямованих на оздоровлення та розвиток дитини. Так, для здійснення оздоровлення дитини та можливості взяти участь у міжнародних змаганнях, котрі були заплановані заздалегідь, вона була змушена звернутися до суду за захистом законних прав та інтересів дитини для надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон. Як вбачається, і це було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04.12.2017 року про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини для можливості взяття участі в змаганнях, оздоровлення та відпочинку без згоди батька, останній відмовлявся надавати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон, ухилявся від сплати аліментів. Судом також встановлено, що відповідач не лише ігнорував виклики до нотаріуса для оформлення такого дозволу, але й жодного разу не з'явився в суд на неодноразові виклики в судові засідання для розгляду зазначеного позову. Ці та інші обставини підтверджують не тільки байдуже ставлення до прав дитини, але є неприпустимими діями батька щодо прав дитини. Зазначила, що вона із своїм теперішнім чоловіком вкладають максимум зусиль для розвитку дитини, адже він є розвинутою дитиною, добре вчиться та займається спортом, є членом Громадської організації «Тай-Сен» у м. Чернівці, відвідує спортивну секцію велосипедного спорту в ДЮСШ «Колосок», є учасником міжнародних змагань в країнах Європи та світу, на яких неодноразово був переможцем та призером, а тому потребує як матеріальної, так і моральної підтримки для фізичного та духовний розвитку, його навчання, підготовки до самостійного життя, яку відповідач взагалі не надає дитині. Відповідач не тільки не виявляє інтерес до його внутрішнього світу, але й зовсім не створює умов для отримання ним освіти та фізичного розвитку. Не цікавиться успіхами дитини та його здоров'ям, спортивними та навчальними досягненнями, які він проявляє, а також успіхами та проблемами дитини. Враховуючи те, що батько не був позбавлений інформації стосовно місця перебування своєї дитини та з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, то вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. А тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважаю за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Просить позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Великокучурівської сільської ради в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно вимог ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дітей, а саме те, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати їх до самостійного життя, тощо. Згідно вимог ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 грудня 2009 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Від цього шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 31 серпня 2011 року вирішено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] року у розмірі ? частки з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] проживає разом з матір*ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСБ «Яблунівка» від 16 травня 2018 року. 24 грудня 2013 року позивачка вдруге уклала шлюб з [PERSON] і у цьому шлюбі [INFO] року у них народилася спільна дитина [PERSON] Згідно акту обстеження житлових умов проживання та сімейного стану щодо відсутності участі батька у вихованні дитини від 16.05.2018 року за участю сусідів будинку встановлено, що батько дитини [PERSON] ніякої участі у вихованні дитини не бере, вони жодного разу не бачили батька, який би приходив чи супроводжував дитину, а також вживав інших заходів щодо виховання та піклування дитини і що вихованням займаються мати та теперішній чоловік [PERSON] Як вбачається з довідки міської дитячої поліклініки м. Чернівців від 07.05.2018 року, за медичною допомогою з дитиною звертається мати [PERSON] та вітчим [PERSON] З довідки №71, виданою директором ДНЗ №35 ЦРД «Веснянка» 11.05.2018 року та характеристики, слідує, що дитина [PERSON] відвідував даний ДНЗ у період з 2011 по 2012 рр. та підтверджується , що вихованням дитини займалася мама [PERSON] та теперішній чоловік [PERSON], а батько дитини вихованням дитини не займався, не спілкувався з вихователем, не забирав дитину додому, в садочку жодного разу не був, не цікавився успіхами дитини та її потребами тощо. Як слідує з довідки та характеристики, виданою Чернівецькою ЗОШ № 11 11.05.2018 року, дитина [PERSON] навчається у школі з першого класу, вихованням дитини займається мама та її теперішній чоловік, а його батько жодного разу не був у школі, не цікавився успіхами дитини в школі та її потребами. Згідно висновку органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області №54 від 13 червня 2018 року [PERSON] вихованням неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] не займається, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, здоров*є та його майбутнє, без поважних причин самоусунувся від виховання сина. Дитина проживає з матір*ю. Орган опіки та піклування вважає, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON], у зв*язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідними продуктами харчування, медичним доглядом, витратами на лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, тобто не виконує свого батьківського обов*язку щодо виховання та розвитку сина [PERSON]. Даний факт в судовому засіданні підтвердили також і свідки [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд вважає, що відповідач повністю ухилився від виховання та матеріального утримання своїх дітей, чим грубо порушив вимоги ст.ст. 150, 155 СК України, які вимагають від батьків виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин, суд з урахуванням інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., що є документально підтвердженим. На підставі викладеного,

Outcome: approved