Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

В січні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення сплаченої суми комунальних послуг в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначили, що 12 листопада 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] від якого у них 08 листопада 2009 року народився син, [PERSON]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 13.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини разом із матірю та встановлено порядок зустрічі батька з дитиною. [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 30.08.2007 року [PERSON] було придбано нерухоме майно квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маліновського, буд. 12. кв. 35, що підтверджується договором купівлі-продажу, ВЕХ № 592138 реєстр № 101. Договір на постачання комунальних послуг були оформлені в встановленому порядку на ім'я [PERSON], Дніпропетровський збуд - о.р. [NUMBER], горводоканал Дніпропетровська - о.р. 971385000035, КП жилвервис - 9 ДМР, КП коменергосервіс, Дніпро комун транс, ООО СП Дніпропетровськліфт - 2 - о.р. 31-232586. З 05.10.2007 р. позивач та [PERSON]Г. були зареєстровані по даній адресі та проживали як подружжя. Після народження спільної дитини, [PERSON] також був зареєстрований за вказаною адресою. Позивач зазначає, що з початку 2013 по кінець 2015 року [PERSON] не приймав фінансову участь у житті родини та в сплаті комунальних послуг, а саме сплати своєї частки за спожиті послуги, також [PERSON] з моменту придбання нерухомого майна та по грудень 2015 року включно, взагалі не приймала участі в сплаті комунальних послуг та не цікавилась станом своїх договірних зобов'язань перед комунальними підприємствами. Позивач вказує, що з січня 2013 року по грудень 2015 рік вона сплачувала всі комунальні послуги загальна вартість якої склала у розмірі 16\~149,48 грн. Позивач зверталася до відповідачів з вимогою про сплату їх частини комунальних послуг, проте відповідачами було відмовлено. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь відшкодування вартості за комунальні послуги у розмірі 5 898,98 грн., інфляційні збитки та 3% річних у розмірі 3\~434,25 грн., а всього 9\~333,23 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування вартості за комунальні послуги у розмірі 4\~351,50 грн., інфляційні збитки та 3% річних у розмірі 2\~373,27 грн., а всього 6\~724,77 грн. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засіданні не зявилися, їх представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволені відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2005 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] від якого у них 08 листопада 2009 року народився син, [PERSON]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 13.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини разом із матірю та встановлено порядок зустрічі батька з дитиною. [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 30.08.2007 року [PERSON] було придбано нерухоме майно квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маліновського, буд. 12. кв. 35, що підтверджується договором купівлі-продажу, ВЕХ № 592138 реєстр № 101. Договір на постачання комунальних послуг були оформлені в встановленому порядку на ім'я [PERSON], Дніпропетровський збуд - о.р. [NUMBER], горводоканал Дніпропетровська - о.р. 971385000035, КП жилвервис - 9 ДМР, КП коменергосервіс, Дніпро комун транс, ООО СП Дніпропетровськліфт - 2 - о.р. 31-232586. Пунктом 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що до обовязків споживача входить оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, виходячи з пояснень самої позивачки, відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2013 року, а відповідач [PERSON] взагалі не мешкала в зазначеній квартирі з моменту її придбання, натомість в квартирі мешкає та отримує фактично комунальні послуги саме позивач, а тому зобовязана здійснювати оплату таких послуг в повному обсязі. Враховуючи викладене, та те що відповідачі комунальні послуги не споживали, оскільки в спірній квартирі не мешкали, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та без підставними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed