Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], просив визнати частково недійсними (в 1/4 частині) заповіт батька [PERSON], складений на користь [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також визнати за собою право власності на 1/4 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач послався на ті обставини, що спірне домоволодіння належало на праві спільної сумісної власності його батьку [PERSON] та матері [PERSON], так як було придбане ними під час шлюбу. Після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, він ([PERSON].) та його батько [PERSON] спадщину прийняли, подавши про це відповідні письмові заяви до нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину у вигляді грошових вкладів та цінних паперів. Рідний брат (позивача) після смерті матері спадщину не прийняв. 26 жовтня 2001 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], на користь якої 22 серпня 2008 року склав заповіт, розпорядившись всім своїм майном, яке буде належати йому на день смерті. [INFO] року [PERSON] помер, а 16 травня 2013 року Першою миколаївською державною нотаріальною конторою [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на ціле домоволодіння [ADDRESS]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом братам [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Вважаючи, що [PERSON] за життя неправомірно розпорядився на користь [PERSON] часткою у домоволодінні, що згідно закону належала його матері, спадщину після смерті якої він прийняв, позивач просив про задоволення позову. Як на правові підстави позову позивач послався на ст. 22, 28, 549 ЦК УРСР, ч. 4 ст. 1257, ст.. 1301 ЦК України. У вересні 2014 року [PERSON] збільшив позовні вимоги пред'явивши їх також до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та додатково на підставі ст. 19, ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просив визнати недійсною реєстрацію права власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача не підтримали позовні вимоги в частині визнання заповіту частково недійсним, в решті позов підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Суду додатково пояснили, що [PERSON] з народження постійно проживає за адресою спірного домоволодіння. Більш того, на земельній ділянці, закріпленій за раніше єдиним житловим будинком літ. А-1, ним за погодженням з батьками та за власні кошти і власними силами був побудований для проживання своєї родини новий житловий будинок літ. Д-1, яким він користується о теперішнього часу. Представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що [PERSON] був єдиним зареєстрованим у встановленому законом порядку власником спірного домоволодіння, а тому позивач у зв'язку з наявністю заповіту, складеного власником на користь своєї другої дружини, не має права на отримання спадщини. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного права, а за такого просив застосувати до спірних правовідносин правові наслідки пропуску такого строку, відмовивши в позові. Інші відповідачі та тертя особа в судове засідання не з'явились (своїх представників не направили), про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність неявки цих учасників процесу матеріали справи не містять. Вислухавши представників сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02 жовтня 1951 року. Від шлюбу в них народились сини: [PERSON] - позивач у справі та [PERSON] - другий відповідач. Як слідує з договору купівлі-продажу від 26 квітня 1965 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок у складі двох кімнат, площею 37,20 кв.м., коридору та комори з господарськими будівлями і спорудами. Договір посвідчений нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований за № 4-1409. Право власності за цим договором зареєстроване КП ММБТІ 03 жовтня 1965 року в книзі № 37 реєстровий № 5609. Як свідчать матеріали справи, на земельній ділянці, закріпленій за вказаним житловим будинком літ А, був побудований другий житловий будинок літ. Д, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м. Усклад господарських та побутових будівель і споруд на час розгляду справи судом входять: літня кухня літ. Е, тамбур літ. е, два сарай літ. Ж та літ. М, душ літ. К, вбиральня літ. Л, погріб з шиєю літ. Гпд, теплиця літ. Н, огорожі № 4. 5, 6, 7, 8 та споруди № 2, 8, І. 11 березня 1992 року виконавчим комітетом Центральної районної ради народних депутатів [PERSON] взамін договору купівлі-продажу видане свідоцтво про право власності, зареєстроване КП ММБТІ того ж дня за № 5609. Відповідно ст. 22 КЗпШС Української РСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За такого, домоволодіння [ADDRESS] було спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді частини спірного домоволодіння, при цьому частку померлої слід вважати 1/2 частиною, так як іншого суду не доведено. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 1044/03 Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, спадщину після смерті [PERSON] прийняли, подавши відповідні письмові заяви у встановлені законом порядку та строк, її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON], яким видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю рахунки в ощадбанку та іменні цінні папери, по 1/2 частині кожному спадкоємцю. Другий син [PERSON] - [PERSON] спадщину не прийняв. В силу ст. 548, п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, спадкоємець, який прийняв частину спадщини вважається таким, який прийняв всю спадщину. За такого, з часу смерті матері [PERSON], її син [PERSON] набув у власність в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]. 26 жовтня 2001 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], а 22 серпня 2008 року склав заповіт, відповідно якого розпорядився на випадок своєї смерті всім своїм майном, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось на користь своєї другої дружини. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частин домоволодіння [ADDRESS]. Незважаючи на викладені обставини, 16 травня 2013 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий № 2-287, на спадкове майно після смерті [PERSON] у вигляді цілого домоволодіння [ADDRESS], чим порушені майнові права [PERSON] На підставі викладеного спірне свідоцтво не може залишатись у силі та підлягає визнанню недійсним в частині визнання за [PERSON] права власності на належну [PERSON] 1/4 частину домоволодіння. За такого, позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS] підлягають задоволенню. Визнання рішенням суду за позивачем права власності на частину спірного нерухомого майна є підставою для реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним є підставою для скасування державної реєстрації в цій частині права власності [PERSON] В окремому постановленні судового рішення про визнання недійсною державної реєстрації майнових прав на домоволодіння за [PERSON] потреба відсутня. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Не спростовують висновків суду у справі посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки протягом всього часу після смерті матері [PERSON] користується спадковим майном як своїм власним, а тому строк давності ним не пропущений. В силу ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою в задоволення частини позовних вимог, у тому числі тих, які представниками позивача не підтримані, судові витрати присудженню за рахунок відповідача на користь позивача не підлягають. З відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог в сумі 250 грн. 00 коп. На користь держави з відповідача також підлягають стягненню 190 грн. 76 коп., розраховані виходячи з вартості домоволодіння 127586 грн. (вартість спірної частини - 31896 грн. 50 коп.).

Outcome: partial