Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 16 березня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна увійшла земельна ділянка, загальною площею 0,1877 га., розташована в с. Щербані Вознесенського району по вулиці Кірова, 73-а, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, проте нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо спірної ділянки в зв'язку з наявністю в правовстановлюючому документі на спадкове майно помилки стосовно адреси, за якою розташована земельна ділянка («вул. Кірова, 73»). Враховуючи відмову нотаріуса в посвідченні її спадкових прав на землю та неможливість вирішення питання щодо приведення документа у відповідність з вимогами закону в адміністративному порядку, а тому позивачка просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, проте від останньої на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Щербанівської сільської ради в судове засідання не зявився, проте надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 16 березня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна увійшла земельна ділянка, загальною площею 0,1877 га., розташована в с. Щербані Вознесенського району по вулиці Кірова, 73-а, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, проте нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо спірної ділянки в зв'язку з наявністю в правовстановлюючому документі на спадкове майно помилки стосовно адреси, за якою розташована земельна ділянка («вул. Кірова, 73»). В той же час судом встановлено, що рішенням виконкому Щербанівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області №6 від 24 лютого 1993 року [PERSON] в зв'язку з придбанням житлового будинку по вул. Кірова, 73-а в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області за цією ж адресою передано в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибну ділянку). На підставі вказаного рішення була розроблена та рішенням Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №4 від 26 жовтня 2006 року затверджена технічна документація із землеустрою щодо ділянки, встановлено межі ділянки в натурі, передано власнику межові знаки на зберігання. Однак в документації було допущено помилку стосовно адреси, за якою розташована земельна ділянка («вул. Кірова, 73»). 16 лютого 2007 року власник ділянки отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, реєстр №010702200037 в якому також неправильно зазначено адресу місця розташування ділянки («вул. Кірова, 73»). Разом з тим судом встановлено, що належний [PERSON] житловий будинок, для обслуговування якого надавалася спірна земельна ділянка, розташований по вул. Кірова, 73-а в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області. З матеріалів справи вбачається, що внесення змін, доповнень до Державного акту, іншим чином приведення його у відповідність до вимог закону на час розгляду справи неможливе, також неможливе його анулювання з подальшим отриманням нового правовстановлюючого документа власником в зв'язку зі смертю останнього. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Матеріали справи вказують на те, що позивачка, як спадкоємець за законом, належним чином прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Також судом встановлено, що спірна ділянка дійсно належала спадкодавцю (набута ним на законних підставах), а тому ввійшла до складу спадщини. Враховуючи те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved