Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з вищеназваним позовом про стягнення аліментів. В своїй позовній заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.02.2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком були припинені в серпні 2011 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сім'ї, примирення вважає не можливим. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму призначеного для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В жовтні 2014 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просив суд шлюб між сторонами розірвати. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили суд позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечували. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав. Первісний позов визнав, проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.02.2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, а також віку дитини, беручи до увагу згоду відповідача [PERSON] вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини сторін - [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON]. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в серпні 2011 року по причині різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сім'ї. З серпня 2011 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. Малолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позови підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved