Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди, оскільки вона проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ «ЧОПЛ» ЧОР [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно маячний синдром на тлі диссоціативного та емоційно-вольового типу дефекту особистості, загострення, та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Окрім цього, вказав, що хвора є недієздатною, з 1983 року хворіє на психічні захворювання та перебуває на обліку у лікаря психіатра Смілянської міської поліклініки, пятдесят сім разів лікувалася в психіатричному закладі, має 2 групу інвалідності по психічним захворюванням, яка встановлена безтерміново, просила заяву задовольнити. Прокурор просила заяву задовольнити. Законний представник пояснив, що дійсно [PERSON] становить реальну небезпеку для себе та оточуючих. Вказав, що після проходження лікування у психіатричному закладі її стан покращується, тому просив заяву задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника та законного представника, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 1994 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішення суду набрало законної сили (а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] була доставлена до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР згідно направлення лікаря Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням [PERSON] в звязку із погіршенням психічного стану, який обумовлює вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Згідно з висновком комісії лікарів психіатрів КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР від 08 листопада 2017 року, заступника головного лікаря [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON] [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно маячний синдром на тлі диссоціативного та емоційно-вольового типу дефекту особистості, загострення, та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, та потребує стаціонарного лікування у примусовому порядку (а.с.2). Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Оскільки хвора [PERSON] є недієздатною, з 1983 року хворіє на психічні захворювання та перебуває на обліку у лікаря психіатра Смілянської міської поліклініки, пятдесят сім разів лікувалася в психіатричному закладі, має 2 групу інвалідності по психічним захворюванням, яка встановлена безстроково, та враховуючи, що вона виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, який обумовлює вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, відтак підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного закладу для примусового лікування. За таких обставин позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved