Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, остання є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково. Перебуває під наглядом психіатрів з 1988 року. Багаторазово, більш 20 разів, лікувалася стаціонарно. У клінічній картині галюцинаторно-параноїдна, парафренна симптоматика, відмова від їжі, агресія до матері. Ремісії неякісні, наростають зміни особистості по шизофренічному типу. Захворювання протікає безперервно. Остання виписка 16.06.2017 року. Згідно із заявою [PERSON], стан дочки погіршився протягом 2-х тижнів, відмовилася від приймання медикаментів, не спить ночами, дуже агресивна (вдарила матір), нецензурно висловлюється, вмикає газ, сильно нагріває воду й п'є її, заявляючи при цьому, що їй холодно, розмовляє сама із собою, заявляє, що на неї наводять «порчу», і що в неї «болить душа», оголюється й бігає по квартирі, не їсть, викидає продукти в туалет. Матір'ю викликана бригада швидкої медичної допомоги, хвора 29.10.2017 об 11.30 год. доставлена в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянута черговим лікарем, який підтвердив загострення тяжкого хронічного психічного розладу у формі шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними тенденціями. У зв'язку з відмовою від госпіталізації госпіталізована в примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримала повністю, просила суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 30.10.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 30.10.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом, параноїдний синдром з агресивними й аутоагресивними тенденціями. У зв'язку з тим, що не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також реальні наміри зробити дії, що представляють собою безпосередню небезпеку для навколишніх (відмова від їжі, агресія до матері, вдарила ії), у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусова госпіталізація доцільна (а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково, з 1988 року перебуває під наглядом лікарів-психіатрів, більше 20 разів лікувалася стаціонарно, тривалий час страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом, параноїдний синдром з агресивними й аутоагресивними тенденціями, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved