Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

В червні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 24.04.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. В той же день між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. В п. 1 зазначеного Додатку до Договору, на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту « new Альфа- покупка MC MASS гривня», наданої Клієнту, Банк відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту MasterCart Mass строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Пунктом 2.1 Додатку до договору встановлено, що ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 11\~666,00 грн. Пунктом 2.2. Додатку до Договору визначено, що процента ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 30% річних на торгові операції та 42% на операції зняття коштів. Відповідно до п. 2.3. Додатку до договору, мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за договором кредиту № 600220174 від 24.04.2013 року. 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за договором кредиту № 600220174 від 24.04.2013 року. 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за договором кредиту № 600220174 від 24.04.2013 року. Банк перед відповідачкою свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав грошові кошти. Відповідачка грошові кошти у строк не повернула. Станом на 06.05.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 107\~258,06, яка складається з: 39\~074,78 заборгованість за кредитом; 21\~746, 43 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору; 22\~617,50 грн.- заборгованість по пеням і штрафам; 3\~522,04 грн. 3% річних; 8\~866,07 грн.- інфляційне збільшення боргу; 11\~431,24 грн.- нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.07.2020 року по цивільній справі було відкрито провадження розгляд справи призначено проводити в спрощеному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтрмує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву 30.09.2020 року з якого вбачається, що на їх думку в матеріалах справи відсутні докази щодо умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відсутні належні докази, щодо підтвердження видачі кредиту відповідачці його погашення або непогашення у будь-якій частині. Просили звернути увагу суду на той факт, що період розрахунку зазначений: 06.05.2017 року, дата закінчення -06.05.2020 року. Позивач стверджує що його право вимоги виникло з 16.01.2019 року, однак розрахунок відсотків починається з 06.05.2017 року. Також період розрахунку зазначений: травень 2017 року, дата закінчення березень 2020 року. Крім того в матеріалах цивільної справи відсутній договір про відступлення прав вимоги від 16.01.2019 року. Вважають подвійне нарахування пені- є грубим порушенням чинного законодавства, а також просили застосувати строки позовної давності. 23.10.2020 року представник позивача надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказує, що відповідач посилається, на відсутність умов у договорі про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, дана позиція є необґрунтованою, так як Публічна пропозиція ПАТ «Альфа-Банк», додаток до неї, Довідка про умови кредитування, містить всі умови надання кредиту. Відповідач жодним чином не аргументував доводи в цій частині. З приводу відсутніх доказів наявності Кредитного договору № 600220174, наголошують, що відповідний номер це номер угоди, який зазначений на чек-листі, з переліком документів, які формують досьє клієнта. Орім того, просили звернути увагу суд, на те що не було укладеного договору факторингу між ТОВ «Кредитні ініціативи» та відповідачем. Договори укладені лише між кредиторами а саме: між ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того позивач отримав право вимоги до позичальника за результатами укладеного Договору відступлення права вимоги 16.01.2019 року. Отже сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Також 24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за договором кредиту № 600220174 від 24.04.2013 року. 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за договором кредиту № 600220174 від 24.04.2013 року. 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за договором кредиту № 600220174 від 24.04.2013 року. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як слідує зі змісту ст. ст.\~526,\~527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У\~ст.\~599\~ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст.\~638\~ЦК України Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2\~ст.\~642\~ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2\~статті 1050\~ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року). Верховний суд України 16.11.2016 року у справі за №6-2469цс16 зробив правовий висновок посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд вказав, що пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Суд констатує, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в\~статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого\~статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Позивачем до суду надано боргові періоди, розрахунок якого починається з 06.05.2017 року (а.с. 73-77). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст.\~258\~ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки(штрафу, пені)(п.1ч.2ст. 258\~ЦПК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1\~ст. 259 ЦК України). Згідно із\~ст.\~260\~ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253 -255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст.267 ЦК України). Згідно із\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та ч.5\~ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.1\~ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3\~ст. 264 ЦК України). Згідно із ч. 1 та ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно розрахунку боргу 3% річних з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ по клієнту [PERSON] за кредитним договором № 600220174 від 24.04.2013 року починається 06.05.2017 року. В матеріалах справи відсутній докази коли саме відповідачка сплатила останній платіж. Суд відноситься критично до доводів позивача що він набув право вимоги лише 16.01.2019 року, а тому з цього моменту необхідно обчислювати строк позовної давності, Оскільки в матеріалах цивільної справи знаходяться розрахунки заборгованості які починаються з 06.05.2017 року. Крім того як вбачається з анкети-заяви 24.04.2013 року п.1 на підставі анкети-заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту new Альфа-покупка MC MASS гривня Клієнта Банк відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту MasterCart Mass строком дії 2 роки з моменту її випуску. Тобто строк дії карти закінчився 25.04.2015 році. Відомостей щодо перевипуску карти або інших обставин які свідчать про переривання строку позовної давності у суду відсутні. Правовий висновок\~Верховного суду України від 06.11.2013 року вказує на те, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до\~ст. 261 ЦК Україниспівпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору(графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність в таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Позов про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 600220174 від 24.04.2013 року подано ТОВ «Вердикт Капітал» до суду 05.06.2020 року ( згідно поштового конверту), тобто поза межами строку, встановленого ст. ст.\~257,\~258 ЦК України. Доказів про зупинення, або переривання строку позовної давності по даній справі, а також про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні відповідач заявила клопотання про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог\~ст. 267 ЦК України. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заяву стороною у спорі зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором знаходяться поза межами загального трирічного строку позовної даності, а також річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафів та пені. А тому, враховуючи вищевикладене та зважаючи, що позивач пред`явив даний позов лише 29.10.2020 року із пропуском загального та спеціального строків позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст.\~256,\~264,\~267,\~509,\~526,\~527,\~530,\~625,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: dismissed