Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

В січні 2020р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ПрАТ «СК «Провідна» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: 1) стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь: - 33714,72 грн. - недоплачену суму страхового відшкодування; - 7327,91 грн. - інфляційні втрати; - 1456,05 грн. - 3,0 % річних; - 11532,26 грн. - пені; - судові витрати; 2) стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь: - 35407,71 грн. - різницю між фактичним розміром завданих збитків та стягуваним страховим відшкодуванням; - 10000,0 грн. - моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 квітня 2017р. на вул. Січових Стрільців, 103 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участю автомобіля марки «Toyota», д.н. [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу, та автомобіля марки «Mitsubishi» д.н. [NUMBER] , який на праві власності належить відповідачці, і яким остання керувала. В результаті ДТП транспортний засіб «Toyota», д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017р. по справі № 761/12935/17, [PERSON] було визнано винною у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної від повільності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована у відповідача, відповідно до полісу № АК/1192883 та дійсного на дату ДТП. На підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до відповідача та надав усі необхідні документи, передбачені ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі і заяву про страхове відшкодування. 13 квітня 2017р. експертом, який було запропоновано відповідачем було оглянуто автомобіль позивача не в повному обсязі, про що було додатково повідомлено відповідача, проте відповідачем не було здійснено повторний огляд автомобіля позивача. 16 серпня 2017р. позивач отримав від відповідача лист, в якому останні повідомляв про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 6964,47 грн. через систему «Privat Money», проте отримати грошові кошти позивач не в змозі, оскільки в листі відповідач належні реквізити для отримання цих коштів у відділенні АТ «КБ «ПриватБанк». Згідно з Висновком експертного дослідження № 1063 від 23 листопада 2017р., розмір матеріального збитку, який заподіяний позивачу, внаслідок пошкодження у ДТП його автомобіля складає 34465,59 грн. 13 серпня 2018р. позивачем було подано до відповідача претензію, до якого надано копію зазначеного експертного висновку. 28 листопада 2019р. позивачем було подано відповідачу документи на підтвердження фактичних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля, що склало 69873,3 грн. 21 грудня 2019р. відповідачем було надіслано позивачу листа, в якому відповідач зазначив про збільшення суми страхового відшкодування на 750,87 грн., яка була отримана позивачем. Оскільки на час звернення до суду з вказаним позовом, сторона відповідачів 1, 2 не здійснила позивачу відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 червня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 1 проти позову заперечив, зазначивши, що оцінка розміру матеріального збитку, який було спричинено позивачу здійснено у встановленому законом порядку, а після надання позивачем документів на підтвердження суми фактичних витрат на відновлювальний ремонт, відповідачем сума страхового відшкодування була збільшена на 750,87 грн., а тому на думку сторони відповідача заявлені позовні вимоги до страхової компанії є безпідставними і задоволенню не підлягають. 22 червня 2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача 1, в якій позивач зазначив, що у відзиві на позов, стороною позивача не було спростовано жодного доводу сторони позивача щодо невірного розрахунку суми страхового відшкодування, несвоєчасного виплати суми страхового відшкодування, а тому позивач просив суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020р. провадження по справі в частині позовних вимог до відповідачки [PERSON] було закрито на підставі п. 4) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки остання в позасудовому порядку відшкодувала позивачу, як матеріальну, так і моральну шкоду. 27 листопада 2020р. на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд: стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь: - 26821,6 грн. - недоплачену суму страхового відшкодування; - 6520,68 грн. - інфляційні втрати; - 1851,79 грн. - 3,0 % річних; - 8975,58 грн. - пені; - судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 04 квітня 2017р. на вул. Січових Стрільців, 103 в м. Києві сталася ДТП, за участю автомобіля марки «Toyota», д.н. [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу, та автомобіля марки «Mitsubishi» д.н. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/12935/17 від 03 липня 2017р. [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В результаті ДТП транспортний засіб «Toyota», д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована у відповідача, відповідно до полісу № АК/1192883 та дійсного на дату ДТП. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачем невірно було обраховано суму страхового відшкодування, несвоєчасно та не в повному розмірі сплачена сума страхового відшкодування. Так, розмір матеріального збитку, який йому було спричинено, внаслідок пошкодження його автомобіля становить 34465,59 грн., згідно Висновку експертного дослідження № 1063 від 23 листопада 2017р., при цьому розмір оціненої шкоди повинен бути зменшений на розмір ПДВ (20%), відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і відповідач повинен був сплатити йому суму страхового відшкодування у розмірі 27572,47 грн. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача, в порушення ст. ст. 76-81 ЦПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, на обґрунтування доводів позивача, щодо неповного огляду належного йому автомобіля, експертом, якого було замовлено відповідачем. Як і не було надано доказів того, що позивачем було отримано визначену відповідачем суму страхового відшкодування у розмірі 6964,47 грн., враховуючи те, що відповідач не повідомив позивачу необхідні банківські реквізити для отримання цієї суми. При цьому судом встановлено, що позивачем на виконання вимог ст. ст. 33, 35 цього Закону України, було подано відповідачу всі документи для прийняття рішення щодо виплати суми страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Проте, відповідачем страхове відшкодування так і не було виплачено в повному обсязі позивачу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо. а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 26821,6 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, за період часу з 13 грудня 2018р. по 13 січня 2020р., в межах строків позовної давності, відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону в розмірі 8975,58 грн. та три відсотки річних і інфляційні втрати, відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 6520,68 грн. та 1851,79 грн. за період часу з 14 серпня 2018р. по 30 листопада 2020р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,8 грн.; витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2400,0 грн., а також до частини задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4656,0 грн.

Outcome: approved