Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на його користь заборгованості за договором позики в сумі 64080 грн. На обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 25 червня 2014 року між ним та відповідачем був укладений в письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 14400 грн. зі строком повернення до 26 серпня 2014 року. Посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором позики, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 14400 грн. основного боргу, пеню в сумі 41760 грн., інфляційні нарахування за весь час прострочення виконання зобов'язання в сумі 7920 грн. В ході судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, зокрема просив стягнути з відповідача 26400 грн. основного боргу, пеню в сумі 52560 грн. за період з 26.08.2014 по 26.08.2015 та 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання за період з 26.08.2014 по 16.09.2015 в сумі 456,85 грн. Також позивач зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення позики, проте останній отримані грошові кошти не повернув. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковомузадоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений в простій письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 14400 грн., що було еквівалентно на дату укладення договору 1200 доларів США, зі строком повернення до 26 серпня 2014 року. Договір є безвідсотковим. В п. 1 договору, який підписаний сторонами по справі, вказано, що позичальник отримав суму позики, що підтверджує факт одержання [PERSON] грошових коштів. (а.с. 28). Також, суд враховує, що саме позивачем був наданий договір позики, а відповідачем не було надано будь-яких доказів про виконання своїх зобов'язань за договором, що свідчить про продовження існування боргових зобов'язань між позивачем та відповідачем. Станом на 29 вересня 2015 року взятих на себе зобов'язань за договором позики відповідач не виконав та не повернув позивачу отримані від нього грошові кошти в сумі 14400 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 2 ст. 1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення № 491-IV від 06.02.2003 (далі Закон №491-IV) індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Статтею 3 Закону №491-IVвизначено, що індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно ч. 1 ст. 4 вказаного закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Враховуючи викладене, з урахуванням заявлених позивачем вимог, розмір індексації за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з вересня 2014 року по травень 2015 року включно становить 7920 грн. (102,9% х 102,4% х 101,9% х 103,0% х 103,1% х 105,3% х 110,8% х 114,0% х 102,2 % = 155,0%; (14400 грн. х 155,0%) 14400 = 7920 грн.). Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання в сумі 455,67 грн. (5384,50 грн. х 3% х 385) : 365)), за період з 27 серпня 2014 року по 16 вересня 2015 року. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За невиконання грошового зобов'язання [PERSON] відповідно до п. 3. договору позики просить стягнути з [PERSON] пеню в сумі 52560 грн. за період з 26.08.2014 по 26.08.2015 із розрахунку 1% від суми заборгованості за кожен день затримки повернення позики. Згідно із частинами 1 та 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 в цивільній справі №6-100цс14, який в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якого обов'язок суду сприяти сторонам у здійсненні їх прав та обов'язків дає право зменшити суду розмір неустойки, за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За таких обставин розмір неустойки (пені) за порушення зобов'язання за договором позики, який підлягає стягненню з [PERSON], може бути зменшений до 30000,00 грн. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконувалися умови договору позики в частині погашення заборгованості перед позивачем за отримані грошові кошти, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 52775,67 грн., яка складається із 14400 грн. основного боргу, 7920 грн. - індексація за прострочення виконання грошового зобов'язання, 30000 грн. пеня та 455,67 грн. - 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 527,72 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 526, 610, 625, 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: partial