overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В січні 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 26 березня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В січні 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач просив позов задовольнити частково. Стягнути аліменти в меншому розмірі, ніж просить позивач. В обґрунтування такої позиції посилався на ті обставини, що має отримує мінімальну заробітну плату. Крім того, на підставі судового рішення з нього вже стягується 25% на утримання дружини, а також на те, що сам надає допомогу дитині. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 24 грудня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 04 червня 2004 р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 853. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з 2010 р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання на адресу суду сторонами були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, а відповідач - визнає в повному обсязі, одночасно зазначили, що не підтримують шлюбно-сімейних відносин з квітня 2010 р., примирення між сторонами не можливе, а тому просили розірвати шлюб, позивачка, при цьому, просила суд судові витрати з відповідача не стягувати. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2004 р. В шлюбі у сторін [INFO] р. народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з квітня 2010 р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище сторін незмінне - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 12 липня 2013 р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 696. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву в повному обсязі та просила суд задовольнити позов у повному обсязі, додатково зазначила, що з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з січня 2014 р. Примирення між сторонами неможливе. Відповідач, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 р. Також судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з січня 2014 р., при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні: «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В січні 2014р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем , посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого вони із серпня 2013р. шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач проживає окремо зі своїми батьками. Позивачка в судове засідання не з'явивилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить слухати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проти примирення заперечують. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2002р. Від шлюбу у них є спільні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вівдповідно до ст 110 СК Україин позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одим із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сіпльне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 119 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява пр розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розярвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача на користь неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка в судому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі Відповідач позов визнав в повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 2014 р. Від цього шлюбу мають неповного сина [PERSON] , [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання неповнолітньої дитини. З урахуванням матеріального становища сторін, згоди відповідача з заявленими вимогами, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки 1/3 частини від усіх видів заробітку, аліменти на дитину щомісячно. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 22.04.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 140. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо,між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Просила після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання надала заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*вився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав в повному обсязі. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Відповідач є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не провадяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, та просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6, 7). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. и1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з 01.11.2011 р. з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не провадяться. Позивачка в попереднє судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 2). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти в розмірі ? частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з 01.11.2011 р. з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не провадяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6, 7). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі ? частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. и1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з 01.11.2011 р. з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved