Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на стаціонарному лікуванні з 26.02.2019 року. Психічно хвора з 2002 року, багаторазово знаходилась на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині афективно-маячна симптоматика, кататонічні феномени, прояви стійкого імперативного галюцинозу, під впливом якого здійснювала акти самоушкоджень, психічні автоматизми. Захворювання має безперервний характер, сформований грубий дефект особистості. Визнана інвалідом 2 групи. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2016 року застосовувалась примусова госпіталізація. Остання госпіталізація з 14.06.2018 року по 22.01.2019 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром». Психічний стан хворої суттєво погіршився тиждень тому, коли припинила спілкування з близькими, замкнулась у собі, застигає в одноманітних позах, викидає продукти, відмовляється приймати ліки, висловлює маячні ідеї про те, що діти прийомні, а донька померла, вважає, що найближчим часом помре ще хтось із близьких, останні 3 дні відмовилась від прийому їжі. Доставлена з дому у супроводі рідної сестри та доньки. Госпіталізована у примусовому порядку як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих, за заявою сестри, у звязку з неможливістю отримати згоду на госпіталізацію. 26.02.2019 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним перебігом, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є потенційно небезпечною для себе, а також неспроможною самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення даної заяви. [PERSON] в судовому засіданні за станом свого здоровя не могла надавати пояснення. Прокурор заяву підтримала і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно\~зі ст.14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» особа,\~яка\~страждає\~на психічний\~розлад,\~може\~бути\~госпіталізована до\~закладу\~з\~надання психіатричної\~допомоги\~без\~її усвідомленої\~письмової\~згоди\~або без\~письмової\~згоди\~її законного\~представника,\~якщо\~її\~обстеження або\~лікування\~можливі\~лише в\~стаціонарних\~умовах,\~та\~при\~встановленні в\~особи\~тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок\~чого\~вона: вчиняє\~чи\~виявляє\~реальні наміри\~вчинити\~дії,\~що\~являють\~собою безпосередню\~небезпеку\~для\~неї чи\~оточуючих,\~або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.02.2019 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним перебігом, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є потенційно небезпечною для себе, а також неспроможною самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 2002 року страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого являє небезпеку для себе, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved