Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

В червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою в якій просить зменшити заборгованість щодо виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та скасування постанови про обмеження у праві виїзду боржника за межі України. На підставі рішення Баглійський районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позивача [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини-доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2004 року, щомісячно. Про, що було видано виконавчий лист № 1-452 від 18 березня 2004 року. 14 листопада 2018 року державним виконавцем Південного ВДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Скрит А.В. була винесена постанова по виконавчому провадженню АСВП № 169937708 про встановлення тимчасового обмеження Позивача у праві виїзду за межі України, а також був проведений розрахунок заборгованості відповідно до якого, заборгованість Позивача по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] складає 68 334, 74 грн., штраф за ухилення від виплати аліментів 50% від суми заборгованості складає 34 167,37 грн. Представник позивача та позивач [PERSON] в судовому засіданні з`явились підтримали позовні вимоги, просили зменшити суму заборгованості по аліментам та скасувати постанову про обмеження у праві виїзду за межі України. [PERSON] суду повідомив, що приймає активну участь в утриманні дитини, забезпечує її в лікуванні та відпочинку. Суду пояснив, що з відповідачкою [PERSON] у них склалися складні відносини, що підтверджується письмовими доказами, які є в матеріалах справи. Пояснив суду, що офіційно працював в Польщі і заборона його виїзду за кордон не відповідає інтересам дитини, оскільки він буде позбавлений можливості заробляти кошти на її утримання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Представник третьої особи Південного відділу Державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області не з`явився повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла з зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платника аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно довідки від 11.07.2019 року позивач [PERSON] працює в ТОВ «ЗАУБЕР ХОЛДІНГ» на підставі наказу № 118-к від 10.06.2019 року, та отримує заробітну плату у розмірі 4300,00 гривень. Крім того в матеріалах справи присутні квитанцій що підтверджують сплату [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліменти, з 2007 року до 2019 року, всього на загальну суму 100 468,23 які встановленні рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на утримання доньки [PERSON] до досягнення дитини повноліття. Копії фотокарток, які присутні в матеріалах справи підтверджують той факт, що відповідач дійсно приймав участь у вихованні та розвитку своєї дитини. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 5 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Статтею 2 Протоколу № 4 до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюється жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свободи інших осіб. Рішенням Європейський суд від 26.11.2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» сформулював загальні стандарти щодо прав на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати образу трьом критеріям: по-перше, має гуртуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом. На підставі викладеного суд вважає, позовні вимоги задовольнити, зменшити заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини та скасувати постанови про обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Outcome: approved