Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , що документально складає 18/30 частки від усього домоволодіння. Згідно технічної документації належна позивачу частина майна є окремою часткою у вигляді житлового будинку з прибудовою, загальною площею 59,9 кв.м., житловою 20,8 кв.м. з огорожею. Рішенням Кальміуської районної адміністрації № 122 від 29.11.2018 року 18/30 частки домоволодіння [ADDRESS] , яка належить позивачу, було присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] . Також позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0378 га, на якій розташована спірна частка домоволодіння. Земельній ділянці вже присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Витягом. Відповідачка є другим співвласником нерухомого майна з належною їй 12/30 часткою домоволодіння. Позивач наголошує на тому, що належна йому частина домоволодіння розташована окремо від інших об`єктів нерухомого майна, має окремий вхід, що дозволяє при відсутності будь-яких будівельних змін та перебудов використовувати її власником як окремий об`єкт нерухомості, що і робиться фактично на теперешній час ним постійно протягом тривалого часу. Вказує, що режим спільної часткової власності її домоволодіння не дозволяє йому в повній мірі використовувати майно та розпоряджатися ним, оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку укласти нотаріальний виділ частки. У зв`язку із цим, посилаючись на положення статті 364, 367 ЦК України, просить виділити йому в натурі нерухоме майно, а саме: 18/30 частки домоволодіння [ADDRESS] , що належить, [PERSON] на праві власності та складається з\~ житлового будинку (літера А-1), нежитлової прибудови (літера А1-1), погребу (літера А1/п), житловою площею 20,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., огорожі № 2, та визнати за ним право власності на вказану частину житлового будинку, як на окремий, виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна, та припинити право спільної власності на 1/2 частину домоволодіння. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Темір І.В. в судове засідання не прибули, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надіслала. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 18/30 часток домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 12.02.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав, виданого Маріупольськім БТІ за № 29054276 від 18.02.2011 року. Також позивачу на праві приватно власності належить земельна ділянка, площею 0,0378 га (кадастровий номер 1412336600:01:008:0356) за адресою [ADDRESS] , на якій розташована належна йому частка домоволодіння, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно з рішенням Кальміуської районної адміністрації № 122 від 29.11.2018 року 18/30 частки домоволодіння [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві спільної часткової власності, було присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] . Крім того, на підставі рішення органу місцевого самоврядування «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам», серія та номер 7/10-685, від 02.09.2016 року земельная ділянка, площею 0,0378 га (кадастровий номер 1412336600:01:008:0356), на якій розташована спірна частка нерухомого майна, передана позивачу у власність, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2019 року. На підставі цього ж самого рішення районної адміністрації вказаній земельній ділянці також було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Витягом від 06.12.2018 року, а також Витягом з державного земельного кадастру. В свою чергу, відповідачці на праві спільної часткової власності належить 12/30 часток домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 11.10.2007 року та витягом про реєстрацію права власності, виданого Маріупольськім БТІ за № 16519891 від 02.11.2007 року. Отже згідно з реєстром прав власності на нерухоме майно від 12.01.2011 року, виданого Маріупольськім БТІ, позивач та відповідачка є єдиними співвласником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою з МКП «Маріупольське бюро технічної інвентарізації» від 11.10.2018 року за № 3548, повідомлено, що 18/30 частки домоволодіння складається з окремого житлового будинку (літера А-1), нежитлової прибудови (літера А1-1), погребу (літера А1/п), житловою площею 20,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., огорожі № 2. Щодо можливості виділу частки домоволодіння позивачці в натурі, то відповідно до технічної документації спірна частина домоволодіння розташована окремо від інших об`єктів нерухомого майна, має окремий обладнаний вхід-вихід та дозволяє при відсутності будь-яких будівельних змін та перебудов використовувати її власником як окремий об`єкт нерухомості. Відповідно до висновку № 476 щодо технічної можливості виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна від 21.07.2021 року, підготовленого експертом Блюмовою О.О., 18/30 частки домоволодіння, яка складається з окремого житлового будинку (літера А-1), нежитлової прибудови (літера А1-1), погребу (літера А1/п), житловою площею 20,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., огорожі № 2 , що розташовані в [ADDRESS] , є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі без проведення будівельних робіт. Зміст права власності полягає у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, за яким право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно\~ і в порядку , встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). За правилами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі\~ часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі,\~ що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену\~ частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної\~ можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Також у відповідності до п. 7 зазначеної вище Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено\~ відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Верховним Судом України у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року викладено правову позицію, де зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання позивачем достатніх належних та допустимих доказів, які свідчать про перебування в його власності окремої земельної ділянки з іншим присвоєним поштовим номером, на території якої знаходиться 18/30 частки домоволодіння, яке складається з окремої частини будинку відділеного від частки відповідача, має самостійний поштовий номер, окремий вхід та вихід, відокремлена огорожею, та згідно з висновком техніка може бути виділений в натурі, тому виділ частки майна [PERSON] може бути проведений за рішенням суду та позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, та за ним необхідно визнати право власності на частину домоволодіння як на окремий виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна та відповідно припинити право спільної часткової власності на 18/30 частки домоволодіння, що належить позивачу, та розташоване за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із задоволенням позову у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в сумі 908 гривень.

Outcome: approved