Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є матірю [PERSON] і у звязку з її смертю є спадкоємицею за законом ? частки майна, належного [PERSON] До спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] також належить чоловік померлої [PERSON] Інших спадкоємців не має. Заповіт [PERSON] не залишила. На момент смерті [PERSON] на праві власності їй належало наступне майно: 1/3 частка квартири під № 103 в будинку № 3 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці та 1/2 частка автомобіля Ford Connekt Tranzit, реєстраційний номер [NUMBER]. Однак, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно, позивач вимушена була звернутись до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частку квартири [ADDRESS] та на ? частку автомобіля Ford Connekt Tranzit, реєстраційний номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи позивач дізналась про належну її покійній дочці частку в статутному капіталі ТОВ «Будівельник». Нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії в звязку з не наданням правовстановлюючих документів щодо належності [PERSON] частки в статутному капіталі. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про визнання за позивачем права власності на ? частку вкладу померлої [PERSON] в статутному капіталі ТОВ-фірми «Будівельник». До початку розгляду справи по суті представником позивача було змінено предмет позову. Представник позивача просила суд визнати за [PERSON] права власності на 24 % частки померлої [PERSON] в статутному капіталі (фонді) ТОВ-фірми «Будівельник». Ухвалою суду від 03.12.2014 року, занесеноюдо журналу судового засідання (без винесення окремого процесуального документа), судом було прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 13.01.2015 року до участі у справі було залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору. Ухвалою суду від 30.01.2015 року провадження у справі було зупинено в звязку із смертю позивача до залучення у справі її правонаступника. Ухвалою суду від 30.07.2015 року провадження у справі було відновлено і залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 37 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Враховуючи вище вказане представником позивача було надано суду уточнену позовну заяву, згідно якої позивач просила суд визнати за [PERSON] право на 24 % частки померлої [PERSON] в статутному капіталі (фонді) ТОВ-фірми «Будівельник», спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] Заява обґрунтована тим, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] Однак, за відсутності правовстановлюючих документів на частку в статутному капіталі ТОВ-фірми «Будівельник» і наявності спору, який перебуває на розгляді в суді, свідоцтво про право на спадщину за законом на дане майно не отримала. В ході розгляду справи [PERSON] померла, залишивши заповіт на імя своєї дочки [PERSON] В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, аргументуючи мотивами, викладеними в заяві про зміну предмета позову та уточненій позовній заяві від 12.08.2015 року, і просила суд вимоги задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги визнала в повному обсязі та просили їх задовільнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Зокрема, [PERSON] повідомлявся за місцем роботи ТОВ-фірма «Будівельник». Про причини неявки суду не повідомлено. Суд, враховуючи думку представника позивача, відповідача та його представника, ухвалив провести розгляд справи у відсутність третьої особи. Ухвалою суду від 12.08.2015 року було відмовлено у прийнятті визнання [PERSON] позову [PERSON]І По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 221619, виданого відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 06.02.2012 року, [PERSON] померла 31.01.2012 року в м. Вінниці, про що 06.02.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 332. (а.с. 129) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали спадкової справи № 256/12 до майна померлої 31.01.2012 року [PERSON]. (а.с. 126-146) З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулись: [PERSON] (чоловік) 18.06.2012 року і 03.12.2012 року та [PERSON] (мати) - 24.07.2012 року і 03.12.2012 року. (а.с. 127, 133 (зв.), 134, 134 (зв.)) Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] заповіт складено не було. 03.12.2012 року державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 1-4444 та № 1-4446, яка складається з 1/3 частки квартири під № 103 в будинку № 3 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці. Свідоцтва видані спадкоємцям на ? частку кожному від вище вказаної частки квартири, належній спадкодавцю на праві власності. (а.с. 138 (зв.)-139, 140 (зв.) - 141) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 року, яке набрало законної сили 12.11.2013 року, за [PERSON] було визнано право власності на ? частку квартири [ADDRESS] та на ? частку автомобіля Ford Connekt Tranzit, реєстраційний номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. (а.с. 142) 27.06.2014 року Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будівлю магазину літ. «А» по проспекту Коцюбинського, 13 (вулиця Коцюбинського), що у м. Вінниці після смерті [PERSON]. Відмова мотивована тим, що нотаріусу не надано правовстановлюючих документів щодо належності вище вказаного майна спадкодавцеві на праві власності. Дане майно зареєстровано за ТОВ-фірма «Будівельник», а згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.05.2014 року будь-яка інформація щодо того, що [PERSON] є співзасновником (співвласником) товариства відсутня. (а.с. 16) Відповідно до ст. 67\~Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Судом встановлено, що за життя [PERSON] була учасником Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Будівльник», зареєстрованого 03.10.1995 року Управлінням економіки виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів, свідоцтво № 13328015, реєстраційний № 709. Співучасником даного товариства був [PERSON], що підтверджується статутом товариства (із змінами станом на 27.03.2008 року). Згідно п. 5.3. статуту ТОВ-фірми «Будівельник» [PERSON] володіє 48 % статутного капіталу, а [PERSON] 52 %. (а.с. 58-66) Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Таким чином, до складу спадщини [PERSON] увійшло право на частку в статутному капіталі ТОВ-фірми «Будівельник», а саме: 48 % статутного капіталу товариства. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Оскільки [PERSON] була матірю спадкодавця, а [PERSON] чоловіком спадкодавця, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах даної цивільної справи, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України, вони мають право на спадкування за законом у першу чергу. Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов'язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Тому, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги вважаються таким, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки звернулись до нотаріуса протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦПК України, та не заявили про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу. Згідно п. 5.15.1 та п. 5.15.2 статуту ТОВ-фірми «Будівельник», в редакції від 27.03.2008 року, у випадку смерті, ліквідації (реорганізації) одного з учасників товариства всі права та обов'язки переходять до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи учасника товариства. При відмові спадкоємця (правонаступника) від вступу в товариство йому видається в грошовій формі вартість внесеної частки, що належить учаснику, що вибув, отриманої на частку частини прибутку і відповідної частини майна товариства на час вибуття учасника. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вибув з товариства, і в строк до 12 місяців з дня вибуття з відшкодуванням збитків від інфляції за строк виплати. В цьому випадку розмір Статутного капіталу (фонду) товариства підлягає відповідному зменшенню, або повинен бути поповнений на протязі одного року шляхом внесення додаткових внесків іншими учасниками або прийому нових Учасників. Судом встановлено, що статутом ТОВ-фірми «Будівельник» не було передбачено перехід частки у статутному капіталі до спадкоємця фізичної особи лише за згодою інших учасників товариства. Згідно ст. 55 Закону України «Про господарські товариства», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню. Судом встановлено, що 25.12.2012 року співучасником ТОВ-фірми «Будівельник» [PERSON] було проведено загальні збори засновників товариства на яких, зокрема, було заслухано [PERSON] із пропозицією про: виключення зі складу засновників товариства [PERSON] в звязку із смертю, повернення спадкоємцям [PERSON] майнову частку в статутному капіталі товариства у розмірі 42 % у термін, визначений чинним законодавством. (а.с. 92) З протоколу № 3 вище вказаних зборів, а також протоколу № 2 загальних зборів засновників товариства від 25.12.2012 року вбачається, що на цих зборах був присутній [PERSON] - чоловік [PERSON] Однак, в судовому засіданні [PERSON] повідомив суду, що в жодних зборах участі не приймав. (а.с. 92, 95) Крім того, судом прийнято до уваги, що спадкоємцем [PERSON] був не лише [PERSON], але й [PERSON] Також, з протоколу зборів засновників ТОВ-фірми «Будівельник» № 3 від 25.12.2012 року вбачається, що рішення щодо питань, які були винесені на порядок денний і по яких заслуховувались пропозиції прийняті не були. Голосування не проходило по висунутих пропозиціях і в протоколі не відображено, які ж рішення було прийнято. Крім того, з установчих документів товариства вбачається, що [PERSON] належало 48 % статутного капіталу, а не 42 %, як було зазначено в протоколі від 25.12.2012 року. На підставі протоколу зборів засновників ТОВ-фірми «Будівельник» № 3 від 25.12.2012 року до статуту товариства було внесено зміни і викладено його в новій редакції, реєстрацію чого проведено державним реєстратором 28.12.2012 року. (а.с. 96-109) З вище вказаної нової редакції статуту вбачається, що [PERSON] став єдиним учасником товариства, володіючи 100 % статутного капіталу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 року, яке набрало законної сили 12.11.2013 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 04.08.1984 року. Таким чином, судом звернуто уваги на те, що [PERSON] стала учасником ТОВ-фірми «Будівельник» і внесла грошові кошти до його статутного фонду в період перебування в шлюбі із [PERSON] Тому, судом враховано, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»). З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки обєкта права спільної сумісної власності подружжя. В той же час, відповідач в судовому засіданні не заперечував, що кошти внесені [PERSON] до статутного капіталу ТОВ-фірми «Будівельник» не були спільними. Також, судом не встановлено, що спадкоємці [PERSON] відмовились від вступу в товариство. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України часки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом не встановлено наявність угоди між спадкоємцями про зміну розміру часток у спадщині когось із них. Також, не встановлено наявність спадкоємців після смерті [PERSON], які мають право на обовязкову частку у спадщині. Таким чином, враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] мали право на частку в статутному капіталі ТОВ-фірми «Будівельник», а саме: на 48 % статутного капіталу товариства в рівних частках, а саме по 24 % кожен. Звернувшись до нотаріальної контори в строки, визначені ст. 1270 ЦК України, із заявами про прийняття спадщини, не заявивши протягом цього ж строку про відмову від неї, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] Однак, враховуючи наявність даного спору, свідоцтва про право на спадщину на спірне майно не отримали. При цьому судом враховано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Враховуючи те, що виникнення права на спадкування у [PERSON] залежало від доведення вище встановлених фактів, вона правомірно звернулась до суду зі даним позовом. Однак, в ході розгляду справи, а саме 15.01.2015 року [PERSON] померла в м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ № 307641, виданим відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 15.01.2015 року, про що 15.01.2015 року зроблено відповідний актовий запис № 138. (а.с. 180) Ухвалою суду від 30.01.2015 року провадження у справі було зупинено в звязку із смертю позивача до залучення у справі її правонаступника. Ухвалою суду від 30.07.2015 року провадження у справі було відновлено і залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали спадкової справи № 477/2015 до майна померлої 15.01.2015 року [PERSON]. (а.с. 193-198) З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулась її донька - [PERSON]. (а.с. 194) Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] було складено заповіт. (а.с. 197, 210) Згідно заповіту від 09.12.2014 року [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. (а.с. 210) Судом не встановлено наявність спадкоємців після смерті [PERSON], які мають право на обовязкову частку у спадщині. Таким чином, до складу спадщини [PERSON] увійшло право на частку в статутному капіталі ТОВ-фірми «Будівельник», а саме: право на 24 % статутного капіталу товариства. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, судом враховано, що це допускається ст.ст. 130, 147, 166 ЦК України, ст.ст. 55, 69 Закону України «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону п. 2 ч. 1 ст. 1219 ЦК України. При цьому спадкується не право на участь, а\~право на частку в статутному (складеному) капіталі. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за [PERSON] право на 24 % частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю - фірми «Будівельник» (код ЄДРПОУ 13328015), належних [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем. Відповідно до наведеного вище та

Outcome: approved