Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] до Антонівської сільської ради Володимирецького району з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 1995 року, позивачка [PERSON], добросовісно володіє домоволодінням та земельною ділянкою (площею 0,16 га) які розташовані за адресою: [ADDRESS]. За результатами проведеної КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» технічної інвентаризації, позивачці було видано технічний паспорт на таке домоволодіння, зазначений об'єкт нерухомості за таким технічним паспортом від 20 жовтня 2014 року, характеризується, як домоволодіння (будинок - площа 27,8 м.кв. (що позначений літерою А-1) та господарські будівлі та споруди - площею 3,5 м. кв., усього 31,3 м. кв. (що позначені літерами а-1 та а-2) та земельна ділянка - 1603 м. кв. (0,16 га). Протягом тривалого часу, [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з приводу оформлення права власності на земельну ділянку, оскільки вона більш ніж 15 років безперервно користується нею, однак відповідач відмовив їй в цьому, мотивуючи неможливістю виділити дану земельну ділянку, та рекомендував звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Позивач вважає, що оскільки добросовісно заволоділа, і вже більше 15 років відкрито, безперервно володіє будинком з надвірними будівлями та земельною ділянкою, за адресою: [ADDRESS], які належали [PERSON], який помер [INFO] року, то вона набула право власності на будинком з надвірними будівлями та земельну ділянку. Відкритість володіння вона розуміє як володіння майном як своїм, відношення до майна як до власного. До теперішнього часу вона за свої кошти провадила необхідні ремонтні роботи, та обробляла земельну ділянку. В теперішній час вона має намір привести документи в належний стан, та узаконити своє право будинок та земельну ділянку, яка належала [PERSON], але вирішити самостійно виникле питання не може, тому вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Позивачка [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала. Просить визнати за нею право власності на будинок з надвірними будівлями, що в [ADDRESS]. Відповідач голова Антонівської сільської ради Володимирецького району Петрук М.Я. в судове засідання з'явився, заявлені вимоги визнав в повному обсязі. Також пояснив, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року позивачка добросовісно заволоділа, і відкрито та безперервно володіє будинком з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] більше 15 років відкрито, безперервно володіє будинком з надвірними будівлями та земельною ділянкою, за адресою: [ADDRESS], які належали [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Вивчивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що відповідно до висновку про вартість майна суб'єкта оціночної діяльності - КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] складає 22005 грн. Згідно акту Антонівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 30 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] з 1995 року, користується земельною ділянкою (площею 0,16 га) яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також в судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав. Позивачка здійснює догляд за будинком та користується земельною ділянкою з 1995 року, що також в суді підтвердив свідок [PERSON] Суд не ставить під сумнів свідчень наданих свідком, оскільки відомостей про його зацікавлення в розгляді даної справи не має. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: п.1 - визнання права. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння спірного домоволодіння та земельної ділянки підтверджується вищезазначеними доказами. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд міг не раніше 1 січня 2011 року . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка на протязі багатьох років, а саме з 1995 року, обробляє землю, господарює у будинку, здійснює поточні ремонти будинку та господарських будівель. На сьогодні вона залишилась єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаного житлового будинку та земельної ділянки. Таким чином судом установлено, що на теперішній час жодна особа не заявляє вимог до [PERSON], щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок та земельну ділянку за набувальною давністю. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. На підставі ст.344 ЦК України,

Outcome: approved