Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 2 червня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 6487071. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 64260,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,49 % на рік з кінцевим терміном повернення 2 червня 2018 року. У забезпечення виконання зобов'язання позичальника 2 червня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують, у зв'язку з чим станом на 6 травня 2014 року існує заборгованість перед банком в сумі 112004,56 дол. США. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 611, 625, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 112004,56 дол. США, а також сплачені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив про його задоволення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Подали до суду письмові заперечення на позов. Просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити позивачу в позові. Крім того, відповідачка [PERSON] посилалася на припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 2 червня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 6487071. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 64260,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,49 % на рік з кінцевим терміном повернення 2 червня 2018 року. Відповідно п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Згідно п. 3.1.1 за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти за ставкою, зазначеною в п. 1.3 цього договору, в порядку і на умовах, обумовлених п. 3.1.2 та 3.1.3 цього Договору, у випадку порушення зобов'язань з повернення кредиту - за ставкою та на умовах, зазначених в п. 3.1.4 цього Договору. У забезпечення виконання зобов'язання позичальника 2 червня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 6490253. Відповідно п.п. 1.1 - 1.3 договору поруки поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 6487071 від 2 червня 2008 року, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі, поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. У разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 6 травня 2014 року існує заборгованість перед банком, яка згідно наданого позивачем розрахунку складає 112004,56 дол. США, в тому числі: 62769,98 дол. США заборгованості за тілом кредиту, 49234,58 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2014 року (вих.. № ODE-61/182) [PERSON] направлено вимогу про дострокове повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом. 19 травня 2014 року (вих.. № ODE-61/365) [PERSON] направлена вимога про виконання зобов'язання за договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення усієї частини кредитних коштів та відсотків, що залишилися у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, та пені. За змістом ст. 554 ЦК Україин, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 543ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року і є обов'язковою для застосування в силу ст.. 360-7 ЦПК України. За такого, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення заборгованості, яка утворилася до травня 2011 року. Що стосується доводів відповідачки щодо припинення поруки, то вони є помилковими. Згідно з положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, підставою для припинення договору поруки може бути недотримання кредитором строку звернення до суду з вимогами до поручителя. Як вбачається із роз'яснень, викладених в п.24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, відповідно до ч.4 ст.559 ЦП України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/ вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту є 2 червня 2018 року, а п.6.1 договору поруки, останній діє до повного припинення зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.3.1 договору поруки, у разі порушення зобов'язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання. Згідно п. 3.2 договору поруки поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену вимогу кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання такої вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив поручителю вимогу про виконання зобов'язання за договором поруки 19 травня 2014 року, а до суду звернувся з позовом про стягнення заборгованості 28 травня 2014 року, тобто у межах шестимісячного строку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов банку на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 553, 572, 610, 611, 625, 1050 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідачів на користь Банку слід стягнути заборгованість за кредитом, заборгованість, яка утворилася в період з 28 травня 2011 року по 28 травня 2014 року (дата звернення до суду з цим позовом), тобто в межах вказаного періоду, яка утворилася станом на 6 травня 2014 року в сумі 44276,93 дол. США із яких: 16769,17 дол. США - заборгованість по кредиту та 27507,76 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати у рівних частках з кожного з відповідачів.

Outcome: partial