Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 грудня 2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] року у них народився син [PERSON] На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, а також розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Фактично шлюбні відносини між ними припинені. Зважаючи на це, [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Крім цього, малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від участі у вихованні сина та матеріальної допомоги на його утримання не надає. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. В свою чергу, відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що 02 грудня 2016 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого на його ім'я (а.с.9). На даний час малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідками від 25 червня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.15,16). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні сина [PERSON] З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. Враховуючи рівний обов'язок батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є обґрунтованим та розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів забезпечить необхідний рівень утримання малолітнього [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved