Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області у березні 2018 року звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON]про оспорювання батьківства. У позовній заяві зазначено, що 08 серпня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Верхньокриничанською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 травня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини [PERSON] записано позивача [PERSON]. Позивач вважає, що не є біологічним батьком [PERSON], так як дитина на нього не схожа. До народження дитини він тривалий час не був в близьких стосунках з відповідачкою. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд виключити з актового запису №11 про народження [PERSON], [INFO], здійсненого 04 серпня 2008 року Верхньокриничанською сільською радою Василівського району Запорізької області, відомості про [PERSON], як батька дитини; стягнути з відповідача на користь позивача всі понесенні судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надав до суду заяву із клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності адвоката [PERSON] Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. Також заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позову. Вивчивши письмові докази, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 08 серпня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Верхньокриничанською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини [PERSON] записано позивача [PERSON]. Позивач вважає, що не є біологічним батьком [PERSON], так як дитина на нього не схожа. До народження дитини він тривалий час не був в близьких стосунках з відповідачкою. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до статті 103 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року та 22 червня 2018 року за клопотанням позивача [PERSON] по даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, для встановлення відповідності батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Проведення експертизи доручено Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, як і було зазначено в клопотанні позивача про призначення експертизи. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: Чи є [PERSON] біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]? 26 вересня 2018 року на адресу суду з Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов Висновок експерта №8-795 від 18 вересня 2018 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO], ймовірність підтвердження біологічного батьківства 99,9999%. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст.136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Представник позивача адвокат [PERSON] повторно звертався з клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення відповідності батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO], проведення якої доручити експертам клініки «Вітацентр», що розташована у м. Запоріжжя по вул. Седова, 3. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката [PERSON], в інтересах [PERSON], про призначення у справі повторної судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки, у клопотанні про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи не зазначено жодної обґрунтованої підстави щодо необґрунтованості або неправильності висновку експерта №8-795\~від 18\~вересня 2018\~року.\~Представником позивача [PERSON] у судовому засіданні не було наведено жодного доводу, який би викликав сумніви у правильності висновку експерта №8-795 від 18 вересня 2018 року. Позивач [PERSON] не згоден з самим результатом судової молекулярно-генетичної експертизи, якою встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO], ймовірність підтвердження біологічного батьківства 99,9999%. Порушення порядку проведення експертизи не встановлено. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що надання у даній категорії справи доказів про те, що позивач не є батьком дитини, є обов'язкове проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, та саме експертний висновок є належним доказом по справі і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed