Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заяв [PERSON] від 30.04.2013 року, 28.11.2013 року та 12.05.2014 року про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй було призначено тимчасову державну допомогу з 01.04.2013 року по 30.09.2013 року, 01.12.2013 року по 30.04.2014 року, 01.05.2014 року по 31.10.2014 року, оскільки за період з 01.10.2012 року по 30.04.2014 року вона аліментів на утримання дітей не отримувала. Вказує, що згідно довідки ІІ ВДВС Луцького міського управління від 21.08.2014 року [PERSON] в липні 2014 року отримала аліменти від [PERSON] в розмірі 1453,23 грн., у зв'язку з чим, [PERSON] було припинено виплату допомоги, а відповідачу запропоновано повернути на рахунок Департаменту сплачену суму тимчасової допомоги за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 11254,80 грн., однак станом на день звернення з позовом до суду такі кошти не сплачені. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 11254,80 грн. виплаченої допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо (далі - Порядок), тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Судом встановлено, що у відповідності до виконавчого листа від 11.10.2012 року, виданого Луцьким міськрайонним судом, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 900 грн. щомісячно (а.с. 10). Оскільки [PERSON] не отримувала аліменти на утримання дітей, їй на підставі заяв від 30.04.2013 року, 28.11.2013 року та 12.05.2014 року про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, було призначено тимчасову державну допомогу з 01.04.2013 року по 30.09.2013 року, 01.12.2013 року по 30.04.2014 року, 01.05.2014 року по 31.10.2014 року (а.с. 4-9). Проте, як слідує з довідки ІІ ВДВС Луцького міського управління юстиції від 21.08.2014 року №1593, [PERSON] в липні 2014 року отримала аліменти в сумі 1453,23 грн. (а.с. 5-зворот). Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти. Про виникнення даних обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Згідно п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків та виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Таким чином, зважаючи на рішення позивача від 31.07.2014 року, яким визначено суму виплаченої тимчасової допомоги в розмірі 11254,80 грн., то суд приходить до висновку про необхідність стягнення вказаної суми з відповідача в примусовому порядку, оскільки, на думку суду, мав місце факт ухилення відповідачем у сплаті аліментів у період, за який призначалась допомога, і перерахування ним коштів у незначному розмірі, які не доходили до адресата, теж певним чином про це свідчать. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved