Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» про повернення депозиту та заборгованості з довічного грошового утримання. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30 грудня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу [NUMBER] «Найкращий від Миколая on-line», згідно якого банк отримав від нього грошові кошти в сумі 100000 грн. строком до 04 січня 2015 року зі сплатою 22 % річних. Після закінчення строку дії договору позивачу вкладу не повернуто. Позивач просить зобов'язати відповідача виконати умови вищевказаного договору та стягнути кошти з врахуванням інфляційних та трьох відсотків річних в сумі 113503 грн. 97 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, проте надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14305 грн. 18 коп., з яких 8713 грн. 52 коп., сума інфляційних витрат, 469 грн. 86 коп., - три відсотки річних, 5000 грн., - моральна шкода та 121 грн. 80 коп., - судового збору та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 30 грудня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу [NUMBER] «Найкращий від Миколая on-line», згідно якого банк отримав від нього грошові кошти в сумі 100000 грн. строком до 04 січня 2015 року зі сплатою 22 % річних. Вимоги по даному договору банком були виконані лише 11 червня 2015 року. У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права не можуть бути обмежені. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника а рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. В ст. 1060 зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, досліджені докази вказують на те, що строк дії вищевказаного договору банківського вкладу закінчився 04 січня 2015 року, а тому банк зобов'язаний був повернути позивачу вкладені грошові кошти, проценти за користуванням депозитом та три відсотки річних. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних, а тому з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума інфляційних витрат - 8713,52 грн. та сума трьох відсотків річних, - 469,86 грн., а всього 9183,38 грн. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов'язання. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Отже порушенням договірних зобов'язань безпосередньо особисті немайнові права не зачіпаються. Враховуючи, що між сторонами у справі виникли договірні зобов'язання, а договором банківського вкладу не передбачено відшкодування моральної шкоди, тому дана правова норма не поширюється на випадки, коли моральна шкода завдається порушенням зобов'язання і в цій частині позивачу слід відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 121,80 грн.

Outcome: partial