Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] охорони здоров»я Києво- Святошинської районної державної адміністрації Київської області про оскарження висновку лікаря про наявність психічного захворювання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він починаючи з 1981 року та по цей час перебуває на обліку в лікаря психіатра Вишнівської міської поліклініки з приводу захворювання на епілепсію із зміною особистості. Вказує, що діагноз захворювання встановлено лікарем-психіатром Вишневої міської поліклініки [PERSON]. Підставою для встановлення діагнозу стала травма голови. Вважав і вважає, що поставлений йому діагноз психічного захворювання та взяття на психіатричний облік є безпідставним. Позивач наголошує, що він є адекватною людиною, своїми вчинками нікому не завдає шкоди, веде нормальний спосіб життя. Взяття позивача на облік шкодить його повсякденному життю, не дає можливість влаштуватися на роботу, забезпечити йому нормальний рівень життя. Разом з цим позивач зазначає, що 12 грудня 2012 року він звертався до лікаря-психіатра Вишневої міської поліклініки з проханням зняти його з обліку та спростувати його психічні розлади. В лютому 2012 року позивач звертався до республіканського центру психіатрії де лікар-консультант вищої категорії [PERSON] сказала, що позивач людина здорова і не потребує лікування, а для зняття з обліку необхідно звернутись до суду. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд: визнати безпідставним взяття його на облік лікарем-психіатром Вишнівської міської поліклініки, як такого, що хворіє на епілепсію із зміною особистості. Визнати недійсним медичну документацію про встановлення [PERSON] діагнозу психічного хворого. Зобов»язати [PERSON] охорони здоров»я Києво- Святошинської районної державної адміністрації Київської області зняти [PERSON], [INFO], з обліку лікар психіатра. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] охорони здоров»я Києво- Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено судом, згідно виписок із історії хвороби № № 3442, 3722 [PERSON],[INFO], проживає [INFO], перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 1981 року. В 1978 року переніс черепно-мозкову травму з втратою свідомості. Був на стаціонарному лікуванні в 1986 році. В 1991 році знаходився на примусовому лікуванні в Чернігівській психіатричній лікарні. Згідно виписки з історії хвороби [PERSON], він страждає на епілепсію травматичного ґенезу з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, вираженим характерологічними змінами особи, з паранояльним (кверулянтським) розвитком; і періодичними психотичними розладами і судорожними припадками в анамнезі. Як вбачається з листа Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об»єднання» [PERSON] [INFO], востаннє одержав стаціонарне лікування у КЗ КОР «ОПНМО» з 21.10.2010 р. по 02.11.2010 р. з діагнозом «Епілепсія травматичного генезису з вираженими змінами особистості, легко вираженим інтелектуальномнестичним зниженням, судомними нападами у анамнезі та психотичними розладами, переважно маячними. Параноїдний синдром.». [PERSON] перебував і перебуває у 1 групі диспансерному обліку у психіатра. Відповідно до ч.2\~ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника психіатричний огляд неповнолітнього здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. (ч.4 ст.11 Закону). Згідно консультативного заключення Республіканського психоневрологічного консультативного центру за № 162, встановлено діагноз [PERSON]: Епілепсія травматична з вираженими змінами особистості, інетелектуально мнестичним зниженням, судомними нападами в анамнезі, параноїчний синдром. F-06.83 та рекомендовано нагляд участкового лікаря. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2015 р. у справі було призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено відділу судово-психіатричних експертиз Київської обласної психіатричної лікарні КОСПИМО сел. Глеваха на вирішення якої поставлено наступні запитання: Чи\~ страждає [PERSON], 16.05.1961 року на психічні захворювання? Якщо так, то з якого року? Чи правильно встановлений діагноз [PERSON], [INFO] епілепсія зі зміною особистості. Суд приймає до уваги, що висновок експерта хоч і не є правочином, не є актом юридичної особи, який має обов'язкову силу для фізичної особи, це є одним із видів доказів, які враховуються судом при прийнятті рішення по справі. Проте згідно листа від 07.06.2016 р. цивільна справа № 369/7057/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] охорони здоров»я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про оскарження висновку лікаря про наявність психічного захворювання повернута до Києво-Святошинського районного суду Київської області без виконання. Стаття 143 ЦПК України визначає що для\~з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. З наведеного вище, суд приходить до висновку що позивачем не було надано належних та допустимих доказів які б підтвердили безпідставність взяття його на психіатричний облік, а також необхідності зняття його з даного обліку. В тому числі не була проведена відповідна судово-психіатрична експертиза для встановлення чи страждає позивач на психологічні розлади та чи правильно встановлений діагноз позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 6, 15, 16, ЦК України, та

Outcome: dismissed