Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вимогами про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження № 237 від 11 листопада 2011 року [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що з матір'ю дитини перебував в шлюбі з 11 січня 2002 року, який був розірваний 1 березня 2013 року, хоча з лютого 2002 року однією сім'єю з відповідачкою не жив і інтимних стосунків не мав, а тому впевнений, що народжений нею [INFO] син [PERSON], про що він дізнався лише в 2013 році, не є його дитиною, що визнавала й відповідач під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Позивач до суду не прибув, надав заяву, в якій позов підтримав, справу просив розглянути без його участі за участю його представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідач в суді позов повністю визнала, пояснила, що позивач дійсно не є біологічним батьком сина [PERSON], якого вона народила [INFO], перебуваючи в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Відповідачці в судовому засіданні роз'ясненні наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ч.4 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в.о. начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції, до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлено, що позивач та мати дитини [PERSON], [INFO], [PERSON] з 11 січня 2002 року по 18 березня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про розірвання якого 11 березня 2013 року Кіровським міським судом Донецької області постановлено рішення. Відповідач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року. Реєстрація народження дитини проведена 11 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 237. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] суду пояснив, що він є біологічним батьком [PERSON], якого народила [INFO] відповідачка, однак своє батьківство оформити не міг через перебування сторін у шлюбі станом на час народження дитини і не встановлення місця проживання позивача у справі, що унеможливило подання спільних заяв до відділу ДРАЦС при реєстрації народження дитини. Він добровільно визнає своє батьківство щодо [PERSON], [INFO], про що надав суду заяву. Відповідно до ст.. 122 ч.1, 133 СК України дитина, народжена у шлюбі, походить від подружжя, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю дитини, а чоловік - її батьком. Відповідно до ст.. 136 ч.1,2 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.. 122 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для прийняття визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 136 ч.1,2 Сімейного кодексу України, ст. ст.. 174 ч.4, 209, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved