Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача призначити йому страхові виплати у зв'язку зі встановленням стійкої втрати професійної працездатності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (далі -Закон), виходячи з тарифної ставки за професією прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що тривалий час працював на підземних роботах на підприємствах вугільної промисловості, з 2011 року - на ТОВ «Шахта «Рассвет-1» прохідником підземним 5 розряду, внаслідок чого отримав хронічні професійні захворювання, підприємством 29.08.2013 року було складено акт розслідування професійних захворювань, а висновком МСЕК від 10.10.2013 встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40%, після чого він звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат - одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат. 22 листопада 2013 року відповідач фактично відмовив в призначенні страхової виплати, оскільки прийняв постанови про призначення цих виплат і розмірі 0 гривень 00 копійок, посилаючись на відсутність у нього заробітку протягом останніх шести місяців. Вважав, що заробіток в зазначений період у нього відсутній з поважних причин, оскільки він кілька разів хворів і перебував на лікарняному, а в інший проміжок часу за домовленістю з адміністрацією офіційно перебував у відпустці без збереження заробітної плати за наказами підприємства, а фактично - працював на цьому ж підприємстві і отримував заробітну плату. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просив задовольнити. Представник Відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що позивач дійсно перебуває на обліку у відділенні фонду за страховим випадком - професійним захворюваннями, які йому встановлені в серпні 2013 року та за якими 10 жовтня 2013 року йому встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40%, в листопаді 2013 року звернувся з заявою про призначення страхових виплат, однак в виплатах йому фактично відмовлено, оскільки він протягом останніх 6 місяців до настання страхового випадку не мав середнього заробітку та виходів на роботу без поважних причин, а тому законні підстави для обчислення страхових виплат, виходячи з його тарифної ставки, також відсутні. В позові просила відмовити. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач, за записами в трудовій книжці, працював у ТОВ «Шахта «Рассвет-1» з 09.07.2012 по 27 вересня 2013 року прохідником п'ятого розрядку з повним робочим днем під землею на дільниці № 1 з видобутку вугілля, з 27.09.2013 по 13.01.2014 - підсобним робітником в АПК, звільнений за власним бажанням наказом №92 від 13.01.2014 року (а.с.12,49). За записами в трудовій книжці, акті розслідування хронічних професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виробництва складає 25 років 6 місяців 22 дні (а.с.7). Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» м. Київ 26 липня 2013 року позивачу встановлено професійний характер хронічних захворювань - хронічний бронхіт П ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-П ст. та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху, про що 29 серпня 2013 року був складений акт розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань, в якому відображена професія позивача - прохідник (а.с.7). Висновком МСЕК від 1010.2013 позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в 40% з 08.10.13 та 3 група інвалідності (а.с.5,6). 15 листопада 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат у зв'язку з професійними захворюваннями. Постановами відповідача від 22.11.2013 № 0533/2966/2966/2 та 0533/2966/2966/3 призначені щомісячні страхові виплати та сума одноразової допомоги 0 грн 00 копійок, тобто, фактично, в призначенні виплат відмовлено, що визнано відповідачем (а.с.40). При цьому відповідач виходив з того,що позивач, згідно довідки підприємства, в останні 6 місяців роботи перед настанням страхового випадку не мав заробітку (а.с.50). Правовідносини, щодо яких виник спір, врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон). Предметом спору є право позивача на отримання страхових виплат у зв'язку зі стійкою втратою працездатності внаслідок професійного захворювання та розмір цих виплат. Згідно ст. 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку виплатити одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності та виплачувати щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Згідно ст. 34 Закону, п.1.7 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затв. постановою Правління ФССНВВПЗ України № 24 від 27.04.2007, середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати(доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затв. постановою КМУ від 26.09.2001 № 1266 (далі - Порядок). Дійсно, у відповідності до п. 4 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для нарахування страхових виплат, є останні шість місяців ( з першого до 1 числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, у даному випадку - місяцю встановлення факту професійного захворювання, який за актом розслідування є серпень 2013 року. Разом з тим, відповідно до. 10 Порядку якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку з поважних причин, що зазначені в п.4 Порядку, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат визначається, виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент розрахункового періоду. Згідно ст..ст.10,60 ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом шляхом дослідження письмових доказів, наданих позивачем, встановлено, що в зазначений період позивач дійсно не мав повного місяця роботи і заробітку. Так, за наказами ТОВ «Шахта «Рассвет-1» позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати з 1 по 15 лютого 2013 року, з 16 по 31 березня 2013 року, з 1 по 30 квітня 2013 року, з 3 по 31 травня 2013 року, з 11 по 30 червня 2013 року з 01 по 31 липня 2013 року (а.с. 33-38). В кожному наказі не зазначено, що підставою надання відпустки є заява робітника, кожна відпустка надана за майбутні періоди роботи, останній з яких закінчується 8 липня 2017 року, що підтверджує пояснення позивача суду про перебування його в офіційних відпустках за ініціативою роботодавця, а тому суд вважає можливим визнати поважними причини, з яких позивач не мав заробітку в цей період. Крім того, в лютому 2013 року позивач хворів, звертався по медичну допомогу, з 25.02.13 по 15.03.13, з 27.05.13 по 10.06.13, з 11 червня по 20 червня, з 8 липня по 23 липня 2013 року позивач не працював, перебував на обстеженні та стаціонарному лікуванні в медичних закладах (а.с.44,51-57), а відповідно до п. 4 Порядку тимчасова непрацездатність є поважною причиною відсутності заробітку. Таким чином, оскільки позивач протягом розрахункового періоду з 1 лютого 2013 року по 31 липня 2013 року не мав повного відпрацьованого місяця роботи з поважних причин, розмір середнього заробітку для нарахування йому страхових виплат, як щомісячних стразових виплат, так і одноразової допомоги, слід визначати, виходячи з місячної тарифної ставки, встановленої на момент настання страхового випадку працівникові його спеціальності, а саме, місячної тарифної ставки прохідника з повним робочим днем під землею 5 розряду ТОВ «Шахта «Рассвет-1». Суд приходить до висновку, що права позивача на отримання страхових виплат у зв'язку зі встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок професійних захворювань були порушені відповідачем і підлягають судовому захисту та відновленню шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати справі слід віднести за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати за Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved