Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В січні 2020 року представник позивача Левківська О.П. звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 18 410,09 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено Договір публічної оферти про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою : [ADDRESS] . Позивач зазначає, що свої зобов`язання виконує належним чином, надає відповідачу житлово-комунальні послуги. Відповідач послугами користується, проте не здійснює повноу та своєчасну оплату за їх надання, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість перед позивачем за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2019 року у розмірі 11 768,18 грн. Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити. 13.02.2020 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд про їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, але лише в частині основного боргу у розмірі 9 177,97 грн. по договору про розстрочення заборгованості. На питання суду, а чи користувався він цими послугами після того, як цей договір був підписаний ним в серпні 2017 року, відповів, що так, але все одно категорично не погодовився із тим розрахунком, який надав представник позивача. Свій контррозрахунок суду не надав, тому просив суд відмовити позивачу у стягненні 3% річних та інфляційних втрат. Також позивачем не було заявлено суду про застосування позовної давності до будь-яких платежів по стягненню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з публічного договору (оферти) про надання житлово-комунальних послуг. (а.с.9) Крім того, судом встановлено, що між ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та [PERSON] було укладено Договір № 2901871037/Р/2017 від 10.08.2017 про розстрочення заборгованості, за умовами якого [PERSON] надавалось розстрочення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги строком на 24 календарних місяці. (а.с.10) За таких обставин та встановлених фактів, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (далі- Закон), договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.(ст. 9 Закону) У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ч.1 ст.26 Закону) Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за період з липня 2014 року по листопад 2019 року становить 18 410,09 грн. (а.с.14,15), з яких 11768,18 грн це сума основного боргу, а 1123,11 грн - 3% річних та 5518,80 грн - інфляційні втрати. Між тим, відповідачем на спростування вказаного розміру заборгованості контррозрахунку не надано , клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру заборгованості також останнім заявлено не було. За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача щодо стягнення з нього заборгованості у меншому розмірі, оскільки зазначена сума нічим не підтверджена станом на час 30.11.2019, оскільки позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості саме за період з 01.07.2014 по 30.11.2019. Водночас, аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, суд погоджується із тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, витрати щодо стягнення судового збору покладаються на відповідача в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved