Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 17.04.2019 р. надійшов зазначений позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій Позивачі просять суд: визнати за ними по 1/2 частці за кожною право власності на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,92 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» та посвідчений сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0167609, виданим 26.11.1996 р. Володарською районною державною адміністрацією Київської області і зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів 28.11.1996 р. за № 1903, у порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачі у позовній заяві зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається із права на земельну ділянку (пай) у зазначеному розмірі. Спадкоємцями першої черги є Позивачі як дружина і дочка померлого, а також Відповідач як його дочка. Для отримання свідоцтва про право на спадщину Позивачі звернулися до нотаріуса, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Ухвалою суду від 15.05.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 20.06.2019 р. (а.с. 34-35), яке надалі неодноразово відкладалося на 12.08.2019 р., 23.09.2019 р., 30.10.2019 р. та на 09.12.2019 р. через ненадання суду нотаріусом витребуваних документів. У підготовче судове засідання 09.12.2019 р. учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення (а.с. 64-66). До суду представником Позивачів [PERSON] (ордери адвоката серії КС № 483365, № 483364, а.с. 25, 27) було подано 20.06.2019 р. заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі (а.с. 43). Відповідач подала до суду 11.06.2019 р. заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі, підпис на якій завірений секретарем виконавчого комітету Боднарівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області за місцем її проживання (а.с. 32, 42). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого. За наявними письмовими матеріалами справи судом встановлено, що право на спірну земельну частку (пай) загальною площею 3,92 умовних кадастрових гектарів, що перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» (далі - КСП «Хлібороб»), розташованого на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, належало [PERSON] згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0167609, виданого Володарською районною державною адміністрацією Київської області 26.11.1996 р. за рішенням названої державної адміністрації від 08.10.1996 р. № 277, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.11.1996 р. за № 1903, що підтверджено копією цього сертифіката (а.с. 16) та копією листа Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 04.12.2018 р. вих. № 1477/169-18 з доданими до нього завіреними копіями відповідних сторінок згаданої Книги реєстрації сертифікатів (а.с. 17-19). Власник права на земельну частку (пай) зазначеної земельної ділянки, що посвідчено названим Сертифікатом, - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 02.11.2018 р. виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис № 2 (а.с. 15). Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Тадіївка Володарського району Київської області (а.с. 7-8), є дружиною спадкодавця, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 10.12.1989 р. Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 6 (а.с. 9). Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Кленове Володарського району Київської області (а.с. 10), є дочкою спадкодавця, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.08.1990 р. Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 12). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Кленове Володарського району Київської області (а.с. 13), є дочкою спадкодавця, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.1995 р. Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 2 (а.с. 14); надалі 21.09.2016 р. уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджено копією відмітки в її паспорті (а.с. 13), у зв`язку з цим змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з копією спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 69-79), спадкодавець за життя заповіту не склав, у порядку спадкування за законом до державного нотаріуса Ярмолинецької районної державної нотаріальної контори Хмельницької області звернулися Позивачі( [PERSON] та [PERSON] із спільною заявою про прийняття ними спадщини (а.с. 69), проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу відповідного правовстановлюючого документа, що підтверджено копією постанови державного нотаріуса від 26.02.2019 р. № 141/02-31 (а.с. 23, 79); інші спадкоємці, зокрема, й Відповідач [PERSON] заяв про прийняття спадщини не подавали. Також до позовної заяви додано примірник газети «Голос Володарщини» від 23.11.2018 р. № 68 (11508) з оголошенням про недійсність втраченого сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії КВ № 0167609, виданого Володарською районною державною адміністрацією Київської області на ім`я [PERSON] (а.с. 29). Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивачі є єдиними спадкоємцями після померлого [INFO] [PERSON] ,які звернулися до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право спадщину, яке їм не було видане через відсутність належного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). При цьому спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України); спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України). За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Згідно зі положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай); невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивачі як єдині спадкоємці першої черги, що звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, правомірно звернулися до суду за захистом своїх прав та мають право на зазначене вище спадкове майно (земельну частку). Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивачів є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо стягнення з Відповідача на користь Позивачів судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачами перед судом не порушувалося, розрахунків витрат суду не надано. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір», за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. На підставі наведеного та відповідно до статей 78, 81 Земельного кодексу України, статей 15, 16, 1216-1218, 1220, 1258, 1261, 1267 ЦК України,

Outcome: approved