Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 30 грудня 1997 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 19.12.2011р. було розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Як зазначено в позовній заяві, на даний час [PERSON] навчається у Вінницькому міжрегіональному вищому професійному училищі за напрямком «Секретар. Оператор комп'ютерного набору» на денній формі навчання та має намір отримувати в подальшому відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень у ВНЗ. Однак позивач зі своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінне утримання та навчання доньки, в силу чого змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на період навчання доньки, до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розгляд справи провести у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання, призначені на 24.10.2016р. та 08.11.2016р. не з'явився, хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача: м. Вінниця, вул. Південна, 18/1. Однак конверти з повістками про виклик в судове засідання в усіх випадках повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницького міської ради Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Як вбачається з довідки №037, виданої 20.09.2016р. директором ДПТНЗ «Вінницьке МВПУ» [PERSON], [PERSON] дійсно навчається у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» гр. №14, за напрямком - «Секретар. Оператор комп'ютерного набору», на денній формі навчання, з 01.09.2014р. по 30.06.2017р. (а.с. 4) Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.(ч. 2 ст. 199 СК України) Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.(ч. 1 ст. 200 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.( ч. 2 ст. 200 СК України) Таким чином, при визначенні суми стягнення аліментів суд враховує, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Разом з тим судом враховується і той факт, що позивач також має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення її навчання у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище», але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved