Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

В червні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 4 листопада 2007 року. На даний час вона (позивачка) вирішила розлучитись та подала відповідну заяву до суду, так як вони з відповідачем спільно не проживають. За час шлюбу з відповідачем вони придбали автомобіль ЗАЗ 110267 1197, номерний знак [NUMBER], телевізор, диван, комод, комп'ютерний стіл, системний блок, пральну машину, ліжко та ноутбук. Коли вони з чоловіком припинили спільне проживання, він переїхав та забрав із собою вказаний автомобіль, пральну машину, ліжко та ноутбук. В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна. Тому просила визнати вищезазначене майно спільним майном подружжя, залишити у її (позивачки) власності ? частину автомобіля, телевізор, диван, комод, комп'ютерний стіл, системний блок. Відповідачу виділити ? частину автомобіля, пральну машину, ліжко, ноутбук. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Вислухавши позивачку, її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 4 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7,9). Під час перебування сторін у шлюбі, 14 вересня 2013 року, за відповідачем [PERSON] був зареєстрований автомобіль ЗАЗ 110267 1197, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що вказаний автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності, так як був набутий ними за час їх шлюбу і суду не надано доказів на підтвердження придбання даного майна за особисті кошти одного із сторін. При цьому суд не вбачає за можливе включити до спільного сумісного майна подружжя сторін, яке підлягає розподілу, інше вказане позивачкою майно, оскільки суду не надано жодних доказів, які б підтвердили наявність даного майна та придбання його в період спільного проживання сторін. Крім того, як визнала позивачка в судовому засіданні, дане майно вже розділене між сторонами в добровільному порядку. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов, розділити спільне сумісне майно подружжя сторін та визнати за кожним із них право власності на ? частину автомобіля ЗАЗ 110267 1197, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial