Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи його тим, що він знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою в період з 28.12.2002 року по 02.04.2008 року. Має з відповідачкою спільну дочку - [PERSON], [INFO]. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з нього стягнуто аліменти на утримання дочки. З 18.06.2007 року в розмірі 200,00 грн., а рішенням у справі №2-12304/2010 от 22.10.2010 року розмір аліментів було збільшено до 1200,00 грн. Відповідачка двічі зверталась до суду з позовами про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів. Сплачувати аліменти в розмірі 1200,00 грн. він не в змозі. На даний час він не має постійної роботи , він має нову сім'ю. Вважає, що сплата ним пені в розмірі 88 677,21 грн. є достатньою компенсацією за несвоєчасну сплату аліментів і достатньою базою для того щоб утримувати дитину. Уточнивши позовні вимоги позивач просить зменшити присуджені йому аліменти встановивши їх на рівні 1/4 частини від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку починаючи з 2013 року з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач просить відкликати виконавчий лист від 02.11.2010 року №2-12304/2010 з відділу Державної виконавчої служби Алуштинського міського управління юстиції. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON], що діє згідно довіреності від 30 вересня 2013 року наполягала на задоволенні позовних вимог посилаючись на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Предтсавник відповідача [PERSON], що діє згідно договору №03/03/14-01 від 03 березня 2014 року заперечувала проти задоволення позовних вимог в зв'язку з тим, що вони є не обґрунтованими, а доводи наведені у позовній заяві не підтверджуються належними доказами. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб. Сторони по справі мають спільну доньку [PERSON], [INFO] та заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено позовні вимоги [PERSON] та збільшено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] до 1200,00 грн. щомісячно. [PERSON] звертався до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення однак її залишено без задоволення ухвалою від 08 червня 2011 року . [PERSON] не використовував своє право на апеляційне оскарження в зв'язку з чим вище вказане рішення та ухвала набрали законної сили. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В наведеній нормі закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду та які позивачу слід довести згідно вимог цивільно-процесуального законодавства: а) зміна матеріального стану; б) зміна сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров'я. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підтвердження заявлених вимог, позивач посилається на те, що в нього нова сім'я і в липні 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Позивач зазначає, що в цьому році його дружина поламала ногу та перебуває на лікуванні та те, що його теща [PERSON] теж занходиться на лікуванні, на що потрібні значні матеріальні витрати. На підтвердження наведено позивачем не наданого жодного доказу, які б давали можливість суду переконатись в достовірності наведених обставин. Суд критично відноситься до позиції позивача в тій частині, що стягнуті з нього пені за несвоєчасну сплату аліментних платежів є достатньою базою для утримання дитини з огляду на те, що саме його недобросовісна поведінка щодо виконання покладених державою обов'язків на утримання власної дитини і призвело до наведених обставин тому не можуть братись до уваги судом як підстава для зменшення розміру аліментів. Як передбачено ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Представник позивача обґрунтовуючи правову позицію свого довірителя, посилається на те, що він працює у ФОП [PERSON] з 12 листопада 2013 року та отримує заробітну плату яка дорівнює 1250 грн., разом з тим, заперечуючи проти наведеного, представником відповідача надано суду копію заяви від 19 листопада 2013 року про перегляд заочного рішення по справі № 2/357/3481/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, подану [PERSON] де він зазначає, що не має постійного місця роботи та що його дохід є періодичним. Таким чином, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, той факт, що позивач оціню свій дохід в кожному випадку по різному, суд вважає не переконливими доводи позивача щодо суми його дійсного доходу. Відповідно до п.4 Декларації про права дитини, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включно з належним допологовим і післяпологовим доглядом. Дитині має належати право на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2010 року ухваленого у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів встановлено, що донька сторін по справі [PERSON], [INFO], має захворювання: нейрогенний сечовий міхур, інфекція сечовивідних шляхів, вторинна міокардіопатія, порушення ритму серця в зв'язку з чим потребує спеціалізованого лікування. Крім того, як вбачається з копії висновку ЛКК №133 від 21.03.2014 року виданого Білоцерківською міською дитячою лікарнею, [PERSON], [INFO], страждає на функціональні розлади міліарного тракту, вторинну міокардіопатію, співдружню збіжну косоокість. [PERSON] [INFO], потребує проти рецидивного лікування два рази на рік. Суд вважає, що позивач ніяким чином не довів умов, доведення яких є обов'язковими в силу приписів ст.192 СК України, за яких було б можливим зменшити розмір аліментів на дитину. Таким чином докази надані позивачем не доводять обставини, які викладені ним у позовній заяві, що тягне за собою відмову в задоволенні позовних вимог. Крім того, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2007 року було присуджено аліменти з позивача на користь відповідача в порядку передбаченому ст.184 СК України, тобто в твердій грошовій сумі. Рішенням від 22.10.2010 року було збільшено розмір стягуваних аліментів з 200 грн. до 1200 грн. Таким чином, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, прохальна частина позову не повинна суперечити порядку, за яким аліменти призначались, а отже зменшення розміру аліментів повинно відбуватись на тверду грошову суму а не визначатись в частці. Таким чином, позивач скористався своїм правом на судовий захист передбачене ст.3 ЦПК України та ст.6 Конвенції прав та основних свобод і його право було забезпечено судом, однак доводи [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства. Враховуючи вимоги ст.ст.79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне понесені судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed