overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В січні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з вересня 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2015 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

В січні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з червня 2013 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2006 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивачки до суду з позовом, яка послалася на порушення її прав подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

В січні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з червня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2002 року. Шлюб перший, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивачки до суду з позовом, яка послалась на порушення її прав подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

в січні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить збільшити розмір призначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2013 року аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. щомісячно на дитину до 1\~500 грн. щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні повноважний представник позивачки позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, вказує на безпідставність позовних вимог. Вказує на те, що він немає постійного заробітку та не в змозі сплачувати збільшений розмір аліментів. Також зазначає, що має на утриманні старих батьків. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як обєктивно встановлено судом, 30 жовтня 2013 року Хмельницьким міськрайонний судом було прийнято рішення, яким з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно на дитину, до досягнення нею повноліття. Позивачка вказуючи, що присуджений розмір аліментів на даний час є дуже незначним, звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Стосовно позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що судом встановлено те, що з моменту присудження аліментів, позивачка несла значні витрати на утримання дитини. При частковому задоволенні позову судом також враховується, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1\~860 грн., з 1 липня - 1\~944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та обгрунтованим буде встановлення розміру аліментів в сумі 1\~000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

В січні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Протягом останніх років відповідач участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться її навчанням, не відвідує навчальний заклад, не відвідує її вдома, не надає матеріальної допомоги на її утримання, взагалі самоусунувся від участі у вихованні дитини. Останній раз відповідач бачив доньку коли їй був рік, при зустрічі був в стані алкогольного сп'яніння. Оскільки з того часу відповідач з донькою не зустрічався, то вона не знає його як свого батька, родинних почуттів до нього не має. Відповідно до ст.ст.150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той з батьків хто проживає окремо зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Тому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Вислухавши пояснення позивачки, допитаної як свідок, представника позивачки [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка від шлюбу з відповідачем [PERSON] має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження, рішення суду від 24 грудня 2015 року (а.с.13,12, 10-11). З інформаційних листів Майданівської сільської ради від 10 вересня 2018 року та служби у справах дітей та сім'ї Бородянської РДА від 05 червня 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в [INFO], але на території Майданівської сільської ради не проживає (а.с.56,57). Позивачка, допитана як свідок в судовому засіданні показала, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, тривалий час про її життя не цікавиться, з дитиною не спілкується, матеріально не підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

в січні 2018 року позивачка звернулася з позовом до відповідача та просить збільшити розмір призначених рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької від 10 квітня 2015 року аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з 500 грн. щомісячно на кожну дитину до 1\~800 грн. щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка та її повноважний представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує, вказує на безпідставність позовних вимог. Вказує на те, що він немає постійного заробітку та не в змозі сплачувати збільшений розмір аліментів. Також зазначає, що має хворобу та утримує старих батьків. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як обєктивно встановлено судом, 10 квітня 2015 року Новоушицьким районним судом було прийнято рішення, яким з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивачка вказуючи, що присуджений розмір аліментів на даний час є дуже незначним, звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Стосовно позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що судом встановлено те, що з моменту присудження аліментів, позивачка несла значні витрати на утримання дітей, сама є інвалідом 3-ї групи, отримує пенсію та не працює. Вказане підтверджується матеріалами справи. При частковому задоволенні позову судом також враховується, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1\~860 грн., з 1 липня - 1\~944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та адекватним буде встановлення розміру аліментів в сумі 1\~200 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17 січня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В січні 2018 року представник заявника [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, вказавши, що [INFO] року померла мати заявника [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є право власності на земельну ділянку площею 1,86 га, що розташована на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Заявник звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй в цьому було відмовлено через недоведеність родинних відносин із спадкодавцем, оскільки в її свідоцтві про народження мати значиться як «[PERSON]», тоді як у свідоцтві про смерть та інших правовстановлюючих документах «[PERSON]». Враховуючи неможливість встановлення факту родинних відносин із померлою [PERSON] позасудовим шляхом, заявник просив встановити даний юридичний факт. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з»явився, проте подав до суду клопотання в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечуючи в задоволенні заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Так, судом об»єктивно встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,86 га розташованої на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Матеріалами справи підтверджується, що в грудні 2017 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Янцаловської В.О. із заявою про прийняття спадщини, проте відповідно до письмового повідомлення нотаріуса №1475/01-16 від 18.12.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через недоведеність родинних відносин із померлою. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON],[INFO] і їїматір»ю записана [PERSON]. Разом із цим, у свідоцтві про смерть [PERSON] та в інших правовстановлюючих документах, зокрема, в державному акті на право приватної власності на землю вона значиться як «Єфросинія Яківна». Той факт, [PERSON]. являється матір»ю [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON] Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе заяву [PERSON] задовольнити та встановити юридичний факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року, доводиться їй матір»ю, оскільки метою встановлення такого факту родинних відносин є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

В січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» \~(далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 19 серпня 2014 року між\~ ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 30 листопада 2017 року, в сумі 11933,80 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 1486,47 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9402,86 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 544,47 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 19 серпня 2014 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 19.08.2014 року [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився і згоден, про що свідчить його підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного\~ виконання\~\~ відповідачем зобовязань за вказаним договором\~ станом на 30 листопада 2017 року, в сумі 11933,80 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 1486,47 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9402,86 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 544,47 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобовязань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. За змістом статті 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» \~(далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 8 травня 2012 року між\~ ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 30 листопада 2017 року, в сумі 40357,14 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 216,24 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 33833,54 грн, заборгованість за пенею та комісією 3909,40 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 1897,96 грн (процентна складова). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 8 травня 2012 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна» зі встановленим лімітом. Своїм підписом в анкеті-заяві від 08.05.2012 року [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився і згоден, про що свідчить його підпис. Внаслідок несвоєчасного та неповного\~ виконання\~\~ відповідачем зобовязань за вказаним договором\~ станом на 30 листопада 2017 року, в сумі 40357,14 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 216,24 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 33833,54 грн, заборгованість за пенею та комісією 3909,40 грн, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - штраф 500,00 грн\~ (фіксована частина) та штраф 1897,96 грн (процентна складова). Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобовязань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved