Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

В травні 2017 року Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 04.11.2014 року [PERSON] звернувся в Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради із заявами про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому відповідача було попереджено про те, що відповідно до п.6 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про затвердження Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» грошова допомога для покриття витрат на проживання не призначається, якщо будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Оформлюючи заяву на отримання допомоги особа своїм підписом підтверджує достовірність наданої інформації та те, що їй повідомлено про відповідальність за подання недостовірної інформації, а саме про повернення нею надмірно отриманих коштів державної допомоги у разі надання неповних чи недостовірних відомостей. У поданих заявах від 04.11.2014, 20.05.2015, 02.11.2015, 05.05.2016, 07.11.2016 для призначення вказаної допомоги заявник [PERSON] повідомив про відсутність такого депозитного вкладу. За даними проведеної верифікації Міністерством фінансів України встановлено, що [PERSON] мав депозитні вклади у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, в ПАТ «Ві Ей [PERSON]» в період з 01.10.2014 по 23.02.2015 та у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в період з 01.10.2014 по 31.08.2015, тому права на таку допомогу не мав. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачу коштів за період 04.11.2014 року по 03.05.2015 року та з 04.05.2015 року по 03.11.2015 року склала 12330,05 грн. Позивач направив відповідачу претензію від 20.02.2017 року але той не повернув виниклу заборгованість, тому позивач просить стягнути з її з відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.36), позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представники адвокат [PERSON] (а.с.35), та адвокат [PERSON] (а.с.54) в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову (а.с. 23-25), згідно з якими депозитний рахунок у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 50000 грн. існував у період з 02.07.2014 по 03.10.2014, тобто був закритий до постановки [PERSON] на облік як внутрішньо переміщеної особи, і більше відповідачем рахунки в цьому банку не відкривались, що підтверджується відповіддю банку від 09.03.2017. ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» з 21.11.2014 року постановою Правління Національного банку України віднесено до категорії неплатоспроможних й виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 про запровадження з 21.11.2014року тимчасової адміністрації. З урахуванням того, що Національним банком України з 19.03.2015року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Ві Ей [PERSON]», останній був позбавлений права виконувати будь-які операції з рахунками клієнтів, тому позивач був позбавлений можливості добровільно розірвати договір банківського вкладу. Гарантовану суму у розмірі 130944,55 грн. відповідач отримав лише 23.02.2015 року, відсотки по депозитному рахунку не нараховувалися, тому він мав право на отримання допомоги. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що 04.11.2014 року [PERSON] звернувся в Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг (а.с.3). Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради від 11.11.2014 року така допомога була призначена [PERSON] в розмірі 884,00 грн. на період з 04.11.2014 по 03.05.2015 (а.с.4). 20.05.2015 року [PERSON] знову звернувся в Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради із заявою про призначення йому щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг (а.с.4-5). Рішенням від 28.05.2015 року така допомога була призначена у розмірі 949,00 грн. на період з 04.05.2015 по 03.11.2015 (а.с.5). В подальшому така допомога призначалась [PERSON] на підставі його заяв від 02.11.2015, 05.05.2016, 07.11.2016 (а.с.6-10). За даними верифікації, яку проводило Міністерство фінансів України, були виявлені особи із числа внутрішньо переміщених осіб, які мають депозитні рахунки, розмір яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, в т.ч. [PERSON] (а.с.11). За інформацією Міністерства фінансів України відповідач мав депозитний рахунок в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у період з 01.10.2014 по 31.08.2015, та в ПАТ «Ві Ей [PERSON]» в період з 01.10.2014 по 23.02.2015 (а.с.12). В звязку з цим 20.02.2017 Управлінням соціального захисту населення Миргородської міської ради на адресу [PERSON] була направлена претензія з вимогою в термін до 01 березня 2017 року повернути надмірно отриману допомогу за періоди з 04.11.2014 по 03.05.2015 та з 04.05.2015 по 03.11.2015 у сумі 12330,05 грн. (а.с.13), яка була отримана відповідачем 22.02.2017. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з п. 6 Порядку в редакції, що діяла на час звернення [PERSON] за допомогою, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. З повідомлень ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 09.03.2017 та 13.03.2017 вбачається, що відповідачем [PERSON] було відкрито у цьому банку депозитний рахунок за договором банківського вкладу в сумі 50000 грн., що діяв з 02.07.2014 по 03.10.2014 року. Починаючи з 04.10.2014 по 09.03.2017 депозитні рахунки в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] не відкривались (а.с.29). Таким чином на час звернення за допомогою відповідач не мав депозитного рахунку в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Проте, відповідно до повідомлень ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» від 03.03.2017 та 30.03.2017 відповідачем 09.01.2014 було відкрито в цьому банку депозитний рахунок, сума коштів на якому станом на 04.11.2017 становила 130000 грн. (а.с.31). Посилання відповідача та його представників на те, що відповідач не мав можливості добровільно розірвати договір банківського вкладу в звязку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних й відкликанням банківської ліцензії не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» віднесено до категорії неплатоспроможних 21.11.2014, тобто вже після призначення відповідачу допомоги, а банківську ліцензію відкликано 19.03.2015 (а.с.31), при цьому відповідачем не надано доказів, що він раніше звертався до банку з вимогою повернення банківського вкладу, але йому в цьому було відмовлено. Посилання відповідача у заперечення позову на те, що відсотки по депозитному рахунку не нараховувались, також є безпідставним, оскільки законодавством передбачено як підставу для відмови у виплаті допомоги не отримання доходу від депозитного банківського рахунку, а саму наявність цього рахунку. Таким чином, станом на 04.11.2014 відповідач не мав права на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. Проте, згідно зазначених повідомлень ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» сума вкладу у розмірі 130944,55 грн. була виплачена відповідачу в повному обсязі 23 лютого 2015 року (а.с.31), отже на час звернення за допомогою 20.05.2015 року відповідач не мав на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, і мав право на призначення вказаної допомоги. Згідно з п. 11 вищезгаданого Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Враховуючи те що відповідач, всупереч вимогам вищевказаного Порядку, маючи на депозитному банківському рахунку кошти в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, не повідомив про це позивача звертаючись за адресною допомогою, суд вважає такі дії відповідача недобросовісними. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач у період з 04.11.2014 по 03.05.2015 отримував допомогу без достатньої правової підстави, добровільно суму отриманої допомоги позивачу не повернув, суд дійшов висновку що кошти допомоги, отримані у цей період, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 16.02.2017, [PERSON] за листопад 2014 квітень 2015 року було виплачено допомогу переміщеним особам на проживання в сумі 5312,05 грн. Розмір допомоги з 01.05.2015 по 03.05.2017 включно визначається наступним чином: 949,00 грн. : 31 день ? 3 дні = 91,83 грн. Отже сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 5312,05грн. + 91,83грн. = 5403,88 грн. Оскільки позивач відповідно до п. 19 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відповідач звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ч.1 ст.5 цього Закону (а.с.27), тому судовий збір у справі необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial