Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В червні місяці позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 442500.00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в лютому 2010 року відповідач отримала від неї 15000.00 доларів США як на той час вона розуміла для найму для захисту сина кваліфікованого адвоката. Посилаючись на ч. 1 ст. 177 та ч. 1 ст. 190 ЦК України, що гроші є майном, тому у відповідності зі ст. 1212 ЦК України, вважає, що відповідач зобов'язана повернути безпідставно набуте майно зі сплатою у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, суду пояснила, що в лютому місяці 2010 року передала відповідачу 15000.00 доларів США як вона тоді розуміла для найму кваліфікованого адвоката для захисту сина, який обвинувачувався у вчиненні злочину. 22 лютого 2012 року відповідач надала розписку про отримання 15000.00 доларів США. В жовтні 2013 року набрав законної сили вирок відносно її сина, яким його було засуджено до 3 років позбавлення волі, захист сина здійснював адвокат послуги, якого позивач здійснювала особисто. Позивач вважає, що в початком строку позовної давності є жовтень 2013 року, коли вирок відносно її сина набрав законної сили. На протязі тривалого часу з жовтня 2013 року по червень 2016 року позивач намагалась отримати надані відповідачу кошти, яка не заперечувала щодо їх повернення. В червні 2016 року відповідач повідомила їй, що не має перед нею ніяких зобов'язань по поверненню грошових коштів. Позивач вважає, що відповідач отримала гроші під зобов'язання, своїх зобов'язань не виконала, а тому отримані грошові кошти, з відповідними нарахуваннями повинна повернути. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути безпідставно набуте майно, позивач вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач та її представник заявлених позовних вимог не визнали. Відповідач пояснила, що дійсно отримала від [PERSON] кошти в сумі 15000.00 грн. для вирішення позитивно проблем сина позивача, який притягувався до кримінальної відповідальності. Вона дійсно надала позивачу розписку про отримання грошей. В послідуючому зазначену суму грошей вона позивачу повернула, клопоче про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі ст. 257 ЦК України, звя'зку із закінченням строків позовної давності. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено і сторони підтвердили те, що дійсно [PERSON] надала, а [PERSON] отримала 15000.00 доларів США. Отримання [PERSON] коштів в сумі 15000.00 доларів США від [PERSON] 22.02.2012 року стверджено розпискою (а.с. 5). З ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою засудженого [PERSON] на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.червня 2013 року видно, що він був засуджений вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області 04 жовтня 2011 року (а.с. 6-10). Відповідач надав суду заяву з клопотанням про відмову в задоволенні позову на підставі ст. 257 ЦК України, в зв'язку із закінченням строків позовної давності (а.с. 42). Позивач, звернувшись з позовом до суду про стягнення грошових коштів з відповідача посилається на вчинення правочину, а саме складення розписки про отримання відповідачем від неї 15000.00 доларів США. У відповідності з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Позивач також посилається на те, що відповідач, отримавши грошові кошти, взяв на себе певні зобов'язання, як вона тоді розуміла - найняття для здійснення захисту сина про кримінальній справі. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З тексту розписки встановлено, що [PERSON] отримала кошти в сумі 15000.00 доларів США від [PERSON] 22.02.2012 року. В тексті розписки не вказано зобов'язання вчинити певні дії чи надати певні послуги, розписка також не містить боргових зобов'язань, а тому не підлягає задоволенню вимога позивача стягнення грошових коштів зі сплатою у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В судовому засіданні відповідач пояснила, що дійсно отримувала від позивача кошти в сумі 15000.00 доларів США, які в послідуючому їй повернула. Відповідач надав суду заяву з клопотанням про відмову в задоволенні позову на підставі ст. 257 ЦК України, в зв'язку із закінченням строків позовної давності. У відповідності з ч. 1 ст. 251 строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки. Суд не може погодитись з твердженням позивача, про те, що вона тільки в жовтні 2013 року дізналась про своє порушене право, оскільки з тексту позовної заяви видно, що і було підтверджено показами позивача, а саме позивач в лютому 2010 року передала відповідачу кошти в сумі 15000.00 грн. для захисту її сина по кримінальній справі як вона тоді зрозуміла для найму найкращого адвоката, а також зазначила, що захист її сина здійснював адвокат Волосян О.І., послуги якого вона оплачувала особисто, з розписки про отримання грошей в сумі 15000.00 доларів США видно, що вона складена 22.02.2012 року, вирок Олександрівського районного суду ухвалено 04 жовтня 2011 року, суд вважає, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів, з пропущенням строку позовної давності, а тому в задоволенні позовних вимог їй необхідно відмовити.

Outcome: dismissed