Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

в січні 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що є співвласниками по 1/3 частині кожний трикімнатної квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані. Інша 1/3 частина вказаної квартири належить їх батьку, третій особі по справі - [PERSON], який одружений і має трьох малолітніх дітей, які також зареєстровані та проживають разом з ним у вказаній квартирі. Судовим рішенням від 18.04.2013 р. визначено порядок користування спірною квартирою. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року, що набрало законної сили, визнано незаконною відмову Печерської районної в Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, в наданні позивачам дозволу на укладання договору купівлі-продажу належних позивачам на праві власності 2/3 частин квартири [ADDRESS] та зобов'язано Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію в місячний термін надати позивачам дозвіл на укладання договору купівлі-продажу 2/3 частин квартири [ADDRESS]. При цьому судами встановлено, що при відчуженні позивачами належних їм часток власності у квартирі права неповнолітніх дітей порушені не будуть. В порядку ст. 362 ЦК України позивачі направили співвласнику - третій особі по справі [PERSON] нотаріально посвідчену заяву з пропозицією купити належні їм частини квартири. Однак, [PERSON] від її отримання ухиляється, що унеможливлює реалізацію позивачами законного права на відчуження належних їм частин квартири. З метою реалізації свого права вільно розпоряджатися належною їм власністю позивачі звернулися до відповідача із заявою про надання дозволу на укладення договору міни належних їм частин квартири. 26.12.2013 р відповідач відмовив у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що укладання договору міни належних позивачам частин квартири, право користування якою мають діти, та відповідно вселення сторонніх осіб на зазначену житлову площу призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав та інтересів дітей. Разом з тим, позивачі вважать таку відмову безпідставною та незаконною, так як ніколи не були та не є членами сім'ї неповнолітніх дітей батька та його дружини, а тому, такі висновки відповідача, є безпідставними. Також безпідставними є висновки відповідача, що у разі відчуження позивачами належних їм часток на житлову площу, якою мають право користуватись неповнолітні діти батька, заселяться стороні особи, оскільки, судовим рішенням третій особі виділено у користування ізольовану кімнату, в якій він мешкає разом з сім'єю, а тому, іншими жилими кімнатами, що виділені позивачам у користування, і які вони мають намір відчужити, в жодний спосіб не вплине та не порушуватиме прав неповнолітніх дітей. Крім того, посилання відповідача на те, що при укладанні договору міни, батько малолітніх дітей - співвласник частини квартири, втрачає переважне право на купівлю часток в цій квартирі, що порушує його право, передбачене ст. 362 ЦК України, є безпідставним, так як договір купівлі-продажу та договір міни регулюється різними нормами матеріального права. Зважаючи на наведене, просять зобов'язати відповідача, як органу опіки та піклування, в місячний термін надати позивачам дозвіл на укладання договору міни належних їм 2/3 частин квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивачів підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Треті особи проти задоволення позову категорично заперечували. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що згідно заочного рішенням Печерського районного суду м. Києва 31.01.2013 р., зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року, за позивачами та третьою особою [PERSON] визнано за кожним право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. (а.с. 11-12, 13-14). Крім того, заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва 31.01.2013 р. встановлено порядок користування вказаною квартирою, згідно якого позивачу - [PERSON] виділено в користування ізольовану жилу кімнату площею 13,5 кв.м., позивачу - [PERSON] - ізольовану жилу кімнату площею 14,4 кв.м., третій особі [PERSON] - ізольовану жилу кімнату площею 26.8 кв.м. з балконом. В загальному користуванні співвласників залишено: кухню, санвузол, вбиральню, коридор, комору, вхід у квартиру. Згідно довідки ф. № 3 КПУЖГ «Хрещатик» від 08.01.2014 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачі [PERSON] та [PERSON], третя особа - [PERSON], його дружина [PERSON] та їх малолітні діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 27). За результатами розгляду Комісією з питань захисту прав дитини 17.12.2013 р. заяв позивачів про надання дозволу на укладання договору міни належних їм частин квартири [ADDRESS], Печерською районною в м. Києві адміністрацією, як органом опіки та піклування, відмовлено у їх задоволенні. Відмова обґрунтована тим, що укладення договору міни частин вказаної квартири, право користування якою мають діти, та, відповідно вселення сторонніх осіб на зазначену житлову площу призведе до звуження обсягу існуючих прав та інтересів дітей. При укладанні договору міни, батько малолітніх дітей - співвласник частини квартири, втрачає переважне право на купівлю часток в цій квартирі. Крім того, на даний час рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2013 року, яким Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію зобов'язано в місячний термін надати позивачам дозвіл на укладання договору купівлі-продажу 2/3 частин квартири [ADDRESS], не виконано. Вважаючи таку відмову протизаконною, позивачі на підставі ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України звернулися до суду за захистом свого права вільно розпоряджатися належною їм власністю. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України встановлено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічна норма закріплена ч. 5 ст. 319 ЦК України. Отже, правом власності визнається право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі третіх осіб. Це право передбачає для власника можливість на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Водночас законодавець закріплює й певні обмеження цих можливостей: власник не може використовувати своє право на шкоду правам, свободам, гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Іншими словами, власник не може зловживати належним йому правом власності. Таким чином, надання відповідачем згоди на укладення договору міни унеможливить реалізацію співвласником квартири [ADDRESS] - третьою особою по справі [PERSON], передбаченого ст. 362 ЦК України переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності. Крім того, при вирішенні даного спору, судом враховується, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2013 року, що набрало законної сили 06.11.2013 р., визнано незаконною відмову Печерської районної в Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, в надані позивачам дозволу на укладання договору купівлі-продажу належних їм на праві власності 2/3 частин квартири [ADDRESS] та зобов'язано Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію в місячний термін надати позивачам дозвіл на укладання договору купівлі-продажу 2/3 частин трьохкімнатної при [ADDRESS] Судовим розглядом встановлено, що дане рішення в добровільному порядку відповідачем не виконано, з заявами про видачу виконавчого листа щодо примусового виконання даного рішення позивачі не зверталися. В зв'язку з заявленим в ході розгляду справи третьою особою [PERSON] наміру скористатися своїм переважним правом купівлі частки у праві спільної часткової власності, по справі оголошувалася перерва. Разом з тим, як зазначив в судовому засіданні 03.04.2014 р. [PERSON] відповідної пропозиції від позивачів він не отримував. При цьому, доводи представника позивача про направлення такої пропозиції на адресу [PERSON] та, що він ухиляється від її отримання, в належний спосіб доведені не були. З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконною відмову органу опіки у наданні дозволу на укладання договору міни частини квартири та зобов'язання надати дозвіл на укладення договору міни частини квартири відсутні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed