Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

До Гадяцького районного суду звернувся представник за дорученням [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому прохав стягнути із відповідача на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 230\~000 грн. внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати за продане майно (квартиру за адресою: [ADDRESS]) на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2014 року та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 грудня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], вартість якої за домовленістю сторін склала 260\~000 грн. Покупець ([PERSON]Д.) на підставі п. 6 договору купівлі-продажу, на момент його підписання перерахував на користь позивача грошову суму коштів у розмірі 30\~000 грн. в рахунок часткової оплати майна, а решту (230\~000 грн.) зобовязався сплатити до 10 березня 2016 року. Позивачем за умовами вищезазначеного договору було продано та передано квартиру покупцю, однак, останній не виконав покладені на нього договором грошові зобовязання, а саме: не сплатив вказаної вище суми коштів, внаслідок чого на момент звернення з цим позовом виникла заборгованість в розмірі 230\~000 грн. В лютому місяці 2016 року покупець ([PERSON]Д.) помер, внаслідок чого в день його смерті відкрилася спадщина. За час свого життя, [PERSON] не складав та не видавав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, а тому спадкування здійснюється лише за законом, оскільки відсутні особи, які б мали право на спадкування за заповітом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Згідно п. 2 договору, угода укладалась за згодою подружжя [PERSON]. При таких обставинах, до [PERSON] як спадкоємця першої черги права на спадкування за законом перейшли усі права та обовязки, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі майнові права. Незважаючи на це, відповідач відмовляється сплачувати суму боргу в розмірі 230\~000 грн., в звязку з чим представник за дорученням [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. 06.09.2016 року від представника за дорученням [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої він прохав стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 9\~949,40 грн. інфляційних втрат та 2\~722 грн. 3% річних, які виникли внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання по договору купівлі-продажу від 09 грудня 2014 року, а також судові витрати в сумі 2\~300 грн. судового збору та 96,52 грн. витрат, повязаних з явкою до суду. Дані позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідачем по справі 02 серпня 2016 року було виплачено основний борг по справі в розмірі 230\~000 (двісті тридцять тисяч) грн. 00 коп. В свою чергу, ст. 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем було прострочено виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири від 09 грудня 2014 року, тому [PERSON] має сплатити 9\~949,40 грн. інфляційних втрат та 2\~722 грн. 3% річних (розрахунок додається). Також, він як представник позивача по справі, поніс певні витрати які повязані з явкою до суду (проїзні квитки, тощо). Згідно з ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать і витрати сторін та їх представників, пов'язані з явкою до суду. За час розгляду даної справи ним було витрачено на проїзд 96 грн. 52 коп. [PERSON] у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду цивільної справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги [PERSON] у звязку із залученням до участі у справі спадкоємця [PERSON] [PERSON] та прохав стягнути з [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців після померлого [PERSON] 9\~949,40 грн. інфляційних втрат та 2722 грн. 3% річних, які виникли внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання по договору купівлі-продажу від 09 грудня 2014 року, а також судові витрати в сумі 2\~300 грн. судового збору та 96,52 грн. витрат, повязаних з явкою до суду. Також зазначив, що 09.03.2016 року [PERSON] відмовилась погасити борг померлого [PERSON] за договором купівлі-продажу у звязку з тим, що останній міг залишити після смерті заповіт. В звязку з цим, він направив на її адресу лист з вимогою повернути борг. 02.08.2016 року основний борг було погашено. Проте, мало місце прострочення заборгованості, тому вважає, що з [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців після смерті [PERSON] слід стягнути 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначивши, що у грудні 2014 року її чоловік [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири. До укладення договору вони сплатили 30\~000 грн., а решту суми 230\~000 грн. вони мали сплатити до 10.03.2016 року, а в свою чергу, [PERSON] мала зняти з реєстраційного обліку себе та своїх дітей. 04.02.2016 року [PERSON] помер. 02.08.2016 року вона, як спадкоємець за законом, сплатила [PERSON] 230\~000 грн., будь-яких інших фінансових та майнових претензій він не предявляв, про що надав нотаріально посвідчену заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. По суті справи пояснив, що він є спадкоємцем після померлого [PERSON] був присутній при передачі [PERSON] коштів у сумі 230\~000 грн., при цьому будь-яких претензій від нього не надходило. Представник відповідача адвокат [PERSON] заперечував щодо позовних вимог [PERSON], пояснивши, що [PERSON] не повинна була розраховуватись, оскільки 10.03.2016 року не було визначено точне коло спадкоємців, а тому позов про стягнення основного боргу є передчасним. Крім того, за ініціативи представника позивача було зупинено провадження по даній справі до залучення спадкоємців. У шестимісячний строк з дня прийняття спадщини борг було сплачено, а тому підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відсутні. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.03.1981 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ДТ № 287698 від 14.03.1981 року та копією свідоцтва про народження серії І-ДТ № 354710 від 17.02.1983 року. 09.12.2014 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: Тельмана, 18а, кв. 78, в м. Гадяч Полтавської області, що підтверджується копією даного договору. Відповідно п. 6 вищезазначеного договору, продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін здійснюється за 260\~000 (двісті шістдесят тисяч) гривень, з яких [PERSON], одержала від покупця - [PERSON], грошові кошти в сумі 30\~000 гривень, до підписання цього договору, а [PERSON], зобовязується сплатити 230\~000 гривень, до 10 березня 2016 року повністю. Сторони підтверджують, що зазначена в договорі ціна узгоджена ними, є остаточною і не підлягає змінам. Згідно п. 12 вищезазначеного договору, продавець зобовязується звільнити квартиру від речей домашньої обстановки та вжитку до 25 грудня 2014 року, а також забезпечити зняття з реєстрації всіх осіб, зареєстрованих у вище вказаній квартирі до 10 березня 2016 року. У звязку з вищезазначеними умовами договору 09.12.2014 року було накладено заборону в інтересах [PERSON] до моменту остаточного розрахунку за продану квартиру, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 30703305 від 09.12.2014 року. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого повторно серії І-КЕ № 322814 від 31.05.2016 року, [PERSON] помер 04 лютого 2016 року. Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.06.2016 року, після померлого 04.02.2016 року [PERSON] було заведено 11.06.2016 року спадкову справу. Відповідно копії довідки приватного нотаріусу Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] № 276 від 09.08.2016 року, в провадженні приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] знаходиться спадкова справа №22/2016 до майна [PERSON], померлого 04 лютого 2016 року. Спадкоємцями, які прийняли спадщину шляхом подачі заяв про прийняття спадщини за законом є дружина - [PERSON], та син - [PERSON]. Заповіту немає. Із довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області № 02-22/218 від 09.08.2016 року вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на 04.02.2016 року за адресою: м. Гадяч. [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] з ним була зареєстрована [PERSON]. Іших зареєстрованих осіб станом на 04.02.2016 року не значилось. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.06.2016 року за клопотанням представника позивача [PERSON] було зупинено провадження у даній справі до залучення до участі у справі спадкоємців померлого 04 лютого 2016 року [PERSON]. Провадження у даній справі було відновлено 25.10.2016 року за клопотання представника позивача. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.10.2016 року було задоволено позов [PERSON], [PERSON]Я, до [PERSON] та визнано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 78, яка знаходиться по вул. Тельмана, 18а, в м. Гадяч Полтавської області. Представником позивача [PERSON] надано копії листів від 19.02.2016 року та 11.03.2016 року до [PERSON] як правонаступника [PERSON] про погашення заборгованості за договором купівлі-продажу квартири № 78, по вул. Тельмана, 18а, в м. Гадяч Полтавської області. Проте доказів на підтвердження направлення даних листів не надано, оскільки оригінал поштового відправлення, наданий на підтвердження вищезазначених обставин, стосується направлення даної позовної заяви до суду. Як вбачається із заяви представника позивача [PERSON] від 02.08.2016 року, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], [PERSON] як представник за дорученням [PERSON] отримав від [PERSON] повний розрахунок за вищезазначеним договором купівлі-продажу у сумі 230\~000 грн., покупцем якого був [PERSON]. [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого 04.02.2016 року [PERSON]. Цією заявою одночасно ствердив, що [PERSON] немає ніяких претензій, в тому числі майнових і фінансових до покупця. Згідно розрахунку, наданого представником позивача, що кількість днів прострочення за період з 11.03.2016 року по 02.08.2016 року складає 144 дні, 3% річних від 230\~000 грн. за період прострочення складає 2\~722 грн., а витрати від інфляції складають 9\~949,40 грн. Також, представником позивача надано копії квитків на автобус від 12.04.2016 року, 21.04.2016 року, 23.05.2016 року та 15.06.2016 року на загальну суму 96,52 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 527ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). Положення норм ст. ст. 608, 1216, 1218, 1219 ЦК, відповідно до яких у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинились у наслідок його смерті. За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. За вимогами ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON], в якому прохав стягнути з [PERSON] та [PERSON] 3% річних та інфляційних втрати внаслідок прострочення ними виконання грошового зобовязання. Так, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого [PERSON] повинен до 10.03.2016 року сплатити 230\~000 грн. Проте, до настання даного строку, 04.02.2016 року, боржник помер. Згідно вищезазначених норм, протягом шестимісячного строку спадкоємці мають право як прийняти спадщину, так і відмовитись від її прийняття. 02.08.2016 року, тобто ще до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON], [PERSON] здійснила повний розрахунок за договором купівлі-продажу від 09.12.2014 року. Тому суд вважає, що в даному випадку відсутнє прострочення грошового зобовязання, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Як вбачається з ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, згідно вищезазначених норм, не підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, понесені позивачем та його представником.

Outcome: dismissed