overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 26 травня 2012 року перебувають у шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. (а.с. 11-12) В свою чергу, позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с. 13) Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі. (а.с. 14) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 26.05.2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 602, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 5) Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 4) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 551 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 29 серпня 2012 року перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. (а.с. 18-19) В свою чергу, позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 29.08.2012 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 7) Від шлюбу мають спільну сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України) Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 551 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області 8.09.2013 року, актовий запис за № 370. Від шлюбу дітей не мають. Стосунки між подружжям припинені з березня 2015 року, спільного господарства не ведеться. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просить їх задовольнити, не надавати строку на примирення, оскільки вже рік сторони проживають окремо, спільних дітей не мають і в збереженні шлюбу жоден з них не заінтересований. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, з будь-якими заявами до суду не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за його відсутності в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження сім'ї не вбачається, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила: стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2012 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припиненні, донька проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має нормальний стан здоров'я, працює, тому має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у частковому відношенні від усіх видів заробітку (доходу), справу розглядати у її відсутність. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2012 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7). Донька проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виданою КП ДЄЗ «Океан» № 2415 від 13.06.2015 року (а.с.6). Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, працює, інших утриманців немає. Тому суд, враховуючи стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.12.1998 року, який зареєстровано в Куйбишевській сільські раді Снігурівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Донька знаходиться на її утриманні. Разом із цим він має нормальний стан здоров'я, працює, тому має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину Судом встановлено, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.12.1998 року, який зареєстровано в Куйбишевській сільські раді Снігурівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 12 січня 2000 року. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 грн. зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, у звязку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судовому засіданні позов визнав просить розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.10.2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 1766. Від шлюбу мають доньку Анну [INFO] та Марію [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, не підтримують шлюбних відносин не ведуть спільного господарства з грудня 2015 року, за час примирення сімейних відносин не відновили, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. Позивач та відповідач вказали, що спору щодо майна не має, неповнолітні діти залишаються проживати разом із матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, відповідач неодноразово застосував фізичне насильство, ображав, не надає коштів на утримання дітей, спільне господарство не ведеться з 2013 року, сім'я існує формально, подальше примирення та збереження шлюбу неможливі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день та час слухання справи в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 травня 2006 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 501. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з 2013 року. Відповідачу неодноразово виносилось офіційне застереження щодо неприпустимості протиправної поведінки відносно позивача. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач вказала що спору щодо спільного майна не має. Неповнолітні діти залишаються проживати разом з матір'ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, постійні сварки та недовіру, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судовому засіданні надав пояснення в яких вказав, що за час наданий судом примирення не відбулось, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 вересня 2011 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис № 1631. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, не підтримують шлюбних відносин не ведуть спільного господарства з січня 2016 року, за час примирення сімейних відносин не відновили, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. Позивач та відповідач вказали, що спру щодо майна не має, неповнолітня дитина залишається проживати разом із матір'ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, постійні сварки та недовіру, відповідач зловживає спиртними напоями ,неодноразово застосовував фізичне насильство, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечив, надав пояснення в яких вказав, що в сім'ї виникли тимчасові непорозуміння, позивач діє під впливом своєї матері і сім'ю належить зберегти заради дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 червня 2013 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис № 736. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, за час примирення сімейних відносин не відновили, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved