Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, в обґрунтування якого вказав, що 14.03.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 10700523000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20,0тис.доларів США, на строк до 13.03.2013р. зі сплатою 13,0% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання умов договору кредиту, [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,2 кв.м., що підтверджується Договором іпотеки №б/н від 14.03.2006р., укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON]. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009р. АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке ї правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав своє право вимоги за вказаним договором споживчого кредиту та іпотечним договором ПАТ «Дельта Банк». Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту утворилась заборгованість у розмірі 147389,24 гривень. У звязку з цим, позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.03.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанком», який відповідно договору відступлення права вимоги відступив свої права Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,2 кв.м., яка на праві власності належить [PERSON], шляхом визнання за іпотекодержателем Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (ДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса,36-Б) права власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,2 кв.м., визнання права власності на предмет іпотеки, припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], виселити з квартири [ADDRESS] іпотекодавця [PERSON] та усіх мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою, сягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання в якому просить справу слухати за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявку суду не відомі. Треті особи в судове засідання не з»явились про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявку суду не відомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.03.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 10700523000, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 20,0тис.доларів США, на строк до 13.03.2013р. зі сплатою 13,0% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання умов договору кредиту, [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,2 кв.м., що підтверджується Договором іпотеки №б/н від 14.03.2006р., укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON]. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009р. АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке ї правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ «УкрСиббанк». Згідно п. 4.1. Договору іпотеки при порушенні іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами , відповідно до якого право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта Банк». Матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір було у встановленому законом порядку змінено, розірвано чи визнано судом недійсним. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту утворилась заборгованість у розмірі 147389,24 гривень, яка складається із 10376,25 долари США, що еквівалентно 116455,29грн. заборгованість за кредитом та 2756,25 долари США, що еквівалентно 30933,95грн., заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до частини 6 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Крім того, відповідно до статей 33 та 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Частиною 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Розділом 5 Договору іпотеки «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» установлено, що у разі настання обставин, що тягнуть за собою звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу 09.01.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було направлено письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання вимоги та передачу предмету застави кредитору. Згідно роз»яснень в п.39 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом». Вказана правова позиція висловлена судовими палатами цивільних та господарських справах Верховного суду України, при розгляді справи № 6-124цс13 від 11 грудня 2013 року. Відповідно до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Виходячи з приписів статті 346 ЦК України та обставин справи, суд вважає, що позовна вимога про припинення права власності іпотекодавця [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до роз»яснень, викладених в п. 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори № 2 м. Хмельницького від 02.06.2014р. №244 [PERSON] прописана та проживає за адресою [INFO]. Разом з тим, суд не вбачає підстав задоволення вимоги ПАТ «Дельта Банк» про витребування у відповідача технічного паспорту та правовстановлюючих документів на нерухоме майно, оскільки факт їх знаходження у відповідача не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК з [PERSON] на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1473,89грн.

Outcome: partial