Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 січня 2013 року уклав з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За умовами якої ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 5930 гривень 60 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку. [PERSON] зобовязався повернути кредит до 31 січня 2015 року шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 296 гривень 77 копійок та сплатити процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд примусового стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 12946 гривень 74 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 5185 гривень 76 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 2647 гривень 02 копійок, комісії у розмірі 3941 гривень 17 копійок, а також штраф 1172 гривень 79 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявивсь, про своє ставлення до предявленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої сторони погодились зменшити розмір заборгованості, що виникла за період з дати надання кредиту, а саме: проценти на 382 гривень 63 копійки, комісію на 34 гривні 97 копійок, пеню на 0 гривень, штраф на 755 гривень 19 копійок. Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором було визначено на рівні 5630 гривень 61 копійок з датою остаточного погашення заборгованості 31 січня 2015 року. Крім цього, згідно з умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 23 січня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] терміновий кредит у розмірі 5930 гривень 61 копійок строком з 23 січня 2013 року по 31 січня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 5930 гривень 61 копійок в обмін на зобовязання [PERSON] по поверненню кредиту шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 296 гривень 77 копійок та сплати процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. У разі порушення строків погашення заборгованості, визначених даною угодою, [PERSON] зобовязався починаючи з 32-го дня порушення сплачувати штраф у розмірі 1172 гривень 79 копійок (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконав свої зобовязання за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Тому у нього виник борг у загальному розмірі 12946 гривень 74 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 11 травня 2016 року (а.с.4). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 12946 гривень 74 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 18 травня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved