Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який у вересні 2016 року уточнив та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 375\~134,26 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5\~000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3\~875,80 грн. судовий збір, а всього 384\~010,06 грн.; зобовязати Регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку автомобіль [NUMBER], кузов WV1ZZZ7HZ7H019701, 2006 року випуску з послідуючим переоформленням на нього, [PERSON]; стягнути з [PERSON] на його користь 5\~000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 15 грудня 2014 року о 08-10 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Фольцваген Транспортер», державний номер [NUMBER], на 437 км. а/ш Бориспіль Дніпропетровськ Запоріжжя, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Куга», державний номер [NUMBER], під його, [PERSON] керуванням, який стояв попереду нього, після чого останній вдарив автомобіль «Опель», державний номер [NUMBER], який стояв попереду. ДТП сталася через порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення його автомобіль отримав ряд механічних ушкоджень. Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №030/15 від 18 квітня 2015 року сума збитку завданого його автомобілю становить 374\~634,26 грн. За складання висновку ним також сплачено 500,00 грн. Крім того, в результаті ДТП йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу сімї. Спричинену моральну шкоди він оцінює в 10000,00 грн. Окрім цього вказав, що 03 березня 2016 року [PERSON] у апеляційному суді Дніпропетровської області при наданні суду пояснення по справі пояснив, що даний автомобіль він надав у користування під оренду (інше речове право) [PERSON], але письмового підтвердження з даного факту у нього нема, так як письмово вони договір не оформлювали. Тому позивач вважає, що [PERSON] повинен нести повністю матеріальну відповідальність 375\~134,26 грн. та часткову моральну відповідальність у розмірі 5\~000,00 грн. перед ним, [PERSON], а [PERSON] повинен нести відповідальність за спричинену моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 грн. перед ним, [PERSON], яка полягає у погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу сімї, оскільки останній розумів, що він передає автомобіль у користування під оренду (інше речове право) [PERSON] без письмового нотаріального оформлення, що є суттєвим порушенням законодавства України. Окрім цього позивач в обґрунтування позову вказав, що так як встановлений факт у судовому засіданні, що [PERSON] передав автомобіль у користування під оренду (інше речове право) [PERSON] без письмового нотаріального оформлення, то матеріальну шкоду у повному обсязі і часткову моральну шкоду повинен нести саме [PERSON], а [PERSON] повинен відшкодувати йому, [PERSON] понесену у результаті дорожньо-транспортної пригоди часткову моральну шкоду, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Позивач [PERSON] та його адвокат за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (том №1 а.с.255). Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області надав суду лист про розгляд справи за відсутністю їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства (том №1 а.с.237-238). Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2014 року о 08 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольцваген Транспортер», державний номер [NUMBER], на 437 км. а/ш Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Куга», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який стояв попереду нього, після чого останній вдарив автомобіль «Опель», державний номер [NUMBER], який стояв попереду автомобіля «Форд Куга». Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року по справі №202/438/15-п (том №1 а.с.9). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав ряд механічних пошкоджень.Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №030/15 від 18 квітня 2015 року судового експерта [PERSON] сума збитку завданого автомобілю позивача становить 374 634,26 грн. (том №1 а.с.15-41). Окрім цього, за складання висновку [PERSON] сплатив 500,00 грн., тобто загальна сума матеріального збитку становить 375 134,26 грн., яку слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно п. 14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Тому, оскільки автомобіль відновлювати економічно не доцільно, суд прийшов до висновку, що слід зобовязати [PERSON] передати [PERSON] автомобіль Ford Kuga, 2010 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер WF0RXXGCDRAY42779, обєм двигуна 2521 куб.м., тип ТЗ легковий-універсал-В, після повного відшкодування ним матеріальної шкоди. Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Державна реєстрація (перереєстрація (тобто без зняття з обліку) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання. Що стосується позовних вимог про зобовязання Регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску з послідуючим переоформленням на [PERSON], то вони задоволенню не підлягають, оскільки суд не вбачає правових підстав для задоволення цієї частини позову, бо такий обовязок третьої особи відсутній за вимогами чинного законодавства, а виконання рішення у разі задоволення таких вимог жодним чином не вплине на виникнення, зміну або припинення прав та обовязків позивача, тобто є недоцільним. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 10 000 грн., то вони підлягають часткову задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, \~або інших негативних явищ, \~заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За змістом частин 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до абз. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року - при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Пунктами 3,4 вищевказаної Постанови передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової)\~\~шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав моральних страждань, тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми моральної шкоди у розмірі 5000 грн., то вони задоволенню не підлягають,оскільки відповідальність за моральну шкоду, спричинену під час ДТП повинен нести саме [PERSON], а не [PERSON]. Відповідно до ч. 8 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, таке питання, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Згідно п. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Встановлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року в порядку забезпечення вищевказаного позову було накладено арешт на рухоме майно, що належить [PERSON], в межах суми позовних вимог, а саме в розмірі 375134,26 грн., до розгляду даної справи по суті (а.с.64). Враховуючи той факт, що в задоволенні позовних вимог до [PERSON] судом відмовлено, то потреба у забезпеченні позову відпала, тобто фактично змінились обставини, що зумовили необхідність вжиття заходів забезпечення позову. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 3875 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved