Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В червні 2015 р. ПАТ «ПК «Ясен» звернулось з позовом до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих грошей в сумі 43673 грн. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «ПК «Ясен» просить скасувати рішення через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, і ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги ПАТ «ПК «Ясен» зводиться до того, що поза увагою суду залишилися докази отримання [PERSON] коштів без достатньої правової підстави. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги [PERSON] полягають у тому, що він не уповноважував [PERSON] отримувати заробітну плату і [PERSON] йому заробітної плати не передавав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював у ПАТ «ПК «Ясен»і за лютий, березень, квітень, червень, вересень 2013 року йому була нарахована заробітна плату загальною сумою 43673 грн., яку отримав [PERSON] про що поставив свій підпис у відомостях (а.с.6-10). У звязку з тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ «ПК «Ясен» з вимогою про виплату йому нарахованої заробітної плати, ПАТ «ПК «Ясен» звернулось з вимогою до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів, так як у нього не було довіреності від [PERSON] на отримання грошей і він їх [PERSON] не передавав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що винні у видачі грошей [PERSON] працівники ПАТ «ПК «Ясен» до відповідальності не притягувались, при проведенні досудового слідства у кримінальному провадженні [PERSON] підтвердив отримання коштів від [PERSON], а тому позивач не довів отримання [PERSON] коштів без достатньої правової підстави. Проте, такі висновки не відповідають наданим доказам та положенням діючого законодавства. Так, ст.1212 ЦК України передбачена можливість власника майна витребувати у особи своє майно, яке та набула або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави чи коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. [PERSON] для отримання коштів, що призначались до виплати [PERSON], повинен був мати довіреність від [PERSON] на вчинення таких дій, як то встановлено ст.ст.208, 245 ЦК України. [PERSON] такої довіреності не мав, а тому в нього були відсутні підстави для отримання коштів за іншу особу. Посилання суду першої інстанції на відсутність службових перевірок у ПАТ «ПК «Ясен» щодо дій касира по видачі грошей особі без довіреності як на доказ легального отримання [PERSON] спірних грошей не ґрунтуються на нормах права, оскільки, відповідно до ст.1212 ЦК України, [PERSON] повинен довести ту обставину, що він отримав кошти на відповідній правовій підставі, і вимога про повернення коштів не залежить від правомірності дій потерпілої сторони. Суд першої інстанції послався на пояснення [PERSON], зафіксовані в постанові про закриття кримінального провадження від 29.10.2014 року (а.с.4-5), про те, що він отримував безпосередньо від відповідача передану заробітну плату за спірний період. На це звертає увагу і [PERSON] в своїх запереченнях. Однак, в силу ст.61 ЦК України, постанова про закриття кримінального провадження та відомості, що викладені в ній, не є підставами, що звільняють від доказування. В апеляційній скарзі [PERSON] стверджує, що [PERSON] йому отриманих грошей не передавав. Частина 2 ст.59 ЦПК України вимагає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Пунктом 3 ч.1 ст.208 ЦК України визначена письмова форма правочину між фізичними особами у разі, коли сума перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Зважаючи на те, що сума, яку повинен був передати [PERSON] [PERSON] становить 43673 грн., то [PERSON] мав надати письмові докази виконання зобовязань за довіреністю. Однак, [PERSON] певних доказів передачі грошей суду не надав. Твердження [PERSON] про те, що грошові кошти не є майном і тому вони не можуть витребовуватись від добросовісного набувача на підставі ст.1212 ЦК України, що набувачем коштів є [PERSON], що правочин з отримання коштів [PERSON] на користь [PERSON] недійсним не визнано, що [PERSON] отримав гроші від [PERSON] чим схвалив правочин між [PERSON] та ПАТ «ПК «Ясен» не ґрунтуються ні на нормах права, ні на доказах. Відповідно до ст.ст.179, 190 ЦК України, гроші є майном і на правовідносини по поверненню майна потерпілому від особи, яка заволоділа ним без відповідної правової підстави, розповсюджується дія ст.1212 ЦК України. Це майно призначалось для [PERSON], але він його не отримав від ПАТ «ПК «Ясен» і, тим самим, не став набувачем коштів, докази надання ним довіреності і схвалення отримання за нього заробітної плати відсутні. Суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідали обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved