Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

В червні 2017 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЗОЛОТОВОРІТСЬКА» (надалі по тексту - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 85451,71 грн. та 34727,03 грн. інфляційних втрат та трьох процентів річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири № 9, а також машино міць [NUMBER] в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] та з січня 2012 року не сплачує кошти за житлово-комунальні послуги. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітське» створено власниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та у відповідності до законодавства у сфері регулювання порядку надання житлового-комунальних послуг надає послуги з утримання вказаного будинку і прибудинкової території, надає послуги з постачання до квартир мешканців гарячої і холодної води, опалення і водовідведення, обслуговування і ремонту будинку, тощо. Відповідні тарифи на житлово-комунальні послуги погоджені на зборах членів ОСББ за 2012, 2013, 2016 роки за 1 кв.м. за утримання прибудинкової території житла, за утримання парко місця, за ремонтні роботи. Між тим, отримуючи вказані послуги, відповідач не сплачує за них. За період з 01.01.2012 року по 31.03.2017 року відповідач не сплачувала кошти за надані і витрачені на утримання його вищевказаного майна послуги у відповідних розмірах, у зв'язку із чим у неї перед позивачем виникла заборгованість по їх оплаті. З врахуванням прострочення оплати вказаних коштів, позивач у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України нарахував за прострочення виплат кошти інфляційні втрат та 3% річних. Претензій щодо надання таких послуг за вказаний період від відповідача не надходило, що вказує на визнання їх отримання, а отже необхідність оплати вартості їх надання. 24.10.2017 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів, а також надав письмові заперечення, в яких зазначав, що позивачем не доведено суми боргу відповідача, оскільки не надано підстав нарахування заявлених до стягнення сум. Також просив суд застосувати до вимог за даним позовом позовну давність. Вказував, що приміщення, належні відповідачу не використовуються за цільовим призначенням, а також відповідач здійснювала часткову оплату наданих послуг. 08.02.2018 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій, з урахуванням строку позовної давності, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за газопостачання котельні будинку, утримання будинку та прибудинкової території, утримання паркомісця та ремонтні роботи за період з 01.07.2014 року по 31.03.2017 року в сумі 38924,90 грн., а також 5242,66 грн. інфляційних втрат та 1187,23 грн. трьох процентів річних. Також, 08.02.2018 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів, яке було судом задоволено. Окрім того, представник позивача надав суду документи щодо нарахування суми боргу, а також підстави для нарахування такої заборгованості. 14.02.2018 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про визнання справи малозначною та допустити [PERSON] представником за довіреністю відповідача [PERSON], а також подав клопотання про витребування доказів. В судовому засіданні 20.02.2018 року було встановлено надання документів позивачем, про витребування яких просив представник відповідача. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. За умовами статті 196 ЦПК України для виконання завдань підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче судове засідання. У звязку з цим, під час проведення судового засідання у призначений по даній справі час, суд з врахування складності справи, її значення для сторін визначає необхідність проведення порядку її процесуального розгляду за правилами загального позовного провадження за участю учасників судового розгляду із проведенням підготовчого судового засідання З врахуванням думки учасників судового процесу суд вирішив провести судовому засіданні 20.02.2018 року підготовче судове засідання із вирішенням визначених вимогами ЦПК України питань. На виконання вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України судом було здійснено визначені у вказаній нормі дії, необхідні для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті шляхом розгляду та вирішення заявлених учасниками клопотань, долучення доказів. Ухвалою суду від 20.02.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду справи по суті в загальному позовному провадженні на 15.06.2018 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, а також з'ясувавши правовідносини, які виникли між сторонами та відповідно встановивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 21.11.2003 року було зареєстровано юридичну особу відповідача ОСББ «Золотоворітська» та його взято на обліку до державних установ. У відповідності до п. 1.1 статуту ОСББ, який затверджено протоколом №78 загальних зборів співвласників ОСББ від 30.11.2016 року, його створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] за умовами Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із п.п. 2.1.2, 2.1.4 статуту метою створення ОСББ є дотримання всіма співвласниками своїх обов'язків щодо належного утримання і використання спільного майна будинку та прибудинкової території, що належить об'єднанню та забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників для сплати всіх платежів, що передбачені законодавством України та цим Законом. Згідно п. 2.3.2 завданнями та предметом діяльності об'єднання є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. У відповідності до акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 2002 року житловий будинок [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію та передано на баланс позивача. При цьому, судом встановлено, що відповідач [PERSON] з в період з 01.07.2014 року по 31.03.2017 року була власником квартири № 9 загальною площею 195,3 кв.м., а також машиномісць [NUMBER] площею 13,7 кв.м. та [NUMBER] площею 16 кв.м. в будинку № [ADDRESS]. Згідно статті 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що управління житловим комплексом забезпечує балансоутримувач. Згідно ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає у об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору. За умовами ч. 4-7 ст. 22 вказаного Закону самостійне забезпечення об'єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об'єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об'єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об'єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСБ зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні, а тому за наявності підтверджень виплат на управління, утримання та збереження будинку така сума підлягає стягненню. Вказані обставини викладені у постанові Верховного суду України від 27.01.2016 за [NUMBER]-1028гс15, яка у відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України може бути врахована судом. Згідно ч.ч. 1-3 ст.23 вказаного Закону визначено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів. Вказані обставини вказують на те, що особа-власник приміщення в ОСББ зобов'язана здійснювати поточні платежі на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в ОСББ, а тому такі суми витрат підлягають стягненню. За наведених вище обставин вбачається, що відповідач [PERSON] є власником вказаних приміщень в ОСББ. Вказана обставина обумовлює обов'язок відповідача сплачувати за отримані нею послуги та кошти за поточний ремонт, а відмова в оплаті є порушенням прав інших членів об'єднання. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, що відповідач з 2012 року не в повному обсязі сплачувала кошти за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території, як за житло, так і за паркомісця і за ремонті роботи, посилаючись на необґрунтованість тарифів. Разом із тим, судом встановлено, що на загальних зборах ОСББ від 27.04.2016 року було погоджено щомісячний тариф на 2014 рік, а саме: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 11 грн. 94 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 43 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 71 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №71 від 27.04.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. Також, на загальних зборах 27.04.2016 року було погоджено щомісячний тариф на 2015 рік, а саме тариф по 31.05.2015 року: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 13 грн. 91 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 34 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 50 коп. за 1 кв.м. житла, та тариф з 01.06.2015 року: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 19 грн. 99 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 11 грн. 15 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 50 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №71 від 27.04.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. На загальних зборах 27.04.2016 року, було погоджено щомісячний тариф на 2016 рік, а саме: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 17 грн. 02 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 26 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 50 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №71 від 27.04.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. На загальних зборах 30.11.2016 року, було погоджено щомісячний тариф на 2017 рік, а саме: за утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі - 14 грн.7 коп. за 1 кв.м. житла; за утримання паркомісця, в розмірі - 7 грн. 26 коп. за 1 кв.м. паркомісця; за ремонтні роботи, в розмірі - 1 грн. 87 коп. за 1 кв.м. житла, що підтверджується Протоколом №77 від 30.11.2016 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» та додатками до нього. На загальних зборах 29.06.2017 року, було погоджено складення кошторису робіт та матеріалів, проведення експертизи, збір коштів членів ОСББ, за ремонтні роботи за 1 кв.м. від загальної площі квартир, що підтверджується Протоколом №86 від 29.06.2017 року Загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська». Зокрема, за перевіреними судом розрахунками заборгованості позивача з наданих послуг за період з 01.07.2014 року по 31.03.2017 року, за адресою: [ADDRESS], загальна площа 195,3 кв.м., а також паркомісць загальною площею 29.7 кв.м. у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 14811,78 грн. за газопостачання котельні будинку, 105790,17 грн. за утримання будинку та прибудинкової території; 8192,76 грн. за утримання паркомісць та 10130,19 грн. за ремонтні роботи, а всього на суму 138924,90 грн. При цьому, відповідач здійснила часткове погашення боргу на суму 100000,00 грн., а тому зобов'язана сплатити суму в розмірі 38924,90 грн. За умовами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Крім того, вимогами ст. 322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону). Також, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавця\\виробника до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача не надходило. Таким чином, оскільки позивачем доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку № [ADDRESS], в тому числі до належних відповідачу паркувальних місць, тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Крім того, судом враховано, що за умовами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, розраховані позивачем та перевірені судом суми нарахувань інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягають стягненню в сумі 5242,66 грн. інфляційних втрат та 1187,23 грн. трьох процентів річних. Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки в процесі судового розгляду перевірено підстави для нарахування сум боргу, а також тарифи, затверджені ОСББ. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом із тим, в заяві про зменшення позовних вимог від 08.02.2018 року, позивачем було зменшено суму боргу з урахуванням періодів позовної давності, а тому вимоги заявлені в межах трирічного строку, встановленого для звернення до суду. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Суд при вирішенні питання про стягнення судових витрат враховує положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved