Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] національний університет внутрішніх справ звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. Позивач зазначав, що наказом [PERSON] національного університету внутрішніх справ від 05.10.2011 р. №542 відповідача з 01.10.2011 р. прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза адюнктурою за спеціальністю 12.00.07 - адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право на платній основі. 26.12.2011 р. між відповідачем та Університетом укладено договір №50/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Згідно п. 1.1. договору, Університет зобовязується надавати замовнику послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза адюнктурою, для складання кандидатських іспитів, а замовник зобовязується виконувати свої обовязки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Згідно п. 3.2. договору, замовник зобовязаний оплачувати послугу щорічно у сумі 3807 (три тисячі вісімсот сім ) гривень 61 копійок. Проте, всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 09.02.2016 р. № 62 відповідача відраховано у звязку з несплатою за навчання згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково - педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково - дослідницьких установах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 02 грудня 2013 року № 1177. Згідно довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 15.05.2017 р. № 4/930, загальна сума заборгованості на день звільнення відповідача становить 8884 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер - [NUMBER]), на користь [PERSON] національного університету внутрішніх справ, код ЄДРПОУ 08571096, заборгованість по оплаті за навчання в сумі 8 884 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представники позивача [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що наказом [PERSON] національного університету внутрішніх справ від 05.10.2011 р. №542 відповідача [PERSON] з 01.10.2011 р. прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза адюнктурою за спеціальністю 12.00.07 - адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право на платній основі (а.с.3). 26.12.2011 р. між відповідачем [PERSON] та Університетом укладено договір №50/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів (а.с.4). Згідно п. 1.1. договору, Університет зобовязується надавати замовнику послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза адюнктурою, для складання кандидатських іспитів, а замовник зобовязується виконувати свої обовязки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Згідно п.п. 3.2., 3.4. договору, замовник зобовязаний оплачувати послугу щорічно у сумі 3807 (три тисячі вісімсот сім ) гривень 61 копійок протягом 10 днів з початку кожного навчального року. Оплата за наступний рік проводиться з 1 жовтня по 1 листопада. Відповідно до п. 4.1. договору, несвоєчасне перерахування грошових коштів або порушення інших умов цього договору є підставою для розірвання цього договору та відрахування здобувача з університету. Згідно довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 15.05.2017 р. № 4/930, загальна сума заборгованості на день звільнення відповідача [PERSON] становить 8884 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп. (а.с.6). Наказом ХНУВС від 09.02.2016 р. № 62 відповідача [PERSON] відраховано у звязку з несплатою за навчання згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково - педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково - дослідницьких установах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 02 грудня 2013 року № 1177 (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вищезазначеної довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 15.05.2017 р. № 4/930, заборгованість по оплаті за навчання виникла у відповідача [PERSON] за періоди навчання, починаючи з 01 жовтня 2013 року, а оскільки умовами договору, укладеного між сторонами, несвоєчасне перерахування грошових коштів є підставою для його одностороннього розірвання, суду залишилось незрозумілим, чому [PERSON] національний університет внутрішніх справ продовжував нараховувати [PERSON] заборгованість за навчання до 09 лютого 2016 року. Про існування додаткових угод між сторонами суду не відомо, так як належних доказів на підтвердження продовження договірних відносин між сторонами в матеріалах справи не міститься, а судом не здобуто. Позивач [PERSON] національний університет внутрішніх справ звернувся до відповідача [PERSON] з претензією від 15 серпня 2016 року №7/137 про погашення заборгованості лише після того, як скористався своїм правом на розірвання договору та відрахування останнього з Університету (а.с.33-35). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено правомірність нарахування заборгованості за навчання за відповідачем протягом двох з половиною років неналежного виконання останнім умов договору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed