Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, б. 60 кв.102, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2010 року. У клінічній картині захворювання афективно-маячна, маніакальна симптоматика з агресивними намірами, діями на адресу конкретних осіб, висловлює погрози на адресу матері. Є інвалідом III групи. Усього 8 госпіталізацій у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Остання виписка 28.04.2017. Стан хворого погіршився практично відразу після виписки: перестав спати, ішов з будинку на тривалі періоди, по поверненню був злісним, агресивним стосовно матері, погрожував їй. Матір'ю викликана бригада швидкої медичної допомоги, доставлений у прийомне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР 06.05.2017 о 05.50, де був оглянутий черговим лікарем, який діагностував важкий психічний розлад. Під час огляду чергового лікаря контакту практично був не доступний, мова розірвана, злісний, на запитання лікаря не відповідав, постійно висловлював погрози на адресу матері, загрожував їй фізичною розправою, інструкції не виконував, заявляв, що він має «дар». Від госпіталізації категорично відмовився. У зв'язку з таким станом був госпіталізований у примусовому порядку. 06.05.2017 р. о 9.00 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої хворий страждає тяжким психічнім захворюванням у формі біполярного афективного розладу, змішаний тип; синдром гнівливої манії із психотичними включеннями та агресивними діями, з високою імовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння (агресія на адресу матері). Приймаючи до уваги наявність високої вірогідності скоєння суспільно-небезпечного діяння у відношенні конкретних осіб (матері), лікування [PERSON] можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні заперечував відносно задоволення даної заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.05.2017 року, хворий [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі біполярного афективного розладу, змішаний тип; синдром гнівливої манії із психотичними включеннями та агресивними діями, з високою імовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння, яка спрямована на адресу конкретної особи (матері хворого), та на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 2010 р. страждає психічним розладом біполярний афективний розлад, змішаний тип; синдром гнівливої манії із психотичними включеннями та агресивними діями, на даний час психічний стан останнього погіршився, є висока вірогідність здійснення соціально-небезпечної дії, яка спрямована на адресу конкретної особи матері, внаслідок чого він являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved