Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є власником будинку № 3 по вїзду Горобиновому в м. Ізюмі Харківської області, який придбав спільно з колишньою дружиною [PERSON] В період з 08 травня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 07 квітня 2015 року на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. Відповідачка [PERSON] не проживає в спірному будинку з травня 2014 року, а тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України втратила право користування житлом. Разом з ним в будинку № 3 по вїзду Горобиновому в м. Ізюмі Харківської області прописані, але не проживають сестра [PERSON], [PERSON] і її син [PERSON], які теж на підставі ч. 2 статті 405 ЦК України повинні бути визнанні такими, що втратили право користування житлом. Представник [PERSON], адвокат [PERSON], позов не визнала, посилаючись на те, що позивач чинить [PERSON] перешкоди у користуванні житлом, а вона всилилась в спірний будинок як дружина позивача. При вселенні в спірний житловий будинок угоди про порядок користування житловим приміщенням з позивачем не було. На теперішній час в провадженні Ізюмського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] повторно в судове засідання не зявились, хоча і були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без не зявившихся відповідачів [PERSON] і [PERSON] Судовим розглядом встановлено, що позивач, [PERSON], є власником будинку № 3 по вїзду Горобиновому в м. Ізюмі харківської області на підставі свідоцтва № 159 про право власності, виданого Управлінням житлово комунального господарства Ізюмського міськвиконкому 22 травня 2003 року ( а.с.7). Із ксерокопії довідки про склад сімї і зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, вбачається, що в спірному будинку зареєстровані сестра [PERSON], [PERSON] і її син [PERSON] [PERSON] не мешкає в будинку з червня 2014 року. [PERSON] і [PERSON] прописані в будинку № 3 по вїзду Горобиновому в м. Ізюмі Харківської області та ніколи там не мешкали ( а.с.8,32). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний ( а.с.9). 29 червня 2015 року головою квартального комітету, [PERSON], була видана довідка відповідачці, [PERSON] про те, що вона не проживала в спірному будинку з червня по серпень 2014 року, оскільки перебувала в гостях у дочки. Крім цього в вищевказаній довідці зазначено, що довідку, яка була раніше видана [PERSON] ,з його слів, вважити не дійсною. Із акту від 26 червня 2015 року вбачається, що відповідачка [PERSON] не мешкає в будинку № 3 по вїзду Горобиновому з червня по серпень 2014 року, оскільки перебувала в гостях у дочки. З вересня 2014 року по теперішній час мешкає в спірному будинку, займається городом ( а.с.35). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року, яке набрало чинності 24 листопада 2014 року, частково задоволені позовні вимоги [PERSON] Визнано недійсним шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у період з 05 квітня 2003 року по 07 травня 2003 року ( включно). Таким чином в період з 08 травня 2003 року по 07 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Право власності позивач одержав на спірний будинок 22 травня 2003 року. При таких даних суд приходить до висновку, що [PERSON] вселилась в спірний будинок як член сімї позивача, в якості його дружини. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 156 ЖК України член сімї власника жилого будинку ( квартири), які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить , користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. До членів сімї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина власника квартири, їхні діти і батьки, а також інші особи. Як член сімї власника будинку була зареєстрована [PERSON] Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним приміщенням. Відповідачі, [PERSON] і її син [PERSON] згідно довідок голови квартального комітету прописані в спірному будинку, але ніколи в ньому не проживали. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. При таких даних, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню

Outcome: partial