Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

В травні 2016 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 30123,96 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, 15.03.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Porshe Masan S, державний номерний знак АА0100Е, який належить ТОВ «Український Лізинговий Фонд» на праві приватної власності, в результаті чого було пошкоджено автомобіль «Porshe Masan S», державний номерний знак АА0100Е; по-друге постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/5443/15-п від 09.04.2015 р. винною у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON]; по-третє, оскільки на дату вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Porshe Masan S», державний номерний знак АА0100Е, була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» на умовах договору добровільного страхування наземного транспорту № 015842, тому ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодувало ТОВ Український Лізинговий Фонд» витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу в сумі 80123,96 грн. що була перерахована позивачем на рахунок станції технічного обслуговування; і, по-четверте, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» згідно полісу № АС/7449249, тому ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» сплатило на користь позивача 50000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності страховика, отже відповідно до ст. 1194 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача сплати залишку невідшкодованої суми страхового відшкодування у розмірі 30123,96 грн. Представник позивача [PERSON] просив розглянути справу за відсутності представника позивача, про що подав адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Відповідач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце наступного розгляду справи був повідомлений в суді під розписку відповідно до положень ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 26 квітня 2017 року, який приєднаний судом до матеріалів справи. Разом з тим відповідач подала адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с. 65). Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15 березня 2015 року о 19:00 год. на бульварі Лідерсовському, 5 в м. Одесі [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER], не обрала безпечну дистанцію, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Volkswagen», що зупинився попереду та, після удару, по інерції здійснив наїзд на автомобіль «Porshe Masan S», державний номерний знак АА0100Е, який належить на праві власності ТОВ «Український Лізинговий Фонд», в результаті чого ці транспортні засоби отримані механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/5443/15-п від 09 квітня 2015 року про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, яка набрала законної сили, винною у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] (а.с. 15). У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. На дату згаданої дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність ТОВ «Український Лізинговий Фонд» була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» на умовах договору добровільного страхування на транспорті № 027031/4091/0000020 від 14.11.2014 р. з додатком № 1 від 13.0.2015 р., за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Porshe Masan S», державний номерний знак АА0100Е, а страхова сума дорівнює вартості цього транспортного засобу у розмірі 1855974,25 грн. На підставі вказаних документів, заяви ТОВ «Український Лізинговий Фонд» про виплату страхового відшкодування та зібраних позивачем документів, в т.ч. рахунку станції технічного обслуговування , позивачем було складено страховий акт № 00164770 від 06.05.2015 р., відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 80123,96 грн., яка була відшкодована позивачем ТОВ «Український Лізинговий Фонд» шляхом перерахування на рахунок станції технічного обслуговування згідно платіжного доручення № 015688 від 07.05.2015 р. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкожа, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки на дату згаданої дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» згідно полісу № АС/7449249, тому ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» сплатило на користь позивача 50000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності страховика. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, позивач має право вимагати від [PERSON] сплати залишку невідшкодованої суми страхового відшкодування у розмірі 30123,96 грн. (80123,96 грн.-50000,00грн.). Позивач направив рекомендованою поштою на адресу відповідача письмову претензію за вих. № ЛВ0021893 від 20.04.2016 р., яка містить вимогу про сплату залишку невідшкодованої суми страхового відшкодування у розмірі 30123,96 грн., яка була отримана відповідачем 21.04.2016 р. Проте відповідач залишила цю претензію позивача без задоволення. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо того, наданий позивачем суду експертний висновок атотоварознавчого дослідження за № 2730 є незаконним (які містяться в письмових запереченнях відповідача на позовну заяву), оскільки відповідач не надала суду будь-яких належних доказів на підтвердження цих своїх доводів, а саме доказів, які б спростовували цей експертний висновок, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Задовольняючи позов позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1378,00 грн., повязані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved