Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В січні 2015р. позивач Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк» або позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі по тексту відповідач) про розірвання договору і стягнення заборгованості за договором про відкриття рахунку у цінних паперах. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 лютого 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено договір №8/69 про відкриття рахунку в цінних паперах, за умовами п.1.1 якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов»язання надання послуг з відкриття та ведення рахунку в цінних паперах (надалі по тексту - рахунок), зберігання належних відповідачу цінних паперів та обслуговування операції за цим рахунком, отримання доходів. За умовами п.2.3.2 вказаного договору відповідач зобов»язався оплачувати послуги позивача на умовам та в строки встановлені договором, а саме згідно п.3.3 кожного 15-го числа місяця. Між тим, в порушення вимог п.п.2.3.2, 3.1,3.3 4.1 договору відповідач не сплатив пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за надання вказаних послуг в сумі - 1593,37 грн. та не сплатив кошти абонентської плати та за надання послуг за зберігання цінних паперів в розмірі - 1650 грн. З врахуванням порушення умов договору, позивач просив суд його розірвати. Позивач звертався до відповідача із вимогою про погашення вказаних сум, але відповідач вимогу проігнорував та кошти не сплатив, а тому позивач звернувся за захистом свого права до суду із цим позовом. Представник ПАТ «Мегабанк» в судовому засіданні позовні вимоги з викладених в позові підстав підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення проти позову та просив застосувати строки позовної давності до усієї суми боргу та не заперечував щодо стягнення пені в розмірі - 360 грн., тобто за 12 місяців до дня звернення позивача із позовом до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 22 лютого 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено договір №8/69 про відкриття рахунку в цінних паперах, за умовами п.1.1 якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов»язання надання послуг з відкриття та ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних відповідачу цінних паперів та обслуговування операції за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами (а.с.4-5). За умовами п.2.3.2 вказаного договору відповідач зобов»язався оплачувати послуги позивача на умовам та в строки встановлені договором та тарифами зберігача, а саме згідно п.3.3 кожного 15-го числа місяця. Пунктом 4 тарифів банку від 22.02.2006 року передбачено сплату абонентської плати за обслуговування рахунку в цінних паперах в розмірі - 10 грн. щомісяця (а.с.6) З п.17 тарифів банку від 22.02.2006 року передбачено сплату абонентської плати за зберігання цінних паперів в розмірі - 10 грн. щомісяця (а.с.7) Згідно вимог п.4.1 вказаного договору кожна сторона зобов»язується виконувати свої зобов»язання належним чином та сприяти іншій стороні у їх виконанні. У відповідності до розрахунку заборгованості по сплаті абонентської плати за обслуговування рахунку в цінних паперах та за зберігання цінних паперів в розмірі за договором станом на 01.01.2015 року сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить загалом - 1650 грн. та пеня за порушення строків виконання зобов'язання - 1593,37 грн. (а.с. 8-9). Як вбачається з матеріалів справи позивачем неодноразово надсилались відповідачу вимоги щодо погашення заборгованості, але вони залишились поза увагою (а.с.10-31). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед [PERSON] свої зобов'язання, передбачені умовами договору, а останній в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався сплачувати абонентську плати за обслуговування рахунку в цінних паперах та абонентську плату за зберігання цінних паперів. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно з п.6.10 укладеного між сторонами договору у випадку несвоєчасного виконання зобов»язань Депонент зобов»язаний сплатити зберігачу пеню, що розраховується за формулою: пеня=сума заборгованості х кількість днів затримки платежу/365 х 2х облікову ставку НБУ/100%. З розрахунків позивача вказано про необхідність стягнення з відповідача пені у обрахованому порядку в сумі - 1593,37 грн. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по договору №8/69 від 22.02.2006 року та протягом тривалого часу не розраховуються з позивачем, внаслідок чого, станом на 01.01.2015 року утворилась заборгованість заборгованості в розмірі - 1650 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. В судовому засіданні відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності до як до вимог щодо основного боргу, так і пені, оскільки заборгованості по сплаті розрахованих позивачем коштів обрахована з перевищеням 3-х річного строку позовної давності (а.с.44). Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.3 ч.4 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Між тим, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності до обрахованої позивачем суми основного боргу в розмірі - 1650 грн., оскільки дія укладеного між сторонами договору станом на час звернення позивача до суду із цим позовом не закінчилась, а умовами п.п.7.1, 7.2 його передбачено його укладення на 5 років із подальшою пролонгацією на кожний наступний рік до подання заяви про його розірвання, доказів подання якої відповідачем суду не надано. В той же час суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем пені на суму основного боргу за клопотання відповідача, оскільки у відповідності до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується позовна давність в 1 рік. За таких обставин, обрахована за період з 29.01.2014 року по 29.01.2015 року із розміру боргу сума пені за визначеною в п.6.10 договору формулою становить - 357,76 грн., яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. При вирішенні позовних вимог в частині розірвання укладеного між сторонами 22.02.2006 року договору судом враховано наступне. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, що передбачено ч.2 ст. 651 ЦК України. При цьому, правові наслідки порушення зобов'язання визначенні в ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. З огляду на те, що в судовому засіданні було встановлено порушення відповідачем умов п.п.2.3.2, 3.1,3.3 4.1 договору №8/69 від 22 лютого 2006 року про відкриття рахунку в цінних паперах, а також вимоги ЦК України щодо виконання зобов»язань, тому є правомірною та підлягає задоволенню вимога позивача щодо дострокового розірвання вказаного Договору. З огляду на наведене позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial