Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1990 року з діагнозом «легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеню з явним емоційно-вольовою нестійкістю». З дитинства відставав в психічному і фізичному розвитку. За спеціальністю маляр. Змінив безліч місць роботи, оскільки із обов'язками не справлявся, був недисциплінованим, алкоголізувався. З 2007 р. по 2009 р. відбував покарання в місцях позбавлення волі за квартирну крадіжку. Після повернення не мав засобів до існування, зловживав алкоголем, жебракував, крав, спілкувався із асоціальними особами, постійно конфліктував із сусідами. У звязку із асоціальною поведінкою, має схильність до крадіжок з 20009 р. призначалась примусова амбулаторна психіатрична допомога. В лютому 2010 р. у хворобо було виявлено туберкульоз легенів, він направлений на лікування в спеціалізоване відділення Сватівської ОПЛ, у звязку з чим був знятий з спостереження в групі амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Після виписки з жовтня 2011 р. повторно взятий під нагляд в групу АППД по рішенню суду. В грудні 2011 р. скоїв крадіжку велосипеду, на прийом не звертався, лікування не отримує, алкоголізується, пенсію витрачає на алкоголь, знаходиться в притонах, пристає до людей в суспільних місцях, погрожує ножем. Продовжує ухилятись від лікування. Веде асоціальний образ життя, зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок, потребує примусового амбулаторного психіатричного лікування. Остання госпіталізація з 17.10.2016 року по 17.01.2017 рік. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом [PERSON] дільничними психіатрами [PERSON], [PERSON], які, враховуючі хронічний характер перебігу хвороби, агресивні дії по відношенню до матері, схильність до ухилення від лікування, прийшли до висновку, що хворий потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] пояснила, що хворий перебуває на диспансерному обліку з 1990 року з діагнозом «легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеню з явним емоційно-вольовою нестійкістю». З дитинства відставав в психічному і фізичному розвитку. За спеціальністю маляр. Змінив безліч місць роботи, оскільки із обов'язками не справлявся, був недисциплінованим, алкоголізувався. Просила заяву задовольнити. В судовому засіданні прокурор Коваленко М.С. пояснила, що заяву слід задовольнити. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проти задоволення заяви не заперечує, з рішенням суду заздалегідь згодна. Вислухавши думку представника психіатричного закладу, законного представника хворого, прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.08.2016 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців. З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 23.02.2017 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІІ групи з дитинства. З 1990 року перебуває на обліку з приводу легкої розумової відсталості, дебільність помірного ступеню з явним емоційно-вольовою нестійкістю. Анамнез життя алкоголізується, пенсію витрачає на алкоголь, знаходиться в притонах, пристає до людей в суспільних місцях, погрожує ножем, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 17.10.2016 року по 17.01.2017 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON].

Outcome: approved