Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, встановлення опіки, в якому просив суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не більше п`ятдесяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття; - встановити над малолітнім [PERSON] , [INFO] , опіку. Опікуном призначити [PERSON] , [INFO] ; - закріпити проживання за малолітнім [PERSON] , [INFO] на житловій площі за адресою: - [ADDRESS] до його повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у справі [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проте від його виховання злісно ухиляється. Батько дитини [PERSON] рішенням Фруненського районного суду м. Харкова від 10.12.2013 року по справі № 645/9145/13-ц позбавлений батьківських прав. Малолітній [PERSON] разом із бабою [PERSON] і дідом [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , які займаються його вихованням та матеріально утримують. Малолітній [PERSON] , перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Відповідачка свідомо не займається вихованням дитини, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя, що є підставою звернення позивача з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 15 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, 23.03.2020 року надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій повністю підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. В судовому засіданні 03.03.2020 року представник підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні 03.03.2020 року відповідач не заперечувала проти позову, посилалася на те, що через складні життєві обставини не займається вихованням свого сина, який проживає з її матір`ю [PERSON] , та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно сина та призначення його опікуном [PERSON] .. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні 03.03.2020 року підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього, призначити її опікуном дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Враховуючи заяви позивача, відповідача та третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що в підготовче засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, суд встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 21.03.2007 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2013 року по справі № 645/9145/13-ц (провадження № 2/645/2493/13) позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав задоволено та позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили. Відповідно до Наказу Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 2-61 від 02.07.2019 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік з підстави проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; влаштовано малолітнього [PERSON] в сім`ю бабусі [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; яку попереджено про особисту відповідальність за життя та здоров`я малолітньої дитини у відповідності до законодавства України. За інформацією Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 6», під наглядом якої з 2009 року перебуває малолітній [PERSON] , мати [PERSON] не доглядає неповнолітнього сина під час хвороби, не приводить до поліклініки, оскільки веде аморальний спосіб життя, на огляд до дільничного лікаря та огляди спеціалістів дитину супроводжує бабуся або дідусь, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавиться, рекомендації не виконує, належним чином не виконує батьківські обов`язки. Адміністрація медичного закладу вважає, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , має вирішити суд. Як вбачається з інформації від 03.05.2019 року Комунального закладу «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Кулиничівська» № 175 Харківської міської ради Харківської області», яку відвідує малолітній [PERSON] , 2007 року народження, мати дитини, не приділяє належної уваги вихованню сина: не відвідує батьківські збори, не цікавиться його навчанням. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON] була засуджена 19.08.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 України звільненої від відбування покарання з випробувальним терміном в 1 рік; 27.03.2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 України звільненої від відбування покарання з випробувальним терміном в 2 роки; 13.08.2019 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. [PERSON] разом із бабою [PERSON] та дідом [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] опікується онуком, його здоров`ям, освітою та займається вихованням і матеріальним забезпеченням. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітньої дитини додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 03.03.2020 року за № 165, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до доньки материнської турботи, не цікавилася та не відвідувала її, не турбувалася про її фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на виховання. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78. Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. ( Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Відповідно до ст. 165 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно зі ст. 164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, а також враховуючи позицію відповідачки та третьої особи, які наполягали на задоволенні позовної вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо нехтувала своїми обов`язками щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та ухилялася від вказаних обов`язків, в зв`язку з чим наявні передбачені законодавством України підстави для позбавлення її батьківських прав та задоволення позову в цій частині. Крім того, суд зазначає, що відповідач не позбавлена права ініціювати питання поновлення батьківських прав згідно ст. 169 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 244 СК України передбачено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради просить встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном [PERSON] , мотивуючи це тим, що встановлення опіки над малолітньою дитиною є доцільним та відповідає її інтересам. Дослідивши дані про особу [PERSON] , [INFO] , встановлено, що вона працює в КП «Харківські теплові мережі» на посаді старшого оператора котельної, має позитивну характеристику з місяця роботи. З 03.11.1989 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який надав заяву, що не заперечує проти можливості [PERSON] бути опікуном дитини. [PERSON] та її чоловік на території України до кримінальної відповідальності не притягуються, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають, що підтверджено довідками Департаменту інформації МВС України. За даними медичних довідок [PERSON] на обліку в наркологічному, психоневрологічному та протитуберкульозному диспансерах не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дитини, не має. Обстеженням житлових умов встановлено, що [PERSON] мешкає у трикімнатній, ізольованій квартирі зі всіма зручностями загальною площею 53,6 м2, житловою площею 37,5 м2, яка складається з трьох кімнат. Всі комунікації централізовані та працюють. В квартирі чисто. Житлово - побутові умови проживання задовільні. Помешкання обладнане необхідними меблями та побутовою технікою. Для дитини виділена окрема кімната, де є спальне місце, стіл для занять, шафа для речей, комод. Малолітній забезпечений одягом і взуттям за сезоном, шкільним приладдям, продуктами харчування, засобами особистої гігієни тощо. [PERSON] ознайомлена з аспектами, пов`язаними з опікою, і відчуває себе психологічно готовою до такого кроку, впевнена, що зможе надати дитині належне виховання та освіту. З 17.07.2019 року [PERSON] взято на облік потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за № 24-19. Суд враховує, що [PERSON] , є особою, яка може бути опікуном дитини, та відповідає вимогам, встановленим ст. 244 СК України. Таким чином, судом встановлено, що призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, згідно зі ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved