Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

В серпні 2017 року позивачі звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просили: 1) стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням майна в сумі 45 154,90 грн.; 2) стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди спричиненої пошкодженням майна в сумі 10 000 грн.; 3) стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди по оплаті завданих тілесних ушкоджень в сумі 1 852,70 грн.; 4) стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я в сумі 10 000 грн.; 5) стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів судові затрати по справі. Позов обґрунтований тим, що 29.09.2015 року по вул. Привокзальна, 93 у м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Шевролет» під керуванням відповідача здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», що належить позивачу [PERSON], внаслідок чого автомобіль був пошкоджений, а його водій [PERSON] зазнав тілесні ушкодження. Постановою судді від 05.07.2016 року провадження у справі було закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, при цьому відповідач свою вину у вчиненні порушення визнала. 29.09.2017 року відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, в якій вони позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, щодо заочного розгляду не заперечували, а також просили повернути частину сплаченого надмірно судового збору та стягнути з відповідача судові витрати за розміщення оголошення в газеті «Час Київщини» на суму 400 грн. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05.07.2016 року постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито провадження у справі щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.09.2015 року близько 18 год. по вул. Привокзальна, 93 у м. Біла Церква [PERSON], керуючи транспортним засобом «Шевролет» д.н.з. [NUMBER], перед виїздом не перевірила технічно справний стан транспортного засобу, в результаті чого автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні, водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Також в постанові судді зазначено, що [PERSON] в суді вину у скоєному визнала, ствердила, що дійсно дорожньо-транспортна пригода мала місце. Вина останньої також встановлена матеріалами адміністративної справи. Власником автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON], що вбачається з наявної у справі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно висновку № 211 ФОП [PERSON] від 11.12.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику «Шкода» д.н.з. [NUMBER] від пошкоджень завданих внаслідок ДТП складає 45 154,90 грн. В матеріалах справи міститься медична документація відносно [PERSON], зі змісту якої вбачається, що останній внаслідок ДТП від 29.09.2015 року зазнав ушкодження, зокрема, перелом правого надколінника. Крім того, на підтвердження понесених витрат на лікування [PERSON] до позовної заяви додані товарні чеки та квитанції за 2015 та 2016 рік. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, оскільки винною у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є відповідач, яка не надала доказів на спростування встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду за пошкодження належного йому автомобіля в розмірі, що встановлений наявним у справі висновком спеціаліста, а на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені ним витрати на лікування відповідно до наявних у справі копій квитанцій та чеків. В позовній заяві моральна шкода позивача [PERSON] обґрунтована тим, що він був позбавлений можливості використовувати належний йому автомобіль, який до цього часу не відновлений. Моральна шкода позивача [PERSON] полягала в тому, що йому довелося пройти курс лікування, тривалий час він носив гіпсову пов'язку на травмованій нозі, проходив болісні медичні процедури, також існує необхідність в продовженні лікування, а під час ДТП він отримав стрес, оскільки його життя було під загрозою. Так, частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи наведені позивачами обставини, які не були спростовані відповідачем, суд вважає, що внаслідок дій останньої позивач [PERSON] зазнав певної моральної шкоди внаслідок пошкодження належного йому майна, тому з урахуванням характеру правопорушення позовні вимоги в частині стягнення най його користь моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на його користь 1 500 грн. Заявлені позивачем [PERSON] вимоги про стягнення моральної шкоди, на думку суду, повністю підлягають до задоволення, оскільки діями відповідача завдано шкоду здоров'ю останнього та змусило його проходити певні лікування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Ціна позову по даній справі за вимогами обох позивачів становить 67 007,60 грн. Разом з цим, під час звернення до суду з позовом кожний з позивачів надав докази про сплату судового збору в розмірі по 1 120 (800 + 320) грн., однак враховуючи ціну позову судовий збір для кожного з них становив по 640 грн., тобто надмірно сплачено по 480 грн., які відповідно до заяви позивачів підлягають поверненню. Згідно правил ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачами судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто на користь [PERSON] в розмірі 640 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 541,38 грн. (84,59%), а також 400 грн. витрат пов'язаних з розглядом справи за оголошення в пресі.

Outcome: partial