Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

В червня 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., ПАТ ? ПУМБ ?, в якому просила суд: визнати виконавчий напис №1377, вчинений 19 березня 2018 року приватним нотаріусом виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2018 року їй стало відомо, що 05 травня 2018 року приватним виконавцем м. Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, при примусовому виконанні ( ВП №56244958 ), виконавчий напис №1377 від 19 березня 2018 року, що виданий приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. Окрім, вищезазначеної постанови на її адресу жодних інших документів не надходило. Із отриманої нею постанови, їй стало відомо, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення безспірної заборгованості у розмірі 104 995, 00 грн., яка виникла у неї ( [PERSON] ) перед ПАТ ? ПУМБ ?. Однак, жодного кредитного договору з ПАТ ? ПУМБ ? вона не укладала, кредитні кошти не отримувала, зобов?язань, щодо повернення кредиту не брала. Крім того, жодної письмової вимоги про усунення порушень вона не отримувала. А тому, на думку позивачки, вищезазначений виконавчий напис вчинений з порушенням ст. 88 ЗУ ?Про нотаріат?, та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з?явилась; про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала заяву про розгляд справи за її відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представники відповідачів приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. та ПАТ ? ПУМБ ? в судове засідання не з?явилися; про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістили; письмові відзиви на позов не надіслали, як і не направили своїх представників для прийняття участі у розгляді справи. Відповідач приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. в судове засідання не з?явилась; про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; направила належним чином завірені матеріали, які слугували підставою для вчинення вищезазначеного оспорюваного виконавчого напису; просила суд провести розгляд справи за її відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 19 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, по якому, з [PERSON] на користь ПАТ ? ПУМБ ? стягнуто заборгованість за кредитним договором № GP - 5586399 від 09 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та АТ ? Банк Ренесанс Капітал ? ( правонаступником якого є ПАТ ?ПУМБ?), за період часу з 12 березня 2017 року по 12 березня 2018 року у розмірі 104 995, 93 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 46 737, 66 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 45 944, 74 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 12 313, 53 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 400, 00 грн., зареєстрованого в реєстрі за № 1377. 05 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Вольф Т.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, по виконанню виконавчого напису №1377, виданого 19 березня 2018 року приватним гнотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ? ПУМБ ? заборгованості у розмірі 104 995, 93 грн. ( а.с.5 ). Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом [PERSON] просила суд, визнати виконавчий напис №1377, вчинений 19 березня 2018 року приватним нотаріусом виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. таким, що не підлягає виконанню. Однак, як вбачається із самого тексту позовної заяви, а також оспорюваного виконавчого напису, він вчинений саме приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., а не приватним нотаріусом виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. Для з?ясування даних розбіжностей, судом, протокольною ухвалою було визнано явку позивачки в судове засідання обов?язковою, однак, з боку останньої ухвала суду була проігнорована. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що [PERSON] фактично не погоджується з виконавчим написом, який вчинений 19 березня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №1377. В прохальній частині позовної заяви [PERSON] помилково зазначила в якості приватного нотаріуса Вольф Т.Л., вказавши відомості саме приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., яка вчиняє дії виконавчі дії по виконанню оспорюваного виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України ?Про нотаріат?, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України ?Про нотаріат?). Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (надалі по тексту - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1., 1.2, 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов?язання. Отже, документами, які підтверджують безспірність заборгованості мають бути не розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості складені банком, які є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, а первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні? - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та інше. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України ?Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні?, при вирішення справ пов?язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України ?Про нотаріат?, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ?Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні?, прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 ?Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні? від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз?яснено, що однією з об?єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред?явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з?ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості АТ ? ПУМБ ? мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України ?Про нотаріат? та ст.ст. 1, 9 Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні?. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред?явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв?язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов?язання. Крім того, з вищезазначеного виконавчого напису від 19 березня 2018 року вбачається, що стягнення здійснюється за період часу з 12 березня 2017 року по 12 березня 2018 року, однак, доказів того, що стягнення здійснено саме за зазначений період часу нотаріусу надано не було, як і доказів, у якому розмірі має місце погашення отриманого кредиту та у який період часу. Крім того, пунктами 284, 287 Інструкції ?Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України? передбачено, що виконавчий напис має містити перелік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов?язань. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України ?Про нотаріат? у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання,чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 р. № 201/1662/16-ц. З урахуванням вищезазначеного, під час розгляду справи, судом встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості відповідачки перед банком, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який не обґрунтовується та не доводиться жодним доказом, щодо меж позовної давності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України ?Про нотаріат? та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані на вимогах закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий у розмірі 704, 80 грн., по 234, 94 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved