Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 20.02.2018 р. надійшла позовна заява Володарської районної державної адміністрації Київської області в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні Позивача: Київський міський будинок дитини імені М.М.\~Городецького, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій Позивач просить суд: позбавити Відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO]; передати цю дитину для вирішення питання про її влаштування органу опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області; стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування заявлених вимог Позивачем у позовній заяві зазначено, що Відповідач має дитину [PERSON], [INFO], яка з 27.12.2016 р. перебуває у Київському міському будинку дитини імені М.М.\~Городецького, оскільки була вилучена з непридатного для проживання дітей приміщення консьєржа у м. Києві та влаштована службою у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у названий заклад. Мати залишила своїх дітей, зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя. На час вилучення названої дитини Відповідач з матір'ю цієї дитини не проживав. За час перебування дитини у згаданому будинку дитини Відповідач жодного разу її не відвідав, не цікавився станом здоров'я. До того Відповідач з серпня 2013 року по березень 2016 року проживав за адресою: [ADDRESS], без реєстрації, за час проживання його сім'я проявила себе з негативної сторони, діти були недоглянуті, старші діти часто і без поважних причин пропускали навчання у школі, молодші діти дошкільні навчальні заклади не відвідували, із сусідами постійно виникали сварки, по відношенню до працівників сільської ради [PERSON] та його дружина поводили себе агресивно, висловлюючи погрози різного характеру та не реагували на зауваження. Ця родина перебувала під супроводом Володарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як сім'я, що опинилася у складних життєвих обставинах. Крім того, Відповідач з травня 2016 року по травень 2017 року проживав тимчасово за адресою: [ADDRESS], також разом із дружиною [PERSON] та малолітніми дітьми, включно із [PERSON], в інтересах якої подано позов. При цьому Відповідач не працював, вів аморальний спосіб життя, умови проживання в будинку були так само незадовільні. [PERSON] притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Після усунення недоліків на виконання ухвали суду від 13.03.2018 р. ухвалою суду від 16.03.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.04.2018 р. Ухвалою суду від 18.04.2018 р. справу призначено до судового розгляду на 23.05.2018 р., відкладено на 15.08.2018 р. та на 18.09.2018 р. у зв'язку із неявкою Відповідача. Ухвалою суду від 18.09.2018 р. замінено раніше залучену до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні Позивача, у зв'язку з цим розгляд справи відкладено на 16.10.2018 р. У судовому засіданні 16.10.2018 р. представник Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, надавши суду пояснення щодо обставин ухилення Відповідача від виконання його обов'язків по вихованню дитини, щодо способу життя Відповідача, його ставлення до дитини, утримання і виховання. Додатково пояснила, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], була вилучена 22.11.2017 р. з непридатного для приміщення консьєржа в одному з будинків м. Києва та влаштована у дитячий будинок, з того часу батько дитини (Відповідач) її життям не цікавився, зараз дитина тимчасово влаштована до [PERSON], яка є матір'ю Відповідача та, відповідно, бабусею дитини, [PERSON] має намір взяти опіку над онукою, про сина, його місце перебування, заняття тощо, нічого не знає. Мати дитини [PERSON] рішенням Володарського районного суду Київської області позбавлена батьківських прав щодо усіх її дітей, у тому числі щодо [PERSON], в інтересах якої подано даний позов. Відповідач у судові засідання жодного разу не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за всіма відомими адрсами місця його перебування та за його останньою зареєстрованою адресою його місця проживання у с.\~Кашперівка\~Тетіївського району\~Київської області, зазначеною у позовній заяві (а.с. 34, 57, 65, 84), за адресою в с. Тарган Володарського району Київської області, зазначеною адресно-довідковою службою територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області у відповідь на запит суду від 13.03.2018 р. (а.с. 23, 36, 63, 83), а також в порядку частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) шляхом розміщення оголошення про виклик у судові засідання на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 61-62, 86-87), про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення засідань, а так само заперечень щодо позовних вимог до суду не подавав. Крім того, судом було перевірено інформацію, надану Кашпервіською сільською радою Тетіївського району Київської області 05.03.2018 р. щодо ймовірного перебування Відповідача у розшуку (а.с. 21), на запит суду (а.с. 24) Тетіївське відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській повідомило суд, що стосовно [PERSON] оперативно-розшукова справа не заводилася, в розшуку він не значиться (а.с. 40). Із зворотних поштових повідомлень, наявних у матеріалах справи, вбачається, що за адресою: [ADDRESS]., Відповідач повістку отримував (а.с. 42), інші надіслані за цією адресою повістки поверталися без вручення. За приписами частин сьомої, одинадцятої статті 128, частин третьої, десятої статті 130 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею; у такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному ЦПК України. Отже вважається, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частин сьомої, одинадцятої статті 128 ЦПК України та справа може бути розглянута на підставі частини десятої статті 130 ЦПК України. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника Позивача, наданою у судовому засіданні 16.10.2018 р., вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Первісно залучена до участі в справі третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Київський міський будинок дитини імені М.М.\~Городецького подавав заяви про розгляд справи без участі їх представника та підтримання в повному обсязі позову (а.с. 38, 55). Після вибуття дитини з названого будинку дитину (а.с. 71) та тимчасового влаштування до [PERSON] згідно з наказом Володарської районної державної адміністрації Київської області від 23.07.2018 р. № 60 (а.с. 75) ухвалою суду від 18.09.2018 р. замінено раніше залучену третю особу на [PERSON], яка в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена (а.с. 91), до суду 10.10.2018 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 92). Суд, заслухавши пояснення присутньої в судовому засіданні представниці Позивача, розглянувши позовну заяву і наявні в справі документи, оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи дану справу, виходить з такого. Судом встановлено, що Відповідач - [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про її народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області 15.09.2015 р., актовий запис № 66 (а.с. 8, 9). За поясненнями представника Позивача в суді та відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, мати названої дитини - [PERSON], [INFO], рішенням Володарського районного суду Київської області від 26.01.2018 р. (справа № 364/1270/17, провадження № 2/263/31/18) позбавлена батьківських прав стосовно усіх своїх дітей, у тому числі щодо малолітньої [PERSON], [INFO] р., в інтересах якої подано цей позов. За загальними положеннями Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Національне законодавство України покладає на батьків обов'язки утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Права, обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини визначені також Законом України «Про охорону дитинства». Згідно з приписами частин першої, другої статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. На порушення наведених вимог Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо виховання і розвитку своєї дитини [PERSON] не виконував з огляду на таке. Згідно з копією акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.12.2016 р. малолітня дитина [PERSON] була знайдена в [ADDRESS], 3-й під'їзд, кімната консьєржа та вилучена з цього непридатного для проживання дітей приміщення, при цьому встановлено, що мати [PERSON] залишила своїх дітей самих, пішла в невідомому напряму, зловживала спиртними напоями, батько [PERSON] (Відповідач) проживає окремо (а.с. 12). Після цього малолітня [PERSON] службою у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації влаштована до Київського міського будинку дитини імені М.М.\~Городецького, де перебувала на повному державному забезпеченні, починаючи з 28.12.2016 р. до 27.07.2018 р., що підтверджено довідкою цього будинку дитини від 22.11.2017 р. № 777 (а.с. 13) та листом до суду від 22.08.2018 р. № 497 (а.с. 71). За час перебування дитини у названому закладі батько дитини (Відповідач) жодного разу її не відвідав, не цікавився станом здоров'я, що підтверджено копією акту про невідвідування дитини від 22.11.2017 р. (а.с. 14). Згідно з характеристикою, виданою Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області 23.11.2017р. за вих. № 216, [PERSON] (Відповідач) тимчасово проживав за адресою: [ADDRESS], в житловому будинку, що належить [PERSON], разом із дружиною [PERSON], її неповнолітніми дітьми та їх спільною дитиною [PERSON], [INFO], при цьому [PERSON] ніде не працював, вів аморальний спосіб життя, умови проживання в будинку були незадовільні (а.с. 15). За довідкою-характеристикою, виданою Кашперівською сільською радою Тетіївського району Київської області 10.11.2017 р. вих. № 02-39/651, [PERSON] із серпня 2013 року до березня 2016 року проживав за адресою: [ADDRESS], без реєстрації разом із дружиною [PERSON], її п'ятьма дітьми та їх спільною дитиною [PERSON], [INFO] Під час проживання в с. Кашперівка ця сім'я проявила себе з негативної сторони, за дітьми вівся неналежний догляд: старші діти часто і без поважних причин пропускали навчання у школі; молодші діти не відвідували дошкільні навчальні заклади. Із сусідами постійно виникали сварки, по відношенню до працівників сільської ради [PERSON] та його дружина поводили себе агресивно, висловлюючи погрози різного характеру, на зауваження не реагували. До Кашперівської сільської ради неодноразово надходили скарги та нарікання від сусідів на [PERSON] та його дружину. Родина перебувала під супроводом Володарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як сім'я, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с. 16). Листом від 29.08.2017 р. № 02-39/518 Кашперівська сільська рада Тетіївського району Київської області повідомила Позивача, що за відомостями Тетіївського ВП ГУНП в Київській області [PERSON] на даний час перебуває в розшуку за крадіжку, яку здійснив у травні 2017 року (а.с. 11), аналогічна інформація надана суду листом від 28.02.2018 р. № 02-39/188 в порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України (а.с. 21). Проте у відповідь на запит суду від 13.03.2018 р. (а.с. 24) Тетіївське відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області листом від 11.04.2018 р. № 2014/109/1006/3/11 повідомило суд, що оперативно-розшукової справи відносно [PERSON] не заводилася, в розшуку він не значиться (а.с. 40). Разом з тим за інформацією Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.09.2017 р. за вих. № 7007/109/1006/1/05/20-2017 [PERSON] притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, зокрема: 10.02.2017 р. - за частиною першою статті 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення (виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його виготовлення); 26.05.2016 р. - за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (крадіжка) (а.с. 10). Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Володарській районній державній адміністрації Київської області, на яке Відповідач був запрошена офіційним листом, але не з'явився (протокол від 30.11.2017 р. № 11); за наслідком розгляду Володарською районною державною адміністрацією Київської області зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 11.01.2018 р. № 01-03/58 (а.с. 6-7). Відповідно до положень пункту 2 частини першої, частин третьої, четвертої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них; під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. На підставі частини першої статті 165 названого Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування. За роз'ясненнями, викладеними у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (пункт 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України). За встановлених судом обставин і наведених законодавчих підстав суд дійшов до висновку, що Відповідач на порушення вимог законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, піклуванню про її здоров'я, моральний та духовний розвиток, навчання дитини, підготовку її до самостійного життя, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, оскільки протягом майже двох років взагалі не спілкується з дитиною, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його дитини. Зважаючи на наявність наведених підстав для позбавлення Відповідача батьківських прав та відсутність можливості передачі дітей іншим родичам за станом на час розгляду цієї справи, суд вважає необхідним передати малолітню дитину Відповідача органу опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області на підставі частини п'ятої статті 167 Сімейного кодексу України. За частиною шостою статті 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили слід також надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей; батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина четверта статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», частина друга статті 166, стаття 180 Сімейного кодексу України). Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; аліменти можуть перераховуватися за рішенням суду на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; такий особистий рахунок відкривається у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (частина третя статті 166, частини друга, третя статті 193 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 названого Кодексу). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (частини перша, друга статті 184, частина перша статті 191 Сімейного кодексу України). Зважаючи на наведене та виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, суд, оцінивши в сукупності надані Позивачем докази, вважає, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її, тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за нормами статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному за статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за станом на день пред'явлення позову.

Outcome: approved