Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

В травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що Працюючи в АТП Чернівецького тролейбусного управління, у вересні 1999 року, позивачу ([PERSON].) була виділена кімната у відомчому гуртожитку, який розташований по [ADDRESS]. В подальшому вказаний гуртожиток був визнаний приміщенням спільного заселення і дозволена приватизація кімнат. Квартирі яку займав позивач, було присвоєно номер [NUMBER]. В 2007 році вищевказану квартиру позивач приватизував, в зв'язку з чим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 28.12.2007 року видано свідоцтво на право власності. 01.08.2012 р. право власності зареєстровано в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації. Таким чином вказана квартира з 2007 року, належить позивачу на праві приватної власності, він зареєстрований за вказаною адресою, про що, серед іншого, вказує відмітка в паспорті. Однак позивач не може в повній мірі розпоряджатись своїм майном, у зв'язку з наступними обставинами. А саме, квартири у вищевказаному будинку, згідно планування, розташовані секціями, тобто в одній секції дві окремі кімнати, загальні кухня та коридор. Поряд з позивачем, в квартирі [NUMBER] проживає громадянин [PERSON] з сім'єю. Після розподілу квартир [PERSON], звернувся до позивача з пропозицією придбати його квартиру, з метою створення для себе окремої 2-х кімнатної квартири. При цьому попросив до моменту оформлення договору купівлі-продажу дозволити йому проживати з квартирі позивача. На той час, у зв'язку із сімейними обставинами, позивач в основному проживав в селі у родичів, в квартирі позивач рідко з'являвся, тому прийняв пропозицію сусіда і дав свою згоду на проживання в спірній квартирі за умови, що він буде оплачувати комунальні послуги. Разом з тим, договору купівлі-продажу не відбулось, [PERSON] з сім'єю до даного часу проживає в квартирі позивача виселятись та вивозити свої речі - не бажає. На неодноразові звернення щодо звільнення квартири відповідач не реагує, тим самим своєю неправомірною поведінкою перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм майном. Відповідачем було змінено замок до вхідних (блочних) дверей. За зверненням позивача до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області було проведено перевірку, в ході якої факт проживання відповідача в квартирі позивача підтверджено і зобов'язано його усунути для позивача перешкоди в користуванні майном, шляхом виселення. Разом з тим, грубо нехтуючи правами позивача, відповідач [PERSON] до даного часу з квартири позивача не виселився, свої речі не вивіз, а змінивши замок на дверях надалі перешкоджає позивачу проживати в його помешканні. Відповідач [PERSON] користується квартирою [ADDRESS] без належних на те правових підстав і тим самим своїми протиправними діями чинить позивачу перешкоди - його необхідно зобов'язати усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом звільнення спірного приміщення від речей, та забезпечення позивачу, як власнику квартири, вільного доступу та можливістю вільно нею розпоряджатись. Наведені вище обставини, були встановленні рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2014 року (справа №727/993/14-ц), на підставі якого було зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод в проживанні в спірній квартирі, звільнити квартиру та вивести свої речі. Станом на сьогоднішній день рішення не виконано, а перешкоди у вільному користуванні житловим приміщенням продовжують чинитися. В ході виконання вищенаведеного рішення суду, в рамках виконавчого провадження, забезпечити права власника в той спосіб, що зазначений в рішенні від 15.04.2014 року - не можливо. Кардинальна зміна способу виконання рішення на стадії виконання рішення теж не можлива. Просить усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом примусового виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участь та участі позивача просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні не з'явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомленні про день час та місце слухання справи судовими повістками, та оголошенням в газеті «Буковина». Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 41 Конституції України, а також ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475 /97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу до протоколів № 2,4,7 та 11 і Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти що; свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що працюючи в АТП Чернівецького тролейбусного управління, у вересні 1999 року, позивачу ([PERSON].) була виділена кімната у відомчому гуртожитку, який розташований по [ADDRESS]. В подальшому вказаний гуртожиток був визнаний приміщенням спільного заселення і дозволена приватизація кімнат. Квартирі яку займав позивач, було присвоєно номер [NUMBER]. В 2007 році вищевказану квартиру позивач приватизував, в зв'язку з чим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 28.12.2007 року видано свідоцтво на право власності. 01.08.2012 р. право власності зареєстровано в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації. Таким чином вказана квартира з 2007 року, належить позивачу на праві приватної власності, він зареєстрований за вказаною адресою, про що, серед іншого, вказує відмітка в паспорті. Однак позивач не може в повній мірі розпоряджатись своїм майном, у зв'язку з наступними обставинами. А саме, квартири у вищевказаному будинку, згідно планування, розташовані секціями, тобто в одній секції дві окремі кімнати, загальні кухня та коридор. Поряд з позивачем, в квартирі [NUMBER] проживає громадянин [PERSON] з сім'єю. Після розподілу квартир [PERSON], звернувся до позивача з пропозицією придбати його квартиру, з метою створення для себе окремої 2-х кімнатної квартири. При цьому попросив до моменту оформлення договору купівлі-продажу дозволити йому проживати з квартирі позивача. На той час, у зв'язку із сімейними обставинами, позивач в основному проживав в селі у родичів, в квартирі позивач рідко з'являвся, тому прийняв пропозицію сусіда і дав свою згоду на проживання в спірній квартирі за умови, що він буде оплачувати комунальні послуги. Разом з тим, договору купівлі-продажу не відбулось, [PERSON] з сім'єю до даного часу проживає в квартирі позивача виселятись та вивозити свої речі - не бажає. На неодноразові звернення щодо звільнення квартири відповідач не реагує, тим самим своєю неправомірною поведінкою перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм майном. Відповідачем було змінено замок до вхідних (блочних) дверей. За зверненням позивача до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області було проведено перевірку, в ході якої факт проживання відповідача в квартирі позивача підтверджено і зобов'язано його усунути для позивача перешкоди в користуванні майном, шляхом виселення. Разом з тим, грубо нехтуючи правами позивача, відповідач [PERSON] до даного часу з квартири позивача не виселився, свої речі не вивіз, а змінивши замок на дверях надалі перешкоджає позивачу проживати в його помешканні. Відповідач [PERSON] користується квартирою [ADDRESS] без належних на те правових підстав і тим самим своїми протиправними діями чинить позивачу перешкоди - його необхідно зобов'язати усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом звільнення спірного приміщення від речей, та забезпечення позивачу, як власнику квартири, вільного доступу та можливістю вільно нею розпоряджатись. Наведені вище обставини, були встановленні рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2014 року (справа №727/993/14-ц), на підставі якого було зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод в проживанні в спірній квартирі, звільнити квартиру та вивести свої речі. Станом на сьогоднішній день рішення не виконано, а перешкоди у вільному користуванні житловим приміщенням продовжують чинитися. В ході виконання вищенаведеного рішення суду, в рамках виконавчого провадження, забезпечити права власника в той спосіб, що зазначений в рішенні від 15.04.2014 року - не можливо. Кардинальна зміна способу виконання рішення на стадії виконання рішення теж не можлива. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, а тому слід усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом примусового виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved