Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В травні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення фактів. Вказувала на те, що вона народилась [INFO] в м. Миколаєві. 08.10.1985 р. Міським відділом ДРАЦС РС Миколаївської області був складений актовий запис про народження заявниці. Заявниця від часу народження була зареєстрована та проживала у м. Миколаєві, з 1992 р. по 1997 р. навчалась в ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 . Але в 1997 р. батько заявниці вивіз її до Республіки Узбекистан, де було зроблено новий актовий запис про народження заявниці. Однак в 2003 р. заявниця повернулась до України та по теперішній час проживає разом з матір'ю. Проте вона не має громадянства України, однак бажає його отримати, оскільки народилась та до 1997 р. постійно мешкала в Україні, на теперішній час проживає та має намір проживати на території України в подальшому. Встановлення вищевказаних фактів надасть їй можливість належним чином реалізувати свої права. Посилаючись на вищевикладене, заявниця просить суд встановити факт її народження [INFO] у м. Миколаєві; встановити факт її постійного проживання на території України з [INFO] по січень 1997 р. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Міського відділу ДРАЦС РС ММУЮ в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення заявниці, свідків - [PERSON], [PERSON], дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Актового запису про народження складеного 08.10.1985 р. Міським відділом ДРАЦС ММУЮ за № 5124 на [PERSON], [INFO] вбачається, що первинна реєстрація народження була проведена 08.10.1985 року на підставі Довідки пологового будинку № 2 м. Миколаєва від 22.07.1985 року, тобто факт народження особи був встановлений. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви про встановлення факту народження заявниці необхідно відмовити через відсутність порушеного права та спору з цього приводу. 29.11.1989 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Згідно Архівної Довідки виданої Миколаївською ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 ММР за №225 від 14.03.2014 р. вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно навчалась в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 11 м. Миколаєва Миколаївської області з 1992 р. по 1997 р. Вказані обставини також підтверджуються копією Особової справи за № К-30, заведеної в зазначеній школі на ім'я [PERSON]. В 1997 р. заявниця разом з батьком виїхала проживати до Республіки Узбикестан. Відповідно до Листа Міського ВДРАЦС від 17.03.2014 р. за № 59/04.03-57 вбачається, що в актовому записі про народження № 5124 від 08.10.1985 р. складеному на [PERSON], [INFO] є відмітка, що дитина на підставі Рішення Алтьгарикського хокіміята Ферганської обл., Республіки Узбикестан № 295-а від 13.06.1997 р., була удочерена, на підставі чого Алтьгарикським районним відділом ЗАГС Ферганської обл. в 1997 році поновлено актовий запис про народження за № 5. Проте в 2003 р. заявниця повернулась до України та стала постійно проживати разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Так, згідно пояснень свідків та Довідки, виданої ЖКП ММР «Південь» від 04.05.2017 р. за № 255 вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстрована та проживає [PERSON] разом з донькою - [PERSON], [INFO], починаючи з 01.09.1987 р. У відповідності до Акту про проживання, складеного сусідами заявниці від 27.03.2017 р. вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], починаючи з [INFO] по теперішній час. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України. Враховуючи вищевикладене, на підставі досліджених доказів, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявниці на території України з [INFO] по січень 1997 року, у тому числі й станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р., отже приходить до висновку, що заява в цієї частині підлягає задоволенню.

Outcome: partial