Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає психічним розладом з 2002 року, має дві госпіталізації в стаціонар. Останнє стаціонарне лікування відбувалося з 08.02.2008 року по 18.04.2008 року, була госпіталізована примусово. У клінічній картині на фоні афективних порушень маячні ідеї відношення до рідних, агресивна поведінка. Згідно із заявою доньки [PERSON], [PERSON] замикає дітей в окремій квартирі, б'є їх вішалками для білизни та чіпляє вішалки на стіни скотчем, забирає дітей з інтернату на вихідні дні та замикає їх. Останній раз вона замкнула дітей на тиждень і сказала зробити їм мотузку з 7 поверху до 1-го, щоб передавати їм хліб. Діти варять собі їжу, а вона приходить і забирає. Уранці 03.07.2017 року вона випадково залишила двері відкритими і діти втекли. 13.07.2017 року спеціалізованою бригадою швидкої медичної допомоги [PERSON] доставлена у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянута черговим лікарем-психіатром, який кваліфікував її стан, як загострення важкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Госпіталізована у примусовому порядку у зв'язку з тим, що не дала згоди на госпіталізацію. 13.07.2017 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає тяжким психічнім захворюванням у формі шизоафективного розладу, маніакальний тип, афективно-маячний синдром, з агресивними тенденціями (агресія по відношенню до дітей). Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації останньої. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечувала. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.07.2017 року, [PERSON], страждає тяжким психічнім захворюванням у формі шизоафективного розладу, маніакальний тип, афективно-маячний синдром, з агресивними тенденціями (агресія по відношенню до дітей). Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved