Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В травні 2014 [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з травня 2008 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння. З березня 2014 року разом не проживають. Примирення між ними неможливе. Оскільки малолітній син проживає з нею, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для витини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав вказаних у позовній заяві, уточнила, що фактично з відповідачем не проживають з 04 травня 2014 року. Відповідач позов визнав, пояснив, що на розлучення згодний, з 04 травня 2014 року з відповідачкою разом не проживають. Згодний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів, інших утриманців не має, стан його здоров'я задовільний. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 31 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 3). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4 ). Малолітній син проживає з позивачкою ( а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти цього не заперечив, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач підтвердив, що не має інших утриманців, стан його здоров'я задовільний, погодився на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки його доходів слід стягувати аліменти саме в такому розмірі. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved