Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття арешту, в якому просив зняти арешт з належного йому автомобіля марки BMW 730І, державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, № кузову WBAGL21090DS20985. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те що, він є власником зазначеного автомобіля відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2010 року у справі №2-5658/10. У судовому засіданні позивач та його представник, [PERSON], що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Причини неявки відповідача суду невідомі, заперечення на позов до суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. При вирішенні питання про поважність їх неявки в судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка сторін без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, які систематично не зявляються у судові засідання. Треті особи, Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Жовтневий відділ ДВС м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ, у судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, проте до суду не зявилися, причини неявки суду не повідомив, тому вважаю за можливе справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи Дніпропетровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у судове засідання не прибув та надав письмову заяву, в якій просив вирішувати справу без їх участі та ухвалити рішення на розсуд суду. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме: автомобіль BMW 730I, державний номерний знак АЕ 0400АХ, 2004 року випуску. Даний договір купівлі-продажу було оформлено як домашню угоду без нотаріального посвідчення, і після підписання цього договору позивач сплатив [PERSON] грошові кошти у сумі 250\~000,00 грн. У 2010 році позивач звернувся до Державтоінспекції для відповідної реєстрації права власності на вказаний автомобіль, але йому було відмовлено через те, що зазначений договір купівлі-продажу автомобіля укладений у простій письмовій формі. У звязку з тим, що відповідач ухилялась від підписання іншого договору чи звернення до органів Державтоінспекції позивач був вимушений звернутися до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на зазначене рухоме майно. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2-5658/10 від 24.12.2010 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі, визнано за [PERSON] право власності на автомобіль BMW 730I, державний номерний знак АЕ 0400АХ, 2004 року випуску, № кузову WBAGL21090DS20985. З метою належної реєстрації рухомого майна позивач звернувся до Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області, але йому було відмовлено у звязку з наявними заборонами на відчуження майна яке належить [PERSON], у тому числі і автомобіль BMW 730I, державний номерний знак АЕ 0400АХ, 2004 року випуску. Як вбачається з матеріалів справи на автомобіль марки BMW 730І, державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, № кузову WBAGL21090DS20985 накладені арешти на підставі: - постанови Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 13815370 від 20.07.2009 року; - постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 29552854 від 31.10.2011 року; - постанови Дніпропетровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 44289806 від 07.08.2014 року; - ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2010 року у справі № 2-2046/10; - постанови Дніпропетровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 19577492 від 02.06.2010 року; - постанови Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 18899585 від 26.04.2010 року; - постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 28607063 від 08.09.2011 року. З метою усунення перешкод у користуванні автомобілем [PERSON] звернувся з відповідними заявами до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Дніпропетровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідними підрозділами виконавчої служби було відмовлено у скасуванні арештів, накладених на автомобіль. Вислухавши пояснення позивача та його представника, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність у повному обсязі задовольнити позов, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За частиною першою\~статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому,положення статті 12 ЦК України передбачають, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Відповідно до змісту статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема припинення дії, яка порушує право - п. 3). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена, зокрема особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідачем порушуються його права як власника майна. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно є власником автомобіля марки BMW 730I, державний номерний знак АЕ 0400АХ, 2004 року випуску, № кузову WBAGL21090DS20985 відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2010 року у справі № 2-5658/10. Арешти, накладені на цей автомобіль, накладені на підставі рішень, ухвал судів, постанов відповідних підрозділів виконавчої служби у справах, де боржником за невиконані зобовязання виступає саме відповідач [PERSON], а не позивач. В силу вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію конвенції захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, та 11 до конвенції» від 17 липня 1997 року закріплено принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного,

Outcome: approved