Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Громадянка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до громадянина [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], 17.10. [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, вважає, що може сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 400 гривень. Під час розгляду справи по суті, позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просить стягувати із відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі пятсот гривень. Позивачка суду пояснила, що на даний момент вона проживає з дитиною окремо від відповідача у батьківському будинку в селі Берестечко Демидівського району. Спільно з ними проживає мати відповідачки та її брат. [PERSON] немає постійного місця роботи, всі доходи отримує від підсобного господарства. Дочка [PERSON] на обліку у медичних закладах, у звязку із захворюванням, не знаходиться. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, вважає, що може сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі чотириста гривень. Відповідач підтвердив, що їх дочка [PERSON] на даний момент проживає окремо від нього із позивачкою в селі Берестечко Демидівського району. [PERSON] також пояснив, що він немає постійного місця роботи, його доходи є непостійними. Дослідивши письмові докази по справі та взявши до уваги пояснення сторін та інші встановлені фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.181, ст. 184 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] немає постійного місця роботи, його доходи носять мінливий характер. Норми ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України вказують на те, що при визначенні розміру аліментів в межах позовних вимог, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочки, сина. Так, у відповідності до копії свідоцтва про шлюб серія 1-ГЮ №092132 від 12.11.2013 року та копії свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №194837 від 12.11.2013 року, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі та є батьками малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Подані позивачкою [PERSON] та дослідженні судом письмові докази (копія свідоцтва про шлюб та копія свідоцтва про народження) підтверджують фактичні обставини перебування позивачки та відповідача в шлюбі та наявність у подружжя дитини. Будь які інші докази, які б свідчили про стан здоровя та матеріальне становище дитини чи платника аліментів та обґрунтовували вимоги щодо стягнення із [PERSON] аліментів у розмірі 500 гривень щомісяця, позивачка [PERSON] суду не надала. Таким чином, приймаючи рішення щодо розміру аліментів, суд керується ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На момент прийняття судом рішення за позовною заявою [PERSON] щодо стягнення аліментів, дитині [PERSON], [INFO], виповнилося три повних років. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», прожитковий мінімум для дитини цього віку з 01.12.2016 року становить 1\~355 гривень. Норми ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України вказують про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, обовязок по здійсненню таких витрат лягає на обох батьків, у звязку з чим, при визначенні розміру аліментів має враховуватись участь кожного з батьків у таких витратах. Приймаючи рішення щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON], на утримання малолітньої дочки, суд бере до уваги встановлені та визнані сторонами обставини про те, що дитина постійно проживає з матірю в селі Берестечко Демидівського району Рівненської області. Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 450 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з нормами п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів. Норми ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial