Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача-1 [PERSON] та відповідача-2 ПрАТ «СТ Іллічівське», в, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 39 517,17 грн.; стягнути з відповідача ПАТ «СТ «Іллічівське» на свою користь відшкодування за проведення експертизи в розмірі 1176,00 грн. та пеню за невчасну виплату в розмірі 59,54 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 січня 2016 року о 21-00 год. по вул. Набережне шосе у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухаючись з перевищенням допустимої швидкості в межах населеного пункту при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`активно спроможний виявити не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який після того не керовано здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, у відповідності до полісу серії № АІ/8996612. 18.01.2016 року позивач звернувся до відповідача ПАТ «СТ «Іллічівське» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, та 02.02.2016 року відповідачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких відповідно до висновку експертного дослідження № 606 від 15.02.2016 року, становить 127 017,17 грн. ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. Таким чином різниця між лімітом відповідальності страховика і фактичним розміром шкоди складає 39517,17 грн, які позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь. Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.06.2016 року (суддя Богінкевич С.М.). В серпні 2016 р. представником відповідача ПАТ «СТ «Іллічівське» - Бортник Л.В. подані письмові заперечення, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0608201. Відповідно до звіту №364 від 02.03.2016 року вартість атеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фолькваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , складає 119 443,12 грн. Відповідно до поліса, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн., розмір франшизи - нуль. 29.04.2016 р. на підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування, страхового акту № ЦО-65593-АІ-000896612-01 від 27.04.2016 р. позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., про що було повідомлено позивача листом від 28.04.2016 року. Таким чином, свої зобов`язання за полісом АІ/8996612 ПрАТ «СТ «Іллічівське» виконало в повному обсязі та у строки, передбачені Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до акту № ОУ-0000302 від 18.02.2016 р. ПрАТ «СТ «Іллічівське» було сплачено за звіт № 364 з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 450,0 грн. та відповідно до акту № ОУ-0000364У від 16.05.2016 р. було сплачено відповідачем за звіт № 364У з визначення вартості утилізації транспортного засобу «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 400,0 грн. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 15.11.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення ЦПК України (2017 р.) розгляд даної справи підлягає за нормами ЦПК України (2017 р.), чинного з 15.12.2017 р. Справа розглянута в порядку спрощеного прзовного провадження. В липні 2018 р. представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність позивача застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське», відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс № 8996612. Факт здійснення страхової виплати ПрАТ «СТ «Іллічівське» підтверджується платіжним дорученням № 5200 від 29.04.2016 р., а тому посилання позивача на те, що ПрАТ «СТ «Іллічівське» не узгодив з ним суму страхового відшкодування не відповідають дійсності, оскільки позивач одержав суму страхового відшкодування та погодився з її розміром. В жовтні 2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено жодним належним та допустимими доказами порушення ПрАТ «СТ «Іллічівське» під час виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до листа-відповіді Нацкомфінпослуг від 28.03.2016 р. на скаргу позивача від 21.02.2016 р. ніяких порушень в діях відповідача не виявлено. Крім того представник відповідача вказує, що позивач здійснив відчуження транспортного засобу шляхом укладення договору купівлі-продажу від 25.05.2016 р., згідно з яким вартість автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] становить 37500,00 грн., разом з тим, відповідно до звіту експерта Праворського В.В. № 364 У, згідно з яким залишки транспортного засобу оцінені в 45 681,99 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, надалив пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві та запереченні. Представник відповідача ПАТ «СК «Іллічівське» в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причну неявки до суд не повідомив. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , 15.01.2016 року о 21-00 год., керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , на вул. Набережне шосе в м. Києві, рухаючись з перевищенням допустимої швидкості в межах населеного пункту при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`активно спроможний виявити не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який після того не керовано здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (справа № 758/3203/16-п). За нормою частини четвертої ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 22.04.2016 року є доведеною, та не підлягає доказуванню. Транспортний засіб марки «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до полісу серії [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було забезпечено транспортний засіб марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн., франшиза - нуль. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 18.01.2016 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із повідомленням про настання страхового випадку, 02.02.2016 року - із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до Висновку експертного дослідження № 606 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] від 15.02.2016 року, складеного експертом Української автомобільної корпорації «УкрАвто» - [PERSON] матеріальний збиток завданий власнику пошкодженого транспортного засобу «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] становить 127 017,17 грн. Відповідно до звіту № 364 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 02.03.2016 року, складеного ФОП [PERSON] ринкова вартість транспортного засобу «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] становить 119443,12 грн., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 191206,31 грн., вартість матеріального збитку на дату оцінки, завданого позивачу, в результаті пошкодження автомобіля в ДТП становить 119443,12 грн. 29.04.2016 року ПрАТ «СТ «Іллічівське» було перераховано [PERSON] 50 000,00 грн. в рахунок виплати страхового відшкодування. 25.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 1632/7442, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] придбав транспортний засіб «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п.п. 3.1. вищевказаного договору ціна транспортного засобу «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] складає 37 500,00 грн. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. П. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 роз`яснюється про те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Визначаючи розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, суд виходить з висновку експертного дослідження № 606 по визначенню вартості матеріального збитку від 02.02.2016 р., проведеної експертом Української автомобільної корпорації «УкрАвто» - [PERSON] , яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] як власнику транспортного засобу, в результаті пошкодження автомобіля «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] - в розмірі 127 017,17 грн. У суду не має підстав ставити під сумнів даний висновок експертів, стороною відповідача на спростування встановлених даним висновком обставин не подано жодного документа на підтвердження іншого розміру шкоди, яка заподіяна позивачу пошкодженням його автомобіля. Тим самим, стороною відповідача не спростовані докази позивача. Таким чином, оцінюючи вказані факти в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 39517,17 грн. (127 017,17 - 37 500,00 - 50 000,00) та з відповідача ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь позивача відшкодування витрат за проведення експертизи в розмірі 1176,00 грн. та пеню за невчасну виплату в розмірі 59,54 грн. Сума, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, не є виходом суду за межі заявлених вимог та відповідає вимогам ст.5 ЦПК України. Тим самим, суд погоджується з доводами позивача, оскільки надані ним докази є належними та допустимими, достовірними та достатніми. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги є обгрнутованими, заснованими на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., з урахуванням вимог пропорційності, тобто з відповідача-1 - 534,5 грн., з відповідача-2 - 16,7 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 13, 15, 16, 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: approved