Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В червні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.03.2011 р. у розмірі 12 651,32 грн., що виникла станом на 30.04.2015 р., мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору 24.03.2011 р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11 000,0 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, то виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 22.09.2015 р. позов був задоволений у повному обсязі. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 04.12.2015 р. вищевказане заочне рішення було скасовано з призначенням справи до розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що відповідачем після укладання договору протягом усього часу здійснювалися платежі, але суми сплачувалися не в повному обсязі, внаслідок чого і виникла заборгованість. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та пояснив, що сплачував кредит тоді, коли мав фінансову можливість. З 2014 р. він перебуває у важкому матеріальному стані, тому просить зменшити суму стягнення. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит у розмірі 11 000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання батьківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченого договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, остання, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконав. У зв'язку з чим, станом на 30.04.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12 651,32 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - в розмірі 9 637,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - в розмірі 1 735,3 грн., заборгованості за пенею та комісією - в розмірі 200 грн., штрафів - в розмірі 500,0 грн. (фіксована частина) та 578,63 грн. (процентна складова). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 р. (справа № 6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, з 23.08.2011 р. відповідачем періодично призводилися щомісячні платежі на погашення заборгованості, останній з яких відбувся 18.03.2015 р. Таким чином, строк позовної давності по позовних вимогах на час розгляду справи не сплинув. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Наданий позивачем розрахунок заборгованості перевірений судом та встановлено, що він відповідає вимогам закону та умова договору. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та свобод інших осіб. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Передбачених ст.551 ч.4 ЦК України підстав для зменшення розміру неустойки не має, оскільки її розмір взагалі не перевищує розмір збитків. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «КБ«ПРИВАТБАНК» підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 243,6 грн., встановленому на час звернення до суду. На підставі викладеного, ст.ст.526, 610-611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved