Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В червні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKM6GK00000221 від 26 вересня 2006 року в розмірі 13 879, 56 доларів США, що за курсом НБУ від 8 травня 2014 року складає 160 864, 10 грн., на будинок загальною площею 41, 20 кв.м., житловою площею 20 кв.м., який розташований по [ADDRESS]. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 5 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. На це рішення позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що стягнення на предмет іпотеки не може бути звернуто, оскільки на дані правовідносини поширюються вимоги Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з'ясування обставин справи, із помилковим застосуванням закону, що не підлягав застосуванню. У відповідності до п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позову. Встановлено, що 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MKM6GK00000221 про надання кредиту на придбання житла в розмірі 15 000 доларів США під 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 23 вересня 2021 року. Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник [PERSON] не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 13 879, 56 доларів США, що за курсом НБУ від 8 травня 2014 року складає 160 864, 10 грн. З них: · 10 645, 86 доларів США заборгованість за кредитом; · 3224, 21 доларів США заборгованість за відсотками; · 9, 49 доларів США пеня. 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № MKM6GK00000221. За цим договором останній надав банку в іпотеку належний йому будинок загальною площею 41, 20 кв.м., житловою площею 20 кв.м., який розташований по [ADDRESS], вартістю 97 500 грн. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до статті 39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, банк вправі у разі невиконання або неналежного виконання боржником кредитного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок по [ADDRESS]. Позов в цій частині є підставний, підлягає задоволенню. Передумов для застосування вимог Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» немає, оскільки однією з умов для такого мораторію є використання житла як постійного місця проживання позичальника, а в даному випадку такий факт встановити неможливо, оскільки позичальник не являється в судове засідання, зловживає своїми обов'язками щодо участі в справі. Крім того, наявність умов для застосування мораторію на стягнення майна громадян України згідно із вимогами вказаного вище закону не є підставою для відмови у задоволенні відповідного позову, а може бути лише підставою для відстрочення виконання такого рішення за правилами статті 217 ЦПК України. Щодо вимог про виселення, то в їх задоволенні слід відмовити, так як позивач ПАТ КБ «Приватбанк» не надав відомостей про те, хто проживає в цьому будинку, а судом цих відомостей не встановлено. Банк вправі звернутися з позовом про виселення з житлового приміщення після встановлення конкретних осіб, які в ньому проживають.

Outcome: partial