Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 13.10.2007 року було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує і станом на 30.01.2015 року має заборгованість перед позивачем в сумі 34 452, 16 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 7 877, 35 гривень, заборгованість по процентах - 20 773, 05 гривень, заборгованість по комісії та пені - 3 684, 99 гривень, штраф - 500, 00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 616, 77 гривень (процентна складова). На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 31.10.2007 року в розмірі 34 452, 16 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 7 877, 35 гривень, заборгованість по процентах - 20 773, 05 гривень, заборгованість по комісії та пені - 3 684, 99 гривень, штраф - 500, 00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 616, 77 гривень (процентна складова). Ухвалою суду від 08.06.2015 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] пені та комісії у розмірі 3 684, 99 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 184, 25 гривень - залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником позивача суду надана заява про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Тому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 450, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9-15) Відповідачу позивачем було оформлено кредитну картку, відкрито 13.10.2007 року картковий рахунок, що підтверджується заявою. (а.с. 9 (зворот)) В заяві від 13.10.2007 року зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Умовами кредитного договору передбачено збільшення кредитного ліміту. Відповідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». (а.с. 20) На підставі п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно п. 8.6 вище зазначених Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Згідно п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 9.12. вище зазначених Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором б/н від 13.10.2007 року станом на 30.01.2015 року становить 34 452, 16 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 7 877, 35 гривень, заборгованість по процентах - 20 773, 05 гривень, заборгованість по комісії та пені - 3 684, 99 гривень, штраф - 500, 00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 616, 77 гривень (процентна складова). (а.с. 6-7) Судом встановлено, що відповідачем перед позивачем заборгованість по кредитному договору б/н від 13.10.2007 року не погашена. Протягом тривалого часу належних розрахунків відповідач не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановленого його відповідність умовам договору б/н від 13.10.2007 року і вимогам чинного законодавства України, враховуючи залишення позовних вимог в частині стягнення комісії, пені та в частині штрафу (процентна складова) без розгляду. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи вище викладене. В ході розгляду справи судом встановлено, що 13.10.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON]було укладено кредитний договір б/н. Відповідач отримав кошти в кредит, зобов'язувався повернути їх, сплатити проценти, на умовах визначених договором, але взяті на себе зобов'язання не виконав, що підтверджується доказами, наданими позивачем. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за кредитним договором б/н від 13.10.2007 року відповідач не бажає, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, згідно кредитного договору б/н від 13.10.2007 року загальної суми заборгованості в розмірі 30 582 (тридцять тисяч п'ятсот вісімдесят дві) гривні 92 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 7 877, 35 гривень, заборгованість по процентах - 20 773, 05 гривень, штраф - 500, 00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 432, 52 гривень (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем наступних судових витрат, а саме: судовий збір при звернення до суду з позовом - 7, 91 гривень та 336, 61 гривень. (а.с. 1, 1а) Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 305, 83 гривень, а судовий збір в розмірі 38, 69 гривень слід залишити за ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи наведене,

Outcome: approved