Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Департамент містобудування [PERSON] міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], в якому просить визнати протиправною та скасувати ухвалу [PERSON] міської ради від 18.09.2014 року № 3903 «Про затвердження гр. [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Літній, 8», а також скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0.0596га, кадастровий номер 4610136600:07:001:0042 за адресою м. Львів, вул. Літня, 8, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1485491646101. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що Ухвалою [PERSON] міської ради від 18.09.2014 року №3903 затверджено гр.[PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку, площею 0,0596 га (кадастровий номер земельної ділянки 4610136600:07:001:0042) на вул.Літній, 8 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови. На підставі вказаної ухвали 12.02.2018 року проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку. Позивач вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм земельного законодавства, оскільки на момент прийняття такої, спірна земельна ділянка була вільна від забудови, щодо неї не виникли права у жодних фізичних та юридичних осіб, вона підлягає реалізації на аукціоні у відповідності до вимог ст.134 ЗК України. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідної якої позов підтримує та просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідної якої позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача з винесенням рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Ухвалою [PERSON] міської ради від 18.09.2014 року № 3903 «Про затвердження гр.[PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Літній, 8» затверджено громадянину [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,0596 га (кадастровий номер земельної ділянки4610136600:07:001:0042) на вул. Літній, 8 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови /а.с.7/. На підставі вказаної ухвали, 12.02.2018 року проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0.0596 га, кадастровий номер 4610136600:07:001:0042 за адресою м. Львів, вул. Літня, 8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с.13-14/. У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 12 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень місцевих рад відноситься розпорядження землями територіальних громад передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Відповідно до ст.83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. Згідно п. 30, 34 ч. 1. ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносинВказану ухвалу [PERSON] міської ради необхідно скасувати з наступних підстав. Частиною першою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення. Відповідно до частини третьої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 ст. 134 Земельного Кодексу України передбачає, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі їх громадянам для ведення фермерського чи особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, городництва. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівничому товариству та дачному кооперативу (ч. 3 ст. 134 Земельного Кодексу України). Отже, Земельним Кодексом України встановлено, що земельні торги не проводяться за умови надання земельної ділянки громадянам - фізичним особам для перелічених потреб. Згідно норми частини 2 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу. Як встановлено судом, земельна ділянка площею 0,0596 га (кадастровий номер земельної ділянки 4610136600:07:001:0042) на вул. Літній, 8, на момент прийняття оскаржуваної ухвали була вільна від забудови, щодо неї не виникли права у жодних фізичних та юридичних осіб, а тому вказана земельна ділянка повинна бути реалізована на конкурентних засадах, в порядку ст. 134 ЗК України. Також, з матеріалів справи видно, що на оскаржувану ухвалу [PERSON] міської ради було накладено вето [PERSON] міського голови /а.с.8/. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що представник відповідача [PERSON] міської ради позов підтримав, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та не представив суду жодних доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що, затвердивши гр. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, [PERSON] міська рада порушила норми ст. 134 ЗК України, а тому позов підлягає до задоволення. Разом з тим, зважаючи на вищенаведені мотиви, суд приходить до переконання, що саме незаконні дії [PERSON] міської ради, а не [PERSON] знаходяться в прямому причинно-наслідковому звязку із прийняттям оскаржуваної ухвали та подальшою державною реєстрацією. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як видно з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено 3534,00 грн. судового збору, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача При цьому, зважаючи на те, що саме незаконні дії [PERSON] міської ради, а не [PERSON] знаходяться в прямому причинно-наслідковому звязку із прийняттям оскаржуваної ухвали та подальшою державною реєстрацією, судові витрати слід відшкодувати за рахунок саме цього відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved