Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Маючи намір оформити спадкове майно, позивач виявила, що під час складання актового запису про шлюб між нею та померлим [PERSON] серії [NUMBER] та актового запису про народження доньки [PERSON] серії [NUMBER] було допущено орфографічну помилку, а саме зазначено ім`я позивача [PERSON] , хоча фактично позивач має прізвище ім`я та по батькові [PERSON] . Дані помилки виникли у зв`язку з тим, що посадовою особою під час видачі свідоцтва про одруження позивача та померлого та свідоцтва про народження доньки, було не вірно зазначено ім`я позивача « [PERSON] ». Просить встановити: 1) неправильність написання ім`я нареченої в актовому записі №17 від 10.09.1956 року про укладання шлюбу, вчинений виконавчим комітетом Раківської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, та внести зміни до актового запису змінивши ім`я нареченої з « [PERSON] » на « [PERSON] »; 2) неправильність написання ім`я матері дитини в актовому записі №34 від 10.09.1956 року про народження, вчинений виконавчим комітетом Раківської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, та внести зміни до актового запису змінивши ім`я матері дитини з « [PERSON] », на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 15 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання від представника позивача адвоката Ковальчук І.М. надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача, підтримала заявлені вимоги. Від відповідача в судове засідання надійшла заява, згідно якої просить суд справу розглянути у їх відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно посвідки про народження, № [NUMBER] , вчиненій на російській мові « [PERSON] » народилася [INFO] в с. Чубарь Калініндорфського району Одеської області (а.с.8). З довідки Державного архіву Херсонської області від 05.03.2020 року вбачається, що у 1935 році була Чубарівська сільська рада Калініндорфського району Одеської області з центром в с. Чубарівка. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 вересня 1937 року Одеська область розукрупнена з виділенням Миколаївської області, до складу якої було включено і Калініндорфський район. З серпня 1938 року замість Чубарівської сільської ради у складі Калініндорфського району Миколаївської області значиться Хрущовська сільська рада. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 30 березня 1944 року «Про утворення Херсонської області у складі Української РСР» затверджено подання Президії Верховної Ради Української РСР про утворення Херсонської області з центром у місті Херсоні та включено до її складу низку районів, виділивши їх зі складу Запорізької та Миколаївської областей, у т.ч. і Калініндорфський район Миколаївської області, перейменований у серпні того ж року в Калінінський. У той час до списку селищних, сільських рад і населених пунктів вказаного району входила і Хрущовська сільська рада з центром у селі Хрестовоздвиженка. Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 15 квітня 1946 року «Про збереження історичних найменувань та уточнення і впорядкування існуючих назв сільських рад і населених пунктів Херсонської області» центр Хрущовської сільської ради Калінінського району село Хрестовоздвиженка перейменовано на село Хрущове. Рішенням виконавчого комітету Херсонської обласної ради депутатів трудящих від 29 березня 1958 року № 330 «Про перейменування Хрущовської сільської ради Калінінського району» Хрущовську сільську раду перейменовано на Таврійську, а село Хрущове - в село Таврійське. Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 04 червня 1958 року № 55/1 «Про укрупнення деяких районів Херсонської області» ліквідовано Калінінський район, а Таврійську сільську раду ліквідованого району передано до складу укрупненого Бериславського району (а.с. 27). Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 10.09.1956 року, [PERSON] , 1936 року народження, уродженка с. Хрущове Калінінського району Херсонської області, 10 вересня 1956 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 7) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.09.1956 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) 26 березня 1997 року було видано паспорт громадянина України серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Таврійське Бериславського району Херсонської області (а.с. 4). У зв`язку з допущеними помилками в імені, позивач звернулася з заявою до Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про внесення змін до актових записів про народження. За результатом розгляду даної заяви позивачем отримано висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану (а.с. 9). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі - Закон). Згідно з частиною другою статті 2 Закону державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Статтею 3 Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус . Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексу України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Згідно з частиною другою статті 9 Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України (CASEOFRYSOVSKYYv. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved