Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Голова правління КС «Самопоміч» Андріїшин Д.В. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 06.05.2014 року між КС «Самопоміч» та позичальником [PERSON], відповідачкою у справі, укладено кредитний договір №MS0000000065, відповідно до якого кредитна спілка надала останній кредит в сумі 8000 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 48% річних. Зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором 06.05.2014р. між КС «Самопоміч» та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі зобов'язались відповідати перед кредитодавцем за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором як солідарні боржники. Стверджує, що з моменту настання терміну сплати за вищевказаним кредитним договором позичальник постійно порушувала взяті на себе зобов'язання щодо строків внесення та повноти оплат для погашення заборгованості. Кредитна спілка неодноразово зверталася до боржника [PERSON] та поручителів [PERSON] і [PERSON] з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору, договорів поруки та погашення простроченої заборгованості, проте усі усні та письмові вимоги кредитної спілки боржником і поручителями були проігноровані та залишені без задоволення. Вказує, що станом на 25.10.2016 року заборгованість по кредитному договору №MS0000000065 від 06.05.2014р. становить: 7309, 36 гривень, що складається з 7096,99 грн. - суми простроченого основного боргу по кредиту та 212,37 гривень - процентів за користування кредитними коштами. З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів, як солідарних боржників на користь КС «Самопоміч» 7309,36 гривень заборгованості за кредитним договором №MS0000000065 від 06.05.2014 року та договорами поруки від 06.05.2014 року, а також 1378 гривень судового збору. В процесі розгляду вищевказаної справи представник позивача Андріїшин Д.В. подала уточнену позовну заяву, в якій просила солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в користь КС «Самопоміч» заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 2309,36 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. В судовому засіданні представник КС «Самопоміч» [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги та просив такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали позовні вимоги, уточнені представником позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву, в якій зазначила, що проти позову заперечує з тих підстав, що відповідачка [PERSON] повинна та така готова самостійно погасити ту частину заборгованості за вказаним кредитним договором, яка залишилася до сплати. Крім того, просила справу слухати у її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], а також відповідачів [PERSON] і [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.05.2014р. між КС «Самопоміч» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № MS0000000065, у відповідності до якого позивач надав позичальнику - відповідачці [PERSON] кредит в сумі 8000 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 48% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 06.11.2015р. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка [PERSON] зобов'язалася погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором, відповідно до встановленого графіку погашення кредиту (підп.3.2.2 п.3.2, підп. 4.2 п.4 Договору). Крім того, відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відтак, з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено 06.05.2014р. договори поруки. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, врегульовані ст.554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Надавши суму кредиту позичальнику, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №MS0000000065 від 06.05.2014р., однак відповідачка [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого має заборгованість перед кредитною спілкою на загальну суму 2309,36 грн. На письмові вимоги кредитної спілки ні позичальник, ні поручитель, відповідачі по справі, не відреагували, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасили. Вказані обставини підтверджуються: копією заяви на отримання кредиту за №65 від 05.05.2014р.; копією кредитного договору №MS0000000065 від 06.05.2014р.; копіями договорів поруки №MS0000000080-П, №MS0000000081-П від 06.05.2014р.; копією розрахунку заборгованості по кредиту та відсотках; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Отже, беручи до уваги те, що відповідачка [PERSON] не виконувала умови кредитного договору №MS0000000065 від 06.05.2014р., у зв'язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов'язання, а також те, що згідно зазначених вище договорів поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, що відповідає вимогам ст.554 ЦК України, суд приходить до висновку про обгрунтованність та законність позовних вимог на предмет солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості на загальну суму 2309,36 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Крім того, згідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню у рівних частках з відповідачів в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved