Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира 27.10.2015 р. звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу. 09.12.2015 р. до Богунського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачки [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Зі змісту позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу свідчить, що 28.04.2012 р. помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина і єдиним спадкоємцем по закону, який виявив бажання прийняти спадщину після смерті спадкодавця, згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій, є [PERSON]. До спадкового майна [PERSON] увійшла квартира [ADDRESS]. Проте, згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії вбачається, що 26.08.2015 р. право власності на спадкове майно було зареєстроване на підставі договору купівлі продажу приватним нотаріусом [PERSON] за іншою особою на підставі договору купівлі продажу. У вересні 2015 р. вона, [PERSON], дізналась про три правочини, щодо переходу права власності на спадкове майно (квартиру за адресою [ADDRESS]) які вона, [PERSON] вважає незаконними та такими що підлягають скасуванню. Як їй стало відомо, нібито померлий [PERSON] уклав договір купівлі продажу згаданої квартири від 06.07.1996 р. Покупцем, згідно даного договору, виступила [PERSON], що мешкала на той час за адресою [ADDRESS]. Даний договір нібито було посвідчено державним нотаріусом другої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі № 3-1793, стягнуто державного мита 30 0000 карбованців, та нібито було зареєстровано у Житомирському обласному держаному підприємстві по технічній інвентаризації в реєстрову книгу № 131 сторінка 202 за реєстровим номером 12228 інвентарна справа № 385 від 07 січня 1996 р. В подальшому [PERSON] зареєструвала своє право власності 25.07.2015 р. та продала згадану квартиру 25.07.2015 р. громадянці [PERSON] [ADDRESS] за 149 500.00 грн. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та було зареєстровано в реєстрі за № 1555, право власності зареєстровано за № 10553819 26.08.2015 р. [PERSON] продала дану квартиру [PERSON]. Договір купівлі продажу було посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 25261. З урахуванням викладеного позивачка просить визнати недійсними договір купівлі продажу квартири за адресою [ADDRESS] від 06.07.1996 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. Визнати недійсними договір купівлі продажу квартири за адресою [ADDRESS] від 25.07.2015 р. укладений між [PERSON] та [PERSON]. Визнати недійсними договір купівлі продажу квартири за адресою [ADDRESS] від 26.08.2015 р. укладений між [PERSON] та [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію права власності квартири за адресою [ADDRESS] за №10553819 реєстраційний номер об'екта нерухомого майна № 688518218101. Визнати право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON]. Зі змісту зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачки [PERSON] з квартири [ADDRESS] свідчить, що йому, [PERSON] на праві приватної власності, за договором купівлі-продажу від 26.08.2015 р. належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі невідомо коли і на яких правових підставах поселилась та проживає незнайома йому [PERSON], яка навмисно перешкоджає йому вільно користуватися своєю власністю та проживати в ній. Він неодноразово намагався зясувати у [PERSON] законність її перебування у вказаній квартирі але вона, [PERSON] звернулася до суду про визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] від 26.08.2015 р., укладений між [PERSON] та ним, [PERSON], недійсним. У судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволені позовних вимог та підтвердили свою позицію викладеними у позові доказами. Представники [PERSON] [PERSON], [PERSON] наполягали на задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачки [PERSON] з квартири [ADDRESS] та підтвердили свою позицію викладену у позові. Відповідач, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] суду пояснила, що згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії 01.10.2015 р. нею, як приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя її довірителя, [PERSON] на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], після смерті 28.04.2012 р. батька довірителя [PERSON]. Підставою для винесення вказаної постанови явилося те, що за параметрами запиту: Житомирська область, м. Житомир, вулиця Шелушкова, будинок 104. квартира 62, знайдено запис про об'ект нерухомого майна - квартиру з реєстраційним № 688518218101 та надано актуальну інформацію про право власності на нього: номер запису 10933441; дата державної реєстрації - 26.08.2015 р.; підстава виникнення права власності - договір купівлі продажу, реєстровий № 2527, виданий 26.08.2015 р., видавник: приватний нотариус [PERSON]; форма власності - приватна; розмір частки 1/1, а власником зазначений не спадкодавець, a інша особа. Відповідач, [PERSON] суду пояснила, що влітку 2015 р. вона купила квартиру у громадянки [PERSON] для своїх батьків. Але, поки вона шукала відповідну квартиру, їй у спадок дісталася квартира у м. Києві, у звязку з чим, придбана у [PERSON] квартира, їй вже не знадобилася і вона її фактично зразу ж продала [PERSON] Згідно листа Другої житомирської державної нотаріальної контори від 03.12.2015 р. № 2249/01-16 просять розглядати справу за наявними документами, без участі представника Другої житомирської державної нотаріальної контори. (а. с. 37). Судом встановлено. Згідно паспорта громадянина України: [PERSON], 27.09.1966 р. н. зареєстрована за адресою: [INFO] з 08.081995 р. (а. с. 109-110). Згідно довіреності серія 51 АА № 0625463 [PERSON], 09.01.1969 р. н. уповноважила [PERSON], 27.09.1966 р. н. вести справу по оформленню її спадкових прав на майно, яке залишилося після померлого 28 квітня 2012 р. її батька, [PERSON]. (а. с. 111). Згідно договору купівлі-продажу від 26.04.1995 р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 62, що знаходиться в буд. 104 по вул. Шелушкова м. Житомир. Зареєстровано в реєстрі за № 5-355. (а. с. 10-11, 115). Згідно договору купівлі-продажу від 06.07.1996 р. [PERSON] продав а [PERSON] купила квартиру № 62, що знаходиться в буд. 104 по вул. Шелушкова м. Житомир. Зареєстровано в реєстрі за № 3-1793. (а. с. 12). Згідно інформації Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 02.02.2016 р. № 112 свідчить, що згідно перевірки даних, що містяться в наряді справ «Договори відчуження нерухомого майна (житлових будинків)» за липень місяць 1996 р. Другої Житомирської державної нотаріальної контори, за датою посвідчення 06 січня 1996 р. і вказаними сторонами по даному договору гр. [PERSON] та гр. [PERSON], даний договір купівлі-продажу не зазначений у внутрішньому описі переліку договорів відчуження, оскільки є взагалі відсутній. (а. с. 157-159). Згідно договору купівлі-продажу від 25.07.2015 р. [PERSON] продала а [PERSON] купила квартиру за адресою [ADDRESS]. Згідно п. 2 Договору свідчить, що відчужувана квартира належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Другою Житомирською державною нотаріальною конторою 06.07.1996 р. за реєстровим № 3-1793. (а. с. 13). Згідно договору купівлі-продажу від 25.07.2015 р. [PERSON] продала а [PERSON] купив квартиру за адресою [ADDRESS]. Згідно п. 1.3. Договору свідчить, що відчужувана квартира належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 25.07.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1555. (а. с. 14). Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії 01.10.2015 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя її довірителя, [PERSON] на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], після смерті 28.04.2012 р. батька довірителя [PERSON]. Підставою для винесення вказаної постанови явилося те, що за параметрами запиту: Житомирська область, м. Житомир, вулиця Шелушкова, будинок 104. квартира 62, знайдено запис про об'ект нерухомого майна - квартиру з реєстраційним № 688518218101 та надано актуальну інформацію про право власності на нього: номер запису 10933441; дата державної реєстрації - 26.08.2015 р.; підстава виникнення права власності - договір купівлі продажу, реєстровий номер 2527, виданий 26.08.2015 р., видавник: приватний нотариус [PERSON]; форма власності - приватна; розмтр частки 1/1, а власником зазначений не спадкодавець, a інша особа. (а. с. 15-16). Згідно висновку експерта Житомирського науково-дослідного експетрно-криміналістичного центру № 1/1 від 04.12.2015 р. свідчить, що підпис, який розміщений у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.07.1996 р. в графі: «Продавець» виконаний не громадянином [PERSON], а іншою особою. Підпис, який розміщений у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.07.1996 р. в графі: «Покупець» виконаний не громадянином [PERSON], а іншою особою. (а. с. 45-54, 123-135). Згідно копій спадкових справ Житомирського міського нотаріального округу, Мурманської обласної нотаріальної палати свідчить, що [PERSON], 01.08.1971 р. н., [PERSON], 05.10.1931 р. н. відмовилися від спадщини, яка залишилася після смерті їх батька та чоловіка на користь сестри та доньки [PERSON], 09.01.1969 р. н. (а. с. 72-93, 94-122). Вислухавши позицію позивачки, представника позивачки, представників відповідачів, зявившихся відповідачів, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу підлягають задоволенню. У зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачки [PERSON] з квартири [ADDRESS] слід відмовити з наступних підстав. 28.04.2012 р. помер [PERSON], 19.12.1935 р. н., після смерті якого відкрилась спадщина і єдиним спадкоємцем по закону, який виявив бажання прийняти спадщину після смерті спадкодавця, згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій, є [PERSON]. До спадкового майна [PERSON] увійшла квартира [ADDRESS]. Проте, згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії вбачається, що 26.08.2015 р. право власності на спадкове майно було зареєстроване на підставі договору купівлі продажу приватним нотаріусом [PERSON] за іншою особою на підставі договору купівлі продажу. У вересні 2015 р. [PERSON], дізналась про три правочини, щодо переходу права власності на спадкове майно (квартиру за адресою [ADDRESS]) З відповідних документів [PERSON] стало відомо, нібито померлий [PERSON] уклав договір купівлі продажу згаданої квартири від 06.07.1996 р. Покупцем, згідно даного договору, виступила [PERSON], що мешкала на той час за адресою [ADDRESS]. Даний договір нібито було посвідчено державним нотаріусом другої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі № 3-1793, та нібито було зареєстровано у Житомирському обласному держаному підприємстві по технічній інвентаризації в реєстрову книгу № 131 сторінка 202 за реєстровим № 12228 інвентарна справа № 385 від 07.01.1996 р. В подальшому [PERSON] зареєструвала своє право власності 25.07.2015 р. та продала згадану квартиру 25.07.2015 р. громадянці [PERSON] [ADDRESS] за 149 500.00 грн. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та було зареєстровано в реєстрі за № 1555, право власності зареєстровано за № 10553819 26.08.2015 р. [PERSON] продала дану квартиру [PERSON]. Договір купівлі продажу було посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 25261. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 26.04.1995 р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 62, що знаходиться в буд. 104 по вул. Шелушкова м. Житомир. Зареєстровано в реєстрі за № 5-355. (а. с. 10-11, 115). Згідно договору купівлі-продажу від 06.07.1996 р. [PERSON] продав а [PERSON] купила квартиру № 62, що знаходиться в буд. 104 по вул. Шелушкова м. Житомир. Зареєстровано в реєстрі за № 3-1793. (а. с. 12). Зі змісту інформації Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 02.02.2016 р. № 112 свідчить, що згідно перевірки даних, що містяться в наряді справ «Договори відчуження нерухомого майна (житлових будинків)» за липень місяць 1996 р. Другої Житомирської державної нотаріальної контори, за датою посвідчення 06 січня 1996 р. і вказаними сторонами по даному договору гр. [PERSON] та гр. [PERSON], даний договір купівлі-продажу не зазначений у внутрішньому описі переліку договорів відчуження, оскільки є взагалі відсутній. (а. с. 157-159). Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії 01.10.2015 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено [PERSON] у ічинені нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя її довірителя, [PERSON] на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], після смерті 28.04.2012 р. батька довірителя [PERSON]. Підставою для винесення вказаної постанови явилося те, що за параметрами запиту: Житомирська область, м. Житомир, вулиця Шелушкова, будинок 104. квартира 62, знайдено запис про об'ект нерухомого майна - квартиру з реєстраційним № 688518218101 та надано актуальну інформацію про право власності на нього: номер запису 10933441; дата державної реєстрації - 26.08.2015 р.; підстава виникнення права власності - договір купівлі продажу, реєстровий номер 2527, виданий 26.08.2015 р., видавник: приватний нотариус [PERSON]; форма власності - приватна; розмтр частки 1/1, а власником зазначений не спадкодавець, a інша особа. (а. с. 15-16). З висновку експерта Житомирського науково-дослідного експетрно-криміналістичного центру № 1/1 від 04.12.2015 р. свідчить, що підпис, який розміщений у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.07.1996 р. в графі: «Продавець» виконаний не громадянином [PERSON], а іншою особою. Підпис, який розміщений у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.07.1996 р. в графі: «Покупець» виконаний не громадянином [PERSON], а іншою особою. (а. с. 45-54, 123-135). Крім того судом встановлено, що на момент нібито укладення договору купівлі продажу квартириза адресою м. Житомир вул. Шелушкова , 104, кВ від 06.07.1996 р. діяло Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно п. п 1.3. ч.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (втратило чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 (2102-12) від 14.12.2012 р. Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами БТІ у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» (1878-17) та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Проведення державної реєстрації прав у межах території однієї адміністративно-територіальної одиниці реєстраторами декількох БТІ не допускається. Аналізуючи відповідні документи, суд дійшов висновку що, своє право власності на квартиру [PERSON] зареєструвала 25.07.2015 р. тобто через двадцять років від дня нібито укладеного договору купівлі продажу який не було державно зареєстровано у встановленому порядку який існував на час укладення правочину. Всі подальші правочини по переходу правова власності є нікчемними оскільки без належних законних підстав право власності виникло у [PERSON]П без волі померлого (спадкодавця) [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Як вбачається з розділу «Застосування правових наслідків недійсності правочину» [PERSON] Верховного Суду України «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 р., «Згідно зі статтями 215 і 216 ЦК України суди вправі з дотриманням правил підсудності розглядати позови: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності; про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків його недійсності. Стосовно положення ч. 2 ст. 215 ЦК про те, що суд не вимагає визнання правочину недійсним, якщо його недійсність встановлена законом, необхідно зазначити, що така потреба може виникнути у разі, коли: сторони виконали певні умови нікчемного правочину, який нотаріально посвідчений; він порушує права третіх осіб; він зареєстрований у державних органах тощо. У таких випадках рішенням суду, який лише констатує недійсність правочину, можуть бути визначені відповідні правові наслідки недійсності правочину, зобов'язано державні органи скасувати його реєстрацію тощо. Визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно диспозиції ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу, підлягають задоволенню. У позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачки [PERSON] з квартири [ADDRESS], слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до положень ст.ст. 204, 215, 216, 330, 388 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» [PERSON] Верховного Суду України «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 р.,

Outcome: approved