Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

В серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема: земельна ділянка площею 0,0561 га, кадастровий номер 6125580700:01:001:1239, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, Білобожницька сільська рада; земельна ділянка площею 2,6400 га, кадастровий номер 6125580700:01:001:0567, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, Білобожницька сільська рада. Згідно заповіту від 07.10.2015 року [PERSON] належний їй державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,70 га серія ТР № 028107 від 14.03.2003 року, розташовану на території Білобожницької сільської ради, заповіла [PERSON] . В серпні 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Усик Г. Я. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, однак йому було відмовлено, так як позивачем не було надано нотаріусу оригінал Державного акту, а первинна реєстрація права власності на земельні ділянки не була проведена, також нотаріусом було зазначено про необхідність тлумачення заповіту. [PERSON] не має змоги надати нотаріусу оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки він втрачений, а чинним законодавством не передбачено порядку надання його дубліката спадкоємцям. Крім того, в заповіті спадкодавця вказано, що [PERSON] заповідає Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 2,70 га. В даній ситуації позивач вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти [PERSON] дві земельні ділянки, площа яких в сумі складає 2,70 га, які на момент складання заповіту належали їй. Тому позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0561 га, кадастровий номер 6125580700:01:001:1239, земельну ділянку площею 2,6400 га, кадастровий номер 6125580700:01:001:0567, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, Білобожницька сільська рада; в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. в підготовче судове засідання також не з`явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,0561 га, кадастровий номер 6125580700:01:001:1239, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, Білобожницька сільська рада; земельної ділянки площею 2,6400 га, кадастровий номер 6125580700:01:001:0567, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, Білобожницька сільська рада... Позивач [PERSON] після її смерті відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 908 гривень згідно квитанції про сплату АТ «Ощадбанк» № 1142 від 30 серпня 2021 року, що становить 454 гривні.

Outcome: approved