Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Березанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Заява обґрунтована тим, що батько заявника [PERSON] , працював і проживав в с. Любимівка Джувалинського району Джамбульської області Казахстанської РСР. Після повернення батька з Казахстану в 1969 році батько змінив своє ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] батько заявника помер. У відповідь на запит Березанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла відповідь про відсутність актового запису про зміну імені. Відтак, заявник припускає, що зміна імені відбулась ще в Казахстані до 1969 року. Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для отримання спадщини. За таких обставин, просять суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , являється батьком [PERSON] . Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав у повному обсязі з підстав, вказаних у ній, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, 05.09.2019 року та 17.10.2019 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.16-17,34). Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомленої заінтересованої особи, від якої надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, на підставі ч. 2 ст. 211, ч. 3 ст. 294 ЦПК України. Крім того, в судовому засіданні за клопотанням заявника були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що заявник по справі є її рідним братом. Їхнього батька звали « [PERSON] », проте діти носять по-батькові « [PERSON] », так як останній змінив своє ім`я близько 40 років назад. Пояснила, що в родині їхнього батька часто помирали діти, тому їм змінювали імена. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник по справі є її рідним братом та вказала, що їхнього батька звали « [PERSON] », проте по-батькові дітей записано як « [PERSON] », оскільки батько змінив ім`я. Коли саме це сталось, їй не відомо, проте всі знайомі, сусіди звали його « [PERSON] ». Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, вказала, що заявник [PERSON] є її рідним братом, а їх батько - [PERSON] , змінив своє ім`я. Повідомила, що всі сусіди звали його « [PERSON] ». Свідок [PERSON] суду пояснив, що є братом заявника [PERSON] Їх батько [PERSON] за життя змінював ім`я у зв`язку з сімейними обставинами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є тіткою заявника та вказала, матері заявника часто помирали діти, тому їм порадили змінити дітям імена, в тому числі - і батьку заявника, який змінив своє ім`я на « [PERSON] » в 1969 році, а насправді його звали [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою заявника, знає його батька - [PERSON] , який часто приїжджав в гості до заявника, певний час проживав у його сестри в м. Березань, хоч сам з Рівненської області. Повідомила, що зі слів [PERSON] , останній в 1969 році змінив своє ім`я на « [PERSON] », причини їй не відомі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по вул. Некрасова в м. Березань та є сусідкою заявника по справі. Зазначила, що знала його батька, а також те, що він змінив своє ім`я. Заслухавши пояснення заявника, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого в с. Стрельськ Сарненського району Рівненської області 03.09.1969 року, актовий запис № 80, [PERSON] народився [INFO] , місце народження с. Глушиця Сарненського району Рівненської області (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 37 від 16.03.2019 року (а.с.8). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Брамською сільською радою Джувалинського району 23.01.1980 року, актовий запис № 52, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.7). З наданого суду військового квитка серії [NUMBER] від 18.07.1963 року вбачається, що даний документ видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Глушиця Сарненського району Рівненської області; документ містить виправлення, а саме записи « [PERSON] » та «[INFO]» закреслені та зроблено дописи « [PERSON] » та « [INFO] »; в розділі «VII. Особливі відмітки» документ містить застереження про виправлення - запис від 19.11.1969 року, згідно якого виправленням імені на « [PERSON] », даті та року народження на « [INFO] » вірити. Згідно листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 05.08.2019 року № 1278/4866-04.1-04-36, актовий запис про зміну імені [PERSON] , [INFO] , відсутній як по Сарненському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, по відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, так і в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (а.с.9). Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України. Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Як роз`яснено пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до роз`яснень, що містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому, згідно положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до суду з метою встановлення факту родинних відносин, що необхідно останньому для отримання спадщини та свідоцтва про право на спадщину після смерті батька як спадкоємця першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України, відтак, встановлення даного юридичного факту має правове значення для заявника. Аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи документи, які підтверджують особу померлого [PERSON] , зокрема, зазначені в них дату та місце народження в сукупності з даними щодо народження заявника [PERSON] , а також показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] та [PERSON] , записаний як батько заявника [PERSON] у його свідоцтві про народження, є однією і тією ж особою, відтак, [PERSON] , померлий [INFO] , являється батьком [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вказане, обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved