Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вернопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 07 квітня 2015 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина. При зверненні до нотаріальної контори було відмовлено в прийнятті заяви, так як строк на прийняття спадщини був пропущений. Строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, так як в період з 24 квітня 2015 року по 03 червня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні, де було здійснено операцію, в подальшому проходів реабілітаційний період, було важко пересуватись без сторонньої допомоги, лікування потребувало значних коштів. В період з 12 червня 2015 року по 07 липня 2015 року проходів амбулаторне лікування в звязку з проведеною операцією. Крім цього, в період з 02 липня 2015 року по 14 березня 2016 року проходив амбулаторне лікування у сімейного лікаря. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги і, крім визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, просить суд визнати право на обовязкову частку у спадщині за законом в розмірі половини частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що померлою [PERSON] був складений заповіт на її покійну матір, [PERSON] Позивач є пенсіонером МВС, за вислугою років, ніякою участі по догляду за померлою [PERSON] не здійснював. Вернопільська сільська рада Ізюмського району Харківської області надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Судовим розглядом встановлено, що позивач є рідним сином [PERSON], яка померла 07 квітня 2015 року ( а.с.6,8). Із ксерокопії спадкової справи ( а.с.17-23) вбачається, що 17 вересня 2015 року [PERSON] подала в Ізюмську державну нотаріальну контору заяву, де вказала, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина, на яку вона залишила заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контор Харківської області від 02 листопада 1991 року за реєстром № 1028. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в якості співвідповідача до участі у справі залучена [PERSON] ( а.с.29). Згідно актового запису про смерть № 901 від 02 жовтня 2015 року, [PERSON] померла 30 вересня 2015 року ( а.с.54). 02 листопада 1991 року [PERSON] склала заповіт на імя свої доньки [PERSON] ( а.с.56). Згідно посвідчення № 9147 позивач [PERSON] призначена пенсія за вислугу років з 15 січня 2001 року ( а.с.66). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2016 року в якості співвідповідача до участі у справі залучена [PERSON] (а.с.70), яка 12 жовтня 2015 року надала заяву в Ізюмську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] ( а.с.103). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що обєктивних, непереборних і істотних труднощів у позивача на прийняття спадщини не було, оскільки після проведення операції і виписки з лікарні 03 червня 2015 року, позивач в період з 12 червня 2015 року по 01 липня 2015 року проходив амбулаторне лікування, відвідував лікаря і у нього була можливість подати заяву до нотаріальної контори ( а.с.123). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого Ізюмської ЦМЛ вбачається, що позивачу здійснена операція. [PERSON] перебував на лікуванні в період з 24 квітня 2015 року по 03 червня 2015 року. Після проведення операції стан хворого покращився і він був виписаний під нагляд лікаря хірурга ( а.с.92). Крім цього, позивач в період з 12 червня 2015 року по 01 липня 2015 року перебував на амбулаторному лікуванні в звязку з проведеною операцією. В період з 02 липня 2015 року по 14 березня 2016 року перебував на амбулаторному лікуванні де відмічались повтори гіпертонічної кризи ( а.с.123-124). При таких даних суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви не є поважними. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач звернувся 12 квітня 2016 року ( а.с.122). Не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] в часині визнання права на обовязкову частку у спадщині у відповідності до ст.. 1241 ЦК України, оскільки не належить до осіб, які згідно з законом мають обовязкову частку.

Outcome: dismissed