overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В травні 2014 року позивач пред'явила в суд зазначений позов, вказуючи причинами розлучення те, що через погіршення взаємовідносин та відсутність спільних поглядів на життя їх шлюбні відносини припинилися. Вони проживають окремо. Збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач не з'явився, до суду спрямував заяву в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, від неї до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності, позов не оспорила. Судом зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалено, - провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 1983 року виконавчим комітетом Скаківської сільської ради зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). В матеріалах справи відсутні відомості про спільних дітей сторін. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін ( ч.2 ст. 112 СК України). Враховуючи, що позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направила, хоча не була позбавлена такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

в травні 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 31 січня 1987 року у Вишківській сільраді Нестеревського району Львівсьої області, про що є актовий запис №01. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є повнолітні діти. Відносини з відповідачем не склалися, оскільки 15 років назад він поїхав на заробітки за кордон. З того часу вони не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

В травні 2014 року позивач Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що AT «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - «Позивач», «Банк», «Іпотекодержатель»), 26 лютого 2014 року зареєстровано за собою право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності [PERSON] (далі - «Відповідач 2») на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 102333, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів Київської області 20 грудня 2005 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 22.05.2003 року за реєстровим № 2-125, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорі оренди землі за № 010532900437. Крім того, AT «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - «Позивач», «Банк», «Іпотекодержатель»), 26 лютого 2014 року зареєстровано за собою право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності Відповідачу 2 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 22 травня 2003 року за реєстровим № 2122, зареєстрованого Києво-Святошинським БТІ 02 червня 2003 року, реєстраційний номер 879969, номер запису 1157 в книзі № 4. Користуючись своїм правом, передбаченим ст. 49 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, 13 січня 2014 року управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, складено АКТ № 36803964 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, вищевказаної земельної ділянки та житлового будинку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

В травні 2014 року публічне акціонерне товариство « Дельта Банк» ( далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 липня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» і відповідачем був укладений кредитний договір № 001-20206-230708. Оскільки відповідач не виконує умов договору, просить стягнути з [PERSON] заборгованість , яка станом на 27.03.2014 року становить 5927,44 грн. і судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надавал. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що 23 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 001-20206-230708. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором надавши відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн. на придбання певного майна/ послуг. Відповідно до п. 2.3. Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0% на рік, а також 3,5 % в місяць за ведення кредитної справи ( а.с.3-5). Статями 526,610,611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріали справи ( а.с.6) містять виписку з особистого рахунку відповідача, розрахунок сум заборгованості, фінансових санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, з яких вбачається що станом на 27.03.2014 року за [PERSON] числиться заборгованість за договором кредиту в розмірі 5927,44 грн, з яких: - заборгованість за сумою кредиту 2411,15 грн; - заборгованість за відсотками 0,31 грн; - заборгованість за комісіями 3515,98 грн При таких даних позовні вимоги ПАТ « Дельта Банк» підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

В травні 2014 року Старокостянтинівська ЖЕК звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і просить визнати їх такими, що втратили право на проживання кімнатою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що під час перевірки було встановлено, що у даній кімнаті квартиронаймачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають, а проживає сім'я [PERSON]. Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають у даній кімнаті, тому їх слід визнати такими, що втратили право на проживання житлом та зняти з реєстрації. Представник позивача, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачі, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили. За згодою позивача суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів - в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1, 2 статті 71, статті 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом об'єктивно встановлено, що гуртожиток [ADDRESS] перебуває на балансі Старокостянтинівської ЖЕК. Під час перевірки було встановлено, що кімнаті [ADDRESS] квартиронаймачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають, а проживає сім'я [PERSON]. Відповідачі залишаються зареєстрованим в даній кімнаті. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою, виданою Старокостянтинівською ЖЕК від 27.05.2014 року про склад сім'ї [PERSON], актами обстеження кімнати [ADDRESS] від 03 січня 2013 року, від 14.01.2014 року, від 04 липня 2014 року, в яких зафіксовано, що відповідачі у зазначеній кімнаті не проживають, довідкою, виданою Старокостянтинівською ЖЕК № 314 від 19.06.2014 року про перебування на балансі Старокостянтинівської ЖЕК кімнати [ADDRESS]. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відсутні у кімнаті [ADDRESS] понад десять років без поважних причин, а тому втратили право користування цим житлом. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В травні 2014 року Старокостянтинівська ЖЕК звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати її такою, що втратила право на користування кімнатою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник Старокостянтинівської ЖЕК вказує, що Старокостянтинівською ЖЕК проводилась перевірка житлових приміщень на предмет проживання мешканців за адресою: [ADDRESS]. За результатами перевірок було складено акти по обстеженню місця проживання [PERSON], згідно яких встановлено, що відповідачка не проживає в даній кімнаті уже більше десяти років. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача, просив здійснити заочний розгляд справи. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1, 2 статті 71, статті 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом об'єктивно встановлено, що Старокостянтинівською ЖЕК проводилась перевірка житлових приміщень на предмет проживання мешканців за адресою: [ADDRESS]. За результатами перевірок було складено акти по обстеженню місця проживання [PERSON] Згідно довідки Старокостянтинівської ЖЕК №042589 від 28 травня 2014 року, [PERSON] зареєстрована [ADDRESS]. Відповідно до актів обстеження від 03 січня 2013 року, 04 липня 2013 року, 27 січня 2014 року встановлено, що відповідачка не проживає в даній кімнаті уже більше десяти років. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою Старокостянтинівської ЖЕК №042589 від 28.05.2014 року, актами обстеження житлово-побутових умов відповідача від 03 січня 2013 року, 04 липня 2013 року, 27 січня 2014 року. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутня в кімнаті [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.88 ЦПК України, а тому з [PERSON] на користь Старокостянтинівської ЖЕК підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

В травні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між сторонами 29 квітня 2011 р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 679. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з 2013 р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання на адресу суду сторонами були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідачка - визнає в повному обсязі, одночасно зазначили, що не підтримують шлюбно-сімейних відносин з квітня 2013 р., примирення між сторонами не можливе, а тому просили розірвати шлюб, позивач, при цьому, просив суд судові витрати з відповідачки не стягувати. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 р. У шлюбі у сторін народився син [INFO] - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з квітня 2013 р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні: «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В травні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться ними, та вони не проживають разом з квітня 2008 року. В судовому засіданні представник позивач підтримав заявлені вимоги, просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову, заяв не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає. Ці дані підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сім'ї. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 500 грн. щомісяця на утримання дітей. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В травні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться ними, та вони не проживають разом з квітня 2008 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та погоджується на отримання аліментів у сумі по 300 грн. на кожну дитину щомісяця, оскільки саме таку суму погодився сплачувати відповідач. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заперечення, в яких вказував, що по мірі можливості надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується платіжними документами, та вважає, що має можливість надавати матеріальну допомогу у сумі не більше 300 грн. на кожну дитину. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач матеріальну допомогу надає по мірі можливості, але не в тому об'ємі, який влаштовував би позивача. Ці дані підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сім'ї, квитанціями про перерахунок коштів. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 300 грн. щомісяця на утримання дітей. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial