Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 17 квітня 2010 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №409. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось; протягом останніх років сімейне життя погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю; відповідач нехтує сімейними цінності, що призводить до сімейних сварок, свідком яких нерідко стає дитина; вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, а сторона відповідача визнає їх в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо; примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд, дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 384, 20 грн., та підлягає поверненню позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, шляхом зобов`язання УК у м. Тернополі повернути останній - 384, 20 грн. згідно квитанції №0.0.1378669671.1 від 12 червня 2019 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved