Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1213 кв.м., призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1221455800:02:022:0040, розташованої на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, смт. Слобожанське по вул. Комарова, 26 в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON], померлої 06 січня 2006 року. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив слухати справу без їх присутності (а.с.49). Представник третьої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив слухати справу без їх присутності (а.с.47). Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, 04 березня 2003 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №467532 від 04 березня 2003 року, актовий запис №11 Виконкому Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.23), після смерті якої залишились спадкоємці мати [PERSON] та син [PERSON], які у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 листопада 2003 року, [PERSON] та [PERSON] успадкували спадкове майно після смерті доньки та матері відповідно [PERSON], померлої 04 березня 2003 року, яке складається з житлового будинку №26 по вул. Комарова с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 84,2 кв.м.; приватизованої земельної ділянки №26 по вул. Комарова с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 1213 кв.м. призначеної для обслуговування житлового будинку; приватизованої земельної ділянки пай №603, загальною площею 3,130 га, розташованої на території Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; грошових вкладів (а.с.8). 06 січня 2006 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №044874 від 13 січня 2006 року, актовий запис №7 Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.22). Заповіту [PERSON] не складала. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач по праву представлення внук померлої [PERSON], інші спадкоємці відсутні. Після смерті бабусі, позивач звернувся з заявою до Дніпровської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадкового майна, та 13 грудня 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку №26 по вул. Комарова с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 84,2 кв.м. (а.с.10). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 06 січня 2006 року на земельну ділянку, державним нотаріусом було відмовлено оскільки не підтверджується належність [PERSON] спадкового майна, а саме: 1/2 частини земельної ділянки №26 по вул. Комарова с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 1213 кв.м. призначеної для обслуговування житлового будинку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2016 року (а.с.26). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 р), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Судом встановлено, що [PERSON] не було проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 частину земельної ділянки №26 по вул. Комарова с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 1213 кв.м. призначеної для обслуговування житлового будинку, а тому у позивача виникли труднощі у оформленні спадкового майна. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Отже, з вищевикладених норм цивільного законодавства вбачається, що [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої 06 січня 2006 року. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки №26 по вул. Комарова с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 1213 кв.м. призначеної для обслуговування житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved