Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності, на підставі договору дарування від 26.07.2007 року належить 12/25 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі: [PERSON] , колишня дружина позивача, [PERSON] , донька колишньої дружин від першого шлюбу. З 08 липня 2006 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Проте, з середини 2016 року сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. 30 січня 2020 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області шлюб було розірвано. В квітні 2019 року [PERSON] зібрала свої речі та переїхала від позивача, що свідчить про небажання відповідачки проживати за адресою позивача та наявність у неї іншого місця проживання. На початку грудня відповідачка вивезла усі свої останні особисті речі з будинку, на зв`язок не виходе, проживає за невідомою позивачу адресою. Слід зазначити, що житловий будинок, в якому сторони разом проживали не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки будинок набутий позивачем на підставі договору дарування. Отже, відповідачка [PERSON] не є співвласником вказаного майна, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Відповідачка [PERSON] - дочка колишньої дружини від попереднього шлюбу, ніколи не проживала в будинку позивача, а реєстрація місця проживання за зазначеною адресою є лише формальністю. Особистих речей відповідачок за місцем реєстрації немає, вони не беруть участь у витратах по утриманню будинку та за комунальні послуги не сплачують. Реєстрація колишньої дружини та її доньки в житлі позивача перешкоджає йому, як власнику в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також позбавляє можливості в отриманні субсидії. Відповідачка [PERSON] на прохання позивача добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовилась, а з відповідачкою [PERSON] позивач зв`язок не підтримує та її контактних даних не має, проте її мати зазначила, що [PERSON] також місце реєстрації не змінить, тому питання доводиться вирішувати в судовому порядку. Відповідно до п. 13 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Згідно п. 13 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справ і усіх інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, у зв`язку з чим зі згоди позивача та представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 26.10.2020 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 12/25 частин будинку, що розташований у [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 26.07.2007 року . (а.с.9-10) Згідно довідок виданих відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 15.07.2020 року №22742, №22725 відповідачі: [PERSON] , [PERSON] (06.06.2019 року змінила прізвище на [PERSON] ) зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 24,27) Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . При цьому, в порядку п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним покласти судові витрати на відповідача.

Outcome: approved