Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із позовною заявою [PERSON] до Ананьївської міської ради (Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа: [PERSON] . Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , котрий був зареєстрований та проживав по день смерті в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, зокрема житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який посвідчений витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2009 року. Як зазнає позивачка в позовній заяві, що за життя 05 червня 2018 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф., згідно якого [PERSON] заповів їй все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось. Єдиним спадкоємцем за законом на майно [PERSON] є її брат [PERSON] , котрий постійно проживає без реєстрації в с.Жеребкове Ананьївського району Одеської області, та має намір в подальшому зареєструвати своє місце проживання у вказаному селі. Являючись спадкоємцем за законом брат [PERSON] є таким, що спадщину не прийняв, та не входить до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України. Дружина спадкодавця - [PERSON] , померла [INFO] . Позивачка в позовній заяві вказує, що з метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася в Ананьївську районну державну нотаріальну контору, однак нотаріус лист від 26 березня 2019 року рекомендувала їй звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки був пропущений строк, передбачений статтею 1270 ЦК України. На думку позивачки, що дійсно нею був пропущений визначений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, однак вона вважає, що він був пропущений з поважних причин, виходячи з наступного. Відповідно до позовної заяви, на час відкриття спадщини позивачка була вагітною, знаходячись на останньому періоді вагітності та готуючись до пологів. Менше аніж через півтора місяці після смерті [PERSON] , а саме [INFO] , вона народила доньку [PERSON] . Однак, після народження доньки було встановлено, що у неї наявні проблеми зі здоров`ям. При медичному обстеженні доньки був встановлений наступний діагноз: гематома молочної залози. В подальшому доньці були проведені різноманітні медичні процедури, здані різноманітні аналізи, був призначений та проведений курс лікування. Зазначені вище медичні обстеження та процедури необхідно було проходити повторно зі встановленою лікарями періодичністю. Все це вкрай обмежувало позивачку у вирішенні інших нагальних потреб та, зокрема, не давало можливості для своєчасного звернення до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, а також враховуючи значну віддаленість місцезнаходження нотаріальної контори відносно її місця проживання. Отже, позивачка вважає, що викладені обставини, які мали місце в період шестимісячного строку для прийняття спадщини, об`єктивно створили для неї істотні та непереборні труднощі для своєчасного звернення до нотаріальної контори та подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, на думку позивачки, що в зв`язку з вищевикладеним, причина пропуску нею строку для прийняття спадщини може бути визнана поважною, з визначенням додаткового строку. З урахування вищенаведеного позивачка звернулася до суду з відповідною позовною заявою та просить в прохальній частині: - визнати причину пропуску нею строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подання до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] , котрий проживав в с.Жеребкове, Ананьївського району Одеської області. Ухвалою від 23 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.41-42). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. Окрім цього, третій особі також було роз`яснено, що він має право подати до суду пояснення щодо позову або відзиву. Відповідно до наявного в матеріалах справи супровідного листа від 23 жовтня 2020 року рекомендованим відправленням за вихідним №491/932/20/6264/2020 на адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з доданими до неї документами (а.с.45). Вказане рекомендоване відправлення було отримано відповідачем 10 листопада 2020 року, про що свідчить «Повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення» (а.с.48). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не подав до суду відзив на позовну заяву та не пред`явив зустрічний позов в установлені в ухвалі про відкриття провадження строки. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що третя особа [PERSON] також не скористався своїми процесуальними правами та не подав до суду пояснення щодо позову. В подальшому, 03 грудня 2020 року головуючим суддею у справі після виконання всіх завдань визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 17 лютого 2021 року (а.с.56-57). У судове засідання 17 лютого2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, представником позивачки - адвокатом Пивоваром Ю.О., повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368821 від 17 вересня 2020 року (а.с.37), було подано 17 лютого 2021 року через канцелярію суду заяву, в якій представник позивача зазначає, що в зв`язку з введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19 та враховуючи рекомендації, які містяться у листі Ради суддів України від 16.03.2020 року №9рс-186/20 щодо проведення судових засідань за можливості без участі сторін, просить провести розгляд справи за позовом [PERSON] за відсутності позивача та її представника (а.с.76). Крім того, представник позивача в своїй заяві просить винести рішення по справі на підставі наявних у справі матеріалах, позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення у даній справі. Також 17 лютого 2021 року на адресу суду від Ананьївського міського голови надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без участі представника відповідача, про результати розгляду справи просить повідомити, надіславши копію прийнятого рішення на адресу за місцем знаходження Ананьївської міської ради (а.с.77-78). 17 лютого головуючим суддею у справі було постановлено на місці ухвалу, відповідно до якої було замінено відповідача Жеребківську сільську раду Ананьївського району Одеської області на відповідача Ананьївську міську раду, в зв`язку з тим, що Ананьївська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Жеребківської сільської ради. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явився. Проте, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] , яка подана ним до суду 27 листопада 2020 року (а.с.50), в якій він просить провести розгляд справи у його відсутність. Будь-яких заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не має, до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України не входить. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників процесу, враховуючи заяву представника позивача, клопотання відповідача та заяву третьої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Дмитро-Білівка, Казанівського району, Миколаївської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданого 21 вересня 2018 року, органом №5114 (а.с.9), та копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.10). Позивачка звернулася до суду з позовною заявою та просить суд: - визнати причину пропуску нею строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подання до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] , котрий проживав в с.Жеребкове, Ананьївського району Одеської області. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Новолазарівка Казанівського району Миколаївської області, помер [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20 липня 2018 року Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.13). В копії довідки №606 виданої 26 березня 2019 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області зазначається, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Як зазначається в позовній заяві, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, зокрема на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який посвідчене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2009 року. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23780443 виданого 07 вересня 2009 року Ананьївським районним бюро технічної інвентаризації Кабан С.М. було зареєстровано право на приватну власність на підставі договору купівлі-продажу №768 від 28 вересня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйовим А.О. на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Приписами частини 1 статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що за життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, котрий був посвідчений 05 червня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф., в якому [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходиться та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті належатиме йому та на, що він за законом матиме право заповідав - [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Вищевказаний заповіт був зареєстрований у Спадковому реєстрі 05 червня 2018 року за №62517371, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55616476 виданого 26 березня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори (а.с.7-8). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17 серпня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що до укладення шлюбу з громадянином [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] було « [PERSON] » (а.с.11). Згідно з частино 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В даній справі спадкування здійснюється за заповітом. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із частино 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вже зазначалося в позовній заяві, що з метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася в Ананьївську районну державну нотаріальну контору, однак листом від 26 березня 2019 року нотаріус рекомендувала звернутися до суду для призначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки був пропущений строк, передбачений статтею 1270 ЦК України. В підтвердження відмови державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивачкою до позовної заяви було додано відповідний лист державного нотаріуса від 26 березня 2019 року вихідний №508/01-16 (а.с.5). При цьому, в листі від 26 березня 2019 року державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. (а.с.5), відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] , померлого [INFO] , мотивувала тим, що: 1) пропущений 6-ти місячний термін для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом строк позивачка не звернулася до нотаріуса або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття спадщини. При цьому, в позовній заяві позивачка зазначає, що нею був пропущений строк з поважних причин, а саме на час відкриття спадщини вона була вагітною, знаходячись на останньому періоді вагітності та готуючись до пологів. Менше аніж через півтора місяці після смерті [PERSON] , а саме [INFO] , вона народила доньку [PERSON] . Однак, після народження доньки було встановлено, що у неї наявні проблеми зі здоров`ям. При медичному обстеженні доньки був встановлений наступний діагноз: гематома молочної залози. В подальшому доньці були проведені різноманітні медичні процедури, здані різноманітні аналізи, був призначений та проведений курс лікування. Зазначені вище медичні обстеження та процедури необхідно було проходити повторно зі встановленою лікарями періодичністю. Все це вкрай обмежувало позивачку у вирішенні інших нагальних потреб та, зокрема, не давало можливості для своєчасного звернення до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, а також враховуючи значну віддаленість місцезнаходження нотаріальної контори відносно її місця проживання. В підтвердження вищезазначеного позивачкою [PERSON] було додано: - копію свідоцтва про народження доньки - [PERSON] , [INFO] , виданого 14 вересня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; - копії медичних документів з яких вбачається, що доньці позивачки було встановлено діагноз: гематома молочної залози, та проведені в подальшому різноманітні процедури та обстеження (а.с.26-36). Судом встановлено, що причина пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є поважною, що унеможливлювало її звернення до нотаріальної контори, та яка пов`язана хворобою її доньки. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила причину пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, яка визнана судом поважною, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved