Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Директор приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 0928» звернувся в суд із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 5506 грн. 15 коп., станом на 31 жовтня 2020 року включно, 659 грн. 11 коп. інфляційних втрат та 346 грн. 80 коп. трьох процентів річних. В обґрунтування позову зазначив, що на ім`я відповідача заведено особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Вивезення відходів з контейнерних майданчиків загального користування здійснюється щоденно, а від приватних домоволодінь згідно затвердженого графіку. Відповідачем неодноразово порушувався обов`язок по оплаті за спожиті послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. Заочним рішенням від 25 січня 2021 року позов задоволено. Ухвалою від 30 березня 2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2021 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 25 червня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, за змістом якої представник просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 5 158 грн. 61 коп., 653 грн. 05 коп. інфляційних втрат та 342 грн. 08 коп. трьох процентів річних. У заяві зазначив, що розрахунок даної суми боргу проведений з урахуванням наявної у судовій справі інформації, наданої Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, про реєстрацію станом на 01 липня 2019 року трьох осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] ,. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду подав заяву про розгляд справи на 20 квітня 2021 року без його участі. В наступні судові засідання відповідач не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами-відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг з вивезення побутових відходів. В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. ПрАТ «АТП-0928» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на окремих територіях міста (включно з вулицею, на якій проживають відповідачі) у відповідності з протоколами засідань конкурсних комісій виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з проведення конкурсів на визначення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів. На виконання вищезгаданих актів органу місцевого самоврядування між ПрАТ «АТП-0928» та Департаментом комунального господарства, транспорту і зв`язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради укладено відповідні договори. Зокрема, щодо території проживання відповідача укладено договори № 73/12 від 23 березня 2012 року та № 3/2017 від 21 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Тому в силу закону він несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг з вивезення побутових відходів. Зобов`язання по оплаті вказаних послуг відповідач також взяв на себе згідно договору на вивіз та захоронення твердих побутових відходів від 18 квітня 2013 року. Внаслідок неналежного виконання споживачем - відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг, станом на 30 жовтня 2020 року включно, виникла заборгованість перед позивачем з вивезення твердих побутових відходів сумі 5 158 грн. 61 коп. Твердження відповідача у заяві про перегляд заочного рішення про неврахування позивачем при розрахунку боргу усіх зареєстрованих в квартирі осіб не має правового значення. В процесі розгляду справи позивачем здійснено перерахунок боргу та зменшено позовні вимоги, з урахуванням витребуваної судом інформації про кількість осіб, що зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У зв`язку із простроченням сплати боргу за комунальні послуги відповідачу нараховано 653 грн. 05 коп. інфляційних втрат та 342 грн. 08 коп. трьох процентів річних. Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості не спростована відповідачем. Відповідачем в окремому клопотанні заявлено про застосування строків позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із позовом позивач звернувся 24 листопада 2020 року. За змістом ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З розрахунку заборгованості встановлено, що борг за послуги з вивезення побутових відходів відповідачем востаннє частково погашався у грудні 2019 року на суму 86 грн. 88 коп. Таким чином позовна давність переривалась шляхом вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання боргу, а тому суд вважає що позовна давність позивачем не пропущена. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є інвалідом ІІ групи, тому судовий збір в розмірі 2102 грн. підлягає компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved