Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

в серпні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» про визнання права власності на майнові права на квартиру. В обґрунтування позову зазначено, що 22 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та [PERSON] був укладений договір намірів № ОМ/ЗС-К95. 24 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться на 7му поверсі секції №3 житлового комплексу «Панорамне містечко», в житловому будинку [ADDRESS] , номер квартири: 95 (дев`яносто п`ять), кількість кімнат: 1, загальна площа: 23,19 квадратних метрів. 24 вересня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та [PERSON] був укладений Договір про забезпечення виконання зобов`язань №ПМ/ЗС-К95. Позивач виконала умови Договору про забезпечення виконання зобов`язань та Попереднього договору - сплатила ТОВ «СБ ЛТД» кошти у загальному розмірі 292 380,00 грн. 29 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД», [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» був укладений Договір про заміну сторони у зобов`язанні, відповідно до пункту 1 якого Сторони дійшли згоди замінити одну із сторін в Договорі про забезпечення виконання зобов`язань №ПМ/ЗС-К95 від 24 вересня 2016 року. 29 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД», [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» був укладений Договір про заміну сторони у Попередньому договорі купівлі-продажу квартири, 04 березня 2019 року між відповідачем ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі квартири, відповідно до якого ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ підтверджує повне виконання позивачем своїх зобов`язань за Попереднім договором та Договором про забезпечення виконання зобов`язань. Як стверджує позивач, будівництво третьої секції житлового комплексу «Панорамне містечко» за адресою: [ADDRESS] , було зупинено, оскільки будівництво житлового комплексу проводилося з порушенням норм та правил, за відсутності необхідної дозвільної документації. Позивач зазначає, що у зв`язку з виконанням нею свого зобов`язання щодо сплати вартості квартири виникло майнове право вимоги та право на оформлення у власність вказаної квартири шляхом укладання Основного договору купівлі-продажу квартири, а у відповідача ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» виникло право на отримання вартості зазначеної квартири та кореспондуючий обов`язок укласти з позивачем Основний договір купівлі-продажу квартири. Оскільки квартира в будинку [ADDRESS] є повністю оплаченою позивачем, знаходиться в об`єкті новоствореного нерухомого майна (житловому будинку), після завершення будівництва та прийняття до експлуатації якого вказана квартира стане окремим майном, а тому до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на цю квартиру, а майнові права на неї, в тому числі право на оформлення у власність вказаної квартири після завершення будівництва та прийняття до експлуатації житлового будинку, в якому знаходиться квартира. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги та надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявяь судом у спосіб, передбачений ст.128,130 ЦПК України. Судова повістка, надіслана за місцезнаходженням юридичної особи, повернулась до суду без вручення. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та [PERSON] був укладений договір намірів № ОМ/ЗС-К95. 24 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться на 7му поверсі секції №3 житлового комплексу «Панорамне містечко», в житловому будинку [ADDRESS] , номер квартири: 95 (дев`яносто п`ять), кількість кімнат: 1, загальна площа: 23,19 квадратних метрів. 24 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД» та [PERSON] був укладений Договір про забезпечення виконання зобов`язань №ПМ/ЗС-К95. Позивач виконала умови Договору про забезпечення виконання зобов`язань та Попереднього договору - сплатила ТОВ «СБ ЛТД» кошти у загальному розмірі 292 380,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №60 від 22.09.2016 на суму 25 000,00 грн, квитанцією №68 від 24.09.2016 на суму 255 355,00 грн, квитанцією №64 від 27.10.2016 року на суму 42 380,00 грн та платіжними дорученнями до них. 29 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД», [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» був укладений Договір про заміну сторони у зобов`язанні, відповідно до пункту 1 якого Сторони дійшли згоди замінити одну із сторін в Договорі про забезпечення виконання зобов`язань №ПМ/ЗС-К95 від 24 вересня 2016 року. 29 жовтня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД», [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» був укладений Договір про заміну сторони у Попередньому договорі купівлі-продажу квартири. 04 березня 2019 року між відповідачем ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі квартири, відповідно до якого ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ підтверджує повне виконання позивачем своїх зобов`язань за Попереднім договором та Договором про забезпечення виконання зобов`язань. Відповідно до копії технічного паспорту від 15.05.2019 р., квартира 458 , має загальну площу 23,20 кв.м. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] не введено в експлуатацію, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що нею повністю сплачено вартість квартири до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації, а відтак її зобов`язання за договором виконані та їй належать майнові права на квартиру. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна», а саме ст. 3 визначено поняття «майнових прав» як будь-яких прав, пов`язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Судом встановлено, що позивачем виконані свої зобов`язання щодо оплати вартості квартири в будинку, який на даний час не прийнятий в експлуатацію, а тому позивач має майнові права на вказаного об`єкт. Доводи та обґрунтування позову стороною відповідача не спростовано, як і не надано доказів безпідставності позовних вимог. Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем надано суду достатні та переконливі доказів, які в своїй сукупності підтверджують заявлені позовні вимоги, та стороною відповідача останні не спростовані, а тому суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов є обґрунтований та доведений, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved