Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір дарування 1/3 частини окремої трикімнатної квартири № [ADDRESS] житловою площею 41,3 кв.м., загальною площею 62,7 кв.м., розташованої на третьому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку № [ADDRESS] , укладений 02 лютого 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рогожиною Антоніною Володимирівною, реєстр №3. Свою заяву мотивуючи, що [INFO] в м. Кривому Розі помер її син [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Вищевказана квартира у 1997 році була спільно приватизована [PERSON] ,померлим [PERSON] та відповідачем [PERSON] 27 серпня 2014 року при звернені до нотаріуса із заявою про визначення часток в квартирі, їм кожному було виділено по 12/3 частці. 02 лютого 2005 року [PERSON] за договором дарування , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рогожиною А.В., подарував належну йому 1/3 частку вищезазначеної квартири [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який не залишив заповіту , позивач та [PERSON] , звернулись до нотаріуса для оформлення спадщини, проте отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропонували звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явися надав заяву про розгляд справи в його відсутність , позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду справи Дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [INFO] - [PERSON] помер. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження (а.с. 14) та про смерть (а.с. 13). Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що померлому [PERSON] на праві власності належала 1/3 частка квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування 1/3 частини квартири від 02 лютого 2005 року , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Рогожиною А.В., за реєстром № 3 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану квартиру. Позивач та третя особа у встановлений законом строк звернулися до нотаріату з відповідною заявою про прийняття спадщини, проте отримали відмову. Згідно постанови державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиної О.В. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що Договір дарування , посвідчений Рогожиною А.В., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 02.02.2005 року за реєстровим № 3, не є дійсним, а також в єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів відсутня інформація про витрачення нотаріального бланку, на якому викладений вищевказаний Договір дарування (а.с.6). Відповідно до ч. 3, 4 статті 334 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведені положення закону, а також те, що договір між сторонами був укладений у встановленій законом формі, але не був посвідчений нотаріально, правочин був виконаний обома сторонами, пройшов державну реєстрацію, а отже є вчиненим, позивач набув право власності на предмет договору, суд вважає за необхідне визнати такий договір дійсним. Таким чином, перевіривши та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved