Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає на психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з 2000 року, багаторазово лікувалася у психіатричних стаціонарах, остання виписка - 10.03.2017 року, у клінічній картині захворювання домінує маячна симптоматика відношення і отруєння, які направлені на конкретних осіб (матір), є інвалідом другої групи по психічному захворюванню. Із заяви матері, психічний стан [PERSON] погіршився протягом тижня: тривожна, ночами не спить, щось друкує на принтері і відразу спалює надруковане в кімнаті, дратівлива, загрожує матері, розмовляє сама із собою, робить стереотипні рухи руками, відмовляється приймати ліки та відвідувати лікаря - психіатра. У зв'язку із таким станом, [PERSON] 22.03.2017 року бригадою спеціалізованої медичної допомоги доставлена в прийомне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де оглянута черговим лікарем, який виявив загострення важкого психічного захворювання з високою вірогідністю скоєння суспільно - небезпечного діяння. Госпіталізована в примусовому порядку у зв'язку з тим, що не дала згоди на госпіталізацію. 22.03.2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу з формуванням психопатоподібного, параноїчного дефекту. Параноїдний синдром з агресивними тенденціями. Приймаючи до уваги наявність в клінічній картині захворювання актуальних маячних ідей проти конкретних осіб (матері), являє потенційну небезпеку для оточуючих, тому є доцільним примусова госпіталізація хворої, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримав повністю, просив суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації заперечувала. Зацікавлена особа [PERSON] заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію її доньки до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 23.03.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 22.03.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу з формуванням психопатоподібного, параноїчного дефекту. Параноїдний синдром з агресивними тенденціями. Приймаючи до уваги наявність в клінічній картині захворювання актуальних маячних ідей проти конкретних осіб (матері), являє потенційну небезпеку для оточуючих, тому є доцільним примусова госпіталізація хворої, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved