overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 03 березня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2015 року, оскільки сімейне життя погіршилось, постійно виникають сварки, скандали, неприязне ставлення одне до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності на позовних вимогах наполягає. У разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 березня 2014 року, який був зареєстрований відділом загсу Городокского райвиконкому Вітебської області, актовий запис № 27 (а.с. 7). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з березня 2015 року, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, яку уточнила та остаточно просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і досягнення дитиною трирічного віку. \~\~\~\~\~ В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 21.12.2012 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] Кіріла, [INFO]. В звязку із тим, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо; малолітня дитина проживає разом з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного, позивач не має можливості працювати та отримувати доходи, оскільки весь час витрачає на догляд за дитиною, тому просила позов задовольнити та стягувати з відповідача на її утримання аліменти до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~ Позивач\~[PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 75,77,80,81 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і за рішенням суду кошти на утримання дружини (аліменти) присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоровя та матеріального становища сторін, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інших обставин, що мають істотне значення. В звязку із викладеним, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 01.05.2016 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В травні 2015 року представник позивачки звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, і до досягнення дитини повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з Відповідачем у шлюбі, від якого сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Інших платежів аліментного характеру Відповідач не має. Також [PERSON] зазначає, що донька проживає разом з нею, але її доходів на утримання дитини не вистачає, а тому вважає, що матеріальна допомога з боку Відповідача повинна бути регулярною. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги частково визнав, зазначив, що він офіційно працює, а тому аліменти слід призначити в частці від його сукупного доходу, на підтвердження надав суду довідку про доходи з офіційного місця роботи за період з 26.09.2014 року по 30.06.2015 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.06.2005 року по 23.03.2015 року (а.с. 4-6). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Встановлено, що дитина проживає разом з Позивачкою, але її доходів на утримання доньки не вистачає. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що Відповідач офіційно працює, суд вважає за доцільне призначити аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в сумі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В травні 2015 року представник ТОВ КЕЙ - КОЛЕКТ звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 304 381, 91 гривень. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 26.08.2008 року [PERSON] уклала з ПАТ «УкрСиббанк» Кредитний договір № 11386582000. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 19200.00 USD, а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, що підтверджується відповідними документами. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ - КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. Станом на 01.12.2013 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» за кредитом згідно кредитного договору № 11386582000 від 26.08.2008 року, складає 23502,58 USD, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 18041,79 USD , заборгованість за процентами - 5460,79 USD. З метою забезпечення виконання зобовязання за вище вказаним Кредитним договором 26.08.2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» Договір поруки № 225229 за яким останній несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання умов основного зобовязання всім належним йому майном грошовими коштами.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В травні 2015 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області /далі по тексту: Управління/ звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої водним ресурсам незаконним виловом риби. Позов обґрунтований посиланням на доведеність факту вчинення відповідачем адміністративного правопорушення та наявність судового рішення, що набрало законної сили за фактом притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП. В судове засідання сторони не зявились, направивши до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Постановою Комсомольського міського суду від 18 лютого 20105 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП до штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення. З врахуванням положень ст.61 ЦПК України суд вважає, що предметом розгляду даної справи, за наявності рішення суду про винуватість відповідача у вчиненні правопорушення, є лише питання про наявність і розмір завданої шкоди, та підстави цивільно-правової відповідальності. Спірні правовідносини, що виникли, регулюються главою 82 ЦК України. В даному випадку мають місце зобовязання, що виникають із завдання шкоди. Розмір завданих незаконним виловом риби збитків обрахований позивачем у відповідності до такс, затв. Постановою КМУ №1209 від 21 листопада 2011 року для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок добування (збирання) або знищення громадянами цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних обєктах України (а.с. 6), підтверджений у справі відповідною довідкою-розрахунком і відповідачем не заперечується. Отже, покладаючи на відповідача обовязок відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, суд, з врахуванням положень ст.40 КУпАП, виходить з встановленого Законом правила про те, що завдана правопорушенням шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України покладені судом на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В травні 2015 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт на все нерухоме майно, накладений 05.07.2012 року постановою серії ВП №33107936 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, мотивуючи тим, що в провадженні ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №33107936 про стягнення з нього на користь КП «Київжитлоспецексплуатація» боргу в сумі 22669.91 грн., що було відкрито на підставі судового наказу Подільського районного суду міста Києва № 2-н-758/11 від 19.07.2011 року. 05.07.2012 року ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, в особі заступника начальника ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Слободчика Д.Г., було винесено постанову серії ВП №33107936 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. 09.10.202 року позивач, як боржник, виконав рішення суду та сплатив борг в повному розмірі, а також, виконавчий збір на користь відповідача. 08.11.2012 року ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, про винесення такої постанови,позивачу стало відомо лише нещодавно. 16.04.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з наміром відчуження свого нерухомого майна, але був позбавлений такої можливості, оскільки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містився запис про обтяження у виді арешту на все нерухоме майно позивача де обтяжувачем зазначався ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, а підставою виникнення обтяження зазначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Новікова В.О. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, вказавши, що позивач звернувся до ВДВС Подільського РУЮ міста Києва з листом для з'ясування обставин, а саме чи було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту відповідачем, та чи направлялась копія такої постанови до реєстраційної служби. На звернення позивача було надано письмову відповідь, з якою вбачалось, що на виконанні відділу перебував судовий наказ №2-н-753/11 від 19.07.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Київжитлоспецексплуатація» боргу в сумі 22669.91 грн. Згідно даних ЄДРВП від 08.11.2012 року державним виконавцем,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В травні 2015 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 28.01.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір без №, відповідно до умов якого він надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цим ж договором було передбачено сплачення штрафів за не виконання умов вищевказаного договору. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач умови договору не виконує, взяті в кредит гроші не повертає, як і не сплачує відсотки за користування кредитом та штрафи. З цих підстав позивач вимушений звернутися до суду і просити суд стягнути з відповідача на його користь 11396 грн. 07 коп., з яких 2995 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом, 5451 грн. 57 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1930 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 518 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова) та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В заяві, направленій до суду позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу у відсутність його представника (а.с.45). Відповідач [PERSON] позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

В травні 2015 р. позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначав, що на її імя відповідачем відкритий особистий рахунок №100446 по розрахунку за газопостачання, яке здійснює відповідач по місцю її мешкання, яке знаходиться на вул. Ватутіна, 16, смт. Овідіополь, Одеської області. Як споживач газу, вона відносилась до категорії осіб зі споживанням газу до 2500 м3. В лютому 2015 р. отримала повідомлення від відповідача про те, що нею нібито перевищено споживання газу за 2014 р. на 9,68 м-3, у звязку з чим з 01.01.2015 р. віднесена до категорії споживачів газу з обємом до 6000 м-3 та повинна сплачувати за спожитий газ по 1.7880 гр. [PERSON] у звязку з вказаними обставинами був зроблений перерахунок по сплаті за спожитий газ за 2014 р. та донараховано до сплати 2108.08 грн. 9.68 м-3 газу були нею нібито витрачені поверх 2500 м-3 за період 2014 р. це час знаходження лічильника на плановій перевірці. Після проведення перевірки газового лічильника вона звернулась до відповідача, де їй у розрахунковій книжці була проставлена сума до сплати за спожитий газ за час проведення перевірки газового лічильника, яка склала 10.52 грн., без зазначення кількості кубів спожитого газу. Вказана сума нею була відразу сплачена на рахунок відповідача. У звязку з тим, що відповідач зазначив у розрахунковій книжці тільки суму грошей, яку необхідно було сплатити за період знаходження лічильника на перевірці, просила суд визнати незаконним розрахунок заборгованості за газ спожитий у 2014 р. та визнати її користувачем газу в категорії до 2500 м-3. У судовому засіданні позивач свою вимогу підтримала. Представник відповідача позов не визнала, при цьому пояснила, що позивач дійсно є їх абонентом. З 22.07.2014 р. по 12.08.2014 р. у позивача проводилась перевірка газового лічильника. За вказаний період позивачу була нарахована сума до сплати за спожитий газ, відповідно до Постанови НКРЕ від 03.04.2014 р. №240 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується до потреб населення» та п.120 Правил надання послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 р. за №2246. Оскільки при нарахуванні оплати позивачу порушень законодавства не допущено, позов і не визнається. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідив письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 19 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем не доведено, що при здійсненні нарахування за спожитий газ за 2014 р., відповідачем були допущені порушення вищевказаних Правил та Постанови НКРЕ №420 від 03.04.2014 р. Що стосується посилання позивача на те, що відповідачем при нарахуванні оплати за спожитий газ за період проведення перевірки лічильника не була зазначена кількість спожитого газу, суд вважає, що позивачем перед сплатою вказаної суми, необхідно було самому поцікавитись за яку кількість кубів спожитого газу, вона сплачує 10 грн. 52 коп.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В травні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 24 грудня 2011р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1843. В шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з березня 2014р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка та відповідач підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначаючи, що примирення між сторонами неможливе, додатково зазначили, що з не підтримують шлюбно-сімейних відносин з 02 травня 2015р. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011р. В шлюбі у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з травня 2015р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки та відповідача залишається незмінним - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В травні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначав, що 27.04.1995 року рішенням виконкому Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №37 йому було передано безкоштовно, у приватну власність земельну ділянку площею 0,0625 га, розташовану на ділянці 69, вул.Лінія,3, І масив, с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область. На підставі цього рішення отримав державний акт на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ОД №024361 від 19.06.1998 року. Відділ Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області 21.04.2016 року зареєстрував земельну ділянку та присвоїв кадастровий номер 5123782000:02:001:2717. У вищевказаному державному акті його прізвище помилково зазначила [PERSON], тоді як відповідно до паспорта ММ 660771, виданого 29.04.2010 р. Овідіопольським РВ ГУ МВС України в Одеській області його прізвище зазначено [PERSON] . З вказаних обставин, вимушений звернутись до суду та просити суд постановити рішення, яким встановити, що вищевказаний Державний акт про право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] фактично належить йому -[PERSON]. В заяві направлені до суду заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу у його відсутність (а.с. 25). Заінтересована особа Молодіжненська сільська рада, в заяві направлені до суду, заяву [PERSON] визнала та також просила суд слухати справу за відсутності її представника (а.с.24). Дослідив письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що дійсно при оформленні державного акту на імя [PERSON] було допущено помилку та неправильно зазначено прізвище заявителя. Замість правильного [PERSON] було зазначено [PERSON]. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З названих вище підстав заява і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved