Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

В червні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого 25.09.2002 року приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 5762. Відповідач по справі, [PERSON], є її сином, який зареєстрований у спірній квартирі з 06 листопада 2003 року та з 2005 року не мешкає в ній. Той факт, що відповідач зареєстрований в даній квартирі порушує її права власника житла, перешкоджає їй оформити субсидію. Відповідач є громадянином [PERSON], постійно проживає в м. Санкт Петербурзі та бажає добровільно знятися з реєстрації, однак не може цього зробити оскільки не є громадянином України. Просить суд визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] [PERSON], [INFO]. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що позивачці на підставі договру купівлі продажу від 25 вересня 2002 року належить квартира [ADDRESS] ( Фрунзе) в м. Ізюмі Харківської області ( а.с.6,7). Із копії домової книги вбачається, що адресою: м. Ізюм, вул. Фрунзе ( Покровська),23 кв.10 зареєстровані [PERSON] ( позивачка по справі), [PERSON] ( відповідач по справі) (а.с.8-11). Із копії паспорта відповідача, [PERSON], вбачається, що він є громадянином [PERSON] Федерації та зареєстрований за адресою: м. Санкт Петербург, р-н. Невський, [ADDRESS] з 19 жовтня 2005 року ( а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 311 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сімї власника майна житла, які проживають разом з ним, мають право на користування відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку, що належить на праві власності позивачам обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved