Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виділення долі із майна, яке знаходиться в спільній сумісній. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] в трикімнатній квартирі за №12 в будинку №9 по вул. Руденка в м. Кривому Розі. В 2001 році вони приватизували свою квартиру і отримали свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру в якій проживали. В свідоцтві про право власності на житло вказано, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, але не вказано яка частина належить кожному з них. В 2006 році відповідачі залишили квартиру та поїхали проживати в інше місце. 01.12.2012 шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвано. Він неодноразово звертався до відповідачів з питанням виділу долі в добровільному порядку, але вони відмовили, тому він змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, вернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі допитані по судовому дорученню, бажали давати пояснення в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу. Відповідачі про час та місце судового засідання неодноразово повідомлялись належним чином, про що свідчить довідки поштового відділення м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листів. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділення долі із майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що згідно розпорядження від 22.11.2001 за №Ж790, [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло №Ж1084 від 19.12.2001, а саме, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві приватної спільної сумісної власності. У відповідності ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що частки співвласників сторін у праві спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] рівними, тому необхідно виділити (визначити) по 1/3 частині квартири за кожним співвласником. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved