Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

В травні 2018 року позивачка звернулася до суду вищезазначений позов. В обгрунтування позову позивач вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу [INFO] у них народилася дитина [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження. У вересні 2001 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Донька [PERSON], [INFO] залишилася проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. У 2015 році [PERSON], [INFO] втупила на навчання до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на денну форму навчання та є студенткою навчального закладу за спеціальністю «Лікувальна справа» з терміном навчання до 30.06.2021 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому позивачка змушена звернутись до суду із позовом. Відповідач відзиву до суду не надав. 25.06.2018 року у справі відкрите провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи. В судове засідання 13.07.2018 року позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Тому, на підставі ст. 280 ЦПК України суд проводив розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. В ході судового засідання, суд дослідив матеріали справи та встановив наступне. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження виданого 12.11.1997 року. [INFO] у них народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.1998 року. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 13.09.2001 року. Відповідно до довідки №100 від 07.04.2016 року виданої Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця судом вбачається, що [PERSON] є студенткою університету, медичного факультету №1, за спеціальністю «лікувальна справа», термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2021 року. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що відповідач по справі працює, не є інвалідом, а тому має можливість сплачувати аліменти. Доказів на спростування вказаного, відповідачем не надано. Отже, враховуючи те, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу, який продовжує навчання, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Дата з якої необхідно стягувати аліменти є день звернення позивача до суду із позовом 29.05.2018 року. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved