Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

В серпні 2019 року представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 15\~807,25 грн. та судовий збір у розмірі 1\~921 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.10.2014 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 245002/4098/0002287. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] . 11.11.2017 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом Daewoo, державний номерний знак [NUMBER] в м. Кропивницький по вул. Короленка, 11, допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2017 року відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 78\~816, 29 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, то Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало страхове відшкодування в розмірі 63 009,04 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 15\~807,25 грн. Вказує, що згідно ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах виплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання /а.с. 39-40/. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.10.2014 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 245002/4098/0002287, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] /а.с. [NUMBER] /. \~ [PERSON] 11.11.2017 року о 09-45 год. керуючи транспортним засобом автомобілем «Daewoo», д/н [NUMBER] , по вул. Короленка, 11, у порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д/н [NUMBER] , який рухався по переду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2017 року відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП /а.с. 10/. Згідно ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.11.2017 року є доведеною, та не підлягає доказуванню. Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій /а.с. 9/. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. 13.11.2017 року [PERSON] звернулась до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» із завою про подію, що має ознаки страхового випадку /а.с. 7/. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] №157/17 від 23.11.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] , складає 83\~305, 42 грн.; вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля складає 63\~009, 04 грн. /а.с. 12-28/. Згідно страхового акту №00242349 від 23.11.2017 року сума страхового відшкодування складала 78\~816,29 грн., яка була виплачена [PERSON] згідно платіжного доручення №051447 від 04.12.2017 року /а.с. 29,31/. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, то Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало страхове відшкодування в розмірі 63 009,04 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 15\~807,25 грн. (78\~816,29 грн. - 63 009,04 грн.=15\~807, 25 грн.). 27.03.2019 року представником ПрАТ «СК «Уніка» за вих. №00242349 направлено [PERSON] претензію про відшкодування шкоди, проте вона залишилась без задоволення /а.с. 33/. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за\~позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості\~пошкоджених частин\~попередньої модифікації.\~Зношеність\~пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодування\~збитків). Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно до\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну\~відповідальність,\~у разі недостатності\~страхової виплати (страхового\~відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 15\~807,25 грн. Позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved