overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

В травні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування квартирою №6 по вул. Костюшко, 46 в м. Хмельницькому. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що є співвласниками квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований, однак не проживає понад один рік відповідач, що є колишнім чоловіком [PERSON], витрати на утримання квартири не несе, порушуючи тим самим права позивачів. В судовому засіданні позивачі, кожен окремо, підтримали позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований, однак не проживає понад один рік відповідач, що є колишнім чоловіком [PERSON], витрати на утримання квартири не несе, порушуючи тим самим права позивачів. Ці обставини підтверджуються: копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; довідкою Відокремленого підрозділу ПЗЗ Староконстянтинівської колійної машинної станції Дільниця Гречани №38 від 29 квітня 2015 року; рішенням Хмельницькго міськрайонного суду від 8 серпня 2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; показами свідка [PERSON], з яких слідує, що відповідач більше року не проживає по місцю реєстрації. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] не проживає без поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS], за таких обставин суд рахує за необхідне визнати останнього таким, що втратив право на користування квартирою №6 по вул. Костюшко, 46 в м. Хмельницькому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01 червня 2001 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 490. Від шлюбу є малолітні діти: донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем в Москві і залишиться проживати з ним після розірвання шлюбу, та син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в 2007 році вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних країнах. Причиною розпаду їх сім'ї були різні погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки. Протягом 5 років вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від якого вже народила дитину і який є її батьком. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважає позовні вимоги обґрунтованими, він дійсно з позивачкою [PERSON] вже п'ять років підтримують фактичні шлюбні стосунки, вона народила сина, батьком якого є він, визнає своє батьківство. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не згоден, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в 2007 році остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних країнах. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки. Вже тривалий час протягом п'яти років позивачка знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від якого вже народила сина, він визнав своє батьківство відносно цієї дитини, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 17 серпня 2011 року у відділі державної РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1344. Від шлюбу дітей немає. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з весни 2013 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї були несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводило до частих сварок, через постійні суперечки вона втратила почуття любові і поваги до відповідача. Подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газетах «Урядовий курєр» № 99 від 05 червня 2015 року та «Буковина» № 22 (2427) від 29 травня 2015 року, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони навесні 2013 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводило до частих сварок, через постійні суперечки позивачка втратила почуття любові і поваги до відповідача, на примирення позивачка не згідна, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19 грудня 2008 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2186, шлюб у обох перший. Від шлюбу є малолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, на їх утримання за рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з червня 2013 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї було те, що відповідач не бажає продовжувати спільне життя, з моменту окремого проживання живе з іншою жінкою. Подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась, але не з тих причин, на які посилається позивачка, причиною розпаду сімї стало те, що у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, позивачка більшість часу проводила з подругами, порушувала подружню вірність, через що виникали сварки, тому в червні 2013 року вони припинили подружні стосунки і проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в червні 2013 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних областях. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, позивачка більшість часу проводила з подругами, через що виникали сварки, відповідач не бажав продовжувати спільне життя з позивачкою, підтримує фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою, на примирення не згідні, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 вересня 1995 року у відділі РАГС Чернівецького міськвиконкому за актовим записом № 1632. Від шлюбу є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], яка вже є повнолітньою, та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в січні 2015 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, хоча проживають разом. Причинами розпаду сім'ї було те, що у них різні погляди на життя, через що виникали сварки. Вважає, що поновити їх відносини як подружжя в майбутньому неможливо та вважає, що колишні теплі почуття до відповідача вже не повернуться. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, вони дійсно з січня 2015 року припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, хоча проживають разом, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в січні 2015 року остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, хоча проживають в одній квартирі. Причинами розпаду сім'ї сторін були різні погляди на життя, через що виникали сварки, сторони втратили почуття любові один до одного, на примирення не згодні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 жовтня 2008 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1926. Від шлюбу є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, пять місяців тому вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї була поведінка відповідача, він не допомагав їй по господарству, друзів ставив вище за сімю, вона втратила почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, вони в грудні 2014 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в грудні 2014 року припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду сім'ї сторін була поведінка відповідача, який не допомагав позивачці по господарству, не працював, не надавав належної матеріальної допомоги на утримання сімї, багато часу проводив з друзями, яких ставив вище за сімю, сторони втратили почуття любові один до одного, на примирення не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матірю [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Староягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивачка вказала, що 08 січня 1970 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу дітей не мають. У чоловіка від першого шлюбу був син [PERSON], який помер. [INFO] помер [PERSON] в м. Чорткові Тернопільської області. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Стара Ягільниця Чортківського району Тернопільської області та на грошові кошти, які знаходяться в банківських установах. Позивачка спадщину прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може, тому що правовстановлюючі документи на будинковолодіння є неповними, а грошовий вклад, який спадкував чоловік після смерті сина не переоформлений в банківських установах на ім'я [PERSON] після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просять задовольнити. Представник відповідача - Староягільницької сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає. Представник Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у відсутності представника нотаріальної контори, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України, мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Виходячи зі змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Враховуючи наведене, відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу її відкриття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 12.04.2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів. У судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 12 квітня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис 235, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №061254, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 064185, виданого 11 грудня 2000 року, відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 18 листопада 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу вони мають непоновлітню доньку - Катерину, [INFO], а також мали сина - Богдана, [INFO], який помер 16 квітня 2004 року. З лютого 2015 року вони припинили шлюбні відносини. У судове засідання позивачка не зявилась, але від неї надійшла заява, в якій остання просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідач також в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 18 листопада 1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Драбово-Барятинській сільській Раді народних депутатів Драбівського району Черкаської області, актовий запис 18, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-СР №274364, виданим виконкомом Драбово-Барятинської сільської Ради народних депутатів Драбівського району Черкаської області 18.11.1995 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - Катерину, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-КЕ № 046960, виданим 15 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної ради м. Полтави (а.с.10). Крім того, сторони мали сина - Богдана, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-КЕ № 318260, виданим 18 листопада 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Полтави (а.с.5). Як вбачається із свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 274875, виданого 19.04.2004 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного упраління юстиції [PERSON] помер 16.04.2004 року, у віці 7 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 19.04.2004 року зроблено запис № 1271 (а.с.5). З лютого 2015 року сторони припинили шлюбні відносини. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved