Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21494 грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 06 серпня 2012 року в м. Дніпропетровську з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди він не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2012 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, і який звернувся до позивача з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, на підставі чого, позивачем було сплачено на його користь 20644 грн. 26 коп., а також позивачем було сплачено 850 грн. 70 коп. за послуги аварійного комісара. У звязку з вищевказаним, позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без її участі. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий курєр» № 56 (5676) від 24.03.2016 року), причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним обставинам. У судовому засіданні було встановлено, що 06 серпня 2012 року, близько 00 годин 10 хвилин, в м. Дніпропетровську на пр. Кірова в районі електроопори № 125, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ 1102», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2012 року [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 11.09.2012 року (а.с.27). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження за № Еф-093/12 від 20.08.2012 року по визначенню вартості матеріального збитку автомобілю «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], складеного аварійним комісаром [PERSON], сума спричиненої шкоди власнику автомобіля в наслідок його пошкодження складає 20644 грн. 26 коп. (а.с.17-25). Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 06 серпня 2012 року [PERSON], власник автомобіля «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем (а.с.28). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, хоча позивач повідомляв його листом від 24.12.2012 року за вих. № 33519/3-2-05 (а.с.8). В звязку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказу від 20.12.2012 року за № 3782 відповідно (а.с.11), здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 20644 грн. 26 коп., в межах обовязкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.12.2012 року за № 1/18329 (а.с.10). Крім того, позивачем були понесені витрати на аварійного комісара для складання вищевказаного звіту щодо заподіяної шкоди, які склали 850 грн. 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 17.12.2012 року за № 5162 та актом виконаних робіт (а.с.9). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, а саме у розмірі 21494 грн. 96 коп. При цьому, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 20 грудня 2012 року платіжним дорученням № 1/18329 було відшкодовано власнику автомобіля «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], страхове відшкодування з фонду захисту потерпілих в розмірі 20644 грн. 26 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, тобто строк позовної давності по цим вимогам на момент звернення до суду пропущений не був, оскільки позивач вперше звернувся до суду з даною позовною заявою ще 11.12.2015 року (а.с.32). Таким чином, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даними позовними вимогами. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21494 грн. 96 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved