Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

В січні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради , в якому просив суд скасувати усиновлення ним [PERSON] [INFO] В вересні 2018року позивач [PERSON] збільшив свої позовні вимоги, а саме до складу відповідачів було долучено [PERSON], якому вже виконалось 18років на дату подачі заяви про збільшення позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він з 12 вересня 2008року і до 17 травня 2017року він перебував у шлюбі з [PERSON]. 17 травня 2017року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області. До укладення шлюбу на протязі декілька років проживали разом з відповідачкою та її сином від першого шлюбу [PERSON], якого він виховував, піклувався ним. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 23 липня 2015року було задоволено його заяву про усиновлення ним [PERSON], та внести зміни до актового запису про народження останнього. Зміни до актового запису, а саме в графу «батько» внесені не були, оскільки актовий запис про народження був зроблений у м. Донецьк, який на той час вже був непідконтрольний Україні і доступу до архівів РАГСу не було. В том же 2015році актовий запис про народження [PERSON] було поновлено, але в графу «батько» не було внесено зміни, спільної заяви батьків не було. Після розірвання шлюбу у позивача склались складні відношення. Таємниця усиновлення [PERSON] була розкрита, останній не вважає позивача батьком, має погану характеристику за місцем навчання, не спілкується з ним, не проживає разом. Відповідач н даний час навчається в м. Дніпро в коледжі на денній формі навчання. Відповідачка [PERSON] на даний час перебуває на непідконтрольній Україні території з їх спільною дитиною [PERSON]. Вважає, що між ним та відповідачем втрачений позитивний та психоемоційний зв'язок , а тому він просить скасувати усиновлення , яке відбулось на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 3 липня 2015року. З урахуванням викладеного позивач просив суд позов задовольнити на підставі ст. 238 СК України. Від відповідачки [PERSON] в червні 2018року до суду надійшли заперечення на позовну заяву [PERSON] В своїх запереченнях на позов відповідачка просила відмовити у задоволенні позову, в обгрунтування виклала наступне. Відповідачка підтвердила в своїх письмових запереченнях, що вона є матір'ю [PERSON] та [PERSON]. Позивач виховував [PERSON] з липня 2006року- на протязі 11 років. Дитина гарно ставилась до нього - вважала і вважає батьком. В зв'язку з непорозуміннями , які виникли під час шлюбу - позивач розлучився з нею, підтвердженням чого є рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Усиновлення [PERSON] відбувалось позивачем добровільно. На даний час [PERSON] є студентом Дніпровського автотранспортного коледжу, навчається на денній формі навчання. Після розірвання шлюбу позивач обіцяв їй допомагати [PERSON] фінансово, проводити оплату гуртожитку. На даний час позивач порушив обіцянку-фінансової допомоги сину не надає, не піклується. Відповідачка вважає, що таке жорстоке відношення до дитини, яку позивач виховував на протязі 11 років, є результатом їх зіпсованих відносин з позивачем як колишнього подружжя. У зв'язку з тим, що позивач після розірвання шлюбу перестав надавати їй та їх спільній дитині матеріальну допомогу - вона вимушена була переїхати до батьків. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню. В судові засідання відповідачка не з'являлась. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився , в письмовій заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, оскільки в нього відсутні кошти на проїзд з м. Дніпра до м. Маріуполя ,фінансової допомоги від батька він не отримує, також він є студентом Автотранспортного коледжу і не бажає робити переривати навчання. Заперечував проти задоволення позову,надав свої заперечення до суду в серпні 2018року. В обгрунтування своїх заперечень виклав наступне. Відповідач вказав, що його рідний батько помер коли йому було 5 років. Все своє свідоме життя за батька він вважав позивача [PERSON], який його виховує з липня 2006року. Позивача він сприймає за рідного батька і ніколи від нього не відмовлявся і не має такого наміру в подальшому. Він знає про рішення суду,щодо його усиновлення [PERSON]. Йому не зрозуміло з яких причин його батько хоче відмовитись від нього. Такі дії позивача вважає жорстокими по відношенню до нього, і вони завдають його моральних страждань. Вважає позов безпідставним і необґрунтованим, просив відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити. В додаток до позовних вимог [PERSON] суду пояснив, що рішення про усиновлення було прийнято ним лише для того, щоб [PERSON] на пільгових умовах поступив до Автотранспортного коледжу м. Дніпро, оскільки він є учасником бойових дій і відповідач, як вже його син мав пільги при вступі в даний заклад, зарахування до бюджетної форми навчання, а також 50% сплату за гуртожиток. У нього з [PERSON] відсутній та втрачений зв'язок , як між батьком та сином, тому вважає , що усиновлення повинно бути скасовано. Просив позов задовольнити. Представники третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Савченко Т.Г. та [PERSON], проти позову заперечували. Зазначила, що третьою особою не встановлено обставин на які посилається позивач в обґрунтування підстав позову, при цьому третя особа наголошувала, що перед усиновленням сторони повідомляли відповідну службу по справам дітей, що позивачу відомі наслідки усиновлення, що між ним та дитиною склались добрі та теплі відносини, є психоемоційний зв'язок, позивач підтверджував ,що дійсно тривалий час виховує дитину і ставиться до нього як до рідного. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом було постановлено наступні ухвали. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про скасування усиновлення. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Для установлення місця проживання відповідачки [PERSON] судом було зроблено запити до Департаменту адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб та Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради . Згідно інформації наданої на запит суду - [PERSON] [PERSON] народження перебуває на обліку в департаменті, зареєстрована адреса тимчасового місця проживання (перебування) [ADDRESS] (а.с.58-60) Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 травня 2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (ас.63) Ухвалою суду від 10 жовтня 2018року [PERSON] було залучено до участі у справі в якості співвідповідача (а.с.172) Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 23 липня 2015року було задоволено заяву [PERSON], заінтересовані особи : [PERSON] , Служба у справах дітей Володарської районної державної адміністрації Донецької області -про усиновлення неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] [PERSON] було оголошено усиновлювачем неповнолітнього [PERSON]. Зобов'язано внести відомості про усиновлення дитини в актовий запис про народження дитини (а.с.11-13) . Судом ,під час ухвалення рішення ,було встановлено, що позивач [PERSON] , його дружина [PERSON], [PERSON] проживають однією сім'єю . [PERSON] виховує [PERSON] тривалий період часу, та вважає його рідним сином, між ними склались добрі відносин, хлопець сприймає його як батька . Бажання усиновити дитину спрямовано на укріплення сім'ї . [PERSON] були зрозумілі правові наслідки усиновлення. Жодного посилання в рішенні суду, що усиновлення було спрямовано на одержання окремих пільг, чи було під якимись-то умовами - відсутнє. На підставі рішення Володарського районного суду Донецької області було внесено зміни до відомостей актового запису про народження [PERSON]. Було додано відмітку, що [PERSON] оголошений усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] (а.с.15-16) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 травня 2017року по цивільній справі №266/149/17 - було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві було вказано, що шлюбні відносини припинені з березня 2017року, шлюб зареєстровано 12 вересня 2008року (а.с.14) Згідно довідки №181 від 29.08.2018р. виданої Автотранспортним коледжом Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» - [PERSON] дійсно навчається з вересня 2015року в даному учбовому закладі на IV курсі денного відділення. Форма навчання:бюджет, строк закінчення коледжу 1 липня 2019року (а.с.117) Листом від 04.09.2018р. за №08/21-1252 Управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі Рада повідомила суд про результати бесіди із [PERSON] з питань скасування усиновлення. За результатами проведеної бесіди було встановлено, що [PERSON] виказав категоричну не згоду із заявою про скасування усиновлення надуманими та такими,що не відповідають дійсності. Прибути на судове засідання не може, оскільки у нього недостатньо коштів на проїзд,батько не надає матеріальної допомоги, він повинен сам себе забезпечувати (а.с.120) Згідно висновку Служби у справах дітей по Приморському району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради від 20.09.2018р. №25.6-49462 - служба по справах дітей по Приморському району, діючи від імені органу опіки та піклування Маріупольської міської ради-вважає недоцільним скасування усиновлення [PERSON] [INFO] Вважає, що позивач не довів,що між ним,як усиновлювачем та дитиною незалежно від його волі склались стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Служба звертає увагу, що позивач зазначив, що після розірвання шлюбу він не спілкується з дитиною, не утримує його матеріально і ніяким чином не намагався змінити ситуацію(а.с.144) Відповідачкою [PERSON] до суду разом з запереченнями на позовну заяву з збільшеними вимогами , було надано характеристику від 02 серпня 2018року з навчального закладу стосовно [PERSON] (а.с.151) В супереч висловлюванням позивача [PERSON], який характеризував усиновлюваного [PERSON], як дитину зі складним характером,у якого є проблеми пов'язані з вживанням наркотичних засобів та проблеми з навчанням- учбовий заклад позитивно характеризує [PERSON] Вказує,що [PERSON] проявив себе як здібний та дисциплінований студент, навчається переважно задовільно», заняття відвідує систематично, поведінка оргпанізовна. За характером самостійний, спокійний, врівноважений, цілеспрямований. Також в характеристиці вказано,що саме на третьому курсі відбулись якісь непорозуміння між батьками, які вплинули на студента. Відповідно до статті 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків (стаття 232 СК України). Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» (ст. 9 Конвенції про права дитини, 20 листопада 1989р.) діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, стосунки між усиновлювачем і усиновленою дитиною, як правило, мають такий самий характер, як і стосунки в сім'ї, охоронювані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і такі стосунки, що виникають із законного і щирого усиновлення, можна вважати достатньою умовою для застосування до них таких самих гарантій захисту, які стаття 8 Конвенції передбачає стосовно сімейного життя (рішення у справі «Піні та інші проти Румунії» (Pini and Others v. Romania), заяви №78028/01 і № 78030/01, пункти 140 і 148, ECHR 2004-V(витяги). Статтею 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) встановлено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 238, ст. 239 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. У разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків. У відповідності з ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Згідно ч.2,3 ст.238 СК України - скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї. Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Стаття 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначає, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що між ним, як усиновлювачем, незалежно від його волі, і [PERSON] склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання позивачем своїх батьківських обов'язків. Також позивачем не доведено, протиправність поведінкиусиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї. Взаємної згоди сторони не досягли. Позивач не довів обставин, що сімейні відносини не склались. Разом з тим скасування усиновлення в даному випадку суперечить інтересам дитини, яка з малечку проживала разом із позивачем, вважала і вважає його батьком. Зміна стосунків між усиновленим та усиновлювачем у зв'язку із розлученням батьків не є підставою для скасування усиновлення. Крім того, відповідно до частин 4- 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Служба у справах дітей вважає недоцільним скасування усиновлення, посилаючись на відсутність підстав, передбачених ст. 238 СК України. Таким чином , протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не було подано до суду жодного належного і допустимого доказу в обґрунтування того, що усиновлення, яке відбулося, суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; і між позивачем, як усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі позивача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов'язків, не доведено, протиправність поведінкиусиновленого, усиновлювача що загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї. Позивач не довів обставин, що сімейні відносини не склались. Сам факт не проживання позивача разом з дитиною не свідчить про те, що позивач не спроможний виконувати свої батьківські обов'язки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed