overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 52805,83 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 06 липня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір № 832011335INSURANCE, де відповідач отримав кредит у сумі 55000,00 грн. зі сплатою 22,60 % річних на перший річний період користування кредитом, тобто терміном до 01 липня 2013 року. На кожний наступний період процентна ставка за кредитом встановлюються в порядку, визначеному п. 2.11 цього договору з кінцевим терміном погашення заборгованості до 05 липня 2019 року (включно) на умовах, визначених цим договором ( а.с. 35-45). Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 4 до вказаного вище договору,що є невід'ємною частиною договору. Пунктом 1.1.3 кредитного договору погашення кожного траншу кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно, не пізніше 20 числа кожного місяця, впродовж наступних 9 місяців після видачі відповідного траншу кредиту, одночасно з погашенням заборгованості за кредитом за основним договором та/або сплатою процентів за користування кредитом за основним договором. При цьому зобов'язання позичальника за цим договором є пріоритетним при здійсненні ним погашення заборгованості за основним договором. Відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 832011335INSURANCE від 06 липня 2012 року не виконує, а тому станом на 21 січня 2015 року за ним утворилась заборгованість в сумі 52 805,83 грн., яка складається з: -41 904,80 грн. - заборгованість за кредитом; -8 276,71 грн. - заборгованість за відсотками; -636,12 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -783,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; -540,23 грн. - інфляційні витрати за кредитом; -664,96 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В червні 2015 року ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання укладеного між ними 01.07.2008 р. трудового договору № 15300803862 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, вказуючи, що з 01.01.2015 р. відповідач на роботу не зявляється, в звязку з чим останній було направлено рекомендований лист про необхідність зявитися у призначений у листі день до Одеського міського центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації, але відповідач залишила цей лист без задоволення. Позивач ФОП [PERSON] просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON], яка з 24.04.2015 р. утримується в Одеській УВП № 21 УДПС України в Одеській області, копію позовної заяви позивача отримала, але письмові пояснення на позовну заяву не надала суду (а.с.23, 41, 42). Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.07.2008 року між ФОП [PERSON] і [PERSON] було укладено трудовий договір №15300803862 про прийняття останньої на роботу на посаду оператора-перекладача (а.с. 6). Вказаний трудовий договір було зареєстровано 04.07.2008 р. Одеським міським центром зайнятості. У звязку з неявкою відповідача на роботу з 01.04.2015 р., позивач направила на адресу відповідач письмове повідомлення від 05.06.2015 р., про намір розірвати укладений між ними трудовий договір № 15300803862 від 01.07.2008 р. за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Як вбачаться з листів Одеської УВП № 21 УДПС України в Одеській області від 19.08.2015 р. № 5/17-14742 та від 04.01.2016 р. № 5/17-3, відповідач [PERSON] заарештована 24.04.2015 р. УСБУ Одеській області та з вказаного часу утримується в Одеській УПВ № 21, рахується за УСБУ в Одеській області. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом. Отже, оскільки в період з 01.04. 2015 р. по 23.04.2015 р. відповідач не зявлялася на роботу без поважних причин, тому укладений між сторонами трудовий договір № 15300803862 від 01.07.2008 р. підлягає розірванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з 01.04.2015 року. На підставі наведеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В червні 2015 року Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію на 3 місяці [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , до протитуберкульозного диспансеру з метою проведення стаціонарного лікування загрозливої форми туберкульозу. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, пояснивши, що [PERSON] хворіє на відкриту форму туберкульозу (загрозлива форма), неодноразово з 2002 року проходив лікувався у протитуберкульозному диспансері, проте, перебуваючи в лікувальному закладі, систематично порушував лікарняний режим, зловживав алкоголем, самовільно залишав стаціонар, лікування не завершив, чим створює загрозу зараження оточуючих осіб.\~ [PERSON] про дату розгляду справи повідомлений належним чином, однак право особистої участі в судовому засіданні йому не надано, поскільки за даними протитуберкульозного закладу ця особа становить загрозу розповсюдженням хвороби. Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно лікарського висновку [PERSON] багато років хворіє на туберкульоз, із діагнозом: МРТБ (26.11.2013) в/ч правої легені (інфільтративний) Дестр+МБТ+М+К0+Резист І (HRSZ) Резист ІІ (0) Гіст0Кат4 (паліативне лікування) Ког4 (2013), який становить епідемічну загрозу населенню, в заявку з тим, що останній виділяє мікобактерії туберкульозу. Судом також встановлено, що [PERSON] з 2002 року неодноразово проходив лікувався у протитуберкульозному диспансері, систематично порушував лікарняний режим, палить, зловживає алкоголем, не завершує призначене лікування, оскільки самовільно залишає стаціонар диспансеру, що свідчить про негативне ставлення хворого до лікування\~ та байдужість до загрози зараження туберкульозом оточуючих осіб. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Надані суду докази, пояснення представника протитуберкульозного диспансеру переконливо свідчать про наявність обґрунтованих підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до лікувального закладу, де створені всі умови для інтенсивного лікування останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В червні 2015 р. ПАТ «Миколаївобленерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що відповідачі є споживачами електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». На ім?я [PERSON] відкрито особовий рахунок, споживачам відбувається відплатна передача електроенергії, яку вони повинні оплачувати. Проте надані послуги з електропостачання відповідачі своєчасно не оплачують, в звязку з чим утворилась заборгованість станом на 30.03.2015 р. в розмірі 182 грн. 82 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з?явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON] були зареєстровані та проживали в [INFO]. Даний будинок підключений до системи централізованого енергопостачання. Відповідачі є споживачами ПАТ «Миколаївобленерго», на імя [PERSON] було відкрито особовий рахунок № 1493126. Позивач ПАТ «Миколаївобленерго» фактично надав вказані послуги з електропостачання, однак згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30.03.2015 р. сума заборгованості [PERSON], [PERSON], [PERSON] за використану електроенергію складає 182 грн. 82 коп. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі, будучи споживачами ПАТ «Миколаївобленерго, взятих на себе зобов'язань по оплаті за електроенергію в повному обсязі не виконують. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказаної суми заборгованості на користь ПАТ «Миколаївобленерго» є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 525,526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

В червні 2015р. позивач [PERSON]. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 01 червня 2007р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 794. В шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO] народження. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивач та відповідачка підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначаючи, що примирення між сторонами неможливе, додатково зазначили, що не підтримують шлюбно-сімейних відносин з березня 2015р. Крім того, позивач просив не стягувати з відповідачки суму сплаченого судового збору. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007р. В шлюбі у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з березня 2015р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідачки залишається незмінним - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В червні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 05 липня 2007р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 1365. В шлюбі у сторін, [INFO]. народились доньки: [PERSON], [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Відповідачка, в судовому засіданні позов визнала, зазначаючи, що збереження шлюбу неможливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2007р. В шлюбі у сторін надились діти: [PERSON], [PERSON], [INFO]. народження. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача «[PERSON]»; прізвище відповідачки «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

В червні 2015 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 14 грудня 2007 р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] та доньку Евеліну, [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що у неї та відповідача різні погляди на подружнє життя, на нерозуміння одне одного, що на теперішній час разом не проживають просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. У письмовій заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримала . Відповідач у письмовій заяві, направленій до суду, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Дослідив письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне проживання припинили. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей. Не досягнуто примирення і під час наданого судом сторонам строку на примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

В червні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 23 листопада 2012р. було зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1212. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому сторони повідомили, що збереження шлюбу неможливе, просили суд розірвати, укладений між сторонами шлюб. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012р. В шлюбі у сторін народився [INFO] син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, які не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки «[PERSON]», відповідача «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В червні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2011 р. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.07.2011 р. , мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. За даний судом строк примирення між сторонами не відбулося. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

В червні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 р., подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач визнав позов, згідно заяви. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2007 р., подружжя дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд

Outcome: approved