Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

в суд із позовною заявою про захист права власності шляхом зобов'язання усунути перешкоди та виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення звернулася [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], у якій просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у володінні та користуванні [PERSON] домоволодінням та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], шляхом звільнення від сторонніх осіб - [PERSON] та членів її сім'ї та виселити з домоволодіння за адресою: [ADDRESS], [PERSON] разом з членами її сім'ї без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником 2/3 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Іншому співвласнику [PERSON] належить 1/3 частина вказаного житлового будинку. У березні 2017 року [PERSON] без погодження з нею надала дозвіл на проживання та користування частиною будинку [PERSON] з родиною. В свою чергу, ці особи самовільно встановили межі присадибної земельної ділянки, змінили проходи до будинку та господарських будівель, систематично порушують громадський порядок, погрожують їх розправою, що унеможливлює нормальне проживання у будинку. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову, при цьому пояснивши, що дійсно без згоди [PERSON] надала дозвіл на проживання у будинку [PERSON] з родиною. Також, без погодження з [PERSON], вона встановила на присадибній ділянці паркан. Вважає свої дії законними та такими, що не порушують прав [PERSON] Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву про розгляд справі у її відсутності. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони проживають по сусідству з [PERSON] У будинку де проживає остання з дозволу [PERSON] вселилися особи ромської національності, які постійно порушують громадський порядок, проявляють зневагу до [PERSON], що супроводжується погрозами. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: як виходить із відомостей з реєстру прав власності на нерухому майно житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 2/3 частки та [PERSON] - 1/3 частка; згідно акту обстеження умов проживання гр. [PERSON] від 13 червня 2017 року, складеного згідно доручення 17 сесії 7 скликання Остерської міської ради, комісія у складі голови [PERSON] - депутата Остерсткої міської ради, членів комісії [PERSON] - депутата Остерської міської ради, [PERSON] - депутата Остерської міської ради, [PERSON] - начальника відділу містобудування, архітектури та землеустрою Остерської міської ради, [PERSON] - дільчого, [PERSON] - начальника професійно пожежного посту в м. Остер, [PERSON] - провідного інспектора Козелецького РВ УДС НС України провела обстеження умов проживання родини [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS] В результаті обстеження виявлено, що в цьому будинку зареєстрована та проживає родина [PERSON] 2/3 приміщення, а також на 1/3 родина [PERSON], яка в будинку не зареєстрована. земельна ділянка площею 0,1 га по [ADDRESS] із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) знаходиться у приватній спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.11.2013 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.11.213 року. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист права власності шляхом зобов'язання усунути перешкоди та виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення є обґрунтований та підлягає задоволенню із наступних підстав: статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Верховний Суд України в правовій позиції від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 роз'яснив, що при здійсненні співвласниками права власності щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Таким чином, належність сторонам певних часток у праві власності не свідчить про належність їм пропорційних відокремлених часток в самому об'єкті нерухомого майна, так як така частина може бути визначена лише при виділенні частки з майна в натурі, в порядку ст. 364 ЦК України, з подальшим припиненням режиму спільної власності на цей об'єкт. Враховуючи вказане, оскільки в частки співвласників в натурі не виділялися, дане майно має правовий статус об'єкта спільної власності, а тому володіння і користування ним повинно здійснюватися співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON], надавши право на проживання іншим особам у будинку [ADDRESS] без згоди на те іншого співвласника [PERSON], чинить останній перешкоди у володінні та користуванні належним їй майном, чим порушує законні права та інтереси. Відповідно до пункту 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування. За змістом ст. 109 Житлового кодексу, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Отже, виходячи с системного аналізу вищенаведених норм законодавства, вбачається, що виселеними з житлового приміщення можуть бути особи, що зайняли це житло, вселилися та проживають в ньому без будь-яких правових підстав, за відсутності права власності на нього чи права користування ним. Оскільки правові підстави для проживання у будинку [ADDRESS] у відповідача [PERSON] та її сім'ї відсутні, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги наданий відповідачем [PERSON] договір оренди 1/3 частини житлового приміщення за адресою [ADDRESS] від 3 березня 2017 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, цей договір укладався без згоди іншого співвласника майна [PERSON]. У відшкодування витрат по сплаті судового збору з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути по 320 грн. на користь позивача [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved