Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

В серпні 2021 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з 9/40 часток житлового будинку [ADDRESS] . Після її смерті спадкова справа не заводилась, за відсутності заяв від спадкоємців. Спадкоємцем майна померлої, яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном є [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] звернулася до нотаріуса, але отримала відмову через те, що неможливо на підставі наданих документів встановити факт прийняття нею спадщини після померлої [PERSON] . В зв`язку з чим, заявник просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, після смерті [INFO] [PERSON] , яка складається із права власності на 9/40 часток житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.08.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням судового засідання. В судовому засіданні заявник та її представник на заявлених вимогах наполягали. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Представник Каховської міської ради в судове засідання не з`явився, заявою від 17.08.2021 року просив справу розглядати за його відсутності проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, свідків, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 11.02.1967 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.1997 року [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №147. Відповідно до довідки головного спеціалісту відділу організаційно-кадрової роботи, інформаційної політики та взаємодії з громадськістю Каховської міської ради від 12.07.2021 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , з нею з 12.05.1969 року по день смерті останньої [INFO] [PERSON] . Згідно довідки №13064 від 24.06.2021 року КП «Каховського бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 23.04.19930 року за №1250, належить 9/40 частин об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2021 року вбачається, що у зв`язку з неможливістю за наданими документами встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , а також у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання померлої, нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, згідно із п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина відкрилася [INFO] , спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. За статтею 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно із ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За нормами ч.1 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку зі смертю. Згідно із п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Отже, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Зазначені заявником факти про те, що [PERSON] постійно проживала із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , по день смерті останньої, та продовжила володіти та користуватися часткою будинку, належної спадкодавцю, повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини із заявою до нотаріальної контори не звернулася, проте прийняла спадщину, що відкрилась після смерті останньої шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - часткою житлового будинку, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved