Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 2 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що складено актовий запис № 1029. В період шлюбу в сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON]. Позивач зазначає, що після народження другої дитини її стосунки з відповідачем почали погіршуватись. Різні точки зору на важливі питання побуту, сімейних обов'язків кожного з подружжя у шлюбі віддалили їх один від одного, зробивши чужими людьми. Знайти згоду в рішенні життєвих питань стало фактично неможливим. В 2016 році сторони зрозуміли, що їх подальше спільне життя є неможливим, тому вони почали проживати окремо. Спільно нажитого майна в них немає. Оскільки сім'я фактично розпалася і подальше її збереження є неможливим та недоцільним, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між ними, залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 02.06.2007 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 2 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1029 (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 7, 8). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав у повному обсязі. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст.ст. 137, 139, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 704, 80 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 400, 00 гривень, що документально підтверджені матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved