Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що 03.09.2015 року секретарем виконавчого комітету Пироговецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області було посвідчено заповіт його батька [PERSON], згідно якого він заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON]. Однак, вважає вказаний заповіт таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки його було завірено без волі заповідача та підпис у ньому не належить його батьку. Більш того, його батько разом з матірю постійно проживали в [INFO]. У заповіті від 03.09.2015 року вказано, що [PERSON] проживає в [INFO] , що не відповідає дійсності. Між с.Гелетинці та с.Пирогівці відстань 56 км., а тому виникає питання: чи міг його батько, чи потрібно йому було і чи з власної волі поїхав за 56 км. від дому для того, щоб укласти новий заповіт? Враховуючи наведене, просить визнати недійсним заповіт від 03.09.2015 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Пироговецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.\~ В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що її дідусь [PERSON] перед смертю проживав в с.Пирогівці і вони здійснювали за ним догляд. Позивач не цікавився своїми батьками, не навідував їх, та не допомагав, а тому дідусь склав заповіт на її батька [PERSON] Просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасникі процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають враховуючи наступне. Судом встановлено, що 22.11.2015 року в с.Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області помер [PERSON], який за життя 16.08.2012 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гелетинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, згідно якого заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON]. 03.09.2015 року [PERSON] склав заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Пироговецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Згідно вказаного заповіту [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON]. 25.03.2016 [PERSON] подав приватному нотаріусу Хмельницького районного округу заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] і того ж числа нотаріусом було заведено спадкову справу № 31-2016. Вказані обставини підтверджуються: матеріалами спадкової справи №31-2016 відкритої до майна померлого [PERSON] Правовідносини, що виникли між сторонами справи врегульовані нормами діючого ЦК України, положеннями заповітів. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України,\~\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України\~передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на\~спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Чинність заповіту повязується законом із дотриманням вимог щодо його форми і посвідчення (ст.1257 ЦК). При цьому невідповідність заповіту вимогам закону означає його нікчемність. У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення виконавчого комітету Пироговецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №9 від 28.01.2015 року відповідальним за вчинення нотаріальних дій у виконавчому комітеті Пироговецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області призначено [PERSON]. Згідно довідки Пироговецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №52 від 21.06.2016 року [PERSON] постійно з березня 2015 року здійснював догляд за своїм батьком [PERSON], який проживав у його домогосподарстві в селі Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області по вул.Леніна,7 без реєстрації та помер 22.11.2015 року в с.Пирогівці. Заповіт [PERSON] від 03.09.2015 року посвідчено секретарем виконавчого комітету Пирогівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області [PERSON] Зі змісту заповіту вбачається, що заповіт був записаний нею зі слів [PERSON], був прочитаний останнім до підписання та підписаний ним власноручно у її присутності. При цьому було встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі в Спадковому реєстрі за №58005324 30.09.2015 року, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №43378976 від 25.03.2016 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] проживав в с.Пирогівці з березня 2015 року, оскільки за ним здійснював догляд [PERSON] та члени його сімї . Також вона підтвердила, що посвідчувала заповіт [PERSON] при цьому його волевиявлення було вільним. Оцінивши надані та добуті докази, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що спірний заповіт, як різновид правочину, вчинений [PERSON] проти його справжньої волі чи був підписаний іншою особою. Враховуючи також, що при складанні спірного заповіту було дотримано всі вимоги діючого законодавства щодо змісту та форми правочину, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. \~\~ У відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати покладаються на сторону проти якої постановлено рішення, тобто в даному випадку не відшкодовуються позивачу. На підставі ст.ст.\~202-204,215,1216,1217,1233,1234,1247,\~1257 ЦК України\~та

Outcome: dismissed