Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернулась до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] : третя особа Виконавчий комітет Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області суду від 24.06.2020 позовну заяву було передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2020 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2020 відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2020 справу призначено до розгляду по суті та закрито підготовче провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона спільно проживала з відповідачем до кінця 2015 року. [INFO] у сторін народився син, [PERSON] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Тривалий час позивач виховує спільного з відповідачем малолітнього сина самостійно, в той час як батько дитини від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, коштів на утримання сина не надає, вихованням та розвитком дитини не займається. Також зазначила, що спільне проживання позивача та відповідача є неможливим, оскільки між ними склалися неприязні та конфліктні стосунки, у зв`язку з чим, позивач разом з дитиною на даний час проживає окремо від відповідача. У зв`язку з тим, що між сторонами не вирішено питання про визначення місця проживання сина, [PERSON] , позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надіслав, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, направив Висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району, Полтавської області, від 12.10.2021 № 8 про доцільність визначення місця проживання дитини, [PERSON] з матір`ю, [PERSON] . На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечувала проти вирішення справи саме таким чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони проживали разом до кінця 2015 року. Сторони мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. Позивач разом з неповнолітньою дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. На підтвердження позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини позивачем надано акти обстеження умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , де проживає позивач разом з неповнолітнім сином [PERSON] , відповідно до яких основні потреби дитини задовільні, будинок облаштований всіма необхідними меблями та побутовою технікою, в будинку чотири кімнати, ванна кімната і кухня окремо, будинок газифікований і для проживання дитини створені належні умови, враховуючи вік, потреби та стать дитини. Згідно з висновком Служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 12.10.2021 № 8, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини, [PERSON] разом з її матір`ю [PERSON] . Малолітній [PERSON] виховується вдома з матір`ю. Мати займається вихованням малолітніх дітей, створила всі належні умови. Відповідно до довідки виконкому Градизької селищної ради Кременчуцького району від 22.09.2021 № 3030 мати характеризується позитивно. Громадянка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , громадянином Республіки. Латвія (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)), який проживає та працює за кордоном України та фактично утримує дружину з дітьми. Сума коштів, наданих чоловіком для проживання родини за січень - вересень 2021 року складає 118 104,00 грн. (виписка по надходженням по картці/рахунку від 23.09.2021. Суд приймає вказаний висновок до уваги і вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, а також узгоджується з іншими доказами по справі. Позивач, яка є матір`ю дитини, піклується про сина та любить його, займається його вихованням та розвитком, позитивно характеризується. Обставин, які б свідчили про неналежну поведінку матері по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення, а тому визначає місце проживання дитини разом з матір`ю. При цьому суд не вбачає правових підстав для визначення місця проживання дитини за конкретною адресою та вважає, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю без вказівки конкретної адреси є належним захистом інтересів дитини, а також не дозволить виникнення в майбутньому перешкод в разі зміни місця проживання. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial