Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Рівненській області звернулася з позовом до суду у зв'язку із порушенням інтересів держави - незаконною рубкою заподіяно шкоду навколишньому природньому середовищу, в якому просить стягнути з [PERSON] грн завданих збитків. В обґрунтування позову зазначає, що на адресу Держекоінспекції у Рівненській області надійшло звернення гр. [PERSON] від 22.10.2015 стосовно незаконного зрізання [PERSON] та [PERSON] дерева верби. Вищевказана заява гр. [PERSON] була розглянута Державною екологічною інспекцією у Рівненській області з виїздом на місце. В ході проведення перевірки факту вчинення порубки дерева верби, був встановлений факт незаконного знищення одного сухостійного дерева породи верба, діаметром дерева (у корі) біля шийки кореня - 92 сантиметри, на землях, яка перебуває в комунальній власності Мирогощанської сільської ради в межах населеного пункту с. Мирогоща Друга Дубенського району. Незаконну порубку скоїв [PERSON], що проживає в [INFO]. За порушення природоохоронного законодавства державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Рівненської області стосовно гр. [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.11.2015 №41-2 та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 04.11.2015 №41-2. Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища, згідно п.3 додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» (зі змінами внесеними постановою Кабміну від 28.12.2001 №1789, від 01.02.2012 №111) здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням в межах населеного пункту с. Мирогоща Дубенського району, що становить 1750 (одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн 00 коп. та виставлено претензію від 13.11.2015 №2116/05/15 про добровільне відшкодування збитків у сумі 1750,00 грн, проте, відповідачем збитки не відшкодовані, в порушення ст. 66 Конституції України, згідно якої кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю та дав пояснення відповідно до поданої позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, з'ясуванню в даному випадку підлягає факт заподіяння шкоди та вина певної особи в заподіянні такої шкоди. Судом встановлено, що постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Рівненської області [PERSON] №41-2 від 04.11.2015 на [PERSON] було накладено стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн., так як він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП (а.с.10). Сума завданої шкоди [PERSON] судом встановлена із розрахунку розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням в межах населенного пункту с.Мирогощо Дубенського району, проведенного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Рівненської області [PERSON], яка становить 1750 (одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн 00 коп (а.с.12). Із змісту ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» вбачається, що підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобовязані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Згідно п.8 ч.1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об'єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону. Відповідно до п.3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045 видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі одного з документів, визначених частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Видалення зелених насаджень на підставі одного з документів, визначених частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів не потребує прийняття рішення компетентним органом. За приписами статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення цього законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1 статті 69 вищевказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.40 КУпАП, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із наведеною нормою представником позивача підтверджено відповідними доказами пред'явлені вимоги, а саме: факт заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу та підтверджено суму завданої шкоди. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт заподіяння відповідачем шкоди, а також визнання позову відповідачем у повному обсязі, у відповідності до ст.174 ЦПК України, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved