Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі - КНП «ТОКПЛ» ТОР) Шкробот В.В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (визнаний судом недієздатним) та вчиняє і виявляє реалі наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром Чолач Ю.Б. у приймальному відділенні КНП «ТОКПЛ»ТОР о 13 год. 52 хв. 24 липня 2021 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] . Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «ТОКПЛ» ТОР, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода особи на госпіталізацію відсутня у зв`язку з неможливістю її отримання відповідно до його психічного стану, тому генеральний директор КНП «ТОКПЛ» ТОР Шкробот В.В. просить винести рішення про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] . В судовому засіданні представник КНП «ТОКПЛ»ТОР Баранюк Н.М. заяву підтримала, просила суд її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні проти госпіталізації та його лікування заперечив. Мати [PERSON] - [PERSON] підтримала заяву про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] . Пояснили, що [PERSON] у зв`язку із погіршенням психічного стану відмовляється приймати ліки, став неспокійним, замкнутим та напруженим, агресивно налаштований стосовно своєї матері, вимагає гроші, наносить тілесні ушкодження в області рук та голови, в нічну пору доби не спить, нецензурно лається до сусідів, на зауваження або прохання реагує агресивно. Така поведінка [PERSON] зумовила необхідність звернення за допомогою до лікарів. Прокурор Галас Н.В. підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку до КНП «ТОКПЛ» ТОР без його згоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив. Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] поступив в стаціонар Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні Тернопільської обласної ради 24 липня 2021 року о 13 год. 52 хв., доставлений каретою швидкої допомоги та наряду поліції з приводу. Діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Анамнез: даним захворюванням страждає з 2004 року, після повернення з армії стали відмічатись зміни в психічному стані - став тривожним, замкнутим, підозрілим, був переконаний, що за ним слідкують. В клінічні картині захворювання в більшій мірі визначалась продуктивна психосоматика із маячними ідеями відношення, переслідування, шкоди. Відтоді неодноразово лікувався в умовах стаціонару КНП «ТОКПЛ» ТОР, Почаївської та Буданівської психіатричних лікарень. Пацієнт перебуває в групі спеціального обліку, як соціально-небезпечний, вчинив крадіжку, до пацієнта були застосовані примусові заходи медичного характеру. В одному із епізодів вчинив пожежу в квартирі. Останній раз перебував на лікуванні в другому психіатричному відділенні з18.04.2021 року по 18.05.2021 року. Амбулаторно щомісячно отримував розчин модітен-депо, таблетовані форми препаратів не приймає. Пацієнт вважається недієздатним відповідно до рішення суду з 2012 року, мати - [PERSON] є його офіційним опікуном. Психічний стан: Пацієнт в свідомості. Мовний контакт малопродуктивний. На запитання відповідає коротко, після декількох повторень, не завжди по-суті. Під час огляду пацієнт стоїть, на зауваження не реагує, відмовляється присісти, інструкції виконує вибірково після декількох повторень. Мислення паралогічне, непослідовне, з елементами розірваності. Висловлює маячні ідеї відношення, шкоди. Виявляє слухові розлади сприймання - до чогось прислуховується, періодично щось шепоче, або дивиться в одну точку. Емоційно внутрішньо-напружений, підозрілий, насторожений, з недовірою відноситься до оточуючих. Вольові та адаптаційні процеси ослаблені. До свого стану критика відсутня. Комісія лікарів-психіатрів КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР вважає, що пацієнт [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, який згідно рішення суду визнаний недієздатним та відповідно до його психічного стану, оскільки він страждає на тяжкий психічний розлад: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, стабільний дефект психіки по змішаному типу, внаслідок якого вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих,або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Разом з тим, суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Судом встановлено, що станом на день звернення генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота В. В. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку із тим, що у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, тому його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved