Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом II групи безстроково по психічному захворюванню. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2010 р. [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2010 р. опікуном призначена мати - [PERSON]. Із анамнезу відомо, що [PERSON] змінився в поведінці з 2007 року, коли став замкнутим, перестав спілкуватися з друзями, не стежив за своїм зовнішнім виглядом, не було бажання працювати, сам з собою розмовляв, побив дівчину, з якою зустрічався, називав її «відьмою»; удома побив меблі, на стінах малював малюнки релігійного змісту. У січні 2008 року був вперше госпіталізований в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, виставлений діагноз: «Шизофренія». У клінічній картині захворювання виявляв маячні ідеї відношення релігійного змісту, психофізичної дії, управління ззовні, слухові обмани коментуючого, імперативного характеру. У періоди загострення захворювання проявляє агресію до матері, батька, оточуючих. Більше 20 госпіталізацій. Остання виписка із стаціонару 11.07.2017. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів матері-опікуна, психічний стан змінився за кілька днів до госпіталізації: ста злісним, дратівливим, агресивним, розмовляє сам із собою, себе називає «королевою», іде дому, проявляє агресію до опікуна, «штовхає мене, б'є, підставляє до волосся запальничку вважає, що я Бог смерті й не повинна жити», вимагає, щоб йому все підкорялися, також щодня вимагає гроші. На зауваження рідних ще більше дратується. 01.10.2017 р. о 16.20 год. у супроводі матері-опікуна звернувся в прийомне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями на адресу матері-опікуна. Госпіталізований примусовому порядку. 02.10.2017 р. о 08.20 год. [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: не знає поточну дату, місяць, «або вересень або жовтень», рік називає правильно. Контакт формальний. Заявляє, що лікар «мертвий», «як з вами можна розмовляти». Напружений злісний, афективно заряджений на адресу опікуна. Не заперечує, що бив матір, штовхав ї Заявляє «вона Бог смерті й не повинна жити, а смерті не можна не боятися...». Мова спонтанна, умовкає, до чогось прислухається, нахиляє голову. Себе називає « я - королева, мені повинні все підкорятися». З лікарем дистанцію не дотримує. Оглядається по сторонах, метушливий. Інструкції виконує після повторень. Критика до поведінки й хвороби відсутня. Приймаючи до уваги, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, а також агресивні вислови та дії по відношенню до матері-опікуна, примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. Прокурор заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2010 р. [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2010 р. опікуном призначена мати - [PERSON]. Відповідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.10.2017 р. [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, а також агресивні вислови та дії по відношенню до матері-опікуна, примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра [PERSON], зокрема, про те, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, а також агресивні вислови та дії по відношенню до матері-опікуна, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved