Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , зазначивши третьою особою [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 березня 2008 року в загальній сумі сумі 673749 грн. 19 коп., яка складається з основного боргу 499099 грн. 99 коп., боргу за відсотками 130576 грн. 68 коп., комісії 7736 грн. 05 коп., пені в сумі 36336 грн. 47 копа., а також на погашення боргу у виді 3% річних в сумі 111097 грн. 84 коп. та інфляційних втрат в сумі 671607 грн. 89 коп. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що боржник [PERSON] не виконав зобов`язання за вказаним кредитним договором, за яким йому був наданий кредит у сумі 500000 грн. під 16% річних до 20 березня 2018 року, тому в рахунок погашення боргу необхідно звернути стягнення на зазначене нерухоме майно, передане позикодавцю в іпотеку за договором від 21 березня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи було встановлено, що 19 квітня 2009 року відповідач [PERSON] власник переданого в іпотеку будинку, помер, про що виконавчим комітетом Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області 22 квітня 2009 року було вчинено актову запис про смерть під № 13. \~ \~ \~ \~В зв`язку з цим ухвалою суду від 28 лютого 2018 року до участі в справі було залучено правонаступників померлого співвідповідача (його спадкоємців) [PERSON] та [PERSON] , яка діє як законний представник неповнолітнього сина померлого [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~В подальшому, ухвалою суду від 15 червня 2018 року в справі було замінено неналежного законного представника неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] на належного [PERSON] , оскільки, в дійсності, розпорядженням Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 202-р від 17 травня 2010 року опікуном неповнолітнього [PERSON] був призначений [PERSON] . \~ \~ \~ \~Також, ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи на боці відповідачів було залучено орган опіки та піклування Баштанську районну державну адміністрацію Миколаївської області. \~ \~ \~ \~В той же час, за повідомленням залученої третьої особи від 16 березня 2019 року розпорядженням цієї адміністрації № 370-р від 13 вересня 2018 року піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було призначено [PERSON] . \~ \~ \~ \~В зв`язку з цим ухвалою суду від 20 березня 2019 року законний представник неповнолітнього був замінений на [PERSON] . \~ \~ \~ \~До судового засідання відповідач, який діяв в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзиву чи заперечення не надіслав. Представник позивача до судового засідання також не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, пояснень чи заперечень на позов не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування до судового засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, у вирішенні позову покладався на розсуд суду. Суд, вважаючи можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки вони були належним чином повідомлені про час та місце засідання, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 21 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України, (далі Банк), та [PERSON] був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 161, в якому сторони узгодили всі його основні та необхідні умови. Відповідно до п.п. 1.1-1.3. Банк зобов`язався надати йому кредит в сумі 500000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 16,5 % річних за його користування та строком його погашення до 20 березня 2018 року. Повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитними коштами, комісійні та інші платежі повинні були здійснюватися щомісячними платежами відповідно до графіку, який є додатком № 1 до Договору. Згідно з п. 5.1. Договору Банк мав право нараховувати та стягувати пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування ним в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. Крім того, згідно з додатковою угодою № 1 від 10 листопада 2008 року, укладеною між Банком та позичальником між ними було узгоджено збільшення процентної ставки до 17,5 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому за ним утворилася значна заборгованість. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2010 року за позовом Банку з [PERSON] було стягнуто заборгованість за Договором в загальній сумі 633 637 грн. 71 коп., а сам Договір розірвано. \~ \~ \~ \~Також, рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2014 року за позовом Банку з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто заборгованість за Договором станом на 23 червня 2014 року в сумі 15075 грн. 56 коп. \~ \~ \~ \~В своїх вимогах в даній справі позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки необхідно в рахунок погашення боргу, який станом на 17 січня 2017 року дорівнює загальній сумі сумі 673749 грн. 19 коп., яка складається з основного боргу 499099 грн. 99 коп., боргу за відсотками 130576 грн. 68 коп., комісії 7736 грн. 05 коп., пені в сумі 36336 грн. 47 копа., а також на погашення боргу у виді 3% річних в сумі 111097 грн. 84 коп. та інфляційних втрат в сумі 671607 грн. 89 коп. Загалом ця сума складає 1456454 грн. 92 коп., Згідно зі ст. 546 ЦК України зобов`язання може бути забезпечено, в тому числі і заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). 21 березня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким він передав Банку в іпотеку своє нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Будинок мав загальну площу 262,90 кв.м., житлову 67,30 кв.м. В той же день договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Розділом 3 договору іпотеки також передбачено право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення боржником умов кредитного договору. Виходячи з того, що відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, тому у Банка є право звернути стягнення на предмет іпотеки (ст. 33, 35, 38 Закону України Про іпотеку). \~ \~ \~ \~За положеннями\~ст.\~39\~цього ж\~Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); - спосіб реалізації предмета іпотеки; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Беручи до уваги кредитну заборгованість і невиконання боржником [PERSON] зобов`язань по її погашенню, виходячи з положень ст.ст. 526, 530, 549, 572, 1049, 1050, 1054 ЦК України, та положень Закону України «Про іпотеку», на її погашення необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, який належав [PERSON] Як роз`яснено судам в абз. 1 та 2 п. 17, постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В ч. 2 цієї статті визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~В зв`язку зі смертю іпотекодавця [INFO] його спадкоємцями та правонаступниками є [PERSON] , відносно якого померлим був складений заповіт, та неповнолітній син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , піклувальником якого є [PERSON] . \~ \~ \~ \~В закону України Про іпотеку, в тому числі і в ст. 17. в якій зазначені підстави припинення іпотеки, не передбачено її припинення в зв`язку зі смертю іпотекодавця. Отже, зобов`язання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту і сплату процентів залишалося дійсним і підлягає судовому захисту. Виходячи з положень ст. 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 529 ЦК України. Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному і звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Банк просив здійснити реалізацію предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 1617167 грн., яка була визначена суб`єктом оціночної діяльності, однак на час завершення розгляду справи строк дії оцінки закінчився, тому суд вважає можливим визначити, що початкова ціна будинку повинна бути встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (експертом) під час проведення виконавчих дій. Тому позов слід задовольнити частково, хоча це і не впливає на основну суть задоволених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду в сумі 12116 грн. 12 коп. За викладеного,

Outcome: partial