Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він є власником житлового будинку по вул. Парковій, 20 в м. Бориспіль. В цьому житловому будинку зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка його дочки [PERSON] Відповідач тривалий час не проживає в цьому житловому приміщенні та ухиляється від припинення реєстрації місця проживання в ньому. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Парковій, 20 в м. Бориспіль. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Парковій, 20 в м. Бориспіль. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на не-рухоме майно серії ЯЯЯ №062828 від 28 липня 2006 року (а.с.16) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ №156944 від 28 липня 2006 року (а.с.6). 25 жовтня 2000 року відповідач уклав шлюб з [PERSON], яка є дочкою позивача. Після цього вони також почали проживати у житлового будинку по вул. Парковій, 20 в м. Бориспіль. Починаючи з 1 березня 2008 року в цьому житловому будинку зареєстро-вано місце проживання [PERSON] Ця обставина підтверджується копією будинкової кни-ги (а.с.9-14). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 9 вересня 2014 року (а.с.17) шлюб між відповідачем та [PERSON] був розірваний (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була дружиною відповідача. У 2008 році відповідач вселився та почав проживати в житловому будинку, розташованому по вул. Парковій, 20 в м. Бориспіль. 9 листопада 2013 року [PERSON] з власної волі пішов з цього житлового будинку та жодного разу до нього не повертався. Після розірвання шлюбу між ними відповідач ніколи не виявляв наміру проживати в цьому житловому приміщенні. [PERSON] та інші члени сімї не чинили жодних перешкод у користуванні [PERSON] цим обєктом нерухомого майна. Крім того, з копій актів обстеження житлово-побутових умов від 27 вересня 2016 року та від 6 вересня 2017 року (а.с.18, 30) вбачається, що [PERSON] не проживає в житловому будинку по вул. Парковій 20 в м. Бориспіль. Аналіз показань свідка та цих письмових доказів переконливо свідчить про те, що [PERSON] понад три роки не проживає у вказаному житловому приміщенні. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відпо-відача в цьому обєкті нерухомого майна. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] допустимо визнати таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Парковій, 20 в м. Бориспіль. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обста-вина підтверджується квитанцією №74 від 8 червня 2017 року (а.с.1). Предявлений ним позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved