Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню. Свій позов мотивує тим, що їх підприємство надає послуги по теплопостачанню квартири [ADDRESS], в якій проживає відповідач і яка належним чином не сплачує за надані послуги кошти, в результаті чого у неї перед ДКП «Луцьктепло» утворилась заборгованість в сумі 6840,52 грн. У звязку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 6840,52 грн., інфляційні нарахування в розмірі 2052,73 грн., три відсотки річних в сумі 362,66 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена судом належним чином. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ДКП «Луцьктепло» надає послуги з теплопостачанню квартири [ADDRESS], в якій проживає [PERSON], що підтверджується довідкою ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр» (а.с. 4). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України жильці зобовязані своєчасно проводити оплату за комунальні послуги. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з представленого розрахунку нарахувань і оплати у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за надані послуги за опалення в розмірі 6840,52 грн., а також інфляційні нарахування в розмірі 2052,73 грн., три відсотки річних в сумі 362,66 грн., а всього разом 9255,91 грн. (а.с. 3). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за надані комунальні послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас, ч. 2 ст. 99 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 коп. судового збору.

Outcome: approved