Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

В травні 2021 р. Державна акціонерна холдингова компанія «Артем» (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача заборгованість за утримання житлового будинку та користування комунальними послугами в гуртожитку (філії №2) в розмірі 103060,99 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є власником нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] . Позивач працювала на посаді юрисконсульта 2 категорії ДАХК «Артем» з 28.03.2017 р. по 13.07.2018 р. 01.06.2017 р. на підставі заяви відповідача між ДАХК «Артем» та відповідачем було укладено договір №15 на тимчасове користування житловою площею та комунальними послугами в гуртожитку (філії №2) на період роботи в компанії, за яким відповідачу надано в користування житлову кімнату в гуртожитку (філії №2) за адресою: [ADDRESS] , площею 58.0 кв.м зі сплатою коштів за користування житловим приміщенням. 01.06.2018 р. між сторонами було укладено угоду №1 до договору №15 від 01.06.2017 р., за якою сторони погодили термін дії договору - до 31.05.2023 р. 27.06.2018 р. чоловік позивача - [PERSON] був прийнятий на посаду директора департаменту з питань корпоративного управління ДАХК «Артем», звільнений за власним бажанням - 14.04.2020 р. В зв`язку з звільненням [PERSON] звернувся до ДАХК «Артем», з заявою про продовження користування кімнатою адресою: [ADDRESS] , площею 58.0 кв.м, за договором №15 від 01.06.2017 р. Протоколом №19 від 14.04.2020 р. ДАХК «Артем» прийняло рішення про надання згоди [PERSON] на продовження користування кімнатою за умови укладення додаткової угоди до договору №15 від 01.06.2017 р. З 01.08.2020 р. було встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з ДАХК «Артем» та проживають в гуртожитку (філії №2) за адресою: [ADDRESS] , а саме: 133,30 кв.м. за 1 кв.м. За період з серпня 2020 р. по серпень 2021 р. відповідачу нараховано 123987,57 грн за житлово-комунальні послуги, з яких відповідач сплатила 20926,58 грн. Станом на 15.09.2021 р. за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 103060,99 грн за утримання будинку та користування комунальними послугами. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позов, зазначає, що між сторонами укладено договір №15 від 01.06.2017 р., терміном дії до 31.05.2023 р. Будь-які зміни до даного договору не вносились та сторонами не погоджувались. Підвищення цін (тарифів) на житлову послугу за наказом №184 від 18.06.2020 р. вважає неправомірним, оскільки згоду на підвищення вартості послуг відповідач не надавала. Крім цього, відповідач не була ознайомлена з послугами, які включені до нового (підвищеного) тарифу, не погоджується з якістю їх надання та вартістю. Звертає увагу, що оплата за комунальні послуги здійснювалась нею згідно погодженого тарифу, який вказаний в договорі №15 від 01.06.2017 р. У відповіді на відзив представник позивача зазначає правомірним нарахування відповідачу тарифу по утриманню будинку, виходячи з наказу №184 від 18.06.2020 р., як для фізичної особи, яка не перебуває у трудових відносинах. Наказ №184 від 18.06.2020 р. є чинним та підлягає виконанню відповідачем. Про встановлення нової оплати було розміщено оголошення, відповідач ознайомлена з новими тарифами, будь-яких претензій щодо ненадання послуг або неякісного надання послуг від відповідача не надходило. В рахунках на сплату житлово-комунальних послуг була інформація про наявність заборгованості. В запереченні відповідач зазначає, що не отримувала претензію, в якій йшлось про затвердження нових тарифів, а тому відповідач не була ознайомлена про зміни в тарифах, збільшенням їх вартості. Звертає увагу, що житлові послуги сплачувались згідно укладеного договору, оскільки ціна послуги з управління будинком встановлюється договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та її представник заперечили щодо задоволення позову. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 05.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на балансі ДАХК «Артем» перебуває гуртожиток по [ADDRESS] . [PERSON] прийнята на посаду юрисконсульта 2 категорії в юридичний відділу ДАХК «Артем» з 29.03.2017 р. та 16.07.2018 р. звільнена за угодою сторін, що підтверджується наказами №229 від 28.03.2017 р., №571 від 13.07.2018 р. (а.с. 18, 19) [PERSON] прийнятий на посаду директора департаменту з питань корпоративного управління ДАХК «Артем» з 02.07.2018 р. р. та 15.04.2020 р. звільнений за власним бажанням, що підтверджується наказами №507 від 27.06.2018 р., №135 від 14.04.2020 р. (а.с. 24, 25) За зверненням [PERSON] 01.06.2017 р між [PERSON] та ДАХК «Артем» було укладено договір №15 про тимчасове користування житловою площею та комунальними послугами в гуртожитку (філії №2) на період роботи в компанії, за яким ДАХК «Артем» надає [PERSON] кімнату [ADDRESS] в гуртожитку, площею 58.0 кв.м, а [PERSON] сплачує за житло згідно із затвердженими тарифами та додатком №1. Договір діє з дня підписання впродовж одного року. Згідно додатку №1 від 01.06.2017 р до договору №15 від 01.06.2017 р. [PERSON] сплачує вартість проживання згідно з тарифами НКРЕКП за користування кімнатою, площею 58,0 кв.м, та комунальними послугами, які нараховують згідно фактичних показників будинкових засобів обліку та складає за користування житловою площею - 44,08 грн. (а.с. 22) Угодою №1 до договору №15 від 01.06.2017 р. сторони внесли зміни до договору, а саме: п. 5.1 викладено в наступній редакції: договір діє з дня його підписання сторонами до 31.05.2023 року. (а.с. 23) Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 632 ч.1, 2 ЦК України передбачає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих послуг з управління, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі якщо прибудинкова територія багатоквартирного будинку не оформлена у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку, прибирання та інші послуги з обслуговування території навколо такого багатоквартирного будинку можуть бути включені до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (у тому числі при визначенні управителя на конкурсних засадах) виключно за згодою споживачів із визначенням на договірних засадах та погодженням з органом місцевого самоврядування меж та площі території, яку співвласники згодні утримувати. 4. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. 5. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. Відтак, правовідносини між сторонами з приводу надання послуг за утримання житлового будинку та користування комунальними послугами виникають на підставі укладеного між ними договору. В судовому засіданні сторони не заперечували наявність укладеного договору №15 від 01.06.2017 р. із тарифом за користування житловою площею - 44,08 грн та строком дії згідно угоди №1 від 01.06.2018 р. - до 31.05.2023 р. Позивач, обґрунтовуючи збільшення розміру тарифу до 133,30 грн за 1 кв.м посилається на наказ ДАХК «Артем» від 18.06.2021 р. №184 та протокол №19 від 14.04.2020 р. Згідно протоколу засідання Правління ДАХК «Артем» №19 від 14.04.2020 р. в зв`язку з звільненням начальника відділу управління майном [PERSON] надійшло звернення про продовження користування кімнатою в гуртожитку (філії №2) за адресою: [ADDRESS] , площею 58,0 кв.м, майном за укладеним договором №15 про тимчасове користування житловою площею та комунальними послугами в гуртожитку (філії №2) на період роботи компанії від 01.06.2017 р. між ДАХК «Артем» та [PERSON] (дружина [PERSON] , колишній працівник компанії). Правління ДАХК «Артем» постановило: дати згоду [PERSON] на продовження користування кімнатою гуртожитку (філії №2) за умови укладення додаткової угоди до договору №15 про тимчасове користування житловою площею та комунальними послугами в гуртожитку (філії №2) на період роботи в компанії від 01.06.2017 р. про продовження строку дії договору з [PERSON] , дружиною [PERSON] до 31.12.2020 р. з оплатою послуг за користування житловою площею в розмірах, що встановлені як для не працівників компанії; - начальнику відділу житлово-побутових послуг: підготувати та надати президенту компанії - голові правління проект додаткової угоди за результатами прийнятого рішення. (а.с. 42-43) Наказом ДАХК «Артем» від 18.06.2021 р. №184 встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, у розмірі: філія №2 по [ADDRESS] - 133,30 грн за 1 кв.м. Начальнику ВЖПП [PERSON] оформити та організувати укладення договорів «Про відшкодування (компенсацію) витрат на утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для підприємств, установ, організацій, які не перебувають у трудових відносинах з компанією» та Про відшкодування (компенсацію) витрат на користування комунальними послугами (гуртожитку, філії) для підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією та ввести в дію для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, з 01.08.2020 р. (а.с. 26, 27) Між тим, доказів того, що позивач оформив, підготував та уклав додаткову угоду з [PERSON] до договору №15 від 01.06.2017 р. на виконання протоколу засідання Правління ДАХК «Артем» №19 від 14.04.2020 р., за яким було встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, у розмірі 133,30 грн за 1 кв.м, надано не було. Судом враховано наявність чинного договору №15 від 01.06.2017 р., строком дії до 31.05.2023 р., який не розірвано сторонами, будь-які зміни в частині цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги до договору також не вносились та з відповідачем [PERSON] не погоджувались. Доказів ознайомлення відповідача [PERSON] з тарифами згідно наказу ДАХК «Артем» від 18.06.2021 р. та ухилення останньої від підписання нового договору надано не було. Наявність в матеріалах справи претензії, адресованої [PERSON] , та оголошення про зміни в вартості послуг з утримання житлового будинку не свідчить про ознайомлення її з вказаними тарифами. На підставі викладеного, обґрунтованими є нарахування за вказані послуги 44,08 грн. згідно додатку №1 від 01.06.2017 р до договору №15 від 01.06.2017 р. Наявність чинного договору №15 від 01.06.2017 р. та відсутність між сторонами інших договірних відносин унеможливлює визначення вартості послуг, виходячи з 133,30 грн за 1 кв.м,, оскільки така умова є істотною для такого договору та не погоджувалась з відповідачем [PERSON] . Відтак, між сторонами відсутній укладений договір, який встановлював підвищення тарифу до 133,30 грн за 1 кв.м згідно наказу ДАХК «Артем» від 18.06.2021 р. №184, а позивачем не було доведено ухилення відповідача від укладення договору із позивачем на надання вказаних послуг. Доказів порушення відповідачем умов договору №15 від 01.06.2017 р. та наявність непогашеної заборгованості за вказаним договором не доведена та спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за утримання будинку та комунальні послуги,суд не вбачає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed