Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

В серпні 2020 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської області в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] звернувся до суду до із позовом до відповідача про позбавлення їх батьківських відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачі своїх батьківських обов`язків не виконують та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 20.08.2020 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи за позовною заявою органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району. Ухвалою від 02.09.2020 року прийнято до розгляду справу та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Представник позивача просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у Свідоцтві про народження серії [NUMBER] , актовий запис №491, вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно повідомлення про вчинення домашнього насильства або насильства за ознакою статі від 10.03.2020 р., [PERSON] зазнала домашнього насильства, а дитина [PERSON] стала свідком (очевидцем) домашнього насильства. Наказом служби у справах дітей Адміністрації Центрального району від 11.03.2020 року , поставлено на облік малолітню [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, [PERSON] , [INFO] , рівень безпеки дитини «небезпечно» - необхідність вжиття негайних дій у межах сімї, у тому числі проведення комплексної оцінки потреб дитини та її сімї. Згідно Акту обстеження умов проживання від 11.03.2020 року, створених для проживання дитини [PERSON] , мати вимушена проживати в скрутних умовах у своєї матері, має власне житло, але не має можливості проживати через агресивну поведінку чоловіка. Згідно повідомлення КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 22.05.2020 р., 18.05.2020 р. у центр була доставлена [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку службу у справах дітей Адміністрації Центрального району від 22.05.2020 р., остання вважає недоцільною передачу [PERSON] на виховання та постійне проживання її батькам [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення Миколаївської ЗОШ І-ІІ ступенів №64 від 20.05.2020 р., [PERSON] та батько [PERSON] не здійснюють постійного контролю за навчанням та відвідуванням занять дитиною. Батьки попереджені (під підпис) про відповідальність за виконання батьківських обов`язків за ст. 187 КУпАП. Відповідно до інформації Миколаївського міського центру соціальних служб сімї, дітей та молоді від 12.03.2020 р., [PERSON] проінформовано про діяльність ММЦСССДМ запланована індивідуальна консультація з психологом на базі Центру. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики Миколаївської ЗОШ І-ІІ ступенів №64 від 20.05.2020 р., [PERSON] навчається з 02.09.2019 року. Дитина виховується в повній сімї. Зовнішній вигляд у дитини охайний. Останнім часом до школи дівчинку проводила мама чи бабуся. Згідно довідки-характеристики Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 26.05.2020 р., за час мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , характеризується негативно, громадський порядок та спокій громадян неодноразово порушував. У вживанні алкогольних напоїв, за вищевказаною адресою помічався неодноразово. Постійно надходять заяви та скарги від сусідів стосовно [PERSON] . Підтримує відношення з підозрілими особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягався. Згідно довідки-характеристики Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 26.05.2020 р., за час мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , характеризується негативно. Громадський порядок та спокій громадян порушує, вступає в конфліктні ситуації з сусідами. У вживанні алкогольних напоїв не помічалась. Заяви та скарги від сусідів стосовно [PERSON] не надходили. Відношення з підозрілими особами, які ведуть антигромадський спосіб життя не підтримує. [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184, 177 КУпАП. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягалась. 10.03.2020 року [PERSON] надала пояснювальну записку. Відповідачка ознайомлена про розгляд заяви про позбавлення батьківських прав 22.06.2020 р., про що свідчить відповідна розписка. Відповідно до інформації Миколаївського міського центру соціальних служб сімї, дітей та молоді від 26.06.2020 р.,на даний час немає можливості провести відповідну роботу із [PERSON] через відсутність контакту. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконують свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 09.07.2017 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачі не піклуються про свою доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому підлягають позбавленню батьківських прав та з них слід стягнути аліменти на утримання дитини. За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved