Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В червні 2015 р. [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. Вказував на те, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності по 1/4 частині кожному належить [ADDRESS]. Зазначена квартира складається з чотирьох кімнат, всі кімнати ізольовані. Однак на теперішній час в добровільному порядку дійти згоди щодо користування квартирою всі співвласники не можуть, в них виникають суперечки щодо оплати комунальних послуг, тощо. Посилаючись на вищевикладене та зазначаючи, що він та його родина не мають іншого житла, позивач [PERSON] просить суд визначити порядок користування квартирою № 143 в буд. № 152 по вул. Космонавтів в м. Миколаєві наступним чином: [PERSON] виділити в користування кімнату № 4, житловою площею 16,8 кв.м., балкон площею 3,3 кв.м.; [PERSON] виділити в користування кімнату № 10 житловою площею 12,2 кв.м., 1/2 частину лоджії площею 5,8 кв.м.; [PERSON] виділити в користування кімнату № 9 житловою площею 11,3 кв.м., 1/2 частину лоджії площею 5,8 кв.м.; [PERSON] виділити в користування кімнату № 5 житловою площею 9,6 кв.м.; приміщення коридору № 1 площею 1,6 кв.м., вбиральні № 8 площею 1,3 кв.м., ванної № 7 площею 2,8 кв.м., кухні № 3 площею 9,3 кв.м., залишити у спільному користуванні; зобовязати ЖЕК № 19 ЖКП ММР Південь укласти окремий договір найму житлового приміщення з [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Представник третьої особи в судове засідання не зявився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані доази, суд встановив наступне. 10.01.2012 р. Управлінням з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/4 частині кожному. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2015 р., право власності на [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по 1/4 частці за кожним. У відповідності до Довідки ЖКП ММР Південь за вих. № 1967 від 19.05.2015 р. в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з копії технічного паспорту, [ADDRESS] складається з чотирьох житлових кімнат: 1-а кімната - 16,8 кв.м., 2-а кімната 9,6 кв.м., 3-я кімната 11,3 кв.м., 4-а кімната 12,2 кв.м., а також коридору - 11,6 кв.м., кухні 9,3 кв.м., ванної - 2,8 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м. Квартира обладнана лоджією, 2,9 кв.м., а також балконом - 1,0 кв.м. Позивач, та члени його родини дружина [PERSON], сини [PERSON], [PERSON] мешкають постійно за місцем проживання батьків дружини, згідно пояснень позивача у судовому засіданні, протягом останніх 20 років. У спірній квартирі постійно мешкають відповідачі, та, фактично [PERSON] займає кімнату площею 9,6 кв.м., [PERSON] кімнату, площею 12,2 кв.м., [PERSON] кімнату площею 16,8 кв.м. Кімната площею 11,3 кв.м. вільна, проте позивач не погоджується на визначення порядку користування нею за ним. Ванна кімната, кухня та коридор перебувають у спільному користуванні. Відповідачі не тільки не погоджуються на виділ у користування позивачу більшої кімнати квартири, не згодні також із визначенням порядку користування між ними у спосіб зазначений позивачем та не згодні на укладання окремих договорів, через порушення прав власників на ? частку у цьому випадку. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Право власності (володіння, користування, розпорядження) може бути обмежено чи припинено лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Квартири, що є приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, встановлених законодавством України. Якщо квартира є обєктом спільної часткової власності, то зазначені положення стосуються усіх співвласників. Відповідно до ст. 358 ЦК України та п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди про таке, спір вирішується судом за такими ж правилами. При цьому квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з матеріалів справи, сторони в рівних частках є співвласниками квартири № 143 по вул. Космонавтів в м. Миколаєві. Вказана квартира складається з чотирьох житлових кімнат, ванної кімнати, вбиральні кухні, коридору, балкону та лоджії. При цьому площа житлових кімнат у вказаній квартирі є різною. Право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК України. Всупереч зазначеним вимогам закону, позивач не надав суду доказів щодо можливості визначення порядку користування спільною частковою власністю (спірною квартирою) з дотриманням прав кожного зі співвласників володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому часткою. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що варіант визначення порядку користування квартирою, запропонований позивачем, суттєво не відповідає принципу рівності прав співвласників, порушує право сторін на власність і погіршує їх житлові умови, що є неприпустимим. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed