Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання.\~Висновком МСЕК від 18.12.2012 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, з 03 грудня 2012 року до 01 січня 2014 року, з наступним переоглядом 01.01.2014 року. Висновком МСЕК від 01.12.2015 року позивачу повторно встановлено 35% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з 23 листопада 2015 року, безстроково. \~ \~ \~ \~Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач\~відчуває постійний ниючий біль в попереково-крижовому відділі від хребта періодично гострий біль, який розповсюджується на тазовий пояс справа і праве стегно та посилюється при незначному фізичному навантаженні, змінення задньої поверхні стегна, біль в суглобах рук і почуття оніміння в руках в стані спокою, підвищення цифр артеріального тиску до 150/100 мм рт.ст., загальна слабкість, підвищена слабкість, підвищена втомлюваність, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, відчуття частого серцебиття. Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, Позивач, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 165\~305 грн., яку просив стягнути з відповідача. 11 січня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання їй моральної шкоди та її розмір. Крім того, відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про охорону праці» Позивач був ознайомлений про умови праці на підприємстві, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. В свою чергу, відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Посилання Позивача на душевні страждання та переживання не підтверджені належними доказами, такими, як висновок експерта (фахівця) в галузі психології, показаннями свідків тощо. Такі суб`єктивні твердження позивача не мають ніякого підтвердження по суті і відповідно є недоведеними. Позивач частково втратив здібність до професійної діяльності, але він не втратив здібності до самообслуговування, не потребує постійного стороннього догляду чи допомоги, зміни житлових умов тощо. Це вказує на те, що позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог, так як, профзахворювання не призвело до таких тяжких наслідків, які повністю змінюють життя постраждалого та тягнуть за собою значні немайнові втрати. Вказана сума позовних вимог не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 24 років 8 місяців, а саме з 21.10.1986 по 01.11.1987 року підземним крипільником дільниці №5 шахти «Ювілейна» рудоуправління ім. ХХ партз`їзду, з 01.11.1987 року по 15.11.2011 року підземним прохідником дільниці №1 шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,звільнений за власним бажанням по виходу на пенсію ст.38КЗпП України\~(а.с. 31-34). Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.07.2011 року, позивачу встановлено професійне\~захворювання з\~діагнозом:\~ Радикулопатія L3, L4 справа в фазі загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, гіпотрофією м`язів стегна; вібраційна хвороба першої ст. з периферичним ангіодистонічним синдромом, хронічний бронхіт, фаза нестійкої ремісії. ЛН першого ст..(а.с.17). Висновком МСЕК від 18.12.2012 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, з 03 грудня 2012 року до 01 січня 2014 року, з наступним переоглядом 01.01.2014 року. Висновком МСЕК від 01.12.2015 року позивачу повторно встановлено 35% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з 23 листопада 2015 року, безстроково. ( а.с.10-11). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №81 від 22.07.2011 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме робота протягом тривалого часу в умовах важкої фізичної праці, в тому числі 23 роки 8 місяців - вібрації, 19 років 9 місяців - запиленості повітря робочої зони: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного від 10 до 70%: 2,8-9,4\~мг/м3\~при ГДК\~2,0\~мг/м3\~протягом 50,0-68,0%\~зміни; вібрація: рівень локальної вібрації 114-127 дБ при допустимому 112 дБ; рівень фізичного перевантаження: маса вантажу, підіймається та переміщується вручну: 35-65 кг при нормі до 30 кг; робоча поза вимушена з нахилом тулуба до 30% понад 30°: 28,6-61,2/2,8-9,5% за зміну при допустимій нормі 25,0%, статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками: 100000-432000\~кг/с\~при нормі\~70000\~кг/с; нахили корпусу: 216-315 разів при допустимому 100 разів за зміну. Важкість праці позивача відноситься до III класу 2 ступеню шкідливості. (а.с.13-16). Відповідно до п.19 акту Форми П-4, професійне захворювання отримано позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку Керівництва шахти «Ювілейна», ім. ХХ партз`їзду, шахти «Ювілейна» рудника «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», в 2011 році начальник дільниці №1 шахти Ювілейна [PERSON] , порушення вимоги ст.153 КЗпП України, ст. ІЗ Закону України «Про охорону праці (а.с. 16). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст. 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін її здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, який відчуває постійний ниючий біль в попереково-крижовому відділі від хребта періодично гострий біль, який розповсюджується на тазовий пояс справа і праве стегно та посилюється при незначному фізичному навантаженні, змінення задньої поверхні стегна, біль в суглобах рук і почуття оніміння в руках в стані спокою, підвищення цифр артеріального тиску до 150/100 мм рт.ст., загальна слабкість, підвищена слабкість, підвищена втомлюваність, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, відчуття частого серцебиття, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 35%, період роботи у відповідача на протязі 24 років 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 80 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial