Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що він є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по [ADDRESS], яких викупив на прилюдних торгах 22 вересня 2017 року. Відповідачі, які є попередніми власниками даного майна, чинять перешкоди у користуванні ними, не звільняють приміщення, у зв'язку з чим він позбавлений права користуватися нежитловими приміщеннями. Просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом звільнення вказаних нежитлових приміщень. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] показав суду, що декілька разів підходив разом із позивачем до відповідачки [PERSON], яка за довіреністю представляла і свою матір [PERSON], із вимогою звільнити нежитлові приміщення, які розташовані по [ADDRESS]. Однак, відповідачка відмовилась звільнити приміщення, пославшись на те, що вона не визнає право власності позивача на дане майно. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по [ADDRESS], що підтверджується протоколом проведення електронних торгів вказаного майна № 286747 від 22 вересня 2017 року, свідоцтвом про право власності від 15 листопада 2017 року, зареєстроване в реєстрі під № 3061 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 103844941 від 15 листопада 2017 року. Проте, відповідачі в добровільному порядку не надають можливість позивачу потрапити до вказаних нежитлових приміщень та умисно чинять перешкоди у користуванні позивачем власним нерухомим майном, в добровільному порядку не звільняють приміщення, що окрім пояснень самого позивача, було підтверджено в судовому засіданні показами свідка [PERSON]. Згідно ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що позивач є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 586,00 кв.м., які розташовані по [ADDRESS], а також те, що відповідачі створюють перешкоди у користуванні даними приміщеннями та у добровільному порядку не звільняють їх, чим обмежують право позивача щодо здійснення ним права власності на вказане нерухоме майно, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 704 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2792 гривні 25 копійок, які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 04 квітня 2018 року та актом наданих послуг від 04 квітня 2018 року, розмір яких не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

Outcome: approved