Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19.07.1969 по 29.12.1995 [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] в період шлюбу сторонами набуто у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до складеного заповіту [PERSON] заповів належну йому половину квартири, онучці [PERSON] . Тому позивач вважає, що має право на половину даного нерухомого майна, оскільки воно придбано з [PERSON] за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності, тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судовому засідані позов підтримала в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про прохання розгляд справи здійснювати без її участі, також відповідач визнала позов та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судом встановлено, що з 19.07.1969 по 29.12.1995 [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] (а.с. 6, 7). За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , правовстановлюючі документи видані на ім`я [PERSON] . Згідно довідки МКП « Жек № 7» [PERSON] сплатив пайовий внесок( а.с.9). Згідно договору на сумісне обслуговування будинку та прибудинкової території, укладеної між ЖЕК №7 та [PERSON] квартира придбана у власність на підставі кооперативу ( а.с. 11-14). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 20.04.1978. ( а.с.15). Виконкомом ВМР видав на квартиру Свідоцтво про право власності на житло від 08.07.2008 (а.с.25). Відповідно до заповіту [PERSON] заповів належну йому половину квартири [ADDRESS] онуці [PERSON] . Згідно ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки правові відносини щол до придбання спільного мапйна виникли в 1969-1995 роках, їх слід регулювати Кодексом Законів про Шлюб і сім`ю України, який діяв на час перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі. Згідно ст. 22 КЗпШС України, Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 27 КЗпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно до ст.29 КЗпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Суд приймає до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] продовжували проживатти спільно в придбаній в період шлюбу квартирі та вважає, що це свідчить про досягнення згоди про спосіб поділу майна. Тому суд вважає, що позивач Згіднор ст. 113 КЗпШС України, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Суд приймає до уваги те, що [PERSON] до теперішнього часу мешкає в квартирі [ADDRESS] , а, отже, не втратила зв`язку з майном і мала домовленість зі співвласником про порядок користування.. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги належить задовольнити. Оскільки позов задоволено, понесені позивачем судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 2845 грн належить стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved