Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що [INFO] помер - [PERSON]. За життя [PERSON] залишив заповіт на її ім'я. На підставі книги 6 Цивільного Кодексу України вона подала заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого другою житомирською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 37/2013. В пpoцeci здійснення права на спадкування вона отримала довідку з КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14» згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані - дружина [PERSON] та син, [PERSON] - відповідачі у cпpaвi. Оскільки в силу, ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є такими що прийняли спадщину, вона не має змоги належно оформити свої спадкові права. Спадщина складається iз земельної ділянки площею 3,7130 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глиновецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області. Іншого майна, згідно правовстановлюючих документів немає. Kpiм того, на її думку, [PERSON] та [PERSON] не мають право на спадкування майна після смерті [PERSON] в силу ч. 5 ст. 1224 ЦК України, у зв'язку з чим вона і звертається до суду про усунення спадкоємців а саме [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування спадщини за законом. У судовому засіданні представник позивачки наполягав на задоволені позовних вимог та суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] доводилися померлому [PERSON] відповідно дружиною та сином. В с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області [PERSON] прожив понад 30 років, з 1982 р. Ні дружина, ні син не приймали участі в матеріальному утриманні свого батька в період часу коли він був майже непрацездатним та який потребував матеріального забезпечення в зв'язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень, які супроводжувались постійним перебуванням на лікарняному як в лікарні так і на амбулаторному лікуванні вдома. Крім того, ні [PERSON], ні [PERSON] не приймали участі в догляді за хворим, не цікавились станом його здоров'я, не відвідували його та не вчиняли жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже відносились до стану здоров'я свого чоловіка та батька, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікали своїми обов'язками, передбаченими законом. Особливе нарікання викликає той факт, що [PERSON] та [PERSON] навіть не надали жодної матеріальної підтримки під час проведения організації поховання [PERSON] та спорудження надгробного пам'ятника, а також допомоги в похованні та не приймали участі в них. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] доводиться їй чоловіком. За життя він служив у Збройних Силах Радянського Союзу. Коли пішов на пенсію, то шукав роботу і знайшов її у с. Глинівці, там ї жив на квартирі. Прописаний був у м. Житомирі за адресою: [ADDRESS]. До дому приїзджав часто і діти до нього їздили. Після смерті той жінки у якої він жив на квартирі він так і продовжував жити в її хаті. Син до нього часто їздив. На похорон вона дала 600 грн. та привезла вінок. У голови сільської ради вона просила свідоцтво про смерть [PERSON] але їй у цьому відмовили. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Аналогічні пояснення дав відповідач [PERSON]. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється голової сільської ради с. Глинівці. З померлим [PERSON] була знайома з 1985 р. тим більше, що жили по сусідству. [PERSON] проживав з мешканкою села [PERSON] у її хаті. Коли вона померла, жив сам у її ж хаті. Коли почав хворіти, за ним закріпили соціального працівника. Вона запропонувала дочці [PERSON] доглядати за [PERSON] але вона відмовилась і дала номер телефону сина [PERSON] Вона розмовляла з сином [PERSON] [PERSON], та той також відмовився доглядати батька, обіцяв приїхати поговорити але так за життя батька ні разу і не приїхав, на телефонні дзвінки не відповідав. Ще за життя [PERSON] з [PERSON] дружили з сім'єю [PERSON], допомогали один одному. Настала зима, стан здоров'я [PERSON] погіршався і він сам не міг за собою доглядати, у зв'язку з чим [PERSON] забрала його до себе у хату і стали за ним доглядати, виділили окрему кімнату, купили одяг. Так прожив [PERSON] у сім'ї [PERSON] протягом майже року і в їхній хаті і помер. Коли [PERSON] помер, то приїхали дружина і син, вимагали довідку про смерть, погрожували.через певний час приїхали ще, показали довідку ЖЕКУ про ведення з покійним спільного господарства. Вона наполягає на тому що ні дружина, ні син [PERSON] за його життя не допомогали покійному. Коли [PERSON] ще був здоровий та працював його син, [PERSON] приїздив до батька і батько йому допомагав грошима, це вона знала зі слів покійної [PERSON]. Свідок [PERSON] підтвердила пояснення свідка [PERSON] тільки уточнила, що дружина [PERSON] [PERSON] під час життя до нього не приїзджала, приїхала в день похорон і передала 350 грн. Похорон їм обійшовся приблизно в 4 000 грн. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює фельдшером у фельдшерсько-акушерському пункті с. Глинівці. Покійного [PERSON] він знав як мешканця села який хворів гіпертонією. Незадовго до смерті чоловік переніс мікроінсульт. На скільки він розумів, що ліки йому купувала [PERSON], яка його ж і доглядала. [PERSON] було тяжко ходити, доводилось часто робити уколи і крапельниці. До смерті [PERSON] від думав, що в нього немає сім'ї так як йому за допомогою постійно звертались [PERSON]. Суд, вислухавши доводи представника позивачка, відповідачів, свідків, матеріали справи дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом підлягає задоволенню. Судом встановлено. Згідно паспорта громадянки України [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області з 16.08.2002 р. (а. с. 6). Зі змісту заповіту оформленого секретарем Глиновецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області [PERSON] 27.09.2012 р. свідчить, що [PERSON], [INFO]. уродженець с. Щетиніно Смоленського району Смоленської області, зареєстрований за адресою: м. Житомир [ADDRESS] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: «…все належне мені майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати мені на час смерті, а також належні мені майнові права та обов'язки на час смерті заповідаю [PERSON], [INFO]» (а. с. 9) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] про що 15.01.2013 р. складено відповідний актовий запис № 1 у виконавчому комітеті Глиновецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області. Свідоцтво про смерть [NUMBER]. (а. с. 7-8). Згідно довідки з КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14» від 07.08.2013 р. № 1594 свідчить, що по вул. [ADDRESS] за шість місяців до дня смерті, на день смерті та протягом шести місяців після смерті [PERSON], померлого [INFO] за даною адресою зареєстровані дружина - [PERSON], [INFO]. та син, [PERSON], [INFO]. (а. с. 10). Згідно довідки Глиновецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області № 75 від 05.02.2013 р. [PERSON] доглядала до дня смерті і похоронила за власний рахунок, [PERSON] який помер [INFO] (а. с. 11). Згідно довідки Глиновецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області № 76 від 05.02.2013 р. [PERSON], який помер [INFO] проживав в с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області з 1982 р. без реєстрації. (а. с. 12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, [NUMBER] [PERSON], який зареєстрований за адресою: м. Житомир вул. [ADDRESS], на підставі розпорядження голови від 26.01.2006 р. № 45 Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області є власником земельної ділянки площею 3,7130 га. (а. с. 13). Судом встановлено, що [PERSON] проживав в с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області понад 30 років з 1982 р. За цей час з 1982 року до моменту смерті відповідачі по справі дружина [PERSON] та син, [PERSON] не навідували його, не допомагали йому. Коли [PERSON] був у безпорадному стані і потребував постійного нагляду, за ним доглядела позивачка, [PERSON] та її родина, за що у вдячністъ за таке піклуваняя спадкодавець залишив заповіт на вес майно не своїй дружині та сину - відповідачам у спpaвi, а позивачці, яка доглядала за ним. З матеріалів справи свідчить, що у [PERSON] окрім земельної ділянки площею 3,7130 га., яка знаходиться на території с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області, ніякого майна, грошових вкладів офіційно не існує. Згідно ст. ст. 202, 203 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У відповідності до ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки, повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положения цієї статті поширюються на вcix спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на ociб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Аналогічна правова позиція була висловлена в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7, яким суд роз'яснив, що правило абзацу другого частни третьої ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюеться судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідності для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в пoзові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої ст. 1224 ЦК України стосується вcix спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне усунути від права на спадкування [PERSON], [PERSON] спадщини, яка відкрита за наслідками смерті [PERSON], який помер [INFO], який є їхнім чоловіком та батьком відповідно, до складу якої ввійшли всі його права та обв'язки, які існували на момент його смерті. На пiдставi ст.1224 ЦК України, ст.ст. 202, 203 СК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7,

Outcome: approved