Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги уточнила. Остаточно просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 201\~800 грн. грошової компенсації вартості належної їй ? частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] з переходом права власності на цю частку після повної сплати [PERSON] вказаної грошової компенсації. В судовому засіданні представник відповідача уточнені позовні вимоги позивача не визнав, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що в його довірителя відсутня така сума коштів, яку бажає стягнути з нього позивач по справі. Він не перешкоджає користуватися позивачу спірною квартирою, а примусове стягнення грошової компенсації буде порушувати його законні права. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] була [PERSON]. 24 листопада 2012 року [PERSON] померла, і спадкоємцями даної квартири власниками в рівних частках стали її сини [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] (чоловік позивача по справі). 30 листопада 2013 року [PERSON] помер. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 червня 2014 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №522 (спадкова справа №4/2013) вбачається, що «на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла 24 листопада 2012 року, був її син [PERSON] [INFO], але у звязку з його смертю 30 липня 2013 року, згідно із статтею 1276 ЦК України спадщина переходить до його спадкоємця за законом дружини [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: ? (однієї другої) частки квартири за номером 14, яка знаходиться в м.Рівне по вулиці Макарова, будинок 8, що підтверджується біржовою угодою купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованою Рівненською товарною біржею 27 березня 1998 року за реєстраційним №566/98, зареєстрованою в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Рівненським міським БТІ 5 жовтня 1998 року в реєстровій книзі під номером 84-183-2346. Квартира, ? частка якої спадкується, складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,4 кв.м., загальною площею 34,7 кв.м. З дослідженого в судовому засіданні висновку №Е-07/15 судової будівельно-технічної експертизи від 15 травня 2015 року, виконаної судовим експертом приватним підприємцем [PERSON] вбачається, що ринкова вартість квартири №14, розташованої в житловому будинку №8 по вулиці Макарова в м.Рівне станом на 14 травня 2015 року становить 403\~600 (чотириста три тисячі шістсот) гривень. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частики із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У відповідності до ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, а неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Як встановлено в судовому засіданні, спірна квартира є неподільною річчю. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував посилаючись на відсутність у нього таких коштів, скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні представник позивача не навела належних та допустимих доказів про наявність обєктивної можливості відповідача виплатити її довірительці грошову компенсацію в сумі, яку вона бажає. Враховуючи заперечення представника відповідача про відсутність у його довірителя таких грошових коштів, суд вважає, що може привезти у майбутньому до примусового виконання рішення суду шляхом продажу квартири. Крім того, [PERSON] не надав згоди викупу у [PERSON] її частки у праві часткової власності на квартиру, а примушувати до цього, на думку суду, є порушенням прав відповідача, оскільки законодавством не передбачено можливість набуття права власності в примусовому порядку за відсутністю тих юридично важливих обставин, які передбачені диспозицією зазначеної правової норми. Аналізуючи встановлені обставини та доводи позивача, суд приймає заперечення відповідача щодо неспроможності сплати позивачу компенсації за її частку у спірній квартирі, звертає увагу на те, що виплата компенсації частки майна, яке є спільною частковою власністю, можливе лише за згодою особи, з якої вказана компенсація вимагається, також що в примусовому порядку права власності чинним законодавством не передбачено. Тому, з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed