Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В травні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 29.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Фастівського відділення № 2877 та [PERSON] укладено договір відновлювальноїт кредитної лінії № 3782. Відповідно до умов Кредитного договору [PERSON] надано кредит на споживчі цілі в сумі 1 900 000 грн. 00 коп., строком на 120 місяців із розрахунку 20, 5 % річних. Пунктом 1.3. розділу 1 Договору відновлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року, передбачене надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах ліміту кредитування (ліміт кредиту) протягом 12 місяців у період з моменту виконання позичальником Загальних умов надання кредиту до 28.08.2009 року. Згідно п. 1.7. Кредитного договору позичальник зобов'язався до останнього банківського числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтентними платежами згідно графіку в сумі по 38 664 грн. 21 коп. з вересня 2009 року. Сплата останнього ануїтетного платежу в сумі 36 205 грн. 43 коп. до 29.09.2018 включно. Позивач свої зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року виконав належним чином, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 1 900 000 грн.00 коп. на 10 років, в той час як боржник платежі та відсотки за користування кредитом у встановлені Кредитним договором строки не сплачувала. Згідно з п. 2.2.2. Кредитного договору банк має право вимагати від боржника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником будь-яких обов'язків за кредитним договором, в тому числі, але не виключно,у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших платежів за договором кредитування за один місяць. Виконання боржником вимоги заявника щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов кредитного договору повинно бути проведено боржником протягом 30 календарних днів з дати надісляння заявником відровідної вимоги. В зв'язку з порушенням [PERSON] умов Кредитного договору в частині щомісячного погашення кредиту, відсотків та неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, банком неодноразово направлялися листи-застереження, листи - повідомлення та лист-вимога про наявну заборгованість за даним кредитом по чергових платежах та нарахованих відсотках з пропозицією погасити прострочену заборгованість по сплаті чергових платежів та відсотків в зазначений в листі термін. Незважаючи на нагадування, відповідач в установу банку не з'явилася, суму заборгованості не погасила. 04.07.2011 року філією - Фастівським відділенням № 2877 ВАТ «Ощадбанк» [PERSON] був направлений лист-вимога № 10/31/910. Вищевказаним листом Банк зобов'язав боржника [PERSON] здійснити повне погашення кредиту, наданого згідно з Кредитним договором відновлюваної кредитної лінії № 3782 від 29.08.20008 року, а саме сплатити залишок заборгованості по кредиту, сплатити просрочену заборгованість, сплатити нараховані відсотки та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань. 29.08.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року між банком та фінансовими поручителями [PERSON] та [PERSON] укладено договіри поруки № 12994 та договір поруки № 12995. Згідно вищевказаних договорів поруки, поручителі зобов'язалися перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором. Також, позивачем було направлено листи - повідомлення фінансовим поручителям [PERSON] та [PERSON], в яких зазначалася сума заборгованості по кредиту та передбачалося, що у разі не погашення простроченої заборгованості банк змушений відкликати всю суму кредиту. Незважаючи на неодноразові нагадування, боржник та фінансові поручителі в установу банку не з'являються, суму заборгованості в повному обсязі не погасили, внаслідок чого станом на 14.03.2012 року заборгованість за Кредитним договором склала 2 198 219 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 1 658 499 грн. 80 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 352 595 грн. 89 коп., пеню за прострочення сплати чергового платежу та відсотків за користування кредитом в сумі 54 182 грн. 62 коп. та прострочений основний борг в сумі 132 941 грн. 53 коп. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року в сумі 2 198 219 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 3 219 грн. 00 коп. 17.01.2013 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з зустрічними позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнанння недійсним договору поруки, які ухвалою суду об'єднано з первісним позовом. В обгрунтування зустрічного позову вказує, що являючись суб'єктом підприємницької діяльності, 13.06.2007 року відкрила у ВАТ «Державний ощадний банк України» банківський рахунок. 29.08.2008 року їй зателефонувала керуюча Фастівським відділенням ВАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] і попросила приїхати до відділення АТ «Ощадбанк». При зустрічі у відділенні банку [PERSON] пояснила, що її знайома [PERSON] бажає отримати у банку кредит. Людина ця дуже заможна, займається благодійною діяльністю, має у власності будинки та земельні ділянки.Деякі об'єкти нерухомого майна вже передані банку в іпотеку в рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору, проте банк не може видати кредит без укладання договорів поруки. Оскільки [PERSON] є посадовою особою банку, то вона особисто не може виступати поручителем, і тому попросила [PERSON] підписати договір поруки. Як повідомила [PERSON], без наявності у боржника достатнього майна і передання його в іпотеку банк не прийняв би рішення про видачу [PERSON] кредиту. Довіряючи словам [PERSON] [PERSON] поставила свій підпис у місці, де вказала керуюча Фастівським відділенням ВАТ «Державний ощадний банк України». 06.09.2012 року [PERSON] була викликана до УСБУ Київської області для допиту в якості свідка у кримінальній справі № 243, порушеній за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Під час допиту [PERSON] довідалася, що органи досудового слідства підозрюють [PERSON], [PERSON] та інших осіб у тому, що вони спільно шахрайськими діями заволоділи значними грошовими коштами, які належать ПАТ «Державний ощадний банк України». У розмові зі слідчим стало відомо, що кредити надавалися [PERSON] без укладання договорів іпотеки, і майна позичальника недостатньо для відшкодування шкоди, завданої банку. В даний час досудове слідство у вказаній кримінальній справі не закінчено. При укладанні договору поруки [PERSON], яка на той час обіймала посаду керуючої відділення АТ «Ощадбанк» і підписувала договір поруки від імені банку, ввела [PERSON] в оману, що безпосередній позичальник [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно, і вартість цього майна значно перевищує розмір отриманого кредиту. У разі виникнення заборгованості за кредитним договором буде звернено стягнення на майно позичальника, а тому підписання [PERSON] договору поруки є лише формальністю. Як запевнила [PERSON], без наявності у боржника достатнього майна і передачі його в іпотеку банк не прийняв би рішення про видачу кредиту у розмірі 1 900 000 грн. Укладаючи договір поруки № 12995 від 29.08.2008 року, [PERSON] розуміла, що поручитель відповідає перед кредитором лише у разі порушення зобов'язань позичальником. Отримавши від керуючої Фастівським відділенням АТ «Ощадбанк» [PERSON] інформацію, що безпосередній позичальник передала в іпотеку банку нерухомість, вартість якої перевищує розмір отриманого кредиту, [PERSON] вирішила, що за таких обставин її майновим інтересам нічого не загрожує, адже банк може задовольнити свої інтереси за рахунок такого майна. Саме ці обставини спонукали [PERSON] до підписання договору поруки № 12995 від 29.08.2008 року. Таким чином, договір поруки укладений [PERSON] під впливом обману з боку керуючої Фастівським відділенням АТ «Ощадбанк» [PERSON] Враховуючи вищевикладене позивач за зустрічним позовом посилаючись на те, що вона була введена в оману відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України просила суд визнати недійсним договір поруки від № 12995 від 29.08.2008 року, укладений між [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, на даний час знаходиться в Київському Слідчому ізоляторі, як підсудна по кримінальному провадженню за її обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом неодноразово належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі нез'явившихся відповідачів. Представник відповідача [PERSON], яка також являється представником позивача за зустрічним позовом, в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, посилаючись на те, що при укладенні договору поруки її довіритель керуючою банку була введена в оману та враховуючи наявність численних захворювань підписала спірний договір. Просила в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов просила задовольнити, з обставин викладених в ньому. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Фастівського відділення № 2877, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Фастівського відділення № 2877 та [PERSON] укладено договір відновлювальноїт кредитної лінії № 3782. Відповідно до умов Кредитного договору [PERSON] надано кредит на споживчі цілі в сумі 1 900 000 грн. 00 коп., строком на 120 місяців із розрахунку 20, 5 % річних. Пунктом 1.3. розділу 1 Договору відновлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року, передбачене надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах ліміту кредитування (ліміт кредиту) протягом 12 місяців у період з моменту виконання позичальником Загальних умов надання кредиту до 28.08.2009 року. Згідно п.1.7. Кредитного договору позичальник зобов'язався до останноього банківського числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтентними платежами згідно графіку в сумі по 38 664 грн. 21 коп. з вересня 2009 року. Сплата останнього ануїтетного платежу в сумі 36 205 грн. 43 коп. до 29.09.2018 включно. Банк свої зобов'язання за договором відовлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року виконав належним чином, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 1 900 000 грн.00 коп. на 10 років, в той час як боржник платежі та відсотки за користування кредитом у встановлені Кредитним договором строки не сплачувала. 29.08.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 3782 від 29.08.2008 року між банком та фінансовими поручителями [PERSON] та [PERSON] укладено договіри поруки № 12994 та договір поруки № 12995. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.03.2014 року заборгованість за Кредитним договором склала 2 198 219 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 1658 499 грн. 80 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 352 595 грн. 89 коп., пеню за прострочення сплати чергового платежу та відсотків за користування кредитом в сумі 54 182 грн. 62 коп. та прострочений основний борг в сумі 132 941 грн. 53 коп. На момент розгляду справи в суді відповідачі не сплатили зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Однак доводи представника [PERSON] стосовно того, що спірний договір поруки вчинений внаслідок оману, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Стаття 627 ЦК України, яка визначає свободу договору передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов'язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язаня боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі по 1 073 грн. 00 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved