Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 602415256101, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м. та складається із 3 житлових кімнат; визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на ? ідеальної частини квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на ? ідеальної частини квартири [ADDRESS]; право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] - припинити; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] частину понесених судових витрат по справі, а саме сплаченого судового збору в розмірі 913,50 грн. посилаючись на ті обставини, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням Рівненського міського суду від 12 березня 2105 року шлюб між ними розірвано, неповнолітні діти залишені на проживанні з позивачкою. У період шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS]. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету. Оскільки діти після розірвання шлюбу проживають з позивачкою, тому вона просить суд відступити від принципу рівності часток при поділі спільного майна подружжя та визнати за нею право приватної спільної часткової власності на ? ідеальної частини спірної квартири. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала частково. Не заперечила проти поділу спільного майна подружжя та визнання за позивачем та її довірителем по ? частці квартири [ADDRESS] та припинення права спільної сумісно власності подружжя. Позовні вимоги в частині визнання за позивачем ? частки спірної квартири не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1996 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженими судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 02 червня 206 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається,що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 1998 року січня місяця 12 числа зроблено відповідний актовий запис за №84. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 03 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2008 року листопада місяця 03числа зроблено відповідний актовий запис за №2733. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. За період перебування у шлюбі сторонами, як подружжям, було набуте майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Дана квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 30 травня 2002 року, укладеного між [PERSON] який діяв від свого імені та імені [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ковальчук Н.Г. та зареєстрованим в реєстрі за №446. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто, як слідує з положень ст.ст.60,61 Сімейного кодексу України вказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і, згідно вимог ст.ст.69, 70 СК України підлягає поділу між сторонами в рівних частках, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів суду, що мають істотне значення для відступлення судом від засади рівності часток подружжя. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, тому і до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Як вбачається з досліджених квитанцій, позивачем сплачено судовий збір 3654 грн., тому ? частина збору буде становити 1827,00 грн., яку і слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved