Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась Служба у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є матірю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки її матір [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обовязки по догляду, вихованню та розвитку малолітньої доньки, зловживає спиртні напої, систематично залишає дитину без нагляду. Малолітня [PERSON] є дитиною-інвалідом, навчається у спеціалізованому навчальному закладі КЗ «Вінницький навчально-виховний комплекс: спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів дошкільний заклад Вінницької обласної ради», за станом здоровя потребує покращеного догляду та уваги з боку матері. Відповідач тривалий час веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не піклується про малолітню доньку, систематично залишає її на тривалий час на сторонніх осіб, не забезпечує дитині необхідних житлово-побутових умов. [PERSON] не має постійного місця роботи, не має власних коштів на утримання доньки, витрачає на особисті потреби кошти, які отримує від держави для утримання своєї доньки. Відповідач неналежно забезпечує право доньки на отримання освіти, неодноразово допускає невідвідування дитиною навчальних занять. Неодноразове залишення [PERSON] своє доньки без нагляду та на сторонніх осіб, її неналежне ставлення до виконання батьківських по відношенню до дитини та неправомірна поведінка, відсутність належних умов проживання та негативний спосіб життя створює реальну загрозу для здоровя, життя та розвитку дитини і суперечить її інтересам. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а також стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини відкритий у банківській установі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2017 року № 01-00-011-3805 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], який долучено до матеріалів справи, та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, не веде аморальний спосіб життя, намагається доглядати за донькою, на скільки це можливо. Проживає у цивільному шлюбі з чоловіком [PERSON], який працює вантажником, раніше був судимий за вживання наркотичних засобів, однак на чай час вже не вживає. Доньку інколи не водила у школу - інтернат, оскільки хворіла. Також зазначила, що на даний момент вже працевлаштувалась. Просила відмовити в задоволенні позову. В якості свідка в судовому засіданні було допитано [PERSON], яка повідомила, що відповідач з 2008 року перебуває на обліку в спеціалізованому навчальному закладі КЗ «Вінницький навчально-виховний комплекс: спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів дошкільний заклад Вінницької обласної ради». Коли була жива бабуся малолітньої [PERSON], ще можна було хоч якось впливати на [PERSON] Відповідач постійно змінювала співмешканців, які вели аморальний спосіб життя, залишала на них доньку. Дитина інвалід і потребує постійної уваги та турботи. [PERSON] регулярно кудись відїздить, залишаючи дитину без нагляду, чи на чужих людей: на свого батька, який зловживає алкогольними напоями, на співмешканця, який веде аморальний спосіб життя., тіток. [PERSON] за донькою не доглядає, не надає їй необхідну медичну допомогу. З закладу неодноразово телефонували та розшукували [PERSON], щоб вона забрала дитину, однак та не виходила на зв'язок. Періодично дитину приходять забирати бабусі. Свідок [PERSON] зазначила, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обовязки. В якості свідка в судовому засіданні було допитано [PERSON], яка повідомила, що з відповідачем по справі має робочі стосунки. Зазначила, що з грудня 2008 року [PERSON] перебуває на обліку в центрі. Центром була одержана інформація від Служби у справах дітей Вінницької міської ради про неналежне виконання останньою своїх батьківських обовязків. Було здійснено вихід до [PERSON] і встановлено, що вона не цікавиться дитиною, її здоровям, дозвіллям, розвитком. Неодноразово проводились бесіди із тітками [PERSON], щоб ті її напоумили. Родичі повідомили, що можуть забирати дитину на вихідні, але на постійне місце проживання ні. Також, свідок повідомила, що була домовленість із Департаментом соціальної політики щодо матеріальної допомоги на слуховий апарат [PERSON] (ініціатором був центр), однак [PERSON] на співбесіду не прийшла, хоча це обовязкова процедура. Відповідач отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда 1\~717, 40 гривень, з лютого місяця 883, 93 гривень як одинока мати. Дитина знаходиться на повному державному забезпеченні навчального закладу. Домашні умови [PERSON] жахливі належних умов для проживання дитини не має. У дитини постійно не має чистої білизни, приходить до закладу неохайна, центр отримує кращу гуманітарну допомогу, ніж та одежа, в якій ходить [PERSON]. Свідок може тільки негативно охарактеризувати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, палить, веде аморальний спосіб життя. Залишати і надалі [PERSON] з матірю не в інтересах дитини. Також, в якості свідка в судовому засіданні було допитано [PERSON], яка суду повідомила, що перебуває в робочих стосунках із відповідачем, працює директором навчального закладу, де навчається [PERSON] з першого класу. Зазначила, що їй відомо про те, що відповідач стоїть на обліку у Службі у справах дітей Вінницької міської ради. [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обовязки. Наприклад, 23.10.2015 року із закладу зателефонували [PERSON] і повідомили, що необхідно забрати дитину із закладу, [PERSON] сказала що приїде, однак так і не приїхала за дитиною. Школа-інтернат працює 5 днів на неділю до 17:00. [PERSON] перебуває у школі цілодобово. Дитина постійно голодна, неохайна. Навчальний рік починається з 1 вересня, однак в 2017 році мати привела дитину лише 14 вересня. Дитину постійно шукають, телефонують матері, але вона на телефонні дзвінки не відповідає, в той час коли [PERSON] в квартирі сама, голодна, без змінного одягу. Дитиною більше піклується двоюрідна бабуся [PERSON]. Діана розповідала вихователям, що [PERSON] бє маму. Бувало що [PERSON] приходила в нетверезому стані, на зауваження реагує агресивно. День народження дитини ніколи не святкується, дитина завжди залишається сама. Коли [PERSON] приходить до школи з дому два-три дні їсть по дві порції. Потім нормально, коли наїдається. В січні дитину привели хвору і її поклали в санітарну частину для лікування, хоча інші діти там не лікуються, а тільки перебувають до прибуття батьків. За той час що [PERSON] хворіла, її переодягали класний керівник та свідок, брали додому прати, прасувати речі. Ліки купувала [PERSON] за свої особисті кошти. Навчальне приладдя дитина приносить з собою завжди із запізненням, а коли воно закінчується їй дають у школі чи інші батьки. Завдання на вихідні [PERSON] вже навіть не даються, бо не має сенсу, оскільки вони не виконуються з мамою. Діана розповідала, що мама тікає з дому, зловживає алкоголем. Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі\~\~йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Тому, враховуючи те, що свідки володіють інформацією особисто, а не з чужих слів, їх покази приймаються судом до уваги. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 220231, виданого повторно 24.04.2012 року відділом ДРАЦС ВМУЮ Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 969 (а.с.6). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 5) Згідно інформаційного листа головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Кривовяза №12/1374 від 19.11.2015 року, [PERSON] інвалід дитинства з діагнозом: двобічна сенсорна приглухуватість ІІІ ступеню. Розлад адаптації і затримка мовного розвитку. Простий далекозорий астигматизм. Перебувала на стаціонарному лікуванні в ВОДКЛ з 11.02.2015 року по 20.02.2015 року. Мати переоформила групу 29.02.2015 року із запізненням на 6 місяців. Мати [PERSON] вчасно не виконує обовязки за станом здоровя дитини. (а.с. 8) Відповідно листів начальника ВВП ГУНП у Вінницькій області від 31.03.2016 року та від 12.01.2017 року, ВВП було здійснено ретельну перевірку з метою захисту житлових прав дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах [PERSON] та з приводу невідвідування без поважних причин КЗ «Вінницький навчально-виховний комплекс: спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів дошкільний заклад Вінницької обласної ради». Перевіркою встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON]. Також у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та її малолітня донька [PERSON], які на даний час там не проживають. [PERSON] пояснив, що він змінив замок вхідних дверей квартири, оскільки його донька [PERSON] під час вживання алкогольних напоїв самовільно виносить речі із квартири. В 2017 році при відвідуванні місця проживання [PERSON] було встановлено, що остання проживає разом із донькою. При опитуванні пояснила, що її донька не відвідує заняття, бо хворіє, але про це навчальний заклад не повідомила. (а.с. 10-11) З характеристики, наданої начальником ЖЕК №2 [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає [INFO]. За останній рік проживання за даною адресою проявляла себе з негативної сторони. Зі слів матері, батька та сусідів [PERSON] по декілька днів не зявляється додому і не займається вихованням своєї 2-х річної доньки, покладаючи цей обовязок на своїх батьків. Неодноразово була помічена в компанії друзів сумнівної поведінки, останнім часом почала зловживати спиртними напоями. (а.с. 12) В судовому засіданні судом було оглянуто і досліджено адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 184 КУпАП України, з яких вбачається, що [PERSON] неодноразово визнавалась винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей). 02.11.2015 року КЗ «Вінницький навчально-виховний комплекс: спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів дошкільний заклад Вінницької обласної ради» було направлено начальнику Служби у справах дітей ВМР прохання вжити заходи до Матері [PERSON] щодо захисту законних прав та інтересів дитини, учениці [INFO], яка опинилася в складних життєвих обставинах, в наслідок чого дитина часто без причини не відвідує школу та знаходиться в стресовому стані. Як вбачається з додатку, наданого вище зазначеним комунальним закладом, дитина [PERSON] приходить в школу голодна, розповідає, що вдома холодно, їсти немає. [PERSON] неодноразово не приводила дитину на навчання, мотивуючи тим, що дитина хворіє, але це не відповідало дійсності. В будинку холодно, антисанітарія, холодильник не працює, продуктів не має. На зауваження мама реагує агресивно. 25.09.2015 року [PERSON] прийшла за дитиною в нетверезому стані та з явними ознаками побиття. (а.с. 13-14) Згідно листів КЗ Вінницький навчально-виховний комплекс: спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів дошкільний заклад Вінницької обласної ради» від 01.02.2016 року, від 28.03.2016 року, від 14.09.2016 року, від 20.12.2016 року, від 30.01.2017 року на зимових канікулах дитина проживала у рідної тітки [PERSON] та у двоюрідної бабусі [PERSON], які повідомили, що за весь час перебування [PERSON] у них, мати донькою не цікавилась. [PERSON] не займається вихованням і навчанням дитини на вихідні та канікулярні дні. Дитина [PERSON] не має постійного місця проживання, її виховують різні родичі, що призводить до нервових зривів дитини. [PERSON] не працює, проживає не за місцем прописки, використовує кошти дитини-інваліда за власними потребами. З 1 вересня 2016 року з невідомих причин [PERSON] не приводила доньку до школи. 13 вересня 2016 року двоюрідна бабуся [PERSON] забрала дитину за адресою: [ADDRESS], де дитина була покинута матірю з 09.09.2016 року та привела 14 вересня до закладу. Дитина до початку нового навчального року не зібрана. 05.12.2016 року по 20.12.2016 року з невідомих причин [PERSON] не приводила дитину до школи, на дзвінки не відповідала. Через родичку бабусю [PERSON] було зясовано, що дитина під час канікул більше часу була вдома сама з дідом, в хаті холодно, їсти варила сама собі. Мама після отримання пенсії на дитину зникла і не зявлялась до17.01.2017 року. (а.с. 16-19, 53) Згідно повідомлення Вінницького міського центру соціальних служб сімї, дітей та молоді від 17.01.2017 року № 01-07/146 неодноразово відвідували сімю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Під час відвідувань зясовано, що мати не ціватись навчанням та вихованням дочки, зловживає алкогольними напоями. Діана постійно перебуває у родичів. В помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічних умов проживання, режим харчування дитини грубо порушується. Діана не має належно облаштованого місяця для відпочинку, навчання та проведення дозвілля, що може негативно впливати на стан її здоровя. (а.с. 20) Також, судом досліджено наступні докази по справі: акти відвідування дитини за місцем проживання від 22.02.2016 року, від 25.02.2016 року, від 27.05.2016 року, від 16.01.2017 року,акти обстеження житлово-побутових умов проживання від 09.02.2012 року, від 21.05.2012 року, від 11.06.2013 року, від 16.11.2015 року, від 18.12.2015 року, від 16.01.2017 року. (а.с. 23-33) Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2017 року № 01-00-011-3805, визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вище зазначене, а також те, що дитина у віці одинадцяти років може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дітей. В судовому засіданні малолітня [PERSON] зазначила, що хоче бути з бабуньою [PERSON]. Зазначила, що співмешканець матері [PERSON] бив її по голові, а мама на неї сварилась. Зі школи мама забирала її давно. [PERSON] та мама були пяні. Зазначила, що з мамою їй не добре, добре в школі, з бабусею [PERSON]. Вдома буває з пяним дідусем, а мама тікала з дому. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] є матірю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки її матір [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обовязки по догляду, вихованню та розвитку малолітньої доньки, зловживає спиртні напої, систематично залишає дитину без нагляду. Малолітня [PERSON] є дитиною-інвалідом, навчається у спеціалізованому навчальному закладі КЗ «Вінницький навчально-виховний комплекс: спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів дошкільний заклад Вінницької обласної ради», за станом здоровя потребує покращеного догляду та уваги з боку матері. Відповідач тривалий час веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не піклується про малолітню доньку, систематично залишає її на тривалий час на сторонніх осіб, не забезпечує дитині необхідних житлово-побутових умов. Доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав підтверджуються висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2017 року №01-00-011-3805. Суд погоджується з вище зазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей. Зазначені обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини матірю, внаслідок її поведінки та свідомого нехтування нею своїми обовязками. Зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Враховуючи положення ч. 2 ст. 166 СК України та обставини, визначені ст. 182 СК України, суд приходить до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі заяви до суду, тобто починаючи з 27.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини відкритий у банківській установі. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне розяснити відповідачу, що ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Оскільки позивач при зверненні до суд був звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 280, 00 гривень, враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved