Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати позивача та відповідача солідарними боржниками перед кредиторами за кредитними договорами №500252117 від 23.01.2012 року на суму 50 000 грн. у ПАТ «Альфа-Банк» та №R53700250575B від 07.05.2012 року на суму 30 000 грн. у ПАТ «ВТБ Банк». Крім того, просила визнати позивача та відповідача солідарними боржниками за борговою розпискою на взяття позики у [PERSON] на суму 7 000 дол. США з щомісячною виплатою 7% до повного погашення боргу, а також стягнути з відповідача на користь позивача 3 500 дол. США (93 671,55 грн. станом на 19.06.2020 року), крім того, до виплати даної суми зобов`язати щомісячно сплачувати 245 дол. США (6 557,09 грн.) для передачі [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, в якому вказала, що вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 07.05.2010 року по 06.07.2013 року (а.с.15-16). Як стверджує позивач у своєму позові, після розірвання шлюбу спору стосовно поділу майна у колишнього подружжя не виникло, кожен залишився при своїй нерухомості та кредитах. Автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI залишився у позивача з умовою нею одноособово сплачувати кошти за борговою розпискою та кредитом, які були взяті для купівлі автомобіля. Однак, як стало відомо [PERSON] в жовтні 2018 року, що на користь відповідача було ухвалене заочне судове рішення, за яким 3 кредитні зобов`язання відповідача поділяються навпіл з позивачем та за яким колишнє подружжя визнається солідарними боржниками за кредитними зобов`язаннями, взятими відповідачем на особисті потреби, а саме на ремонт у квартирі відповідача, яка після розлучення залишилась у його власності. Крім того, позивач має відшкодувати половину вартості автомобіля Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON] взяла на себе кредитні зобов`язання, і як вона стверджує, на день розгляду справи вони не погашені. Так, [PERSON] взяла кредит на суму 50 000 грн у ПАТ «Альфа- Банк» за договором № 500252117 від 23.01.2012 р. та 30000 грн ПАТ «ВТБ Банк» 07.05.2012 р. номер договору R53700250575B (а.с.14). Як зазначає позивач, подружжям було придбано автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI, який за рішенням суду №734/1953/16-ц від 30.12.2016 було визнано спільним сумісним майном подружжя, однак для його купівлі позивач взяла кредит в сумі 50 000 грн. у ПАТ «Альфа-Банк» за договором №5002521 17 від 23.01.2012 р. та взяла за борговою розпискою в [PERSON] , кошти в сумі 7 000 дол. США, по якій до тепер виплачує проценти щомісяця лише [PERSON] . Щомісячні проценти до повного погашення боргу становлять 7% від суми взятих коштів, тобто 490 доларів США щомісяця. У зв`язку з стрімким зростанням курсу долара, позивач не мала можливості виплатити взяті на себе зобов`язання, а лише щомісяця покривала проценти. Тобто на день розгляду справи позивач винна 7 000 доларів США [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір з інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Вони мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2 і 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, оскільки в період шлюбу [PERSON] було укладено два кредитних договори №500252117 від 23.01.2012 року на суму 50 000 грн. у ПАТ «Альфа-Банк» та №R53700250575B від 07.05.2012 року на суму 30 000 грн. у ПАТ «ВТБ Банк», крім того, було отримано позику у [PERSON] в сумі 7 000 дол. США, та вказані кошти були отримані та використані в інтересах сім`ї, між тим, автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI, який був придбаний за кредитні кошти, рішенням №753/1953/16-ц від 30.12.2016 року було визнано спільним майном подружжя, тому боргові зобов`язання мають бути розподілені між сторонами, в силу зазначених норм права, а відтак, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування вимог та доводів позивача, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 796 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved