Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В січні 2017 року КС «Хмельницьке кредитне товариство» звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказала, що 26.06.2013 року КС «Хмельницьке кредитне товариство» та [PERSON] уклали договір кредиту №73/13, згідно умов якого КС «Хмельницьке кредитне товариство» надала позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 6000,00 гривень із сплатою 48% річних на строк 12 місяців. Відповідач в свою чергу зобовязався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом відповдіно до графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручиель відповідає перед кредитором за сплату боржником кредиту та нарахованих процентів. Однак, відповідач [PERSON] порушив виконання зобовязань за договором щодо своєчасної сплати суми позики, і заборгованість по простроченому кредиту станом на 05.12.2016року складає 6905,12 грн., у звязку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2013 року між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та [PERSON] був укладений договір кредиту №73/13, згідно умов якого КС надала позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 6000,00 гривень із сплатою 48% річних на строк 12 місяців. Відповідно до п. 4.1.2 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка разрахунків, який є невідємною частиною кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] порушив виконання зобовязань за договором щодо своєчасної сплати суми позики, і заборгованість по простроченому кредиту станом на 05 грудня 2016 року складає 6905,12 грн., яка складається з суми несплаченого кредиту 2965,79грн., сума нарахованих відсотків 3939,33грн. Засобом забезпечення виконання умов кредитного договору №73/13 від 26.06.2013р. є договір поруки № 73/13-А від 26.06.2013р., укладений між КС «Хмельницьке кредитне товариство» і [PERSON], який відповідає солідарно за зобовязаннями [PERSON] в повному обсязі. Строк дії договору поруки 73/13-А від 26.06.2013р., встановлено з моменту укладення договору і до повного виконання зобовязань боржника за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події /ч. 1 ст. 530 ЦК України/. Згідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові № 6- 53 цс 14 від 17.09.2014 року зазначено, що сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Строк повного повернення кредиту відповідно до договору № 73/13 від 26.06.2013р. настав 26.06.2014 року, позивач звернувся до суду з позовом до поручителя 30.12.2016р., тобто після спливу шестимісячного строку встановленого ст. 559 ЦК України, у звязку з чим позовні вимоги до поручителя [PERSON] за договором поруки №73/13-А від 26.06.2013 року задоволенню не підлягають, оскільки порука є припиненою. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON], порушивши графік погашення заборгованості, неналежним чином виконує умови кредитного договору № 73/13 від 26.06.2013 року, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за відповідним кредитним договором в розмірі 6905,12грн., що складається з суми несплаченого кредиту 2965,79грн., суми нарахованих відсотків 3939,33грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 689грн.

Outcome: partial