Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-13 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач зазначив, що 10 лютого 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей відповідно до якого відповідач позичив (взяв в борг) в нього гроші в сумі 2600 (дві тисячі шістсот) євро, які зобовязувався повернути до 25 травня 2012 року, підтвердженням вказаного є розписка відповідача. Не зважаючи на те, що відповідач мав повернути позику до 25 травня 2012 року, борг ним не повернуто, а тому просить стягнути з [PERSON] 2600 (дві тисячі шістсот) євро боргу за договором позики та понесені ним судові витрати. У судове засідання позивач не зявився подав до суду заяву в якій просить справу слухати без нього, позов підтримує, просить його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. З розписки від 10 лютого 2012 року видно, що відповідач позичив у позивача 2600 (дві тисячі шістсот) євро до 25 травня 2015 року. Таким чином між сторонами було укладено договір позики, оскільки згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч.1. ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зважаючи на те, що розписка про позику грошей знаходиться в позивача, відповідачем не надано відомостей про повернення позики позивачу, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] обовязок по поверненню позики не виконано, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2600 (двох тисяч шестисот) євро, що згідно курсу НБУ становить 76337 (сімдесят шість тисяч триста тридцять сім) гривень 31 копійка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати оплату судового збору в розмірі 464 (чотириста шістдесят чотири) гривні 81 копійка.

Outcome: approved