Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

В серпні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON] , [INFO] , та яка проживає разом із позивачем. Невдовзі після народження доньки відповідач покинув сім`ю, забрав усі свої особисті речі та переїхав на постійне місце проживання до своїх батьків. Відповідач будь-якого інтересу до виховання дочки не виявляє, не цікавиться її життям, розвитком, станом здоров`я, кошти на її утримання не надає. Так, 13.09.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на отримання дочки у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, однак станом на 30.06.2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 14441,77 гривень. Виходячи з вищевикладеного, відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування нашої спільної доньки, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною та її виховання, не виявляє жодного інтересу до її розвитку та стану здоров`я. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 19.08.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради до початку судового розгляду надати суду висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, із зазначенням, що не заперечує щодо задоволення заяви, висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. В судовому засіданні було допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що відповідач зовсім не цікавиться життям дитини, не відвідує її та ухиляється від своїх батьківських обов`язків. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони в справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.2016 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2018 року, яке набрало законної сили 11.01.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] в розпорядження [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше гарантованого розміру аліментів - 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.. Вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.06.2019 року з становить 14441,77 гривень, згідно розрахунку зі сплати аліментів . З матеріалів справи вбачається, що донька [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Вінниці» на запит адвоката Усова Ю.В., при відвідуванні лікувального закладу допомога дитині [PERSON] надавалась в супроводі матері [PERSON] . Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.10.2019 року № 01-00-011-54347 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не виконує належним чином свого батьківського обов`язку щодо її утримання; не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до власної дитини, не підтримує тривалий час за власним бажанням спілкування із нею, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved