Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду з даним позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,062 га на території СТ «Геофізик» Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області. В 2008 році вона звернулася до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, у звязку з чим ухвалою суду від 13 серпня 2008 року було накладено арешт на спірну земельну ділянку розміром 0,062 га на території СТ «Геофізик» Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області. Позивач зазначає, що на даний час вона має намір продати вищезазначену земельну ділянку, однак нотаріус повідомила її, що на земельну ділянку, в рамках цивільної справи, ухвалою суду накладено арешт. Тому, у звязку із порушенням її прав на вільне розпорядження власним майном, вона змушена звернулася до суду з даним позовом. Предявлена позовна заява ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 15 червня 2018 року була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та позивачу було надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків терміном 10 днів, з дня отримання копії ухвали. 24 липня 2018 року на виконання ухвали суду, від позивача надійшла позовна заява з внесеними змінами та додатками, які необхідно було надати суду, згідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху від 15 червня 2018 року. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялась судом належним чином. Направила до суду письму заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання не зявився, направив до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без участі державного виконавця та вирішити справу на власний розсуд. Між тим, представник відповідача, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,062 га, яка розташована на території садового товариства «Геофізик» на території Малоснітинської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення садівництва та кадастровим номером 3224984200/8905, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ІV-КВ № 105870 виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Малоснітинської сільської Ради народних депутатів № 8 від 05 листопада 1997 року (а.с.4,5). Як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 83717819 від 29 березня 2017 року, на земельну ділянку № 2 в СТ «Геофізик» на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер: 3224984200/8905, що належить [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] накладено арешт на підставі ухвали № 2-865/09 Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2008 року (а.с.8). Між тим, з листа Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області за № 0023/8 від 26 липня 2018 року вбачається, що перевіркою відомостей програмного забезпечення АСВП «Державний виконавець» виконавчих проваджень станом на день відповіді де боржником є [PERSON] на виконанні у Фастівському міськрайонному ВДВС ТГУЮ у Київській області не перебувають (а.с.22). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що арешт на земельну ділянку розміром 0,062 га, що розташована в СТ «Геофізик» на території Малоснітинської сільської ради, з кадастровим номером 3224984200/8905, було накладено в рамках розгляду цивільної справи № 2-865/09 за її позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу даної земельної ділянки недійсним. На даний час позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Так, судом дійсно встановлено та підтверджено наявною в матеріалах справи належним чином завіреною копією рішення суду від 12 листопада 2009 року, що в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-865/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Відповідно до вищезазначеного рішення суду, позов [PERSON] було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області СТ «Геофізик», площею 0,062 га, посвідчений 07 квітня 2000 року приватним нотаріусом [PERSON] між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем. Дане рішення суду набрало законної сили 24 листопада 2009 року (а.с.20-21). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановлено сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оскільки, рішення суду по справі, в рамках розгляду якої накладався арешт на земельну ділянку, набрало законної сили, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений позивачем спосіб, а саме шляхом зняття арешту з майна. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту з належного [PERSON] майна, підлягає до задоволення.

Outcome: approved