Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

В червні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-5 т. 1) до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: Всеукраїнська громадська організація «Гільдія кінорежисерів «24/1», Державна служба інтелектуальної власності України, в якому просила суд: визнати недійсним авторський договір про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права від 21 вересня 2003р., укладений між [PERSON], [PERSON] за участі Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1». 10 квітня 2017р. на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява віл [PERSON], про залучення його, в якості третьої особи без самостійних вимог, зазначена заява була задоволена судом (а.с. 20 т.2). 19 червня 2017р. третьою особою без самостійних вимог [PERSON] було подано до суду позов (а.с. 52-56 т.2), про визнання недійсним авторського договору б/н від 21 вересня 2003р. між [PERSON] та [PERSON] про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права. Зазначений позов був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом. 20 червня 2017р. стороною позивача було подано заяву про заміну третьої особи Державної служби інтелектуальної власності України на Міністерство економічного розвитку і торгівлі, зазначену заяву було задоволено судом (а.с. 73 т.2). В судовому засіданні 18 січня 2018р. стороною позивача було подано заяву про зміну підстав позову (а.с. 148-155 т.2), в якій сторона позивача просила суд: визнати недійсним «АВТОРСКИЙ ДОГОВОР о передаче исключительных прав интеллектуальной собственности на обьекты авторського права» від 21 вересня 2003р. з «Приложением № 1 и № 2», укладений між [PERSON], [PERSON] за участі Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1» (далі по тексту - договір). Свої позовні вимоги позивачка, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову обгрунтовувала тим, що [INFO]. помер її батько [PERSON], який є автором твору: «Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: «[INFO]», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 02 липня 2002р. Після смерті батька, позивачка є єдиним спадкоємцем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 квітня 2010р. В травні 2014р. під час розгляду цивільної справи № 753/21118/13-ц, позивачка дізналася, що 13 травня 2014р. Державною службою інтелектуальної власності було проведено реєстрацію договору, який стосується права автора на твір «Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: «[INFO]», майнові права який відповідно до договору належать відповідачу та видане рішення про реєстрацію цього договору, який стосується права автора на твір від 28 квітня 2014р. № [NUMBER]. На думку позивачки зазначений договір порушує її права, як спадкоємця за законом після смерті її батька, і повинен бути визнаний судом недійсним з підстав передбачених, ст. ст. 44, 48 ЦК УРСР (1963р.) та ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки цей договір не підписувався її батьком, а також за текстом договору невірно зазначено дата видачі паспорта громадянина України батьку позивачки, підпис та прізвище не зазначені над лінією строки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2015р. відкрито провадження по справі. За клопотанням сторони позивача, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016р. було призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу. В процесі розгляду справи стороною відповідача було подано, в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р. заперечення на позов (а.с. 78-81 т.1), заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 85-87 т. 1), а також 14 березня 2018р. від третьої особи Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1» та від відповідача було подано до суду відзиви на позов, в редакції, заяви про зміну підстав позову (а.с. 238 т. 2 - а.с. 2 т.3; а.с. 76-84 т.3). 22 березня 2018р. стороною позивача було подано відповідь на відзив третьої особи Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1» (а.с. 120-126 т.3). У відзивах на позов відповідач [PERSON] та третя особа Всеукраїнська громадська організація «Гільдія кінорежисерів «24/1» зазначали, що заявлені стороною позивача вимоги є надуманими та безпідставними, оскільки за висновками судових експертів, які були проведенні в межах здійснення досудового розслідування, а також в межах здійснення розгляду даної цивільної справи встановлено, що оспорюваний договір батько позивачки підписав особисто, твердження позивачки, що повинні були бути підписані всі сторінки договору і він повинен був бути прошитий та пронумерований не ґрунтуються на вимогах закону. Також зазначеними учасниками справи були подані заяви про застосування строків позовної давності, оскільки твердження позивачки, що про оспорюваний договір від 21 вересня 2003р. вона дізналась лише в травні 2014р. є безпідставні та необґрунтовані. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2019р. позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 223, п. 3) ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову просив суд позов задовольнити. Представники відповідача, третьої особи Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1», проти позову заперечили, з підстав викладених у відзивах на позов зазначаючи, що оспорюваний договір був підписаний особисто батьком позивачки, за життя останній не звертався у встановленому законом порядку про визнання його недійсним, а позивачкою при зверненні до суду пропущені встановлені законом строки позовної давності, просили суд залишити позов без задоволення. В судове засідання 25 січня 2019р. треті особи [PERSON], Міністерство економічного розвитку і торгівлі своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду повідомив, що ним разом з судовим експертом [PERSON] було складено висновок експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи № 8792/8793/16-32 від 03 березня 2017р., при цьому зазначив, що експертиза була проведена відповідно до Закону України «Про судову експертизу», Наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1993р. № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», Наказу Міністерства юстиції України від 30 липня 2010р. № 1722/5 «Про затвердження переліків рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз». Ним підтримується надані ним висновки цієї експертизи щодо того, що підпис від імені [PERSON], що міститься у графі «Личная подпись», проти рукописного запису «/[PERSON]/», що міститься нижче реквізитів та підпису автора в Авторському договорі про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права між [PERSON] та [PERSON] від 21 вересня 2003р., виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів. Судовий експерт [PERSON], в судове засідання не з'явилась, при цьому відповідно до листа Київського НДІ судових експертиз МЮ України, остання звільнена з посади головного судового експерта, в зв'язку з чим не можливо забезпечити її явку в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1», розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей Кодекс набрав чинності 01 січня 2004р. Пунктом 4 цих положень діючого ЦК України передбачено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки оспорюваний договір був укладений під час дії ЦК УРСР (1963р.). то спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК УРСР (1963р.). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO]. помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 20 квітня 2010р. (а.с. 16 т.1) спадкоємцем померлого [PERSON] є його донька позивачка, спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: авторського права на твір на підставі свідоцтв: - свідоцтво № [NUMBER] від 02 липня 2002р. про реєстрацію авторського права на твір - Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO],, автор - [PERSON]; - свідоцтво № [NUMBER] від 29 листопада 2007р. про реєстрацію авторського права на твір - Літературний сценарій анімаційного фільму «[INFO]», автори: [PERSON], [PERSON] Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що правочин «АВТОРСКИЙ ДОГОВОР о передаче исключительных прав интеллектуальной собственности на обьекты авторського права» від 21 вересня 2003р. з «Приложением № 1 и № 2», який начебто укладений між [PERSON], [PERSON] за участі Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1», порушує її права, як спадкоємця за законом, оскільки, відповідно до п. 2.1. цього договору: «Автор передает, а Приобретать приобретает на весь срок действия охраны авторских прав, исключительные имущественные права интеллектуальной собственности на объекты авторского права (исключительные авторские права), принадлежащие Автору (лицензиару) и зарегистрированные в Государственном департаменте интеллектуальной собственности Министерства образования и науки Украины (копия СВИДЕТЕЛЬСТВА № [NUMBER] от 02.07.2002г.». На думку позивачки зазначений правочин її батько не укладав та не підписував. Відповідно до ст. 44 ЦК УРСР (1963р.) письмові угоди повинні укладатись у письмовій формі: 1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; 2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Підпис останнього повинен бути засвідчений організацією, в якій працює або навчається громадянин, що укладає угоду, або житлово-експлуатаційною організацією за місцем його проживання, або адміністрацією стаціонарного лікувально-профілактичного закладу, в якому він перебуває на лікуванні, або органом чи службовою особою, що вчиняють нотаріальні дії. За змістом ст. 48 цього Кодексу недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. За клопотанням сторони позивача, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016р. було призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи виконаний підпис на «Авторському договорі про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права від 21 вересня 2003р.» від імені [PERSON] цією особою? Згідно висновку експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи № 8792/8793/16-32 від 03 березня 2017р. Київського НДІ судових експертиз МЮ України, підпис від імені [PERSON], що міститься у графі «Личная подпись», проти рукописного запису «/[PERSON]/», що міститься нижче реквізитів та підпису автора в Авторському договорі про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права між [PERSON] та [PERSON] від 21 вересня 2003р., виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів; підпис від імені [PERSON], що міститься у графі: «Личная подпись», проти рукописного запису «/[PERSON]/», що міститься нижче реквізитів та підпису автора в Авторському договорі про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права між [PERSON] та [PERSON] від 21 вересня 2003р., виконано самим [PERSON] (а.с. 6-11 т.2.). На спростування висновків зазначеної судової експертизи стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів, як і не довела сторона позивача відповідних підстав для призначення по справі повторної судово - почеркознавчої експертизи. В свою чергу сторона відповідача, в обґрунтування своїх заперечень (відзиву) на позов, звертала увагу суду, що в межах здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 42014100000000545, був складений експертом НДЕКЦ МВС України [PERSON] висновок експерта № 431/тдд від 19 вересня 2014р., відповідно до якого об'єктом дослідження вже був вищезазначений договір, і на вирішення експертизи було поставлено аналогічне питання про належність на договорі підпису [PERSON] За результатами проведеного експертного дослідження, також було встановлено, що підпис на оспорюваному договорі належить батьку позивачки (а.с. 136-140 т. 1). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для визнання недійсним оспорюваного договору. Доводи сторони позивача, що в зазначеному договорі не вірно зазначено дату видачі паспорта [PERSON], а також підпис та прізвище цієї особи міститься посередині відповідної лінії строки судом оцінюються критично, оскільки не є самостійною підставою для визнання правочину недійсним. Суд не вбачає правових підстав для застосування строків позовної давності, відповідно до поданих заяв сторони відповідача, третьої особи Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів «24/1», оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задовленні позову.

Outcome: dismissed