Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, укладеного 17.05.06 р. між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем, недійсним в частині покупця, визнання її набувачем цього майна та визнання за нею права власності на нього. В судовому засіданні позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, а також змінювала предмет позову, остаточно просила визнати, що договір купівлі-продажу квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області від 17.05.06 р., був укладений між [PERSON] та [PERSON] про купівлю квартири для [PERSON] з набуттям нею її у власність; встановити незаконність набуття [PERSON] права власності на вищезазначену квартиру; скасування рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену квартиру; визнання за [PERSON] права приватної власності на неї. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за досягнутою у 2005 році домовленістю між [PERSON] та [PERSON], яка по суті є договором комісії, остання зобовязана була від власного імені у третіх осіб придбати для [PERSON] двокімнатну квартиру в м.Кузнецовську Рівненської області за найбільш вигідною для позивача ціною. Така квартира відповідачем [PERSON] була придбана, [PERSON] прийняла виконання за договором комісії шляхом отримання її від [PERSON], після чого зробила власними силами ремонт у квартирі та заселилась туди з членами своєї сімї. З того часу позивач сприймає це майно як власне, несе обовязки власника по утриманню квартири. Однак [PERSON] відмовляється передавати їй правовстановлюючі документи на квартиру, її право власності на цю квартиру не визнає, чим порушує умови договору комісії. На даний час [PERSON] формально являється власником квартири, хоча фактично не могла і не повинна була набувати її у власність. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала остаточно уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Вона пояснила, що відповідач [PERSON] являється її рідною сестрою. Раніше [PERSON] проживала у Млинівському районі Рівненської області, у жовтні 2005 року за пропозицією [PERSON] переїхати на проживання до [INFO], вона продала належний їй будинок за 14000 доларів США. За досягнутою з [PERSON] усною домовленістю вона передала відповідачу ці кошти для підшукання підходящої для проживання сімї [PERSON] квартири в м.Кузнецовську Рівненської області, а сама на цей час разом з дітьми переїхала до с.Красносілля Володимирецького району Рівненської області у домогосподарство батьків. За цією домовленістю між нею та [PERSON], 10000 доларів США були призначені для придбання квартири для [PERSON], проте остання мала намір використати їх у підприємницькій діяльності, після чого кошти в аналогічній сумі, одержані як виручку, вкласти у придбання [PERSON] житла. У 2006 році [PERSON] повідомила їй, що підшукала підходящу для неї квартиру, вартість якої складала 17000 доларів США. Оскільки переданих [PERSON] для придбання квартири коштів не вистачало, вона прийняла пропозицію [PERSON], що остання оформить кредит на своє імя. З цією метою [PERSON] 17.05.06 р. уклала та нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, продавцем якої була [PERSON], а також оформила у банку кредитний договір та договір іпотеки. Так як [PERSON] займається підприємницькою діяльністю і має потребу в обігових коштах, за досягнутою з [PERSON] домовленістю кредит був наданий на 23000 доларів США замість 17000 доларів США, які слід було сплатити продавцю житла. Сторони домовились про те, що будуть погашати кредит разом, при чому [PERSON] належало сплатити 7000 доларів США, решту суми зобовязувалась сплатити [PERSON] Восени 2006 року, після проведення у квартирі ремонту, [PERSON] з сімєю вселилась до неї. Свої зобовязання по поверненню належної позивачу до сплати за усною домовленістю частини кредиту вона виконувала, систематично віддаючи грошові кошти в обумовленій сумі для [PERSON] З метою заробити частину коштів, яких не вистачало, позивач їздила на заробітки до Російської Федерації, продовжуючи пересилати кошти на погашення кредиту для [PERSON] Влітку 2010 року [PERSON] стало відомо про наявність заборгованості по кредитному договору та її стягнення банком в судовому порядку з [PERSON], яка відмовилась продовжувати сплачувати кошти за кредитним договором, мотивуючи тим, що 11000 доларів США на момент винесення судового рішення було погашено, а інших боргів перед [PERSON] вона не має. [PERSON] зустрілась з працівниками банку та домовилась про те, що усі подальші платежі по кредиту буде сплачувати саме вона. Вона самостійно сплачувала кошти у строки та у розмірах, обумовлених домовленістю з банком, як особисто, так і через інших осіб під час її відсутності в м.Кузнецовську Рівненської області через знайому та дочок. У березні 2013 року [PERSON] повністю виконала зобовязання за кредитним договором та звернулась до [PERSON] з проханням переоформити квартиру на неї, проте [PERSON] відмовила у цьому, мотивуючи тим, що на все її майно на той час був накладений арешт. Пізніше [PERSON] у 2014 році повторно зверталась до [PERSON] з цим же питанням, проте отримала відмову у переоформленні квартири. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви з урахуванням їх зміни підтримав в повному обсязі та з підстав, викладених у заяві про зміну предмета позову, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала та пояснила, що дійсно у травні 2006 року за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] за 23000 доларів США квартиру № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області для власних потреб, у якій дозволила проживати своїй сестрі [PERSON] та її дітям, уклавши з ними договір найму цього житла. Вона заперечила отримання коштів від [PERSON] для придбання квартири, пояснивши, що за період з 2006 року по даний час дійсно отримувала від [PERSON] грошові кошти, але на інші цілі придбання автомобіля, оплату меблів, тощо, пояснила, що квартирну плату та плату за комунальні послуги дійсно сплачувала [PERSON], оскільки користувалась цим житлом. [PERSON] пояснила, що у пошуках квартири, її виборі, оформленні договору купівлі-продажу, кредитного договору та договору іпотеки позивач участі не приймала. Як пояснила [PERSON], погашення кредиту здійснювалось нею, один раз вона просила [PERSON] сплатити черговий платіж. Про здійснення інших платежів по її кредитному договору [PERSON] чи її дітьми відповідачу нічого не відомо. Із заявами про переведення боргу за кредитним договором з неї на [PERSON] вона не зверталась. Після стягнення з неї та поручителя [PERSON] коштів за кредитним договором органи державної виконавчої служби до неї чи поручителя не звертались, оскільки вона продовжувала вирішувати питання погашення боргу шляхом переговорів з банком. На даний час кредит нею виплачений, за винятком неустойки, нарахованої у звязку з простроченням виконання кредитних зобовязань. Всі квитанції щодо оплати за кредитним договором після винесення у 2010 році судового рішення знаходились у її квартирі, де проживала [PERSON], яка ними і заволоділа, подавши їх суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала та подала суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовуються тим, що договір купівлі-продажу квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, укладений 17.05.06 р. між [PERSON] та [PERSON], є правомірним та дійсним, укладений на підставах і в порядку, встановленому законом, право власності [PERSON] за цим договором зареєстроване, кредитні зобовязання виконувались саме [PERSON] З підстав недоведеності позовних вимог [PERSON], підтримавши в судовому засіданні письмові заперечення, просила суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій надала письмові пояснення по суті позовних вимог, з яких вбачається, що договір купівлі-продажу квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, укладений 17.05.06 р. нею з [PERSON], є чинним, дійсним та правомірним, взаємних претензій щодо виконання умов договору купівлі-продажу між його сторонами не виникало, всі умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Банк «Фінанси та кредит» [PERSON], допитаний судом як свідок за клопотанням позивача, показав, що він з червня 2010 року працює на посаді начальника відділу економічної безпеки цього банку, до його обовязків входить врегулювання питань із закриттям проблемних кредитів. Після призначення його на посаду йому стало відомо про наявність проблемного боргу по кредиту, наданому [PERSON] У липні 2010 року він зустрівся з останньою з метою врегулювання питань погашення кредиту, при цьому [PERSON] повідомила йому, що кредит у розмірі 23000 доларів США у банку вона брала для придбання квартири для своєї сестри, і саме її сестра [PERSON] погашає заборгованість по цьому кредиту, пересилаючи для [PERSON] кошти з Російської Федерації. Свідок кілька разів телефонував до [PERSON] протягом серпня-вересня 2010 року, після чого остання пояснила йому, що невдовзі приїжджає її сестра [PERSON], та запропонувала питання погашення кредиту вирішувати з нею. Після цього робота банком проводилась із [PERSON], яка підтвердила пояснення [PERSON] щодо цілей кредитування та погодилась погасити борг за кредитним договором. Таке погашення здійснювалось [PERSON] систематично через її дочку [PERSON], яка проживає у м.Львів, шляхом внесення дочкою позивача коштів через Львівське відділення банку. До кінця 2012 року основний борг по кредитному договору у такий спосіб було погашено. [PERSON] запропонував [PERSON] сплатити судові витрати та пеню в обмін на списання штрафних санкцій, на що вона погодилась. У лютому 2013 року борг за кредитним договором був погашений у повному обсязі. Представник третьої особи, допитаний як свідок, показав суду, що із розмов з [PERSON] та [PERSON] йому відомо, що кредит брався для придбання квартири для позивача, однак був оформлений на відповідача [PERSON], оскільки [PERSON] на момент укладення кредитного договору не працювала, поручителем за зобовязаннями [PERSON] виступив її брат [PERSON], крім того, було укладено договір іпотеки придбаного за кредитні кошти житла. Додаткової угоди до кредитного договору чи будь-яких інших угод про перевід боргу [PERSON] на [PERSON] з банком не укладалось, усні домовленості, що існували, влаштовували на той час усіх учасників правовідносин. Боржнику [PERSON] пропонувалось реструктурувати заборгованість по кредитному договору, проте вона відмовилась, пропонуючи банку спілкуватись з приводу повернення кредиту із [PERSON] В подальшому представник третьої особи до суду не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], допитана судом як свідок за клопотанням позивача, показала, що вона являється дочкою [PERSON] Вона повністю підтвердила пояснення позивача щодо обставин передання [PERSON] для [PERSON] коштів в сумі 14000 доларів США, з яких 10000 доларів США для придбання квартири в м.Кузнецовську Рівненської області, існування між ними усної домовленості, за умовами якої [PERSON] повинна була підшукати для придбання сімєю [PERSON] квартири, а на суму, якої не вистачало, оформити кредит на своє імя. [PERSON], допитана як свідок, підтвердила також пояснення [PERSON] про обставини погашення нею кредиту [PERSON] до його закриття, заселення у 2006 році до придбаної квартири, відсутність на той час заперечень з боку [PERSON] права власності на це житло у [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю підтвердили пояснення [PERSON] та показання третьої особи [PERSON] щодо вищезазначених фактичних обставин надання позивачем коштів для [PERSON] для придбання житла, погашення нею кредиту, оформленого на [PERSON], а також існування усної домовленості між [PERSON] та [PERSON] на вчинення таких дій відповідачем в інтересах та на користь позивача. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в суді показали, що квартира № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області придбавалась [PERSON] для проживання та за кошти [PERSON], остання робила там ремонт, у 2006 році вселилась до неї та святкувала новосілля, сплачувала кошти за кредитом [PERSON] Свідок [PERSON], крім того, показала, що була присутня під час переговорів, що велись керівником Кузнецовського відділення банку з [PERSON] та [PERSON] щодо погашення кредиту, підтвердила погашення кредиту [PERSON] коштами [PERSON], у тому числі внесення трьох платежів по 300 доларів США - через неї, після чого [PERSON] відмовилась переоформити право власності на це житло на [PERSON] Свідок [PERSON], крім того, показала, що у 2010 році [PERSON] зверталась до неї з проханням позичити грошові кошти у розмірі 2000 доларів США для погашення кредиту за квартиру, на даний час ці кошти свідку повернула. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Із змісту вищезазначеної норми вбачається, що договір комісії є двостороннім оплатним договором. Доказів у підтвердження оплатності вчинення відповідачем [PERSON] дій в інтересах [PERSON] за домовленістю, яку позивач вважає договором комісії, суду не подано, на такі обставини у позовній заяві та поясненнях позивач не посилається. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, як встановлено ст.1012 ЦК України, є умови про це майно та його ціну. Статтею 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ст.208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Оскільки за домовленістю сторін, яку позивач вважає договором комісії, його повне виконання у момент його вчинення не передбачалось, а істотною умовою договору комісії, предметом якого позивач вважає придбання для неї нерухомого майна, є його ціна, яка у будь-якому разі перевищувала у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, такий правочин належало би вчиняти у письмовій формі. Доказів у підтвердження додержання вищезазначеної форми договору комісії суду не надано, позивач зазначає, що такий договір у 2005 році між нею та [PERSON] вчинено в усній формі. Відповідно до ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Як розяснив Верховний Суд України у п.12 постанови Пленуму № 9 від 06.11.09 р. « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за змістом абзацу другого ч.1 ст.218 ЦК України, не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (ч.2 ст.937, ч.3 ст.949 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин у суду відсутні правові підстави для врахування показань свідків у даній справі у підтвердження укладення між [PERSON] та [PERSON] договору комісії. Отримання квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області [PERSON] від [PERSON], вселення у неї, виконання ремонту помешкання, постійне проживання позивача та членів її сімї у вказаній квартирі, сплата квартирної плати та плати за комунальні послуги однозначно не вказують на укладення вищезазначеними особами договору комісії, оскільки права та обовязки щодо цього майна у [PERSON] могли виникнути з інших не заборонених законом підстав, у тому числі інших правочинів. Так, судом встановлено, що 21.05.10 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON], яка до укладення шлюбу 27.04.12 р. мала прізвище [PERSON], укладено та посвідчено ЖЕД-2 договір № 209 про найм кімнати у державному або власному будинку за адресою: [ADDRESS], за умовами якого [PERSON] здала в найм позивачу приміщення вищезазначеної квартири з 21.05.10 р. без обмеження кінцевим строком, а [PERSON] зобовязалась звільнити жилу площу на вимогу наймодавця протягом 30-денного строку. За договором № 18 від 25.08.11 р., посвідченим ЖЕД-2, вищезазначену квартиру на таких самих умовах [PERSON] здала в найм [PERSON] з 25.08.11 р. без обмеження кінцевим строком. Отже, укладення [PERSON] з [PERSON] у 2005 році договору комісії, за умовами якого остання зобовязувалась купити для позивача обумовлену квартиру в м.Кузнецовську Рівненської області, стороною позивача в суді допустимими доказами не доведено. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як встановлено у ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Із змісту вказаної норми вбачається, що набувачем права власності на майно, яке є предметом договору купівлі-продажу, є його покупець. [PERSON] встановлено, що 17 травня 2006 року [PERSON] як продавець, та [PERSON] як покупець уклали договір купівлі-продажу квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] вищезазначене нерухоме майно, за що продавець до підписання договору отримала від покупця 121400,00 грн. У договорі зазначено про виникнення права власності на це майно у покупця з моменту державної реєстрації цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1222. З [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16623044 від 12.11.07 р., виданого КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації», а також інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 28768255 від 29.10.14 р., виданої реєстраційною службою Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, судом встановлено, що з 12.11.07 р. право власності на квартиру № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВСТ № 567975, реєстровий № 1222, від 17.05.06 р., посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] встановлено, що 17 травня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № Ф1-06/40073-10, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 23000 доларів США під 11,5 % річних на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Як вбачається з договору, кредитні ресурси отримані позичальником для придбання двокімнатної квартири № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області. З даного договору вбачається також, що забезпеченням виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором є застава нерухомості (іпотека), а додатковим забезпеченням порука [PERSON] Крім того, судом встановлено, що 17.05.06 р. між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 40073-10, за умовами якого у забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] передала банку в іпотеку квартиру № 15 будинку № 14/2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області. Як вбачається з іпотечного договору, вся інформація, надана іпотекодавцем щодо предмета іпотеки, є достовірною, предмет іпотеки є власністю іпотекодавця, не підлягає вилученню і вільний від будь-яких зобовязань, не є часткою, паєм, не є предметом, право власності на який або право користування яким внесено до статутних фондів підприємств, а також не передано будь-яким іншим чином, права на предмет іпотеки третім особам не передано, предмет іпотеки та права на нього не знаходяться під обтяженням. Виходячи з презумпції правомірності правочину, суд приходить до висновку про дійсний характер зобовязань [PERSON] за договором купівлі-продажу, кредитним договором та договором іпотеки. Вимогу про визнання вищезазначеного договору купівлі-продажу удаваним в частині покупця позивач не підтримала, змінивши предмет позову, інших вимог про визнання договору недійсним не заявляла. [PERSON] сторонами подано докази у підтвердження виконання зобовязань за кредитним договором від 17.05.06 р., укладеним [PERSON] Як вбачається з наданих суду відповідачем квитанцій, за період з 07.06.06 р. по 31.05.10 р. за кредитним договором № Ф1-06/40073-10 нею сплачено платежів на суму 14791,23 долари США та 10524,13 грн. Позивачем суду також надано квитанції про сплату платежів за зобовязаннями [PERSON], що виникають з вищезазначеного кредитного договору. З цих квитанцій вбачається, що за період з 08.07.10 р. по 22.03.13 р. за кредитним договором № Ф1-06/40073-10 сплачено платежів на суму 19724 долари США та 11193,76 грн. При цьому, з досліджених судом квитанцій вбачається, що платником платежів на загальну суму 8124 долари США та 8349,70 грн. є [PERSON], а на суму 11600 доларів США та 2844,06 грн. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що за кредитним договором № Ф1-06/40073-10 від 17.05.06 р., укладеним ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» з [PERSON], платником платежів на загальну суму 22915,23 долари США та 18873,83 грн. є [PERSON] Надання квитанцій про сплату частини платежів [PERSON] стороною позивача зазначених висновків суду не спростовує, оскільки, як встановлено судом, з 2006 року і по даний час [PERSON] проживає у спірній квартирі, право власності на яку зареєстроване за [PERSON] Суд враховує також, що відповідно до ст.528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу. Із змісту вказаної норми вбачається, що за наявності встановлених законом обставин, у разі виконання обовязку боржника іншою особою, така особа набуває права кредитора у зобовязанні, а не право на майно, придбане боржником за рахунок наданих кредитором коштів. Враховуючи вищевикладене, незаконність набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру в суді не доведена, підстави для визнання договору купівлі-продажу від 17.05.06р. таким, що укладений про купівлю цього майна для [PERSON] з набуттям її у власність, скасування рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на цю квартиру та визнання права власності на неї за [PERSON], відсутні, а тому у позові слід відмовити. На підставі ст.ст.15, 16, 203, 204, 208, 328, 392, 528, 575, 583, 655, 1011, 1018, 1023 ЦК України,

Outcome: dismissed