Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 10 липня 2006 року між сторонами ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ВАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 49.29/0124/06-ТК 190200050, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 4088,00 грн. з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк з 10.07.2006 року до повного повернення кредиту. 20.05.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що він неодноразово по відмовлявся, та станом на 13 травня 2014 року має заборгованість у сумі 5694,87 грн. Прохав стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. та вказану заборгованість за кредитним договором. У відкрите судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Крім того, прохав суд слухати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином та в установлений законом строк. Згідно поштового повідомлення, відповідач відмовився від отримання судової повістки. Як передбачає ч.8 ст.76 ЦПК України, особа, яка відмовилась одержати судову повістку, вважається повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до кредитного договору №49.29/01424/06 укладеного 10.07.2006 року між ВАТ КБ «Кредитпромбанк» та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 4088,00 грн. з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк з 10.07.2006 року до повного повернення кредиту. Договір купівлі-продажу прав вимоги від 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» свідчить про те, що позивач набув права вимоги по даному кредитному договору. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Довідкою ПАТ «Дельта Банк» підтверджується, що заборгованість по кредитному договору складає 5694,87 грн., з них: тіло кредиту - 4809,41 грн., відсотки - 885,46 грн., комісія за ведення - 0. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно до п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем договірних зобов'язань знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На цих підставах суд визнає, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved