Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, 03 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис № 4. До реєстрації шлюбу сторони перебували у фактичних спільних відносинах з 2008 року. Від спільного проживання сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Як зазначено в позовній заяві, на протязі тривалого часу між сторонами виникають конфлікти з приводу участі відповідача у формуванні сімейного бюджету та утриманні дітей. Відповідач - фізично здорова людина працездатного віку, має постійну роботу і отримує достатнього розміру заробіток, інших утриманців у нього немає, житлом він забезпечений. Тобто, на думку позивача, відповідач може утримувати дітей до їх повноліття, однак добровільно цього не робить, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак звернулася до суду із заявою, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, оскільки відповідач, маючи стабільний дохід, періодично проживає окремо та не приймає участі в забезпеченні та утриманні дітей. При цьому просила суд розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за його відсутності. Крім того, відповідач зазначив, що працює в КП «ВТК» м. Вінниця та має офіційний дохід. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 03 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 4 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 03 серпня 2012 року виконавчим комітетом Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 17.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO].(а.с. 7) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO](а.с. 6). Як вбачається з довідки про склад сім'ї або зарежстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 12, виданої 25.01.2016 року КП «Вінницька транспортна компанія», [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та їх неповнолітні сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як зазначила позивач у своїй заяві від 29.02.2016р., відповідач періодично проживає окремо та не приймає участі у забезпечення та утриманні дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (ч. 2 ст. 183 СК України). Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям. Разом з тим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною - [PERSON] повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане судові витрати позивача в сумі 300 (триста ) гривень за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви, сплачені згідно квитанції № 52 від 09.02.2016р., підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved