Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В червні 2015 року позивачки звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вони відповідно до свідоцтва про право власності від 30 липня 2007 року є власницями домоволодіння, яке розташоване по вул. Щорса, № 17 в с. Динівці Новоселицького району. Окрім них, у домоволодінні зареєстрований колишній чоловік [PERSON] [PERSON], шлюб з яким був розірваний в 2014 році та який не проживає у домоволодінні з 2009 року, чим порушує їх право власності на домоволодіння та обмежує у користуванні ним. Просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у вказаному домоволодінні. В судовому засіданні представник позивачок підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд, зі згоди представника позивачок, ухвалив продовжити розгляд справи у відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками, однак останній з 2012 року не проживає у домоволодінні матері по вул. Щорса, № 17 в с. Динівці Новоселицького району, оскільки зібрав всі свої речі та виїхав у невідомому йому напрямку. Суд, вислухавши пояснення представника позивачок, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачки є власницями домоволодіння по вул. Щорса, № 17 в с. Динівці Новоселицького району, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на домоволодіння № 84 від 30 липня 2007 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15672900 від 22 серпня 2007 року. Відповідач зареєстрований в даному домоволодінні, оскільки був членом сімї позивачок. Однак, відповідач не мешкає у домоволодінні з 2009 року, що підтверджується довідкою та актом Динівецької сільської ради Новоселицького району від 24 червня 2015 року. Згідно ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у домоволодінні без поважних причин більше одного року, оскільки змінив фактичне місце проживання, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житлом у домоволодінні позивачок. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачок слід стягнути понесені останніми судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 15, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

Outcome: approved