Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] зверунвся до суду із позовом до ПАТ «Хмельницький механічний завод» про стягнення коштів, в обгрунтування якого вказав, що судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 28.03.2014 року стягнуто на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 9668,45 грн. Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, проте рішення не виконано. Оскільки відповідач протягом тривалого періоду часу не виконує рішення суду позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2014 року стягнуто з ПАТ «Хмельницький механічний завод» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 9668,45 грн. З повідомлення відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 17.06.2016р. № 1878 вбачається що до складу зведеного виконавчого провадження входить виконавче провадження № 43944604 від 08.07.2014 року про стягнення на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати в сумі 9668,45грн., заборгованість не погашена. Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобовязання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід зясувати: чи існує зобовязання між сторонами, чи це зобовязання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобовязання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Позивачем нараховано три відсотка річних та інфляційні втрати за заборгованість по заробітній платі, разом з тим відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116КЗпП при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки про день фактичного розрахунку. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством (правова позиція ВСУ висловлена під час розгляду справи № 6-2759цс15 від 20.01.2016 року). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed