Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що з 01 травня 2013 року вона працює у відповідача на посаді анастезістки Дитячого реанімаційного відділення. Раніше з 01.08.2001 року по 29.10.2004 року працювала на посаді медичної сестри-анастезістки дитячого реанімаційного відділення Міської лікарні № 32, а з 01.11.2004 року по 09.04.2013 року на посаді медсестри лікарні з поліклінікою Маріупольського МУ УМВС Відділу охорони здоровя ГУМВС України. У звязку з тим, що позивачка має стаж роботи більше 16 років, вважає, що за загальною вислугою років з 2012 року їй мала виплачуватись надбавка у розмірі 20 % до посадового окладу за загальний стаж понад 10 років. Між тим, відповідач почав виплачувати вказану надбавку у розмірі 20 % після надання позивачкою довідки про форму власності медичної установи за попереднім місцем роботи. Вважає, що діями відповідача порушені її права та просить стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі за вислугу років за період з травня 2013 року по вересень 2017 року включно в сумі 9185,55 грн. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що заборгованості перед позивачкою немає. Після того, як позивачка підтвердила статус медичного закладу як державної форми власності, в якому вона працювала з 01.11.2004 року по 09.04.2013 року, з жовтня 2017 року і по теперішній час їй виплачується надбавка за вислугу років в розмірі 20 % від окладу. Раніше вказана виплата не здійснювалась, оскільки трудова книжка не містила відповідний запис про форму власності лікувального закладу. Після надання довідки надбавка за минулі роки виплачена не була, оскільки закінчився фінансовий рік. Вважає, що підприємство відповідача не несе відповідальності перед позивачкою, оскільки саме вона була зацікавлена в своєчасному наданні довідки, але зволікала з її поданням. Зазначив, що у перед позивачкою не існує заборгованості по заробітній платі, оскільки надбавка не нараховувалась. Крім того, вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності при зверненні до суду. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що при підрахунку медичного стажу роботи [PERSON] не врахували стаж роботи з 01.11.2004 року по 09.04.2013 року, оскільки трудова книжка позивачки містить печатку минулого місця роботи, на якій не зазначено форму власності установи. Позивачці було рекомендовано надати відповідну довідку, але в 2013 році така довідка надана не була. 11.10.2017 року [PERSON] надала до відділу кадрів довідку від 11.10.2017 року з вимогою виплатити надбавку за медичну вислугу з 01.05.2013 року, але їй було розяснено, що виплата вказаної надбавки буде здійснюватися з моменту надання довідки. Працівникам відділу кадрів відомо, що МВС України є державним органом, вони мали можливість перевірити форму власності попереднього місця роботи позивачки, але цього не зробили, та відповідний запит не надсилали. Вважає, що саме позивачка винна в тому, що їй не виплачувалась надбавка, у звязку з несвоєчасним наданням довідки, яка підтверджує медичний стаж. Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідок [PERSON] пояснила, що вона приймала на роботу позивачку, бачила печатку попередньої установи, в якій вона працювала, і в неї виникли сумніви щодо форми власності лікувального закладу. [PERSON] булу запропоновано надати відповідну довідку, але вона тривалий час зволікала і надала її лише в жовтні 2017 року, тобто через 3,6 років, з якого і розпочалася виплата надбавки в розмірі 20%. Можливості перевірити форму власності попереднього лікувального закладу, в якому працювала позивачка, в них не було, оскільки їм за це не платять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала інспектором у відділі кадрів установи відповідача. При працевлаштуванні [PERSON] виникли сумніви у формі власності попереднього місця роботи та було запропоновано надати відповідну довідку. Самостійно відділ кадрів не перевіряв форму власності, оскільки вважали, що той, хто зацікавлений в отриманні надбавки, той і повинен надавати довідки. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. № 95, ратифікованою Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятись від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сімї. Судом встановлено, що позивачка з 01 травня 2013 року по теперішній час перебуває в трудових відносинах з КЗ «Маріупольське територіальне медичне обєднання здоровя дитини та жінки», що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. З 01.08.2001 року по 29.10.2004 року позивачка працювала на посаді медсестри анастезістки дитячого реанімаційного відділення міськлікарні № 3 м. Маріуполя. З 01.11.2004 року по 09.04.2013 року працювала на посаді медсестри лікарні з поліклінікою Маріупольського МУ УМВС відділу охорони здоровя УМВС України в Донецькій області. 01.12.2006 року відділ охорони здоровя УМВС України в Донецькій області було перейменоване у відділ медичного забезпечення Головного управління МВС України в Донецькій області. Пунктом 3 Постанови КМУ від 29.12.2009 р. № 1418 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоровя» встановлено надбавку за вислугу років, що виплачується керівникам закладів охорони здоровя, їх заступникам з числа лікарів, заступникам головного лікаря з медсестринства, керівникам структурних підрозділів з числа лікарів, головним медичним сестрам, лікарям усіх спеціальностей, професіоналам з вищою немедичною освітою, що допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоровя, керівникам фармацевтичних (аптечних) закладів, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів з числа провізорів і фармацевтів, провізорам усіх спеціальностей, фахівцям з базовою вищою освітою та неповною вищою медичною і фармацевтичною освітою усіх спеціальностей та помічникам ентомолога. До стажу роботи, що надає право на встановлення надбавки за вислугу років включається час роботи у державних та комунальних закладах охорони здоровя України, СРСР і союзних республік СРСР на посадах, визначених у пункті 3 цього Порядку; час роботи у будь-яких державних та комунальних установах, закладах та організаціях, незалежно від підпорядкування на посадах, визначених у п. 3 цього порядку, за умови, що оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до умов оплати праці медичних працівників державних та комунальних закладів охорони здоровя. Відповідно до п. п. 2,5,6,7,9 вищезазначеного Порядку надбавка за вислугу років установлюється медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоровя залежно від стажу роботи в такому розмірі : понад 3 роки 10 %; понад 10 років 20 %; понад 20 років 30 %. Документом для визначення стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, є трудова книжка або інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують наявність стажу роботи. Надбавка за вислугу років у державному або комунальному закладі охорони здоровя обчислюється, виходячи з посадового окладу (з підвищеннями) працівника без урахування інших надбавок і доплат. Надбавка за вислугу років виплачується щомісяця за фактично відпрацьований час за основним місцем роботи та за сумісництво. Встановлення надбавки за вислугу років або зміна її у розміру проводиться з початку місяця, що настає за місяцем роботи, в якому виникло таке право. Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що позивачка при працевлаштуванні надала трудову книжку, в якій містився запис про її роботу на посаді медсестри лікарні з поліклінікою Маріупольського МУ УМВС відділу охорони здоровя УМВС України в Донецькій області в період з 01.11.2004 року по 09.04.2013 року, який 01.12.2006 року було перейменоване у відділ медичного забезпечення Головного управління МВС України в Донецькій області. Міністерство внутрішніх справ України в своїй структурі має, серед інших, управління охорони здоровя та реабілітації. Відповідно до наказу МВС України від 04.11.2003 року № 1296 «Про медичне забезпечення в закладах охорони здоровя системи МВС України» затверджено перелік закладів охорони здоровя МВС України, до переліку яких входить і заклад, де працювала позивачка. Відповідно до Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 17.10.2000 року № 1138/2000, який діяв на час роботи позивачки у відділі охорони здоровя УМВС України в Донецькій області, Міністерство внутрішніх справ України (МВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Таке ж саме визначення поняття МВС України міститься і в подальших нормативно-правових актах, які регулюють діяльність МВС України. Таким чином, суд вважає, що за наявності зазначеного запису в трудовій книжці позивачки, відповідач безпідставно не нараховував надбавку за медичний стаж та безпідставно вимагав додаткової довідки для підтвердження форми власності медичної установи, підпорядкованої МВС України. З приводу застосування строків позовної давності до вимог позивачки, про що зазначив представник відповідача [PERSON], суд вважає це безпідставним, оскільки відповідно до ст.. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник може звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Стосовно посилання відповідача, що невиплачена сума надбавки за медичний стаж не є заборгованістю по заробітній платі, суд виходить з положень ст.. 2 ЗУ «Про оплату праці», відповідно до якої основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Отже, надбавка за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоровя є складовою частиною заробітної плати, а тому невиплата вказаної надбавки призводить до виникнення заборгованості по заробітній платі. Враховуючи, що позивачка з 01.08.2001 року працює у комунальних та державних закладах охорони здоровя, що підтверджується записами в трудовій книжці, та станом на дату працевлаштування до відповідача 01.05.2013 року - мала медичний стаж понад 10 років, їй мала виплачуватись надбавка в розмірі 20 %, починаючи з травня 2013 року. Позивачкою надано розрахунок заборгованості по виплаті надбавки за період з травня 2013 року по вересень 2017 року включно на суму 9185,35 грн., який перевірено судом, і з урахуванням того, що інших даних суду не надано, а суд виходить з доказів наданих до суду сторонами на момент розгляду справи, то саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи, що надбавка входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обовязкових платежів як з заробітної плати, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присудженої позивачці суми належить утримати з неї передбачені законом податки і обовязкові платежі.

Outcome: approved