Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній з дитинства відстає у фізичному та психічному розвитку. Навчався у допоміжній школі-інтернаті, де закінчив 9 класів. В подальшому не працює, ні чим не зайнятий. Багаторазово знаходився на лікуванні в психіатричних стаціонарах з приводу легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими порушеннями. Отримував державну соцільну допомогу як дитина-інвалід. У 2009 році визнаний інвалідом ІІ групи. Остання госпіталізація з 21.11.2012 року по 04.12.2012 року. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.06.2015 року [PERSON] визнаний недієздатним, опікуном призначено батька [PERSON]. Теперішня госпіталізація за рекомендацією медико-соціальної експертної комісії перед черговим переоглядом. Госпіталізований за заявою опікуна. 09.11.2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за останнім дійшла висновку, що [PERSON] виявляє ознаки важкого психічного розладу у формі легкої розумової відсталості (виражена дебільність) не уточненого ґенезу без порушень поведінки. За психічним станом [PERSON] нездатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Лікування можливе в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував. Прокурор і законний представник заяву підтримали та просили суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особу, відносно якої ставить питання про примусову госпіталізацію, законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 09.11.2016 року [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості (виражена дебільність) не уточненого ґенезу без порушень поведінки. За психічним станом [PERSON] нездатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Лікування можливе в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра [PERSON], зокрема, про те, що [PERSON] нездатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved