Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

В січні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання материнства, посилаючись на те, що 16 березня 2013 року в пологовому будинку [PERSON] ЦРЛ вона народила дитину хлопчика [PERSON]. На час народження дитини, вона на мала власного свідоцтва про народження. На час народження позивачки її мати [PERSON] співмешкала з [PERSON], перебуваючи в шлюбі з [PERSON], тому прізвище її сина було зареєстровано як «Кіцак». Відомості про батька вносилися за її заявою в порядку ст. 135 СК України. Постановою [PERSON] райсуду від 27 березня 2014 року було зобовязано орган РАЦСу зареєструвати народження її сина. В подальшому, рішенням [PERSON] райсуду від 13 липня 2015 року було встановлено юридичний факт того, що [PERSON] (дошлюбне Сергеєва) О.І. народила позивачку, прізвище якої у рішенні суду було вказано за прізвищем чоловіка її матері «Гортопан». Оскільки, в свідоцтві про її народження та свідоцтві про народження дитини різні прізвища, 04 січня 2018 року орган РАЦСу відмовив у реєстрації її як матері дитини, тому просила визнати її материнство судом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Чернівецької області позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану позов визнав та пояснив, що дана ситуація сталась з причин відсутності у позивачки при реєстрації народження сина будь-яких власних правовстановлюючих документів. Прізвище дитини при реєстрації було визначено за вказівкою позивачки, проте у подальшому рішенням суду її прізвище при народженні було визначено як «Гортопан», що унеможливлює реєстрацію органом РАЦСу позивачку як матір дитини. Дана обставина може бути виправлена шляхом визнання судом за позивачкою материнства. Свідок [PERSON] показала суду, що працює лікарем гінекологом [PERSON] ЦРЛ та підтвердила, що 16 березня 2013 року вона приймала роди хлопчика в жінки, яка по медичних документах проходила як [PERSON], про що була вчинена відповідна запис у книги реєстрації народжень. Свідок [PERSON] показала суду, вона є родичкою позивачки. 16 березня 2013 року на свій день народження позивачка народила хлопчика [PERSON]. У звязку із тим, що позивачка не мала власного свідоцтва про народження, вона мала проблеми при реєстрації народження сина, який був зареєстрований за прізвищем «Кіцак», та неодноразово зверталась до суду з цього приводу. На даний час остання виїхала за кордон на заробітки та залишила сина [PERSON] з нею. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 березня 2013 року в пологовому будинку [PERSON] ЦРЛ позивачка народила дитину хлопчика [PERSON]. На час народження дитини, позивачка на мала власного свідоцтва про народження. Мати позивачки [PERSON] співмешкала з [PERSON], перебуваючи в шлюбі з [PERSON], тому прізвище позивачки та її сина в свідоцтві про народження останнього було зареєстровано як «Кіцак». Відомості про батька [PERSON] вносилися за заявою позивачки в порядку ст. 135 СК України. Рішенням [PERSON] райсуду від 13 липня 2015 року було встановлено юридичний факт того, що [PERSON] (дошлюбне Сергеєва) О.І. народила позивачку, прізвище якої у рішення суду було вказано за прізвищем чоловіка її матері «Гортопан». На підставі даного судового рішення [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 10 грудня 2016 року зареєстрував народження позивачки та видав їй свідоцтво про народження серії І-МИ № 256822 від 10 грудня 2016 року, де її прізвище зазначено «Гортопан». Позивачка звернулась до органу РАЦСу із заявою про виправлення її прізвища у свідоцтві про народження дитини з «Кіцак» на «Гортопан», однак висновком від 04 січня 2018 року їй відмолено у внесенні змін та доповнень до актового запису. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України Законом № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 131 СК України особа, яка вважає себе матір'ю дитини, може подати до суду заяву про визнання свого материнства, якщо запис про матір дитини вчинено відповідно до\~частини другої статті 135цього Кодексу. За змістом ст. 139 КК України жінка, яка записана матір'ю дитини, може оспорити своє материнство. Жінка, яка вважає себе матір'ю дитини, має право пред'явити позов до жінки, яка записана матір'ю дитини, про визнання свого материнства. Оспорювання материнства не допускається у випадках, передбачених\~частинами другою\~та\~третьою статті 123\~цього Кодексу. Згідно розяснень,\~викладених у\~п.п.\~4,\~7,9,\~13\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»,\~справи про\~визнання батьківства\~суд розглядає\~у \~позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: в тому числі, дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК ). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. За умов, зазначених у п. 4 цієї постанови, заяву до суду про визнання материнства відповідно до ст. 131 СК може подати особа, яка вважає себе матір'ю дитини. Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з яким жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно зі ст. 139 СК суд вирішує спори про материнство або за позовом жінки, яка в Книзі реєстрації народжень записана матір'ю дитини, - про виключення відомостей про неї як матір з актового запису про народження дитини, або за позовом жінки, яка вважає себе матір'ю дитини, - про визнання її материнства і внесення змін до актового запису про народження дитини, в якому записано матір'ю іншу жінку. У разі народження дитини в результаті імплантації зародка, зачатого подружжям, в організм іншої жінки або зародка, зачатого чоловіком, який перебуває у шлюбі та іншою жінкою, - в організм його дружини (частини 2, 3 ст. 123 СК) материнство оспорено бути не може. Предметом доказування у цих справах є відповідно відсутність кровної спорідненості між дитиною і жінкою, записаною як матір в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й жінкою, яка вважає себе її матір'ю. Для вимог про оспорювання материнства жінкою, котра записана як матір дитини, позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про визнання її материнства позовна давність становить один рік і її перебіг починається із дня, коли жінка дізналася або могла дізнатися, що є матір'ю дитини. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд вважає обґрунтованим звернення позивачки до суду з позовом про визнання за нею материнства стосовно дитини [PERSON] у обраний нею спосіб, що повністю відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, у звязку із чим, позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що дійсно саме позивачка народила 16 березня 2013 року у м. Новоселиця Чернівецької області дитину хлопчика [PERSON], та є його кровною матірю, у звязку із чим запис про матір у свідоцтві про народження дитини серії І-МИ № 189294 стосується саме неї. У відповідності до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Зважаючи на заяву позивачки, із урахуванням визнання її материнства, до актового запису про народження дитини, складеного органом РАЦСу, слід внести відповідні зміни. На підставі ст.ст. 131, 134, 139, 144 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved