Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артилеристів, б.11, є інвалідом П групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 р. визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2014 р. опікуном призначений брат [PERSON]. Зі слів пацієнта, на теперішній час брата-опікуна в Україні немає, виїхав на заробітки до Чехії. В даний час проживає з дружиною брата, нею опікається. Із анамнезу відомо, що спостерігається у лікаря-психіатра з 1980 року. У клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна симптоматика з агресивними тенденціями. Багаторазово лікувався стаціонарно у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Госпіталізації часті, по 2-3 рази на рік, ремісії медикаментозні, короткочасні. Остання виписка із стаціонару 09.02.2017 р. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймав регулярно. Згідно заяви жінки брата-опікуна, стан змінився 15.06.2017 р.: «Чує голос професора в лівому вусі, відчуває галюцинації на полових органах, не спить ночами, бродяжить, сексуально розгальмований, у присутності сусідських дітей - трясе половим органом, намагається висіти на газовій трубі, чим створює аварійну ситуацію». 11.07.2017 р. о 21.00 пацієнт звернувся за допомогою у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянутий черговим лікарем-психіатром, який кваліфікував стан як загострення хронічного психічного розладу. 12.07.2017 р. о 09.00 оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: у свідомості, контакт формальний, на запитання відповідає не завжди по суті, багатомовний. Орієнтований всебічно вірно. Настрій нестійкий, легко дратується. Емоційно напружений, збуджений, відчуває псевдогалюцинації на полових органах, про які охоче розповідає: «Голоси в голові і яєчках говорять - «заріжемо, уб'ємо, поріжемо... ріж кого хочеш... не ріж кого хочеш...», повітря ганяє навколо полових органів... відчуваю сусідів на полових канатиках, вони запалюються і це дуже приємно, але мене це мучить.... відчуваю їхні полові органи у своїх канатиках... вже не можу». Мислення аутичне, у звичайному темпі. Злісний. Афективно заряджений на адресу невістки - «вона мене не розуміє, тому йду з будинку... вона не вірить, що я бачу у людей роги, копита та хвости», висловлює погрози на її адресу. Зовні підозрілий, метушливий, періодично до чогось прислухається, озирається по сторонах, сам із собою розмовляє. Інструкції виконує після кількаразових повторень. Критика до хвороби відсутня. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану [PERSON]Г, відсутність у нього критики до хвороби, а також високу вірогідність скоєння ним суспільно-небезпечного діяння по відношенню до невістки (агресія та погрози фізичної розправи), лікування останнього можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] не зявився в судове засідання, в судовому засідання встановлено, що на даний час останній, який є опікуном недієздатного [PERSON], перебуває на заробітках в Чеській Республіці. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував відносно задоволення даної заяви. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON]Гдо психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.07.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з високою вірогідністю скоєння ним суспільно-небезпечного діяння по відношенню до невістки (агресія та погрози фізичної розправи на її адресу). Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON], з 1980 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 р. визнаний недієздатним, на даний час психічний стан останнього погіршився, внаслідок чого вона є висока вірогідність вчинення соціально-небезпечного діяння відносно невістки [PERSON], в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved