Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно договору № 263/153/559567 від 13 січня 2014 року, який був укладений між нею та АТ «Сбербанк Росії» про відкриття Депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування в АТ «Сбербанк Росії», на її депозитний рахунок № 2300000837026 було зараховано 40.000 доларів США. Згідно договору № 263/153/559571 від 13 січня 2014 року, який був укладений між нею та АТ «Сбербанк Росії» про відкриття Депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування в АТ «Сбербанк Росії», на її депозитний рахунок № 2300000837026 було зараховано 20.000 доларів США. 28 лютого 2014 року вона разом із своєї сім'єю через обстріли м. Донецька була вимушена виїхати до Російської Федерації до родичів та через те, що на той час в АТ «Сбербанк Росії» неможливо було зняти всю суму, яка знаходилась на депозитному рахунку, вона видала в АТ «Сбербанк Росії» довіреність № 1 від 28.02.2014р. на ім'я [PERSON] про зняття її грошових коштів з депозитного рахунку банку. Тоді ж вона домовилась з відповідачем, який є її зятем і залишився проживати в м. Донецьку, що він зніме грошові кошти в сумі 60.000 доларів США та вишле їх їй, на що він погодився. На теперішній час їй стало відомо, що відповідач починаючи з 14 квітня 2014 року по 25 липня 2014 року зняв з депозитного рахунку її гроші в сумі 60.000 доларів США, що підтверджується квитанціями АТ «Сбербанк Росії». В порушення існуючої між ними домовленості відповідач після зняття грошових коштів в сумі 60.000 доларів США не передав їх їй за належністю, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений шляхом розміщення оголошення н офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з'явився, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 13 січня 2014 року між АТ «Сбербанк Росії» та [PERSON] був укладені Договори № 263/153/559567 та № 263/153/559571 про відкриття Депозитного Рахунку (вклад «Традиційний») № 26300000837026 в рамках Договору щодо банківського обслуговування в сумі 40.000 доларів США та 20.000 доларів США зі строком повернення Вкладу 13 квітня 2014 року з процентною ставкою за Вкладом 4,65%. Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набута майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно копії довіреності № 1, виданої 28 лютого 2014 року [PERSON], вона уповноважила [PERSON] на здійснення видаткових операцій по рахунку (рахунках) № 26203000837026 у валюті USD, UAN, відкритому (відкритим) на її ім'я у АТ «Сбербанк Росії», на строк до 28 лютого 215 року. Дана довіреність посвідчена ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Згідно копій заяв на видачу готівки відповідачу в період часу з 12 квітня 2014 року по 25 липня 2014 року з поточного рахунку позивачки ПАТ «Сбербанк» було видано 55.455 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом долару США станом на дату вчинення валютної операції. Частина 3 ст.10 та частина 1 ст.60 ЦПК України зобов'язують сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не доведено суду, що він повернув відповідачці зняті ним з її депозитного рахунку грошові суми. Оскільки відповідач не наділений повноваженнями на користування грошовими коштами, належать позивачці, тобто зберігає їх без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), то він зобов'язаний повернути потерпілій це майно - гроші в сумі 55.455 доларів США шляхом стягнення їх з нього на користь позивачки. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підляже сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Національного банку України, станом на 15 листопада 2016 року встановлений офіційний курс гривні до долару США - 2575,1234, отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1.428.034 грн. 68 коп. Позивачкою не доведено факт зняття відповідачем з її депозитного рахунку 4545 грн., а тому в цій частині їй необхідно відмовити в позові. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10 із змінами, внесеними згідно з постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1). З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за первісним позовом становить 92,42%, з розрахунку 1.545.077,04 грн. - 100%, 1.428.034,68 грн. - х%, х = 1.428.034,68 грн. х 100% : 1.545.074,04 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 6.367,74 грн., з розрахунку 92,42% х 6890 грн. : 100%. Відповідно до ст.ст.533, 1212 ЦК України,

Outcome: partial