Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позовні вимоги позивачки обґрунтовуються тим, що 01 грудня 2007 року Відділом Ананьївського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , про що в Книзі реєстрацій шлюбів 01 грудня 2007 року зроблено запис за №71, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , в зв`язку з чим позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначається в позовній заяві, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає, подружні відносини між ними припинилися з червня 2018 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, в позовній заяві позивачка вказала, що на примирення не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Суперечки щодо місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] між позивачкою та відповідачем немає. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». 13 грудня 2019 року головуючим суддею по справі було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 17 лютого 2020 року. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження було встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до вимог частини 7 статті 178 ЦПК України відповідачем у встановлений строк в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву позивача до суду не було подано. У підготовче судове засідання, що призначене на 17 лютого 2020 року позивачка не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи (а.с.22). При цьому, 17 лютого 2020 року позивачка надала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.24). Відповідач в підготовче судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином, що підтверджується також наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.21). Однак, 17 лютого 2020 року відповідач надав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.23). Частиною 2 статті 198 ЦПК України визначено перелік підстав для відкладення підготовчого судового засідання, а саме: 1) у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) у разі залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. Відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Враховуючи відсутність обставин передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей щодо сповіщення сторін про дату, час та місце її розгляду, наявність заяви позивачки та відповідача, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для відкладення підготовчого судового засідання, передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України, та вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності сторін у справі. При цьому, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 200 ЦПК України визначено, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у своїй заяві від 17 лютого 2020 року відповідач вказує, що позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Мигаї Великомихайлівського району Одеської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.4). Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 16 липня 1999 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Одеса та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Встановлено, що 01 грудня 2007 року позивачка з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №71, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Встановлено, що від вказаного шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей, а саме доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2008 року Миколаївською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.8-9). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої 06 грудня 2019 року Ананьївською міською радою вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Зі змісту частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України вбачається, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивача, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за позивачкою.

Outcome: approved