Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся Прокурор Василівського району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Василівської районної ради Запорізької області, [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Комунальний заклад «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, державних актів на право приватної власності на земельну ділянку недійсним в частині, свідоцтва про право на спадщину за законом в частині та витребування земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що прокуратурою під час перевірки встановлено, що розпорядженням голови Василівської районної ради Запорізької області №60 від 20.06.2000 року надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для сільськогосподарського використання загальною площею 9,6198 га, на якій розташовані три кургани, загальною площею 0,2121 га. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт серії І-ЗП №056746 на право приватної власності на землю, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №473. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцем [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом № 957174 від 19.03.2007, яке зареєстровано в реєстрі за №430, на підставі якого [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 996250, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010726600021. На зазначеній земельній ділянці знаходяться три з чотирьох курганів курганного могильника, який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення, охоронний [NUMBER], проте в порушення вимог Закону України «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», ст.ст. 4,33,75 Земельного кодексу України, у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, виданому [PERSON] кургани [NUMBER] курганного могильника [NUMBER] не зазначені і із землекористування як землі історико-культурного призначення не виведені. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача Запорізької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Василівської районної ради Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно розпорядження голови Василівської районної ради Запорізької області №60 від 20.06.2000 року надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 9,6198 га на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт серії І-ЗП №056746 на право приватної власності на землю, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №473. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцем [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом № 957174 від 19.03.2007 року, яке зареєстровано в реєстрі за №430. На підставі зазначеного свідоцтва [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 996250, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010726600021. Відповідно до ст.33 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вилучення земель поховань і археологічних пам'яток не допускається. Згідно зі ст.75 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам'яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Відповідно до ст. 1 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) пам'ятками історії та культури є споруди, пам'ятні місця і предмети, зв'язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність. Усі пам'ятки історії та культури, які знаходяться на території Української РСР, охороняються державою. Пунктом 2 ч.1 ст. 6 вказаного Закону визначено, що до пам'яток історії та культури відповідно до статті 1 цього Закону належать пам'ятки археології - городища, кургани, залишки стародавніх поселень, укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам'яні скульптури, наскальні зображення, старовинні предмети, ділянки історичного культурного шару стародавніх населених пунктів. Відповідно до п.3 ч.4 ст.4 ЗК України ( в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) не можуть передаватись у колективну та приватну власність землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. На території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області розташований об'єкт культурної спадщини - курганний могильник охоронний №1221, що складається з 4 курганів, який взято на державний облік згідно рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів «Про охорону та використання пам'яток історії та культури» №354 від 21.10.1984 року. Під час проведеної прокуратурою Василівського району Запорізької області перевірки встановлено, що на земельній ділянці, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 996250, знаходяться три кургани [NUMBER] курганного могильника [NUMBER], який є об'єктом культурної спадщини. Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку курганів [NUMBER] пам'ятки археології - курганного могильника охоронний [NUMBER], складеного експертом по оцінці нерухомості [PERSON], станом на 24.02.2014 року грошова оцінка кожного кургану складає 857743,79 грн., їх загальна вартість складає 2573231,37 грн. Згідно акту № 02 від 27.02.2014 року Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при використанні земель історико-культурного призначення, встановлено, що землі історико-культурного призначення, на яких розташовані кургани курганного могильника (охоронний [NUMBER]), передані у власність [PERSON] всупереч вимог Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). За результатами обстеження курганного могильника (охоронний [NUMBER]) КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради 06.02.2014 року складено акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології, відповідно до якого поверхня насипів курганів [NUMBER] курганного могильника (охоронний [NUMBER]) піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з п.7 ч.1 ст.13 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; охороною пам'яток історії та культури. Частиною 1 ст.21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Ч.5 ст.122 ЗК України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Запорізька обласна державна адміністрація. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано оспорюваний державний акт. Зважаючи на те, що розпорядження голови Василівської районної ради Запорізької області № 60 від 20.06.2000 року щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 9,62 га в частині надання земельної ділянки, на якій розміщені кургани [NUMBER] курганного могильника (охоронний [NUMBER]) загальною площею 0,2121 га, є незаконним, також підлягає визнанню недійсним державний акт серії І-ЗП № 056746, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщені кургани [NUMBER] курганного могильника (охоронний [NUMBER]) загальною площею 0,2121 га, оскільки він виданий на підставі незаконного розпорядження. Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 19.03.2007 року [PERSON] та виданий на підставі нього державний акт на право приватної власності на землю також підлягають визнанню недійсними в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщені кургани [NUMBER] курганного могильника (охоронний [NUMBER]) загальною площею 0,2121 га у зв'язку із скасуванням правовстановлюючих документів, які були підставою для їх видачі. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Зважаючи на викладене, земельна ділянка, на якій розташовані кургани [NUMBER] курганного могильника (охоронний [NUMBER]), підлягає витребуванню у [PERSON] та поверненню її власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Враховуючи, що обставини безпідставної передачі у власність земельної ділянки, на якій розміщені кургани [NUMBER] курганного могильника (охоронний [NUMBER]), встановлені під час проведення перевірки прокуратурою Василівського району Запорізької області в лютому 2014 року, на підставі ст.261 ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з позовом підлягає поновленню.

Outcome: approved