Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 26.02.2019 р. надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій Позивач просить суд: визнати Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що вона є власником згаданого будинку; Відповідач є її братом та зареєстрований у названому будинку, проте з 1994 року він у цьому будинку не проживає, фактичним місцем проживання його є адреса: [ADDRESS]. Участі в утриманні спірного будинку Відповідач не бере та відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку. За таких умов Позивач вимагає, аби Відповідач не був зареєстрований у належному їй будинку, оскільки це створює перешкоди для неї у користуванні та розпорядженні житлом. Після усунення недоліків на виконання ухвали суду від 15.03.2019 р. ухвалою суду від 21.03.2019 р. відкрито провадження в справі, задоволено клопотання Позивача та вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін та без проведення судового засідання (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз'яснено сторонам право подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За статтею 275 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у цій цивільній справі строк її розгляду спливає 20.05.2019 р.; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи у іншому порядку. Так, зокрема, Відповідач повідомлений про відкриття провадження в справі за місцем його фактично проживання згідно з інформацією, наданою суду Позивачем у позовній заяві (а.с. 3-5), що підтверджена доданою до позовної заяви копією довідки відповідного органу місцевого самоврядування (а.с. 15), шляхом направлення копії ухвали суду від 21.03.2019 р. про відкриття провадження в справі, копії позовної заяви з доданими документами (а.с. 33). За результатами відстеження пересилання поштового відправлення за відповідним штрихкодовим ідентифікатором на офіційному веб-сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (з урахуванням визначеного поштового відділення обслуговування) Відповідач копію зазначеної вище ухвали суду про відкриття провадження від 21.03.2019 р. та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів отримав 05.04.2019 р. особисто (а.с. 34, 36, 37), проте протягом встановленого судом строку відзиву на позовну заяву, а так само клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подав. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). За частиною другою статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), дошлюбне прізвище «Чижик», що підтверджено копією свідоцтва про її народження (а.с. 7), є власником спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (спірне житлове приміщення). Право власності Позивача на цей будинок підтверджено копією договору дарування житлового будинку від 20.11.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1129 приватним нотаріусом [PERSON], укладеного попереднім власником цього будинку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9), а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). Як вбачається з довідки Завадівської сільської ради Володарського району Київської області № 223, датованої 22.05.2015 р., про склад сім'ї названого вище попереднього власника спірного житлового будинка [PERSON], в цьому будинку зареєстровані як члени його сім'ї, зокрема, такі особи: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], при цьому в названій довідці органу місцевого самоврядування зроблено примітку про реєстрацію останнього за адресою спірного житлового будинку, але фактичне непроживання в цьому будинку (а.с. 16). Крім того, згідно з доданої до позовної заяви копією довідки Завадівської сільської ради Володарського району Київської області від 31.01.2019 р. № 43 [PERSON], [INFO] (Відповідач), зареєстрований у спірному будинку, але фактично за цією адресою не проживає з 1994 р. до тепер (а.с. 11). Наведена також підтверджено копіями актів обстеження спірного житлового будинку, складеними 07.09.2016 р., 12.06.2017 р. та 13.08.2018 р. комісією Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, згідно з якими у спірному житловому будинку зареєстровано семеро осіб, у тому числі Позивач і Відповідач, проте останній, який за станом на 07.09.2016 р. і 12.06.2017 р. був сином попереднього власника будинку, а за станом на день обстеження 13.08.2018 р. вказаний як брат власниці [PERSON] (Позивача) із зазначенням, що він постійно поживає в с. Рачки Володарського району (відповідно а.с. 12, 13, 14). Згідно з копією довідки Рачківської сільської ради Володарського району Київської області від 26.11.2018 р. №269 [PERSON] (Відповідач) проживає, проте не є зареєстрований, за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 15). Отже, Відповідач не є власником спірного житлового будинку, за станом на тепер він продовжує бути зареєстрованим за адресою цього житла, проте фактично не проживає в цьому будинку протягом останніх кількох років, не менш як з 2015 року, коли була видана перша з названих вище довідок щодо складу сім'ї попереднього власника (а.с. 16), добровільно з реєстраційного обліку Відповідач не знявся, тим самим перешкоджає власниці користуватися і розпоряджатися належним їй майном, оскільки витрати останньої на утримання будинку, зокрема, сплата комунальних послуг залежить від кількості зареєстрованих осіб. Про наявність поважних причин непроживання за зареєстрованою адресою в спірному житловому будинку Відповідач суд не повідомив, будучи обізнаний про розгляд цієї справи судом щодо визнання його таким, що втратив право користування цим житлом. Суд в ухвалі від 21.03.2019 р. про відкриття провадження в справі, яку Відповідач отримав 05.04.2019 р. (а.с. 36), роз'яснив сторонам, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків, попередивши також, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За визначенням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України); право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 ЦК України). За нормами частин першої, другої, сьомої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Нормами статті 405 ЦК України закріплено право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону; це право член сім'ї власника житла втрачає у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на усе наведене та встановлені судом обставини, за якими Позивач (власник спірного будинку) та Відповідач перебувають у родинних відносинах (сестра і брат), останній був зареєстрований до спірного житлового будинку як член сім'ї (син) попереднього власника і мав право користування цим житлом, проте відсутній у цьому житлі не менш як з 2015 року до тепер, тобто більш як один рік без поважних причин, спільним побутом з його власником не пов'язаний, житло не утримує, тому суд вважає, що право Відповідача на користування чужим майном (спірним житловим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу Позивача як власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 р. у справі № 734/387/15-ц (провадження № 6-2931цс16). Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 150 Житлового кодексу України, статей 15, 16, 29, 316-319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved