Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона є рідною дочкою [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Борис-пільської міської ради №190/1 від 13 листопада 1990 року у безстрокове користування [PERSON] надавалась земельна ділянка площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. 8 лютого 1991 року виконавчий комітет Бориспільської міської ради уклав з [PERSON] договір про надання земельної ділянки у безстрокове користування. За цим договором виконавчий комітет Бориспільської міської ради передав у безстрокове користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. На цій земельній ділянці [PERSON] побудував цокольний поверх житлового будинку та колодязь. 28 лютого 1999 року він помер. [PERSON], діючи від імені позивача, подала Бориспільській міській державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. У такий спосіб [PERSON] набула право користування земельною ділянкою площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Крім того, вона набула право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва цокольного поверху житлового будинку та колодязя. Не зважаючи на це, рішенням Бориспільської міської ради №3247-39-VI від 28 травня 2013 року був затверд-жений проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. 21 червня 2013 року державний реєстратор РС Бориспільського МРУЮ прийняв рішення про державну реєстрацію прав №3385513 та видав [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно №5249353. Однак право позивача на користування земельною ділянкою не було припинено, тому вона не могла бути передана у власність [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що привати-зація ним земельної ділянки відбулась з порушенням закону. Тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва цокольного поверху житлового будинку та колодязя по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі; визнати за позивачем право користування земельною ділянкою площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі; визнати недійсним рішення Бориспільської міської ради №3247-39-VI від 28 травня 2013 року; скасувати рішення державного реєстратора РС Бориспільського МРУЮ про державну реєстрацію прав №3385513 від 21 червня 2013 року та зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11: 040:0202 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета позову (а.с.19-22 т.2): просить суд визнати за [PERSON] право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва цокольного поверху житлового будинку та колодязя по вул. Переяслівській, 20 в м. Борис-полі; визнати за позивачем право користування земельною ділянкою площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслів-ській, 20 в м. Борисполі; визнати недійсним рішення Бориспільської міської ради №3247-39-VI від 28 травня 2013 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на не-рухоме майно №5249353 від 21 червня 2013 року та зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Бориспо-лі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що [PERSON] не набув право власності на земельну ділянку по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Це право не ввійшло до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. В матеріалах цивільної справи відсутній висновок експерта на підтвердження того, що межі земельної ділянки, приватизованої [PERSON], накладаються на межі земельної ділянки, яка передавалась у безстрокове користування [PERSON] Крім того, представник позивача [PERSON] не довів того, що цокольний поверх житлового будинку та колодязь, зведені на спірній земельній ділянці, були побудовані [PERSON] Тому представник відповіда-ча [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] також не визнає позов та просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №190/1 від 13 листопада 1990 року (а.с.7 т.1) у безстрокове користування [PERSON] на-давалась земельна ділянка площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва жит-лового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борис-полі. 8 лютого 1991 року виконавчий комітет Бориспільської міської ради уклав з [PERSON] договір про надання земельної ділянки у безстрокове користування (а.с.8-9 т.1). За цим договором виконавчий комітет Бориспільської міської ради передав у без-строкове користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га з цільовим приз-наченням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. 28 лютого 1999 року [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією сві-доцтва про смерть серії 1-БК №113255 від 21 травня 1999 року (а.с.43, 147 т.1). Право користування земельною ділянкою не було нерозривно повязаним з особою спадкодавця. Це речове право не припинилось внаслідок смерті [PERSON] та ввійшло до складу його спадщини. В матеріалах спадкової справи (а.с.145-174 т.1) відсутні відомості про те, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. З копії свідоцтва про народження серії VI-БК №270056 від 7 квітня 1988 року (а.с.12, 148 т.1) вбачається, що [PERSON] є рідною дочкою спадкодавця та його спадкоємицею першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини було необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п.2 ч.1, ч.2 ст.549 цього ж Кодексу вважалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначену дію належало вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що 18 серпня 1999 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, [PERSON], діючи від імені позивача, подала Бориспільській міській державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини (а.с.146 т.1). З огляду на це суд вважає, що [PERSON] прийняла спадщину та набула право корис-тування земельною ділянкою площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Рішенням Бориспільської міської ради №3247-39-VI від 28 травня 2013 року (а.с.34 т.1) був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільо-вим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. 21 червня 2013 року державний реєстратор РС Бориспільського МРУЮ видав [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно №5249353. Ця обставина під-тверджується інформаційною довідкою №53367413 від 16 лютого 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-9 т.2). Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що право позивача на користування земельною ділянкою площею 0,06 га по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Тому частина цієї земельної ділянка площею 0,05 га не була вільною та не могла бути передана у власність [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що привати-зація ним земельної ділянки була здійснена з порушенням ч.5 ст.116 ЗК України. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсним рішення Бориспільської міської ради №3247-39-VI від 28 травня 2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільо-вим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі; та визнати недійсним видане на його імя свідоцтво про право власності на нерухоме майно №5249353 від 21 червня 2013 року. Розташування земельних ділянок з одним і тим же цільовим призначенням за однією і тією ж адресою підтверджує те, що їх межі накладаються. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на те, що ця обставина не доведена. З копії технічного паспорта на цокольний поверх (а.с.29-31, 166-168 т.1) та копії довідки директора КП «Бориспільське БТІ» №280 від 12 березня 2015 року (а.с.169 т.1) вбачається, що станом на день смерті [PERSON] на земельній ділянці по вул. Переяслів-ській, 20 в м. Борисполі був побудований цокольний поверх житлового будинку та коло-дязь. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в 1992 році вона по-вернулась на роботу після закінчення відпустки по догляду за дитиною. На роботі [PERSON] познайомилась з [PERSON], яка була матірю позивача. Під час спілкування [PERSON] розповіла про те, що її чоловік [PERSON] здійснював будівництво житлового будинку. Вона запросила подивитись на це будівництво. [PERSON] виїжджала з [PERSON] на місце проведення будівництва та бачила, що на земельній ділянці був побудо-ваний цокольний поверх житлового будинку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він був знайо-мий з [PERSON], який будував житловий будинок по вул. Переяслівській в м. Борис-полі. В 1991 році [PERSON] допомагав [PERSON] перекрити цокольний поверх цього житлового будинку. Декілька років тому [PERSON] знову проїжджав поряд з цією земельною ділянкою та бачив, що на ній був розташований той же самий цокольний поверх житлового будинку, який перекривався ще в 1991 році. Аналіз цих доказів свідчить про те, що за час свого життя [PERSON] побудував цокольний поверх житлового будинку та колодязь по вул. Переяслівській, 20 в м. Борис-полі. Відповідно до абз.2 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо ци-вільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення ЦК Украї-ни застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з ч.3 ст.331 цього ж Кодексу до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Встановлено, що [PERSON] не завершив будівництво домоволодіння. Ця обставина свідчить про те, що він був власником лише матеріалів та обладнання, які були викорис-тані в процесі будівництва цокольного поверху житлового будинку та колодязя по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Право власності на це майно також ввійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Як зазначалось вище, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] набула право власності на мате-ріали та обладнання, які були використані її батьком в процесі будівництва цокольного поверху житлового будинку та колодязя. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про виз-нання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що представник відповідача [PERSON] категорично заперечує проти того, що позивач набув право власності на будівництво цокольного поверху житло-вого будинку та колодязя. Крім того, державний нотаріус Бориспільської міської держав-ної нотаріальної контори виніс постанову (а.с.171 т.1), якою він відмовив [PERSON] у ви-дачі свідоцтва про право на спадщину за законом на незавершене будівництво по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. З огляду на це суд вважає, що за позивачем належить визнати право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва цокольного поверху житлового будинку та колодязя по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Не зважаючи на те, що межі земельних ділянок накладаються, юридично земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільовим приз-наченням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі не є земельною ділянкою площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не набула право користування земель-ною ділянкою площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:11:040:0202 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських буді-вель і споруд по вул. Переяслівській, 20 в м. Борисполі. Крім того, у звязку з недійсністю свідоцтва про право власності на нерухоме майно №5249353 від 21 червня 2013 року ця земельна ділянка перестала бути обєктом права власності та цивільного права в цілому. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] права користу-вання цією земельною ділянкою та покладення на [PERSON] зобовязання усунути перешкоди у користуванні нею відсутні. У задоволенні позову в частині цих двох вимог належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що позов складається з однієї вимоги майнового характеру та чоти-рьох вимог немайнового характеру. Тому [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 2875 гривень за предявлення вимоги майнового характеру та судовий збір в розмірі 1525 гривень 61 копійки (974,4 + 551,21) за предявлення вимог немайнового характеру. Однак предявлений нею позов задоволений лише в частині вимоги майнового характеру та двох вимог немайнового характеру. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 3977 гривень 40 копійок (2875 + 551,2 х 2).

Outcome: partial