Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача по відключенню його земельної ділянки від електропостачання протиправними та зобов'язати відповідача підключити ділянку до електроживлення, стягнувши з нього відшкодування моральної шкоди в розмірі 24804 грн. Та відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. В обґрунтування своїх вимог вказував, що є членом садівничого товариства Рибак (далі СТ Рибак чи Товариство) і має в своїй приватній власності земельну ділянку № 15, розташовану в цьому товаристві Жовтневого району Миколаївської області, яка має площу 0,056 га. В той же час, орієнтовно в серпні-вересні 2015 року, відповідач протиправно та без будь-яких законних підстав відключив його ділянку від електричної мережі. В звязку цим вважав необхідним зобов'язати відповідача відновити електропостачання, стягнувши з СТ Рибак відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в зазначеній сумі, яка полягає в тому, що через протизаконне відключення ділянки від електроенергії у нього погіршився стан здоров'я, він мав страждання та переживання та вимушений був звертатися за відновленням своїх прав до адвоката та суду. Розрахунок суми цієї моральної шкоди полягав, на його думку, в наступному: - за протиправні дії по відключенню електроенергії за шість місяців відповідач повинен сплатити відшкодування за кожен місяць в розмірі мінімальної заробітної плати, тобто 1378 грн., що всього складає 8268 грн.= 6х1378 грн.; - за протиправні дії по обмеженню права власності також за шість місяців відповідач повинен сплатити таку ж суму в розрахунку 1378 грн. мінімальної заробітної плати на місяць; - за протиправні дії по спробі відібрати його земельну ділянку в такій же сумі та за такого ж розрахунку за шість місяців. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представники відповідача позов не визнали вказавши, що позивач [PERSON], який раніше був головою цього СТ Рибак, вчинив самоуправство та самовільно і незаконно приватизував ділянку, яка зазначена в його державному акті під № 15. В дійсності ж ця ділянка перебувала у загальному користуванні Товариства і на ній розташовувалася сторожка. Але він протиправно оформив ділянку на своє ім'я і в теперішній час перешкоджає здійсненню полива ділянок в Товаристві, оскільки захопив і не віддає водогінне електрообладнання, яке знаходиться на цій ділянці. При цьому вказували, що відключення відбулося на підставі рішення зборів Товариства, так як [PERSON], після того як перестав бути його головою, відмовлявся віддавати статут та інші документи товариства, а також в звязку тим, що він не з'являвся на збори і не хотів пояснювати наріжні питання товариства, які залишилися після припинення його повноважень. Також вказували про відсутність між [PERSON] та енергопостачальною організацією укладеного договору на електропостачання, що є порушенням Правил користування електроенергією для населення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] є членом СТ «Рибак». Йому на праві власності належить земельна ділянка в цьому товаристві за № 15, загальною площею 0,0560 га, кадастровий номер 4823383000:09:000:0087. Перевіркою державного акту серії ЯК № 252302, виданого [PERSON] на підтвердження права власності на цю ділянку, а також схеми розміщення ділянок в СТ Рибак з врахуванням пояснень представників відповідача та свідків, судом встановлено, що земельна ділянка, яка передана у приватну власність позивачу розташовується на ділянках товариства, які раніше мали номери на схемі товариства 14 та 15. Тобто земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача відповідно до державного акту має номер 15, але в дійсності охоплює ділянки, які відповідно до схеми товариства мали номери 14 та 15. В звязку цим посилання представників відповідача на те, що відключення від електропостачання було здійснено ділянки № 14, а не № 15, суд не приймає, оскільки це не відповідає дійсності. Посилання представників відповідача на те, що [PERSON] незаконно приватизував ділянку, оскільки вона перебувала у загальному спільному користуванні товариства і вона йому не передавалася, а він її захопив самовільно, коли був головою СТ «Рибак», не розглядає в рамках заявленого позову, оскільки право власності позивача на земельну ділянку підтверджено правоустановлючим документом державним актом, який не скасований і є діючим. Оскарження цього державного акту та приватизації ділянки в рамках заявленого позову не розглядається. На цій ділянці знаходиться будівля садівничого будинку, яка не введена в експлуатацію хоча перебуває у володінні позивача. Відповідно до положень ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки бо землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. СТ Рибак є неприбутковим товариством, права, обов'язки та відповідальність його членів регулюються Законом України Про кооперацію та його Статутом. Статут СТ Рибак був прийнятий загальними зборами товариства ще в 1990 році і до цього часу не змінювався. Представниками товариства вказувалося, що в 2016 році була прийнята його нова редакція, але вона на час завершення розгляду справи зареєстрована не була. Сам факт відключення ділянки та розташованого на ній садівничого будинку, яким володіє [PERSON], представниками позивача не заперечувався. Відповідно до протоколів зібрань СТ «Рибак» від 19 липня, 16 серпня, 19 вересня 2015 року на зборах членів товариства піднімалися питання щодо неналежного виконання колишнім його головою [PERSON] своїх обовязків, в тому числі і непередання ним документації та обладнання для поливу після припинення його повноважень голови та обрання нового керівника Товариства. Відповідно до цих же протоколів, через те, що він ігнорував збори товариства, було вирішено відключити його ділянку від електроенергії. Згідно з протоколом зборів від 19 вересня 2015 року відключення було проведено в цей же день. В той же час, перевіркою статуту товариства встановлено, що в ньому взагалі відсутні положення щодо можливості застосування санкцій до членів товариства у виді відключення ділянки від електропостачання, в тому числі і у разі можливого невиконання певних правил у Товаристві чи положень Статуту. В звязку з цим суд знаходить дії відповідача по відключенню електроживлення ділянки [PERSON] протиправними і вважає необхідним відновити його порушене право шляхом підключення її до електропостачання. Посилання представників відповідача на те, що відповідно Статуту СТ Рибак Товариство має право вирішувати й інші питання своєї діяльності, і відповідно до цього положення й було прийнято законне рішення про відключення електроенергії, суд не приймає, оскільки Статутом Товариства повинні бути чітко визначені повноваження органів управління та санкції, які можуть бути застосовані до його членів, що визначено положеннями ст. 19 Конституції України. Що ж стосується відшкодування моральної шкоди, то суд, виходячи з положень ст. 1167 ЦК України вважає достатнім відшкодуванням його моральних страждань шляхом відновлення електропостачання до ділянки. Що ж стосується витрат на правову допомогу, то про це суд зазначає наступне. На підтвердження таких витрат суду позивачем було представлено квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27 липня 2015 року про сплату ним своєму представнику за правову допомогу за договором в сумі 2000 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначення окремим процесуальним діям, наведеним у вищевказаному Законі, за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у Цивільному процесі дав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до п.48 даної Постанови, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Суду, окрім квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату витрат на правову допомогу, також був представлений ордер адвокат та договорі про надання правової допомоги. Але даних щодо дій, які було вчинено відповідно до умов надання правової допомоги суду представлено не було. В той же час, представник позивача адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях в цій справі і загальна кількість цього часу складає 5 годин 40 хвилин. Таким чином, виходячи із зазначеного граничного розміру компенсації та загального часу участі представника в судових засіданнях, сума витрат в розмірі 2000 грн., сплачена йому позивачем, повністю відповідає часу, витраченого адвокатом на участь в судових засіданнях в даній справі. Відповідно до положень сит. 88 та Закону України Про судовий збір позивач був звільнений від сплати судового збору при подання позову до суду, тому у разі задоволення позову з відповідача на користь держави стягується судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. З врахуванням викладеного,

Outcome: partial