Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні з 26.04.2017 року. Тривалий час страждає на параноїдну шизофренію. З 2004 року по 2014 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі, неодноразово, в зв'язку з психічними розладами направлявся в РПЛ-20, м. Вільнянськ. Після звільнення, з 27.02.2014 року по 17.04.2014 року перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту. Визнаний інвалідом ІІ групи. Згідно з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 12.11.2015 року визнаний недієздатним, опікун не призначений. Надалі тричі лікувався в Мелітопольському психоневрологічному диспансері з приводу параноїдної шизофренії. Остання госпіталізація з 03.02.2017 року по 26.04.2017 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. У зв'язку з недостатньою ефективністю лікування, за власною заявою і заявою сестри переведений в КУ «Областна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Дав згоду на госпіталізацію. За словами сестри останнім часом перебував у лікувальній відпустці, дома поводився неадекватно, ночами не спав, зловживав алкоголем, вживав наркотичні речовини. Вдома не утримувався, викидав речі у вікно, був розгальмованим, бігав по селу, турбував людей, нібито чув «голоси». Хапав дитину сестри з велосипедом і тягнув її на проїжджу частину. Під час госпіталізації був неадекватним, безпричинно сміявся, сам з собою розмовляв, голосно читав гімн України. У відділенні був багатослівний, з піднесеним настроєм, сексуально розгальмований, місця не утримується, згадує про чоловічі і жіночі «голоси». 27.04.2017 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, маніакально-маячний синдром. За психічним станом являє потенційну небезпеку для себе і оточуючих, а також не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Прокурор, лікар-психіатр, заінтересована особа заяву підтримали і просили суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.04.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії безперервний тип перебігу, маніакально-маячний синдром. За психічним станом являє потенційну небезпеку для себе і оточуючих, а також не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Госпіталізація обґрунтована, тому на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3-4). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved