Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся із позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна. 30.01.2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. 20.02.2007 року старшим державним виконавцем Іллічівського ДВС [PERSON] було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-271, виданого 02.02.2007 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя. В звязку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань державним виконавцем 04.03.2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу. Станом на 31.12.2016 року заборгованість за вище вказаним виконавчим провадженням позивачем сплачена в повному обсязі. Просить суд зняти арешт зі всього належного позивачу майна та скасувати заборону на його відчуження, накладену постановою державного виконавця Кальміуського (Іллічівського) відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь від 04.03.2014 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, надіславши на адресу суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились, надіславши на адресу суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі Представник третьої особи, Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТ УЮ Донецької області, в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності, рішення по справі залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: За змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд , власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, держава не втручається у здійснення власником права власності. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини зі всіх видів доходів, на підставі якого видано виконавчий лист №2-271 та постановою старшого державного виконавця Іллічівського ДВС [PERSON] було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого (а. с. 15) Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення в звязку із неналежним виконанням. Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Позивач не належним чином виконував рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя, в результаті чого мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини. В звязку із неналежним виконанням рішення суду постановою державного виконавця Кальміуського (Іллічівського) ВДВС ГТ УЮ Донецької області 04.03.2014 року було винесено постанову про арешт всього належного позивачу майна. Станом на 31.12.2016 року відповідно довідки державного виконавця Кальміуського (Іллічівського) ВДВС ГТ УЮ Донецької області заборгованість в позивача відсутня. Приймаючи до уваги обставини справи, підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку, що арешт майна було накладено як спосіб забезпечення належного виконання рішення суду, яке на момент звернення із позовом [PERSON] виконує сумлінно та в повному обсязі, заборгованості не має, а від того позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з метою захисту законних прав та інтересів позивача.

Outcome: approved