Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому позивач просить визначити розмір частки в спадковому майні, що залишилось після померлого 23.05.2017 року [PERSON] та складається з частини земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], 3, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,0359 га, судові витрати залишити за ним. В обґрунтування позову вказував, що 23.05.2017 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з частини земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], 3, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,0359 га, що належала померлому та йому, як співвласнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 01.12.2009 року Білоцерківською міською радою Київської області, серії ЯИ № 919096. Спадкоємцями першої черги по закону являється він та його мати [PERSON], яка відмовилась від спадщини на його користь. В даний час позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкового майна, однак йому відмовлено в оформленні спадкового майна, оскільки згідно державного акту за життя спадкодавця не визначений розмір часток. 05.07.2018 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 14.09.2018 року судом закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені. 14.09.2018року представник позивача [PERSON] звернулись до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 17.07.2018 року Білоцерківська міська рада Київської області звернулась до суду із заявою, в якій просить слухати справу без участі їх представника на розсуд суду. Третя особа 01.10.2018 року звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 919096 співвласниками земельної ділянки площею 0,0359 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], 3, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, являються [PERSON] та [PERSON]. 23.05.2017 року [PERSON] помер. Позивач по справі [PERSON] являється сином померлого [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії V-БК № 294017 виданого 10.11.1985 року. 14.09.2017 року з метою оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. 14.09.2017 року Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області до майна померлого 23.05.2017 року [PERSON] заведена спадкова справа № 253/2017. 13.02.2018 року постановою державного нотаріуса відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 23.05.2017 року батька [PERSON] у звязку з неможливістю визначити належну спадкодавцеві частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0359 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], 3. Постанова нотаріуса мотивована тим, що розмір часток співвласників земельної ділянки не був визначений за життя спадкодавця. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. За змістом ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~ Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 368 ЦК України, за якою спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлений законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно роз'яснень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаціному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Таким чином, потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них. У наведеному вище інформаційному листі ВССУ значиться, що\~ резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ? ». Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем та третьою особою не оспорюється розмір часток співвласників вказаної земельної ділянки, при цьому позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлого співвласника, тому суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved