overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 22 грудня 1995 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №311. На даний час в суді перебуває справа про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач зовсім не цікавиться дитиною, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, пояснив, що ніколи не ухилявся від виконання батьківських обов'язків, утримував та виховував доньку. На даний час він не може сплачувати аліменти в такому розмірі, який просить позивачка, оскільки є пенсіонером, сплачує кредит. За таких обставин просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1995 року, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки, [PERSON] коштів на утримання доньки не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або в твердій сумі. Згідно з ч. 1. ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 цього Кодексу суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, який немає постійної роботи, є особою пенсійного віку, та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання доньки, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що після зміни цільового використання частини земельної ділянки, яка їй належала на праві власності за адресою [ADDRESS], на основі рішення органу місцевого самоврядування, вона не може зареєструвати своє речове право та іншу частину через втрату чинності Державним актом на право власності на таку земельну ділянку. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що при зверненні до реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції з метою реєстрації свого речового права на земельну ділянку площею 860 м кв. їй фактично відмовлено через неподання відповідного правовстановлюючого документу. Представник відповідача Лисенко Р.О., який діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 21 /, проти заявленого позову не заперечував, пояснивши, що Миргородська міська рада не проти визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку через фактичну втрату чинності Державним актом на право власності на таку земельну ділянку, власником якої є позивачка. Представник третьої особи від Управління Держземаганства у Миргородському районі в судове засідання не з'явився. Від цього учасника процесу до суду подано листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи за відсутності його представника, а заперечень щодо заявленого позову не подано / а.с. 20 /. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] мала у своїй власності земельну ділянку площею 0,1015 га, розташовану в [ADDRESS] з цільовим використанням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд / а.с. 10 /. Відповідно до рішення Миргородської міської ради Полтавської області від 11 травня 2006 року змінено цільове використання частини такої земельної ділянки на комерційне використання. Згідно пункту 3 згаданого рішення визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я позивачки / а.с. 5 /. При зверненні позивачки до Державної реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції щодо реєстрації речового право на іншу частину земельної ділянки позивачці було відмовлено в цьому з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку з якої виділена частина / а.с. 12 /. З досліджених судом доказів вбачається, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок позивачки по [ADDRESS], із її власності фактично не вибувала, в тому числі і через зміну цільового призначення її частини. Відтак, з урахуванням положень ст. 328 ч. ч. 1, 2, ст. 392 ЦК України та, зважаючи на засади диспозитивності, визначені ст. 11 ЦПК України, заявлений позов підлягає до задоволення в межах заявлених вимог, проти чого сторона відповідача не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В січні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON], третя особа - друга Сумська державна нотаріально контора про визнання часток у праві спільній сумісній власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 26 червня 2006 року, виданого згідно з рішенням міськвиконкому Сумської міської ради, квартира за адресою [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить почивачу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. [PERSON] [INFO] року помер та на час смерті перебував у шлюбі з позивачкою. Розмір часток між [PERSON], [PERSON] та померлим [PERSON] у спільній сумісній власності за домовленістю або за договором не встановлювався. Позивачки для належного оформлення спадкових прав необхідно встановити розміри часток у їхній спільній сумісній власності на квартиру по 1/3 кожному зі співвласників. Тому звернулася до суду про виділ часток у спільній сумісній власності. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі з обставин, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому є підстави для розгляду справи в його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подали до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши позивачку, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою [ADDRESS]. Право спільної сумісної власності на дану квартиру за вищевказаними особами підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 червня 2006 року, виданого згідно з рішенням міськвиконкому Сумської міської ради, а також технічним паспортом на квартиру (а.с.10-13). Один з співвласників даної квартири - [PERSON] [INFO] року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2007 року. На даний час вирішити питання щодо визначення часток в спільному сумісному майні в позасудовому порядку, а саме укласти відповідний договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, неможливо, оскільки один із співвласників помер. Ніякої домовленості між співвласниками квартири про виділення часток в спільній сумісній власності не було і відповідно частки кожного із співвласників є рівними і становлять по 1/3 частці. Відповідно до ст. 370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обстави суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які відповідно до довідки про склад сім'ї, що була видана виконавчим комітетом Тімірязівської сільської ради від 26 січня 2015 року проживають разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 2005 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки з різних побутових питань, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. У судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала суду заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти обставин зазначених у позові позивачкою. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 15 листопада 1988 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис - № 19 (а.с.5). Шлюб укладено між сторонами вперше. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, що з 2005 року вони з позивачкою не спілкуються, їх шлюб існує формально. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Неповнолітніх дітей сторони від шлюбу не мають, майнового спору не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права спільної сумісної власності на майно Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 20 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Костянтинівка, Донецької області, актовий запис №359, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є дочка [PERSON], [INFO]. На протязі тривалого часу відносини з відповідачем погіршувались, з 2013 року з чоловіком проживають окремо.. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений шляхом оголошення в газеті «Час Київщини» №12. Позивачка на примирення не погодилась. Заслухавши пояснення позивачки,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 29 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №682, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу є дочка, [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, на цій основі з відповідачем взаємовідносини погіршились, що привело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач [PERSON] двічі (27 лютого та 27 березня 2015 року ) в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Позивачка на примирення не погодилась. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 2 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №179, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу є син, [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, на цій основі з відповідачем взаємовідносини погіршились, що привело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач [PERSON] двічі (27 лютого та 27 березня 2015 року ) в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Позивачка на примирення не погодилась. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 2 листопада 1991 року Грушівською сільською радою Миронівського району Київської області , актовий запис №12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є дочка [PERSON], яка є дорослою. З відповідачем більше п»яти років не підтримує шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, причини своїє незгоди суду не надав, підтвердив той факт, що в них тривалий час різний бюджет. Позивачка на примирення не погодилась. Заслухавши пояснення позивачки,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулась до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого Ставрівською сільською радою, Красноокнянського району Одеської області 16.02.1982р., актовий запис №4, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають троє дітей, які на теперішній час є повнолітніми. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Однак, відповідач не бажає розірвати шлюб через органи реєстрації актів громадянського стану, що змусило позивачку звернутись до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягала на вимогах щодо розірвання шлюбу, а відповідач позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 14, 17 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяви про розірвання шлюбу відповідають дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved