Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 02.04.2019 надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] . 16.11.2020 суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульським В.І. прийнято цивільну справу, після повторного автоматизованого розподілу, до свого провадження та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До судового засідання відповідач не з`явився, викликався судом за допомогою оголошення розміщеного на офіційному інтернет порталі «Судова влада України». Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові. Так, позивачем зазначено, що вона є власником квартири [ADDRESS] в якій є зареєстрованим відповідач, який їй приходиться колишнім чоловіком. З огляду на те, що з грудня 2017 року шлюбні відносини припинені, а в 2019 році шлюб розірвано за рішенням суду та відповідач не проживає у вказаній квартирі, вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом, оскільки факт його реєстрації обмежує її права на вільне розпорядження належною їй власністю. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним письмово. Відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Крім того, він обізнаний щодо наявності на розглялі у суді спору про що свідчить наявна в матеріалах справи заява його представника про обзнайомлення з матеріалами справи. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 21.10.1999 [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 25.11.2000 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з довідкою про склад сім`ї №2581, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] (уповноважений власник), [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до актів від 06.06.2018 та 06.02.2019 складених мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженого головою правління ОСББ «Козака Мамая 4», [PERSON] не проживає з грудня 2017 року у квартирі [ADDRESS] , особистих речей останнього не має. Норми права, що застосував суд. Відповідно до ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, з аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до роз`яснень, що містяться у п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2914 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 16.12.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №182/7347/18, до регулювання житлових відносин підлягають застосуванню положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК України, а не положення ЖК Української РСР, прийнятого 30 червня 1983 року, оскільки останній не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України. Також у вказані постанові зазначено, що сутність негаторного позову полягає в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду, з огляду на, що з таким позовом особа може звернутися в будь-який час поки існують правовідносини та правопорушення. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження не проживання відповідача у квартирі позивача без поважних причин понад один рік, що свідчить про втрату зв`язку і зацікавленості [PERSON] до вказаного житла, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved