Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В січні 2020р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить вищезазначена квартира, відповідач, з 2014р. виїхав на постійне місце проживання за кордон, проте по теперішній час зареєстрований у вказаній квартирі, але фактично не проживає, в ній відсутні його особисті речі, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив, квартирою не цікавиться, витрати по сплаті за комунальні послуги не несе, а тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 17 січня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. До судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому сторона відповідача визнала позов, зазначивши, що дійсно виїхали за межі України, і в квартирі не проживає з 2014р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачці, згідно договору дарування квартири від 07 жовтня 2010р., на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , понад один рік без поважних причин, при цьому судом не встановлено, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання позову стороною відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати, які складаються з судового збору.

Outcome: approved