Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В травні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 20 вересня 2012 року позивач видав [PERSON] платіжну кредитну картку «Універсальна», за допомогою якої відповідач набув можливість зні-мати грошові кошти та розраховуватись ними. Він зобовязався повертати ПАТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним грошові кошти протягом 55 днів з дня здійснення кожної трансакції та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 2,5%. У випадку\~неналежного виконання\~цих грошових\~зобовязань [PERSON]\~зобовязався додатково\~сплатити пеню\~та штраф\~в розмірі\~500\~гривень та\~5%\~від суми\~за-боргованості.Відповідач неодноразово знімав грошові кошти та розраховувався ними. Однак він неналежним чином виконував кредитний договір. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 7547 гривень 78 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 22593 гривень 40 копійок, пеня в розмірі 2183 гривень 50 копійок та штраф в розмірі 2116 гривень 23 копійок. Загальний розмір боргу за кредит-ним договором становить 34440 гривень 91 копійку. [PERSON] відмовляється добровільно сплатити ці грошові кошти. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стяг-нути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 34440 гривень 91 копійки. Водночас, [PERSON] предявив зустрічний позов (а.с.70-73): просить суд визнати недійсним кредитний договір, укладений 20 вересня 2012 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року (а.с.85-86) зустрічний позов був обєднаний в одне провадження з первісним позовом. Представник позивача не зявився у судове засідання. В прохальній частині позову (а.с.4) він просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності та задовольнити первісний позов. [PERSON] також не зявився у судове засідання та подав клопотання про розгляд цивільної справи в його відсутності. (а.с.106). Представник відповідача [PERSON] не визнає первісний позов та заперечує проти його задоволення. Натомість, вона підтримує зустрічний позов та просить суд задоволь-нити його. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову належить відмовити з таких підстав. Встановлено, що 20 вересня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу платіжну кредитну картку «Універсальна». Ця обставина підтверджується копією анкети-заяви (а.с.10). З витягу про тарифи по карткам «Універсальна» (а.с.12) та витягу з умов та правил надання банківських послуг (а.с.13-22) вбачається, що за допомогою отриманої платіжної кредитної картки [PERSON] набув можливість знімати грошові кошти та розрахо-вуватись ними. Він зобовязався повертати ПАТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним грошові кошти протягом 55 днів з дня здійснення кожної трансакції та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 2,5%. У випадку неналежного виконання цих грошових зобовязань [PERSON] зобовязався додатково сплатити пеню та штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути банку або іншій фінансовій установі кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, вста-новлених кредитним договором. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник повинен сплатити неустойку (пеню, штраф). З письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с.5-7), вбачається, що [PERSON] неодноразово знімав грошові кошти та розраховувався ними. Однак він неналеж-ним чином виконував кредитний договір. Тому у нього виник борг по поверненню кре-диту в розмірі 7547 гривень 78 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 22593 гривень 40 копійок та штраф в розмірі 2116 гривень 23 копійок. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як розяснив Верховний Суд України в правовій позиції №6-2003цс15 від 21 жовт-ня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З письмового\~розрахунку,\~приєднаного до\~позову (а.с. 5-7), вбачається, що у звязку з невиконанням кредитного договору у відповідача виникла пеня в розмірі 2183 гривень 50 копійок. Однак за це ж порушення до [PERSON] вже застосований штраф. Ця обставина свідчить про те, що підстави для включення пені в розмір боргу за кредитним договором відсутні. Таким чином, загальний розмір боргу за кредитним договором склав 32257 гривень 41 копійку (7547,78 + 22593,40 + 2116,23). Відповідач ухиляється від добровільної сплати цих грошових коштів. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути борг за кредитним договором в розмірі 32257 гривень 41 копійки. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є не додер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені части-нами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як вбачається з консолідованого змісту ч.3 ст.13 та ч.3 ст.16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи також в разі зловживання нею правом у будь-яких формах. Встановлено, що зміст оспорюваного кредитного договору не суперечить чинному законодавству України. Ця обставина свідчить про те, що підстави для визнання цього правочину недійсним відсутні. Крім того, [PERSON] предявив зустрічний позов не з метою відновлення його права, а виключно для ухилення від виконання ним грошових зобовязань за кредитним договору. Така діяльність має ознаки зловживання правом та є додатковою підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним кредитного дого-вору, укладеного 20 вересня 2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, витрати присуджуються позивачеві пропор-ційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1378 гри-вень. Це підтверджується платіжним дорученням №BOJ66B11V3 від 6 травня 2016 року (а.с.27). Предявлений позов задоволений на 93,66% (32257,41 : 34440,91 х 100%). З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1290 гривень 63 копійок (1378 : 100% х 93,66%).

Outcome: partial