Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Головний лікар КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР звернувся до суду із заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] , 1961 року народження, посилаючись на наступне: пацієнт неодноразово знаходився на лікуванні у цьому медичному закладі, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний перебіг, дефект в емоційно-вольовій та інтелектуальній сферах. Останній раз був доставлений швидкою допомогою 25 жовтня 2019 року, оскільки вживав алкоголь та опіоїди, вів себе неадекватно та агресивно відносно рідних. [PERSON] є інвалідом другої групи по психічному захворюванню, за характером психічного захворювання потребує стаціонарного лікування, однак, в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу, від добровільної госпіталізації відмовляється, що може привести до небезпеки для нього чи оточуючих його осіб. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за заявою комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку та призначено судове засідання. Вислухавши представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР - лікаря-психіатра, який підтримав подану до суду заяву, прокурора а також представника органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, які вважали, що [PERSON] слід застосувати госпіталізацію в умовах стаціонару, заслухавши самого [PERSON] , вивчивши надані документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 28 жовтня 2019 року № 2721, [PERSON] багаторазово знаходився на лікуванні в даному медичному центрі. До КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР був доставлений швидкою допомогою 25 жовтня 2019 року. Під час огляду роздратований, багатослівний, мова розірвана, емоційно нестійкий, виказує ідеї переслідування, увага нестійка, відмовляється від лікування. Потребує примусової госпіталізації всупереч свого бажання. Вирішуючи питання про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, суд виходить з наступного обґрунтування. Так, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 2. ст. 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями. Частиною 2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по - друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що [PERSON] , в силу наявного у нього психічного захворювання, на даний час може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. В зв`язку з чим, суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати для надання психіатричної допомоги та проходження курсу лікування у примусовому порядку до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, який не може перевищувати 6 місяців.

Outcome: approved