Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

В травні 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідача КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 119481,61 грн. та судовий збір В обґрунтування позову зазначено, що 14.10.2015 року о 14-58 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за адресою: [ADDRESS], здійснивши наїзд на люк. Внаслідок зазначеної пригоди автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень та загальна вартість матеріального збитку складає суму в розмірі 119481,61 грн. 12.01.2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно заступника начальника по експлуатації та утримання шляхів та споруд на них КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року, останнього, було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідачу було направлено пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, однак, остання залишена без задоволення. В зв`язку з чим, позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно вказала, що відповідач є балансоутримувачем ділянки дороги, де сталась пригода, а відтак є належним відповідачем та має відшкодувати завдану шкоду. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив в позові відмовити, посилаючись на письмові заперечення. Одночасно вказав, що їх підприємство несе відповідальність лише за свої балансові об`єкти, до яких люк, на який було здійснено наїзд, - не відноситься. Третя особа ПАТ «Київенерго» в судове засідання явку свого представника не забезпечила. Про розгляд справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи містяться письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що люк оглядового колодця теплової мережі не є елементом, останньої, оскільки, не задіяний в експлуатації теплових мереж, а лише забезпечує доступ до теплової камери в разі необхідності, а він є елементом дорожнього покриття та саме працівники відповідача були зобов`язані вживати усіх можливих заходів щодо забезпечення безпечного руху транспорту. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання явку свого представника не забезпечив. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.10.2015 року о 14-58 год. в м. Києві по проспекту 40-річчя Жовтня, 15, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на люк, що призвело до механічних пошкоджень зазначеного транспортного засобу, який належить на праві власності [PERSON] Вказане підтверджується довідкою про пошкодження транспортних засобів (а.с.6), рапортом (а.с.7), письмовими поясненнями [PERSON] (а.с.8), актом огляду дорожніх умов на місці ДТП (а.с.9), схемою місця ДТП (а.с.10). Крім того, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року, заступника начальника по експлуатації та утриманню шляхів та споруд до них КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.. 38 КУпАП (а.с.13-14). Із вказаної постанови судді вбачається, що 14.10.2015 року о 14 год. 50 хв. в м. Києві по пр. 40-річчя Жовтня, буд. № 15, заступник начальника по експлуатації та утриманню шляхів та споруд на них КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-дорожньої мережі Голосіївського району в м. Києві, інших дорожніх споруд, люку оглядового колодязя, а саме не вжив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, ремонту люку оглядового колодязя, що призвело до пошкодження автомобіля «Мерседес» під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п. 1.5. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за правилами ч. 4 ст. 140 КУпАП. Суддею зазначено, що зі змісту Статуту КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» м. Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.12.2001 року, а саме ст. 3, підприємство створено з метою забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі. Предметом діяльності підприємства є: виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав, туалетів та інших споруд; виконання робіт по ремонту та утриманню шляхів іншим підприємствам та організаціям на основі договорів; надання платних послуг населенню; запровадження досягнень науково-технічного прогресу і механізації в підприємстві; здійснення іншої господарської діяльності, передбаченої законодавством України. Посадовою інструкцією заступника начальника по експлуатації та утриманню шляхів та споруд на них, затвердженою 10.07.2015 року начальником КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] ., передбачено, що до кола обов`язків заступника начальника по експлуатації і утриманню автомобільних шляхів та споруд на них входить обов`язок проводити контроль та забезпечувати роботу по забезпеченню належного санітарно-технічного стану балансових територій району та території підприємства в будь-який період року. З огляду на те, що [PERSON] , обіймаючи посаду заступника начальника по експлуатації та утриманню шляхів та споруд на них КП ШЕУ Голосіївського району зобов`язаний був вжити заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: щодо виявлення безпеки для руху, яка мала місце у вигляді незакріпленої кришки оглядового люку по пр. 40-річчя Жовтня в Голосіївському районі м. Києва, попередження учасників дорожнього руху про зазначену небезпеку та вжиття необхідних заходів ремонту люку оглядового колодязя, оскільки, такий обов`язок прямо передбачений п. 35 його посадової інструкції, суддя встановив, що в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, оскільки не вчинення зазначених вище дій, призвело до пошкодження транспортного засобу - «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018 року, в задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку на оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Кижва від 07.07.2017 року було відмовлено (а.с.15-16). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом достовірно встановлено, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди став люк оглядового колодязя, який був несправним, потребував ремонту, та при наїзді на нього транспортний засіб, належний позивачу, отримав механічні пошкодження. Крім того, стороною позивача доведено, а відповідачем жодними доказами не спростовано, що в результаті такого ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, та згідно звіту «ПП [PERSON] » про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку складає суму в розмірі 116981 грн. 61 коп. (а.с.18-37). Оцінюючи вказаний вище звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого позивачу, суд не знаходить обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність звіту чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому приймає його до уваги, в якості належного та допустимого доказу у справі, а також зазначає про те, що будь-яких доказів на спростування вартості матеріального збитку з боку відповідача в ході розгляду справи суду надано не було. Також позивачем були понесені збитки у виді транспортування автомобіля в сумі 700,00 грн., та сплачено суму за проведення звіту в сумі 1800,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.38, 38-а). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги», автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів. Відповідно до ст. 16 цього ж Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів. Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. В ст. 21 зазначеного Закону закріплено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. В ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 цього Закону, визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. В п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України № № 198 від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Пунктом 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів. В даному випадку належний позивачу [PERSON] автомобіль отримав ушкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем якої є відповідач КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва». На думку суду, перебування такого люка не на балансі КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», на що посилається відповідач, - не є підставою для покладення відповідальності за заподіяну позивачу шкоду на балансоутримувача цього люка, оскільки, при зазначених обставинах відповідальною особою є балансоутримувач саме вулично-дорожньої мережі яким і є відповідач - КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», яке несе відповідальність, окрім іншого, за стан та цілісність дорожнього покриття, безпечний рух по ній. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч. 1 ст.76ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд звертає увагу на те, що в даному випадку належний позивачу [PERSON] автомобіль отримав ушкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем якої є КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», та посадова особа якого була визнана винною у вчиненні правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля, а посилання сторони відповідача на те, що він не є належними відповідачем, на думку суду, є не обґрунтованим та не підтверджене належними засобами доказування. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 117681,61 грн. (116981,61 грн. - вартість матеріального збитку, 700,00 грн. - вартість транспортування), - є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при подачі позову в сумі 1194,82 грн., а також витрати, понесені у зв`язку із проведенням звіту в сумі 1800 грн.

Outcome: approved