Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про примусове виселення та скасування державної реєстрації. В позові [PERSON] вказав, що він, на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2013 року, є власником житлового будинку по [ADDRESS]. За його згодою у будинку зареєстрована відповідачка, з якою стосунки не склалися і [PERSON] вигнала його з будинку. Він вимушений проживати не в своєму будинку, так як відповідачка замінила замки на вхідних дверях та перешкоджає користуватися йому своєю власністю. Прохав примусово виселити відповідачку з вказаного домоволодіння. В липні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права приватної власності на ? частину домоволодіння. В позові [PERSON] зазначила, що у березні 2013 року вона вирішила змінити місце проживання, продавши свою садибу по [ADDRESS]. Домовившись з відповідачем, вони вирішили придбати житловий будинок у [PERSON] по [ADDRESS] для спільного проживання. 29 квітня 2013 року, в нотаріальній конторі [PERSON] почав вмовляти її оформити будинок на його ім'я, так як він людина похилого віку та побоюється залишитися без житла. Крім того, [PERSON] пообіцяв в цей же день скласти заповіт на ім'я позивачки та надати розписку, що [PERSON] має право на ? частину домоволодіння. Позивачка, довірившись словам відповідача, дала згоду на купівлю - продаж будинку та оформлення права власності на [PERSON]. Пізніше [PERSON] надав згоду на купівлю-продаж позивачці ? частини будинку, при цьому надав довіреність [PERSON] продати позивачці ? частину домоволодіння, а потім відкликав свою довіреність та ухилився від нотаріального посвідчення договору. На думку [PERSON], [PERSON] ухилився від нотаріального посвідчення договору, тому прохала суд визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння по [ADDRESS], укладений 27.07.2013 року між нею та [PERSON], визнати за нею право приватної власності на ? частину вище вказаного домоволодіння. У судовому засіданні позивач та його представник, прокурор, який вступив в справу в інтересах [PERSON], позов підтримали, прохали його задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнали, прохали в позові відмовити. Відповідачка та її представник зустрічний позов підтримали, прохали його задовольнити. Позов [PERSON] не визнали, прохали в позові відмовити, так як [PERSON] не чинить перешкод для проживання позивача. Третя особа до суду не з'явилася, подала заяву, в якій прохала слухати справу у її відсутність, вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, прийшов до наступних висновків. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на ? частину домоволодіння, суд зазначає наступне. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, посвідчений державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори 29 квітня 2013 року, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] за 40 000 грн.. Крім того, договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29.04.2013 року підтверджується, що [PERSON] придбав земельну ділянку за вище вказаною адресою площею 0,1500 га у [PERSON]. Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.04.2013 року, свідчать, що [PERSON] на праві приватної власності зареєстрував земельну ділянку та житловий будинок по [ADDRESS]. В цей же день [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом 29.04.2013 року, згідно якого заповідав житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] [PERSON]. Пізніше вказаний заповіт скасовано. Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила, що продавши свою садибу, домовилась придбати у спільну часткову власність з [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS]. Вона відшукала домоволодіння, планування якого було оптимальним для використання у часткову власність. Вона передала кошти [PERSON] за купівлю вказаного будинку в сумі 24 000 грн., які отримала за продаж свого домоволодіння, та 16 000 грн., які взяла у [PERSON]. Потім вона взяла кредит у сумі 5000 грн. та 9000 грн. у [PERSON] та розпочала ремонт у будинку. 29 квітня 2013 року в приміщенні нотаріальної контори [PERSON] вмовив її оформити договір купівлі-продажу та інші документи, що посвідчують право власності на ім'я [PERSON], мотивуючи, що він людина похилого віку та побоюється залишитися без житла. В свою чергу, він пообіцяв надати розписку та скласти на її користь заповіт. [PERSON], залишивши свій будинок, переїхав до спірного домоволодіння та почав створювати антисанітарний стан в будинку, а на зауваження [PERSON], повідомив, що вижене її з будинку. Вона його не проганяла з будинку та не створювала перешкод у користуванні житлом. Попереднім договором від 01.04.2013 року підтверджується, що [PERSON] зобов'язується у строк не пізніше 1 квітня 2014 року продати [PERSON], а [PERSON] зобов'язується купити у [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] за 24 000 грн.. Факт укладення попереднього договору про купівлю житла по [ADDRESS] у спільну часткову власність між [PERSON] та [PERSON], підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] підтвердила у судовому засіданні факт передачі 06 квітня 2013 року [PERSON] коштів за купівлю спірного будинку по [ADDRESS]. Крім того, свідок пояснила, що [PERSON] склав заповіт, яким заповідав вказаний житловий будинок [PERSON] та надав розписку від 27.07.2013 року, в якій підтвердив, що [PERSON] має право на ? частину спірного домоволодіння. Також, свідок зазначила, що вона укладала попередній договір про купівлю житла з [PERSON], відповідачка сплатила їй кошти в сумі 40000 грн., що було еквівалентом 5000 доларів США відразу після продажу [PERSON] свого будинку. Згідно ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У судовому засіданні доведено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння по [ADDRESS] та сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору і відповідач виконала всі умови договору. Це підтверджується розпискою, наданою 27 липня 2013 року [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] сплатила половину вартості спірного домоволодіння та що вона має право на ? частину домоволодіння. Вказана розписка надана в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Допитані по справі свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що їм відомо від [PERSON], що [PERSON] сплачувала кошти за ? частину домоволодіння та що остання має право на володіння вказаним майном. Крім того, свідки [PERSON], [PERSON], пояснили, що в їх присутності надана [PERSON] розписка від 27.07.2013 року та що укладення договору відповідало внутрішній волі сторін та відбувалося без будь-якого тиску. Крім того, позивач у судовому засіданні визнав факт написання ним розписки, а отже відповідно до ст.61 ЦПК України факти визнані сторонами та іншими учасниками процесу під час судового розгляду не підлягають доказуванню. 14 серпня 2013 року [PERSON] надав довіреність, якою уповноважував [PERSON] оформити всі документи для продажу ? частини домоволодіння по [ADDRESS], а потім [PERSON] продати ? частину вказаного домоволодіння. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо від свого дядька [PERSON], що спірний житловий будинок по [ADDRESS] придбано у спільну часткову власність позивачем та відповідачем по справі у рівних частинах, а згодом [PERSON] запропонував обернути на користь [PERSON] належну їй частку, шляхом укладення договору купівлі-продажу, та своєю довіреністю від 14.08.2013 року доручив їй продати половину домоволодіння відповідачці [PERSON]. Крім того, як повідомив їй позивач, сторони досягли всіх істотних умов договору купівлі-продажу та що [PERSON] вже виконала всі умови по даному договору. Довідка РКП «Краснокутське БТІ» від 16.08.2013 року та квитанції про сплату відповідної послуги свідчать, що [PERSON] провела технічну інвентаризацію на виконання договору купівлі-продажу. Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила суду, що вона придбала будинок у [PERSON], сплатила їй гроші за продану нерухомість по [ADDRESS], про що склали попередній договір про купівлю-продаж будинку. Пізніше вона бачила, що [PERSON] проживала з [PERSON] в спірному будинку. Допитаний по справі свідок [PERSON] пояснив, що перевозив [PERSON] з речами з його колишнього місця проживання, с.Мурафа, до нового будинку в смт.Краснокутськ, де останній проживав в жахливих умовах. Зі слів [PERSON], йому відомо, що будинок купила саме вона. Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] продала свій будинок та вдвох з [PERSON] придбала домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] проводила ремонт та благоустрій домоволодіння за власні гроші. Щодо первісного позову [PERSON] до [PERSON] про виселення з будинку відповідачки суд зазначає наступне. Як передбачає п.33 Постанови Пленуму ВССУ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Посилання позивача [PERSON], що [PERSON] постійно його ображала, принижувала та виганяла з будинку, створювала перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєструвалися у спірному домоволодінні по [ADDRESS] 30 травня 2013 року. Допитані по справі свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що їм відомо зі слів [PERSON], що [PERSON] чинить сварки, виганяє його з будинку та створює перешкоди в користуванні своєю власністю. Самі безпосередньо свідками вказаних подій вони не були. Вказані свідчення були спростовані показаннями свідків [PERSON], сусідами - [PERSON], [PERSON]Г, які пояснили, що [PERSON] добре відносилася до [PERSON], доглядала за ним, створила йому всі умови для проживання. Надана позивачем постанова Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області про закриття кримінального провадження від 25.12.2013 року, підтверджує відсутність тих обставин, на які посилається позивач, а саме вчинення перешкод [PERSON] у користуванні будинком [PERSON]. Матеріали прокурорської перевірки не свідчать, що [PERSON] перешкоджає в користуванні житлом [PERSON]. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона має довести належними та допустимим доказами ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких підстав суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права приватної власності на ? частину домоволодіння підлягає задоволенню, а в позові [PERSON] необхідно відмовити, так як він не надав жодних допустимих та належних доказів неправомірних дій [PERSON].

Outcome: approved