Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що між нею та відповідачем по справі - [PERSON] 25.11.2006 був укладений шлюб. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.06.2011 вказаний шлюб був розірваний. Від цього шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина потребує витрат на своє утримання. В той же час, відповідач працездатний, на обліку з будь-якими хронічними захворюваннями не перебуває, а, отже, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. На даний час відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. За відсутності добровільної згоди відповідача щодо способу його участі в утриманні дитини позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Відтак, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.09.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 20.10.2020 через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Корчинської Л. В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказувала, що шлюб між сторонами по справі розірвано 06.06.2011, їх син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, направляє щомісячні аліменти, надає кошти на відпочинок та придбання речей перед початком шкільного року, на підтвердження чого надає копії відповідних платіжних документів, в той час як позивачка створює перешкоди у вільному спілкування батька з сином. На підтвердження розміру отримуваних доходів надає суду відповідну довідку. Вказує, що позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.32). Відзив на позовну заяву направлено представником відповідача поштою 12.10.2020, з дотриманням строку, встановленого судом в ухвалі Березанського міського суду Київської області від 21.09.2020, відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України та містить підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Позивач вказувала, що змушена звернутись до суду з позовом, через те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, працює стоматологом та має дохід, відповідно може і повинен надавати грошові кошти на утримання спільної дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, 20.10.2020 через канцелярію суду разом з відзивом представник відповідача подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її та відповідача відсутності (а.с.39). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.09.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2234 (а.с.14). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.06.2011 (справа № 2-205/2011р.), що набрало законної сили 16.06.2011, шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований 25.11.2006 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2277, розірвано (а.с.12). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Березанської міської ради від 31.08.2020 за вих. № 18-09-1538, малолітній [PERSON] , 2007 року народження, проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з довідкою про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду) від 08.10.2020, виданою ТОВ «Медичний центр «А-Клініка» за підписом керівника та головного бухгалтера [PERSON]., відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Медичний центр «А-Клініка»; розмір його заробітної плати за квітень 2020 року становить 685,71 грн., за травень 2020 року - 2 273,68 грн., за період з червня 2020 року по серпень 2020 року включно - по 4 800 грн. щомісяця, за вересень 2020 року - 5 000 грн., в загальному розмірі 22 359,39 грн. (а.с.33). Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.2019 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2206, відповідач має ще одну дитину - малолітню [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України. Так, кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Принципом № 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, закріплено право дитини на здорове зростання і розвиток; з цією метою їй мають бути забезпечені спеціальний догляд і охорона. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Як роз`яснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Так, як встановлено ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2 ст. 141 СК України). Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено ст. 180 СК України. Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, приписами ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. За таких обставин, всупереч таким твердженням відповідача, надані ним копії квитанцій не можуть бути належними доказами надання матеріальної допомоги на утримання дитини, так як не містять жодних вказівок щодо призначення здійсненого платежу, відтак, не приймаються судом до уваги (а.с.35-36). При цьому, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи вказані вище положення законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні з позивачем створювати необхідні умови для її розвитку і життя, а також спільно нести витрати на її утримання, разом з тим, вказаний обов`язок виконує неналежним чином, що є підставою для стягнення з останнього аліментів на утримання його малолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, при вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, батько з сім`єю не проживає, домовленості між батьками про сплату аліментів на момент звернення до суду не досягнуто. Крім того, відповідач є працездатним, фізично здоровим, має постійне місце роботи та дохід, що характеризує його майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Будь-яких доказів спростування вимог позивача відповідачем надано не було. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених фактичних обставин, враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає меті зобов`язання щодо утримання, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 03.09.2020. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved