Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» (далі по тексту - відповідач), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зима Наталія Федорівна (далі по тексту - третя особа) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.04.2017 року третьою особою було вчинено виконавчий напис № 1199, яким звернуто стягнення на майно позивача за договорами іпотеки № 459Ю-7 від 09.10.2013 року, № 459Ю-8 від 09.10.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 459Ю від 25.09.2013 року перед відповідачем. Позивач вважала вчинення виконавчого напису незаконним, оскільки вона, в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» не отримувала будь-яких письмових вимог про усунення порушень від відповідача. Також між позивачем та відповідачем не існує будь-яких договірних відносин, оскільки договори іпотеки та кредитний договір укладались із ПАТ «ФІДОБАНК». Окрім того позивач вказувала на порушення порядку здійснення виконавчого напису, оскільки станом на момент його вчинення між позичальником та кредитором за кредитним договором існував невирішений спір в господарському суді міста Києва, що само по собі виключає безспірність суми боргу. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зими Н.Ф. від 12.04.2017 року № 1199, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки № 459Ю-7 від 09.10.2013 року, № 459Ю-8 від 09.10.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 459Ю від 25.09.2013 року, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 11.05.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 11.07.2017 року. 07.06.2017 року відповідачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 11.05.2017 року про відкриття провадження у справі. 06.07.2017 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Південний фінансовий партнер» було відхилено та ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11.05.2017 року залишено без змін. 20.09.2017 року матеріали справи повернулись з Апеляційного суду міста Києва та розгляд справи було призначено на 18.12.2017 року. 21.11.2017 року від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. 04.12.2017 року від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11.05.2017 року. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.01.2018 року у відкритті апеляційного провадження було відмовлено. 16.01.2018 року матеріали справи повернулись з Апеляційного суду міста Києва. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою суду від 19.01.2018 року було призначено у даній справі підготовче судове засідання на 12.06.2018 року та зобов'язано відповідача надати відзив на позовну заяву у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду. Ухвалу про призначення підготовчого засідання у справі відповідачем отримано 20.04.2018 року (Т. 1, а.с. 199). 16.05.2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 17.05.2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зими Наталії Федорівни від 12.04.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 1199 до розгляду цивільної справи 761/15949/17. 11.06.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та залучення ТОВ «СЛАВТРЕЙД АГРО» до участі у розгляді справи в якості третьої особи. 12.06.2018 року від представника позивача надійшли додаткові документи по справі, а також клопотання про зловживання процесуальними правами з боку позивача. Також в судовому засіданні 12.06.2018 року представником позивача було заявлено клопотання про витребування у третьої особи копії виконавчого напису разом із документами, на підставі яких його було посвідчено. Ухвалою суду від 12.06.2018 року було закрито підготовче провадження у справі за даним позовом та призначено її до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 04.10.2018 року на 11:00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А, зал № 704. Встановлено наступний порядок дослідження доказів: надання вступного слова учасникам справи, з'ясування обставин, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідження письмових доказів. Витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зими Наталії Федорівни належним чином засвідчені копії нотаріальної справи із документами, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 1199 від 12.04.2017 року. 06.08.2018 року від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, а також було надано належним чином засвідчену копію виконавчого напису, а також документів, на підставі яких його було вчинено. 04.10.2018 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про поновлення строків для подання відзиву на позовну заяву, яка мотивована тим, що відповідачу лише 21.09.2018 року стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень про існування ухвали суду від 12.06.2018 року. Окрім того, відповідачем було 30.01.2018 року направлено відзив на позов до суду, проте із матеріалів справи вбачається, що відзиву суд з невідомих причин не отримував, а тому просив суд поновити строк для подання відзиву. 04.10.2018 року представником відповідача було подано відзив на позов, в якому він позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому зазначав, що права вимоги за кредитним договором перейшли до відповідача на підставі договору про відступлення прав вимоги № 1 від 25.03.2015 року, укладеним між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Південний фінансовий партнер», що повністю відповідає вимогам ст. 512 ЦК України. Також зазначав, що спір про розмір боргу було розглянуто 09.08.2018 року з огляду на затягування судового процесу з боку учасника - ТОВ «Агровей», засновником якого є [PERSON] Також звертав увагу, що під час вчинення виконавчого напису нотаріус не має права здійснювати перевірку вимог кредитора. Окрім того зазначав, що позивачу належним чином направлялись вимоги про усунення порушень, які нею були отримані та проігноровані. В судовому засіданні 04.10.2018 року було оголошено перерву у розгляді справи на 16.10.2018 року для надання можливості представнику відповідача ознайомитись із документами, які надійшли на запит суду. 16.10.2018 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі із долученням додаткових доказів. В судовому засіданні 16.10.2018 року представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні 16.10.2018 року представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню и з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» був укладений кредитний договір від 25.09.2013 року № 459Ю, за умовами якого банк надав позичальнику поновлювальну кредитну лінію з лімітом у розмірі 20000000,00 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ПАТ «Фідобанк» було укладені договір іпотеки № 459Ю-7, що посвідчений 09.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. за реєстровим №1474, відповідно до умов якого іпотекодавець - [PERSON] передала в іпотеку ПАТ «Фідобанк» наступне майно: будівля пункту очистки насіння літ. «С» та літ. «С1» загальною площею 307,0 кв.м., цех переробки олійних культур літ. «Р» загальною площею 1188,6 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], вартістю, що була визначена за згодою сторін на дату укладання зазначеного договору іпотеки і яка становить 119543,00 грн., без ПДВ. А також було укладено договір іпотеки № 459Ю-8, що посвідчений 09.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. за реєстровим № 1470, відповідно до умов якого іпотекодавець - [PERSON] передала в іпотеку ПАТ «Фідобанк» наступне майно: будівлі загальною площею 4633,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], вартістю, що була визначена за згодою сторін на дату укладання зазначеного договору іпотеки і яка становить 370356,00 грн., без ПДВ. 12.04.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - будівлі загальною площею 4633,5 кв.м., а також пункту очистки насіння літ. «С» та літ. «С1» загальною площею 307,0 кв.м., цех переробки олійних культур літ. «Р» загальною площею 1188,6 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] за договором іпотеки № 459Ю-8, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Південний фінансовий партнер» за період з 25.09.2013 року по 15.02.2016 року у розмірі 19999997,28 грн. простроченого боргу за основним договором, 2480398,96 грн. заборгованості по процентам за користування кредитною лінією та 9906586,44 грн. пені за період з 25.03.2015 року по 14.02.2016 року. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлено, що по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору. Разом із тим, відповідно до Правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-887цс17: «З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів». Аналогічної позиції також дотримується і Верховний Суд під час розгляду справи № 310/9293/15 (провадження № 61-154св18) в постанові від 23.01.2018 року. Із матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення виконавчого напису 12.04.2017 року, в суді починаючи з лютого 2016 року розглядався спір щодо розміру заборгованості боржника. З огляду на зазначене, виконавчий напис, вчинений правним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Наталією Федорівною 12.04.2017 року № 1199, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо посилань позивача з приводу того, що вона, в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» не отримувала будь-яких письмових вимог про усунення порушень від відповідача, а також того, що між позивачем та відповідачем не існує будь-яких договірних відносин, оскільки договори іпотеки та кредитний договір укладались із ПАТ «ФІДОБАНК», суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В матеріалах нотаріальної справи з посвідчення виконавчого напису нотаріуса наявні два повідомлення [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором від 07.12.2015 року та від 15.12.2016 року, які були отримані позивачем особисто, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення із відмітками про вручення таких повідомлень особисто позивачу. А тому, обґрунтування позовних вимог в цій частині не ґрунтуються на положеннях закону. Окрім того, на підставі договору про відступлення права вимоги № 1 від 25.03.2015 року ПАТ «Фідобанк» передав товариству з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» права вимоги до позичальника за кредитним договором від 25.09.2013 року № 459Ю. Також 25.03.2015 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Південний фінансовий партнер» було укладено договір про відступлення прав за договорами забезпечення, за умовами якого до ТОВ «Південний фінансовий партнер» перейшло право вимоги до позивача за договорами іпотеки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. Згідно ст. 515 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. З огляду на зазначене, посилання позивача з приводу того, що у неї відсутні договірні відносини із відповідачем на вчинення виконавчого напису нотаріуса не впливають та не ґрунтуються на вимогах закону. Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов є обґрунтованими лише в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечними договорами, а також щодо повідомлення іпотекодавця про наявність порушень. Посилання відповідача з приводу тривалості судового розгляду судом відхиляються, оскільки вони не спростовують наявності спору щодо розміру заборгованості боржника на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved