Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Голова Яготинської районної державної адміністрації звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач, являючись матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не бере участі у їх вихованні та утриманні. На територію Яготинського району Київської області відповідач прибула у грудні 2914 року. Служба у справах дітей та сім'ї адміністрації почала проводити роботу з відповідачем 17 грудня 2014 року у дитячому відділенні Яготинської ЦРЛ, куди були поміщені діти відповідача у зв'язку з тим, що за місцем перебування дітей не були створені належні умови для їх проживання. Діти не були забезпечені необхідними речами та продуктами харчування. З 02 лютого 2015 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей та сім'ї як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. За час перебування у дитячому відділенні районної лікарні з 17 грудня 2014 року по 20 березня 2015 року відповідач не раз полишала дітей без догляду та зникала з співмешканцем [PERSON], були випадки повернення до медичної установи у нетверезому стані. Незважаючи на проведену з відповідачем працівниками служби роботу, вона продовжувала нехтувати батьківськими обов'язками, залишала дітей без догляду, не забезпечувала їх необхідними речами. 18 березня 2015 року відповідач написала заяву про направлення дітей до спеціалізованого закладу. З 20 березня 2015 року діти перебувають у комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». За час перебування дітей у даному закладі відповідач жодного разу їх не відвідувала. Місце її перебування не відоме. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, з метою захисту їх інтересів просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей, стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дітей. В судовому засіданні представник позивача Шевченко Л.П. позовні вимоги підтримала,в поясненнях послалась на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явилася до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надала, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися. В надісланих до суду заявах сільський голова Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської областіта головний лікар комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка»просили розгляд справи проводити у відсутності представників вказаних третіх осіб. Представник органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, причин неявки до суду не повідомив. Прокурор Фрей Л.А. в судовому засіданні висловила думку, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо її малолітніх дітей, оскільки вона повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з частиною 1 статті 152 Сімейного кодексу України право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, яка встановлена законом. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтв про народження : серії [NUMBER], виданим 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області та серії [NUMBER], виданим 12 січня 2015 року виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області. Народження обох дітей зареєстровані зі значним пропуском встановленого для реєстрації строку. Сім'я відповідача [PERSON] зареєстрована в селі Пустовіти Миронівського району Київської області. [PERSON] за місцем реєстрації в селі Пустовіти Миронівського району Київської області характеризується негативно як така, що зловживає спиртними напоями, бродяжничає, не працює, веде аморальний спосіб життя, за місцем реєстрації не проживає, належне їй майно на території Пустовітської сільської ради відсутнє. Будинок, в якому зареєстрована [PERSON], не придатний для проживання. Вказані обставини підтверджуються відомостями актів обстеження неблагонадійної сім'ї [PERSON] № 1 від 02 лютого 2015 року, № 12 від 05 листопада 2015 року, довідок Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області № 803 та № 804 від 05 листопада 2015 року. З грудня 2014 року відповідач з дітьми проживалабез реєстрації в [ADDRESS], в будинку по [ADDRESS], де мешкає її бабуся [PERSON] Під час обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] встановлено, що у будинку проживає дев'ять осіб, в ньому не створено належних умов для проживання, виховання та всебічного розвитку дітей, не прибрано, брудно. [PERSON] не працює, зловживає спиртним напоями, веде аморальний спосіб життя. Вказані обставини підтверджені даними актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 29 січня 2015 року та 20 березня 2015 року, довідки Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області про склад сім'ї. На території Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області відповідач та її діти особистого майна не мають, що підтверджуються довідкою вказаної сільської ради № 94 від 23 березня 2015 року. З 17 грудня 2014 року по 20 березня 2015 року діти перебували у дитячому відділенні Яготинської ЦРЛ. Мати дітей залишала їх без догляду. 18.03.2015 [PERSON] написала заяви про направлення дітей до спеціалізованого обласного будинку в місті Боярка у зв'язку з складними життєвими обставинами. 20 березня 2015 року Яготинською районною державною адміністрацією прийняті розпорядження № 42 та № 43 про направлення [PERSON] та [PERSON] до комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка». Діти перебувають у будинку дитини по даний час. За час перебування дітей в дитячому будинку мати їх не відвідувала, не цікавилась їх долею, участі у вихованні та утриманні не приймає. Вказані обставини підтверджуються даними акту про відвідування від 17 грудня 2014 року, заяв відповідача від 18 березня 2015 року, розпоряджень Яготинської районної державної адміністрацієїю № 42 та № 43 від 20 березня 2015 року, листів комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка» від 03 грудня 2015 року, 29 липня 2016 року, акту про невідвідування № 01-10-351 від 05.10.2015. Відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку служби у справах дітей та сім'ї Яготинської РДА Київської області № 344 від 13 квітня 2016 року служба у справах дітей та сім'ї Яготинської районної державної адміністрації зазначає, що діти перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, та визнає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи такий висновок тим, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов'язків, не створила належних умов для проживання та виховання своїх дітей, діти перебувають у будинку дитини. Висновок є достатньо обґрунтованим. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Досліджені в судовому засіданні докази вказують на ті обставини, що відповідач не виконує батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей та їх утриманню, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми обов'язками. Будучи зобов'язаною створити умови для отримання дітьми освіти, готувати їх до самостійного життя, відповідач самоусунулась від піклування та виховання синів, постійного спілкування з ними. Така поведінка матері є винною по відношенню до дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Ухилення від виконання батьківських обов'язків є навмисним, відомості, що відповідач не розуміє наслідки своєї винної поведінки, відсутні. З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей. Вона не забезпечує їх необхідними благами, що потрібні для життя та виховання, байдужа до їх долі, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення їх матері батьківських прав щодо них. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав дітей з урахуванням ставлення до них матері, інші заходи не дали позитивних результатів. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав має стати засобом захисту прав дітей та заходом впливу на матір, яка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки. Згідно з частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки діти не отримують від матері грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Даних, які підтверджують ті обставини, що відповідач працює та має постійний заробіток не встановлено. Дані встановлені обставини вказують на те, що аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, яку суд визначає в розмірі 600 гривень на кожну дитину. За відсутності передбаченого законом механізму перерахування аліментів на особистий рахунок дитини, аліменти підлягають стягненню на користь органу опіки та піклування Яготинської районної державної адміністрації. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 166, 180, 182, 184, 245 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: partial