Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

До Василівського районного суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири №115, яка знаходиться у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Молодіжна буд.2, в порядку спадкування за законом після смерті 09 січня 2017 року його дружини [PERSON]; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири №115, яка знаходиться у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Молодіжна буд.2, за набувальною давністю. В позовній заяві позивач вказує, що 13 липня 1999 року в період шлюбу з [PERSON] була придбана квартира за адресою [ADDRESS]. Купівля-продаж вказаної квартири, на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», була оформлена і зареєстрована Запорізькою Товарною Біржою «ІНТЕГРАЛ» договором купівлі-продажу від 13.07.1999 року. В «Журналі реєстрації угод» Товарної Біржі «ІНТЕГРАЛ» був присвоєний реєстраційний номер №Н-403 від 13.07.1999 року. Зі спільної згоди з дружиною покупцем квартири в договорі купівлі-продажу була вказана - [PERSON]. Згідно п.10 вищевказаного договору купівлі-продажу, даний договір підлягав реєстрації в Василівському районному бюро технічної інвентаризації Запорізької області. На той час вказану реєстрацію в БТІ було проведено [PERSON] На підставі діючого на час укладення договору Кодексу про шлюб та сім'ю 1970 року у позивача з часу купівлі квартири виникло право на 1/2 частину квартири без виділу часток. 09 січня 2017 року [PERSON] померла. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті його дружини [PERSON], а саме на 1\\2 частину квартири за адресою [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини, а потім із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку квартири, як спадкоємець першої черги. Але нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про спадщину, мотивуючи тим, що наданий договір купівлі-продажу не може бути визнаний як правовстановлюючий документ на нерухомість. Тобто на даний момент правовстановлюючий документ який би підтверджував право власності позивача, або право власності на ім'я померлої дружини відсутній. Дана квартира є спільним майном подружжя. У відповідності до ст.1261 ЦК України, інших спадкоємців першої черги, крім позивача, які б претендували на 1/2 частину спадкової квартири відсутні. В спадковій справі відкритій за фактом смерті [PERSON]Б є заяви про відмову від спадку інших спадкоємців. З вересня 1999 року позивач, проживаючи у квартирі, що належить на праві власності померлій дружині, безперервно, відкрито і добросовісно сплачував разом з дружиною усі комунальні платежі за електроенергію, газ, водопостачання, вивіз сміття та несе і на теперішній час інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаної квартири. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], та представник Дніпрорудненської міської ради Василівського району запорізької області, у судове засідання не зявились, надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 13 липня 1999 року в період шлюбу позивача [PERSON] з [PERSON] була придбана квартира за адресою [ADDRESS]. Купівля-продаж вказаної квартири, на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», була оформлена і зареєстрована Запорізькою Товарною Біржою «ІНТЕГРАЛ» договором купівлі-продажу від 13.07.1999 року. В «Журналі реєстрації угод» Товарної Біржі «ІНТЕГРАЛ» був присвоєний реєстраційний номер №Н-403 від 13.07.1999 року. Зі спільної згоди з дружиною покупцем квартири в договорі купівлі-продажу була вказана - [PERSON]. Згідно п.10 вищевказаного договору купівлі-продажу, даний договір підлягав реєстрації в Василівському районному бюро технічної інвентаризації Запорізької області. На той час вказану реєстрацію в БТІ було проведено [PERSON] На підставі діючого на час укладення договору Кодексу про шлюб та сім'ю України 1970 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном (ст.22 КпШС України). Тобто у позивача з часу купівлі квартири виникло право на 1/2 частину квартири без виділу часток. 09 січня 2017 року [PERSON] померла. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті його дружини [PERSON], а саме на 1\\2 частину квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини і за ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини, а потім із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку квартири, як спадкоємець першої черги. Але нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про спадщину, мотивуючи тим, що наданий договір купівлі-продажу не може бути визнаний як правовстановлюючий документ на нерухомість. На даний момент правовстановлюючий документ який би підтверджував право власності позивача, або право власності на ім'я померлої дружини відсутній. Дана квартира є спільним майном подружжя. У відповідності до ст.1261 ЦК України, інших спадкоємців першої черги, крім позивача, які б претендували на 1/2 частину спадкової квартири відсутні. В спадковій справі відкритій за фактом смерті [PERSON]Б є заяви про відмову від спадщини інших спадкоємців. З вересня 1999 року позивач, проживаючи у квартирі, що зареєстрована на ім.`я [PERSON], безперервно, відкрито і добросовісно володів квартирою, сплачував разом з дружиною усі комунальні платежі за електроенергію, газ, водопостачання, вивіз сміття та несе і на теперішній час інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаної квартири. Згідно п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири №115, яка знаходиться у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Молодіжна буд.2, в порядку спадкування за законом після смерті 09 січня 2017 року його дружини [PERSON] та визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири №115, яка знаходиться у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Молодіжна буд.2, за набувальною давністю.

Outcome: approved