Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просила шлюб розірвати, а після розірвання шлюбу залишити проживати разом з нею сина та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу між сторонами склалися неприязні взаємовідносини, подружні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, турботи один до одного не проявляють, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Зазначає, що примирення є неможливим. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2014 року за клопотанням позивача позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини залишено без розгляду, відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання в зв'язку з тим, що він згоден щоб їх дитина проживала з позивачем В судовому засіданні позивач підтримала поданий позов та просила його задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити з наведених в ньому підстав. Крім того, просив покласти на відповідача судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 2200 грн., на підтвердження чого надав квитанцію від 17.02.2014 р. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав, просив шлюб розірвати. Заперечував щодо стягнення витрат на правову допомогу, зазначивши, що позивачка не зверталась до нього щодо спільного подання заяви про розірвання шлюбу до суду, що допомогло б їй уникнути додаткових витрат, пов'язаних з подачею позову до суду. Суд вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження - [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 185 (а.с. 18). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката суд дійшов наступного висновку. При визначені суми на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача суд виходить з того, що ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Фактично представником позивача було прийнято участь у судових засіданнях протягом 31 хв. 00 сек., тому відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 1218 грн. х 40 % = 487,2 грн. х 31 хв. 00 сек. = 251 грн. 72 коп. В іншій частині вимоги позову про відшкодування витрат на правову допомогу не ґрунтуються на законі, не узгоджуються із матеріалами справи, тому не підлягають задоволенню. Таким чином, в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі підтверджених витрат на правову допомогу. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві понесені судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: partial