Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В травні 2012 року позивачка звернулася з позовною заявою до суду, в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 10 листопада 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 4831, та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 19травня 2011 року, на підставі поданої нею заяви про прийняття спадщини, нотаріусом Ленінського району м. Єкатеринбургу [PERSON] була заведена спадкова справа № 50/2011 після смерті матері позивачки - [PERSON], яка померла [INFO] від тяжкої хвороби. Протягом життя матір позивачки мала у власності квартиру за адресою: [ADDRESS]. Для оформлення спадщини, нотаріус запросив від позивачки документи на спадкове майно. Доступу до документів на цю квартиру в позивачки ніколи не було і в саму квартиру вона не заходила від дня смерті матері [INFO], бо це їй нагадувало про останні події в цій квартирі. Там мешкав її брат [PERSON], а стосунків з ним вона не підтримувала. У серпні 2011 року позивачка звернулася до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради з проханням надати копії документів про майно її матері для оформлення спадщини, де їй було повідомлено, що ця нерухомість належить іншій особі - [PERSON], а також було надано копію договору купівлі-продажу від 19.11.2010 року, згідно якої стало зрозуміло, що матір за кілька днів до своєї смерті, а саме 19.11.2010 року, надала довіреність невідомій особі [PERSON] на управління та розпорядження материним майном, яка 19.11.2010 року уклала нотаріально засвідчену угоду з продажу вищевказаної квартири за кошти відповідно до оцінки Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради з її братом [PERSON]. Про те, що відносно вказаного майна відбувався перехід права власності, позивачці відомо не було. У серпні 2011 року нею було подано позов до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним, в процесі розгляду цивільної справи у Красногвардійському районному суді з'ясувалося, що реєстрація переходу права власності до [PERSON] відбулася по заяві [PERSON], поданої після смерті матері [INFO], а також те, що інвентаризація предмета відчуження не відбувалася. По суті спору позивачка вважає вказаний правочин укладеним з порушенням норм діючого законодавства, виходячи з наступного. Предметом укладеного договору виступив об'єкт нерухомості, а саме 2-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 19 листопада 2010 року за замовленням [PERSON] був виданий витяг з реєстру прав власності ш нерухоме майно для відчуження зазначеної квартири. При цьому довіреність, видана [PERSON] на ім'я [PERSON], на право розпорядження майном [PERSON], була посвідчена нотаріусом [PERSON] 19.11.2010 року за реєстровим № 4827, довіреність, на підставі якої [PERSON] виступала від імені [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчена нотаріусом [PERSON] 19.11.2010 року за реєстровим № 4830, договір купівлі-продажу зазначеної у позові квартири посвідчений нотаріусом [PERSON] 19.11.2010 року за реєстровим № 4831, тобто, безпосередньо після посвідчення довіреності [PERSON] Позивачка вважає, що укладання вищевказаного договору купівлі-продажу зазначеної квартири не було направлено на виникнення реальних наслідків відповідно до закону, і з цього договору вбачається зловмисна домовленість між представником однієї сторони та другою стороною правочину. Також зазначила, що продаж квартири був вчинений за суму, еквівалентну 10 000 доларів США, проте ринкова її вартість складала на той час не менш ніж 40000,00 доларів США. Таким чином, правочин суттєво порушив права та інтереси [PERSON] Таким чином, по спірній квартирі станом на [INFO] (день смерті її власника), як вбачається з засвідченого договору, було виражено тільки намір та волевиявлення сторін укладення угоди купівлі-продажу, але відповідно до закону внаслідок смерті однієї сторони правочину (ст. 247 ЦК України, особа втрачає права та обов'язки у зв'язку зі смертю) угода залишилась не укладеною, гроші - не переданими, перехід права власності не відбувся. Таким чином, спірна квартира з [INFO] повинна належати до спадщини за померлою [PERSON] Позивачка є спадкоємцем першої черги, до якої переходять усі права та обов'язки спадкодавця. Також, позивачка як заінтересована особа, вважає, що має право на цей позов, тому що формальний перехід права власності до [PERSON] від [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], який відбувся в порушення норм законодавства України, порушує її матеріальні права на спадщину за померлою [PERSON] В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного позову та просив відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог, при цьому вказав, що позивачка взагалі не має права не звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки її права за спірним договором купівлі-продажу порушені не були, оскільки померла матір залишила заповіт на своє майно, яким все заповіла відповідачу - [PERSON] Крім того, вказав, що позивачка в своїй позовній заяві посилається на різні правові норми, які не є тотожними та всі її вимоги ґрунтуються на самих лише припущеннях, тоді, як фактів позивачкою не надано. Крім того, позивачка протягом судового розгляду заявлялося, що померла мати не розуміла української мови, а тому не розуміла, які документи підписує, проте померла мати прожила чимало років на Україні та мала чимало правовстановлюючих документів, які складане українською мовою. Тому, твердження позивачки щодо нерозуміння померлою матір'ю української мови є хибними. Представник КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Також вказав, що правочин, а саме довіреність, посвідчена 19.11.2010 року за реєстровим № 4830, вчинялася нотаріусом від імені [PERSON] на дому за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з хворобою довірителя. Спілкування з [PERSON] проводилося на українській мові в кімнаті, що називається кухнею. На початку бесіди, упевнившись, що вона не страждає на психічний розлад, що в зв'язку з хворобою не вживає наркотичних та психотропних речовин, що володіє українською мовою, є повністю дієздатною, установлено волевиявлення її щодо посвідчення довіреності, при відсутності заперечення щодо посвідчення довіреності, встановивши дійсний намір посвідчити довіреність, розуміючи наслідки правочину та прочитавши текст довіреності [PERSON] засвідчила його своїм підписом. В зв'язку з недостатніми документами для посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а саме витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, була посвідчена довіреність. Пізніше документи для посвідчення договору купівлі-продажу квартири були надані сторонами, на підставі яких був укладений та посвідчений договір. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.07.2011 року, серії [NUMBER], актовий запис № 4924 (а.с.19). Після смерті [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка - [PERSON] та відповідач - [PERSON] є рідними дітьми померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.20) та не заперечується сторонами по справі. За життя [PERSON], померлій [INFO], належала квартира [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу від 26.12.2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 4642 (а.с.114). Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] в КП ДМБТИ Дніпропетровської обласної ради за № 432705, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.11.2010 року за № 28058732 (а.с.116). 19 листопада 2010 року між [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], на підставі Довіреності посвідченої 19.11.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 4830 (а.с.117), та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 4831 (а.с.108). Позивачка вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений внаслідок змови [PERSON] та [PERSON], чим порушені її права, як спадкоємця першої черги, оскільки спірним договором квартиру [ADDRESS] вивели із спадкової маси. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідач, в свою чергу, заперечував вищевказані обставини та вказав, що вказана квартира і так перейшла би до нього, оскільки матір'ю за життя був складений заповіт, яким вона своє майно, в тому числі вказану квартиру, заповіла саме йому - [PERSON] Також вказував, що провадження по даній справі повинно бути закрито, оскільки позивачка не має права на звернення до суду з даним позовом, оскільки вона не є стороною спірного договору купівлі-продажу, а також згідно заповіту все своє майно померла мати заповіла [PERSON] Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, відповідачем не було надано суду, у встановленому законом порядку, доказів того, що померла [PERSON] заповіла все своє майно саме [PERSON], а з наданих відповідачем свідоцтв про право на спадщину за заповітом - від 27.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотонівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 850 (а.с.173); та від 16.01.2013 року посвідченого нотаріусом нотаріального округу м. Єкатеринбургу Свердловської області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1-1-90 (а.с.193) - вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачка 17 травня 2011 року звернулася до нотаріуса нотаріального округу м. Єкатеринбургу Свердловської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на підставі якої була заведена спадкова справа № 50/2011, що підтверджується листом вказаного нотаріуса від 19.05.2011 року за вих. № 150(а.с. 21). Таким чином, твердження відповідача щодо відсутності у позивачки прав на звернення до суду з даним позовом, не знайшли свого підтвердження, оскільки з наведеного вище вбачається, що позивачка є спадкоємицею померлої [PERSON], померлої [INFO], та в наслідок відчуження вищевказаної квартири, були порушені спадкові права позивачки. Що стосується позовних вимог щодо визнання спірного Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним, то дані вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 237 ЦК України, передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Проте згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Спірний правочин був укладений 19 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності виданої 19 листопада 2010 року діяла [PERSON]. Дані правочини були укладені один за одним, про що свідчить однакова дата посвідчення даних правочинів 19 листопада 2010 року, а також їх реєстрація у нотаріальному реєстрі, довіреність зареєстрована за реєстровим № 4830, а договір купівлі-продажу за № 4831. 22 листопада 2010 року [PERSON], яка діяла вже в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 19.11.2010 року, виданої тієї ж дати від [PERSON], який діяв від імені [PERSON] звернулася до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради з заявою про державну реєстрацію прав за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.139), яка належить йому на підставі Договору купівлі-продажу від 19.11.2010 року. З пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що [PERSON] померла від хвороби на рак, та останній тиждень вже не ходила, була прикута до ліжка. Всі ці дії відповідачів по справі, а саме термінове оформлення довіреностей, укладання угоди купівлі-продажу квартири при житті [PERSON] за довіреністю, яка була вчинена в той же день як і договір купівлі-продажу квартири (а.с. 108, 117), заява до КП ДМБТІ про термінове виконання замовлення щодо оформлення витягу на продаж квартири подана від ім'я [PERSON] за довіреністю її сином [PERSON] (а.с. 140), реєстрація прав власності на [PERSON] за заявою [PERSON] по довіреності від 19.11.2010 року від [PERSON] після смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 139), були спрямовані на заволодіння [PERSON] спірною квартирою [ADDRESS]. Так, [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] від імені [PERSON] - 19 листопада 2010 року, а 22 листопада 2010 року, вже після смерті [INFO] [PERSON], в інтересах якої вона начебто діяла, представляла інтереси покупця вищевказаної квартири [PERSON], на підставі довіреності посвідченої 19.11.2010 року, при оформленні права власності на дану квартиру в КП ДМБТІ на [PERSON], що підтверджується копією заяви про державну реєстрацію прав поданої в КП ДМБТІ (а.с. 139). З вищенаведеного вбачається, що між [PERSON] та [PERSON], була зловмисна домовленість направлена на заволодіння останнім спірної квартири [ADDRESS]. Також, з наданого до матеріалів справи, рішення Ленінського районного суду м. Катеринбург від 22.12.2011 року, яке залишено без змін Апеляційною ухвалою судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду 06.03.2012 року, вбачається що, позивачка [PERSON] зверталася в суд з позовними вимогами до ТОВ «СТК Гранд» про визнання договору купівлі-продажу неукладеним. З обставин викладених у судовому рішенні вбачається, що її матері [PERSON] належала також квартира [ADDRESS]. 17.11.2010 року у м. Катеринбург між [PERSON] та ТОВ «СТК Гранд» в особі [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. 19.11.2010 року [PERSON] видала довіреність на управління всім майном [PERSON] строком на один місяць з правом передоручення. 26.11.2010 року, вже після смерті [PERSON] [INFO], [PERSON], яка діяла за довіреністю від 24.11.2010 року, в порядку передоручення від [PERSON], звернулася з заявою від імені [PERSON] до УФРС по Свердловській області спільно з представником ТОВ «СТК Гранд» в особі [PERSON] з заявою про реєстрацію прав власності на квартира [ADDRESS] за ТОВ «СТК Гранд». За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 19 листопада 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 4831. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки слідує стягнути в рівних частинах судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп., тобто по 53 грн. 65 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved