Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти. Позивач посилається на те, що вона та відповідач 09.11.2010 року розірвали шлюб. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивача, а також є інвалідом дитинства (від народження). Відповідач приховує постійне своє місце роботи, однак позивачу відомо, що відповідач отримує заробітною плату в сумі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про зміну позовних вимог, а саме просить збільшити розмір стягуваних аліментів, оскільки дитина хворіє та потребує значних витрат на лікування а також, зросли потреби на утримання дитини, та значно зріс прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років. Отримання від відповідача аліментів в сумі 300 грн. є недостатньою для позивача, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причин неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Судові виклики надсилалися по місцю його реєстрації, частина з яких була повернута в зв'язку з відсутністю за місцем проживання. Відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові повідомлення вручені йому належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Оскільки представник позивача не заперечує щодо розгляду справи у відсутність відповідача, то за таких обставин суд визнав за можливе у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача, так як в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Оскільки в судове засідання сторони по справі не з'явились, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася син донька [PERSON], яка знаходиться на утримані [PERSON], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.02.2005 року та довідкою про склад сім»ї від 10.04.2017 року № 640.(а.с.5,8) [PERSON] є інвалідом дитинства з діагнозом дитячий церебральний параліч, спастична диплегія з відсутністю функції ходи, що підтверджується посвідченям серії [NUMBER].(а.с.3) Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як зазначено у пункті 17 цієї ж постанови за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина важко хворіє, є інвалідом 2-ї групи, являються матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved