Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

· В січні 2015 року заступник прокурора міста Хмельницького звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації, Хмельницької обласної лікарні з вище вказаним позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], на якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було скоєно напад з метою заволодіння майном, поєднаний з насильством, небезпечним для його життя та здоров'я. Витрати на лікування [PERSON] склали 4317,35 грн. за 17 ліжко-днів. В судовому засіданні прокурор пояснила, що 24.04.2014 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за попередньою змовою між собою з метою заволодіння чужим майном напали на [PERSON], в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Згідно довідки Хмельницької обласної клінічної лікарні від 08.12.2014 р., на лікування [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії в період з 25.04.2014 р. по 12.05.2014 р., витрачено 4317,35 грн. Просить ці витрати стягнути на користь лікарні з [PERSON], а оскільки [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми і, як з'ясовано в судовому засіданні, самостійного доходу не мають, з їх батьків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник позивача Хмельницької обласної лікарні в судовому засіданні позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] остаточно в судовому засіданні позов визнали, при цьому [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони не працевлаштовані, самостійного доходу та власного майна не мають. В судове засідання 11.03.2015 року (після перерви) [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи закінчити за його відсутності в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Пояснила, що її матеріальне становище скрутне і вона згодна лише частково оплатити витрати на лікування потерпілого - в частині вартості його харчування впродовж часу стаціонарного лікування, в решті проти позову заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за його відсутності в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Після перерви в судове засідання 11.03.2015 року не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому порядку, про причини неявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи закінчити за її відсутності в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за його відсутності в судовому засіданні. Заслухані в якості спеціалістів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що розрахунок вартості лікування [PERSON] виконаний згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». До видатків, врахованих у розрахунку, увійшли оплата праці та нарахування на неї, вартість харчування, комунальних послуг (в тому числі вивозу сміття та роботи ліфтів), прання білизни, бензину, послуг зв'язку, придбання м'якого інвентарю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 27.06.2014 року, копія котрого наявна в матеріалах справи, встановлено, що 24.04.2014 р. близько 01 години ночі [PERSON], неповнолітні [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на пішохідній доріжці неподалік СЗОШ № 9 по вул. Чорновола 155 в м. Хмельницький, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном здійснили розбійницький напад на [PERSON] та із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілого, заволоділи його майном та коштами. В результаті нападу [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідок Хмельницької обласної лікарні від 08.12.2014 р. за вих. № 2340/9 та від 3.03.15 року за вих. № 01-07/409, на лікування [PERSON], який знаходився на лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії Хмельницької обласної лікарні в період з 25.04.2014 р. по 12.05.2014 р. (17 ліжко-днів) витрачено 4317,35 грн., виходячи із вартості одного ліжко-дня в квітні 2014 року 246,32 грн. та в травні 2014 року - 258,13 грн. Дані обставини додатково підтверджуються медичною картою № 09033/379 стаціонарного хворого, оглянутою в судовому засіданні, а також випискою з неї, наявною в матеріалах справи; заслуханими в судовому засіданні поясненнями спеціалістів [PERSON] і [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Разом з тим, як на час вчинення злочину, так і на час розгляду справи [PERSON] є повнолітнім, а [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми. Згідно ч. 2 ст. 1206 ЦК України, якщо злочин вчинено неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними ст. 1179 цього Кодексу. У відповідності до частин 1, 2 ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, витрати на лікування підлягають стягненню з [PERSON] та батьків [PERSON] - [PERSON] і [PERSON], батьків [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] (копії свідоцтв про народження наявні у справі), оскільки самі неповнолітні самостійного доходу і власного майна не мають, а їх батьки будь-яких доказів того, що шкоди було завдано не з їхньої вини, в ході судового розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 1182 ЦК України, шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Оскільки злочин вчинено за попередньою змовою усіма трьома засудженими, без виділення ролей кожного з них, суд вважає за необхідне стягнути витрати на лікування з [PERSON] та батьків [PERSON] і [PERSON] солідарно. Згідно ч. 3 ст. 1179 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Хмельницька обласна лікарня є комунальним закладом охорони здоров'я і фінансується з Хмельницького обласного бюджету, до якого слід зарахувати кошти на відшкодування витрат на лікування. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 243,60 грн., позивача від їх сплати звільнено, тому вони підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог в силу ст. 88 ЦПК України, тобто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі по 48,72 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved