Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], який знаходиться на стаціонарному лікуванні з 03.12.2017 року, психічно хворий з 2008 року. Зазначає, що останній багаторазово лікувався в психіатричних стаціонарах з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині галюцінаторно-параноїдна симптоматика, агресивні та аутоагресивні дії: зробив собі обрізання на пляжі в Ялті, колупав руку ножем, погрожував перерізати горло матері, вважаючи, що вона провокує його на суїцид. Захворювання має безперервний перебіг, сформувався грубий дефект особистості. Є інвалідом 2 групи. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2014 року визнаний недієздатним, опікуном призначена мати хворого [PERSON] Остання госпіталізація з 19.10.2016 року по 16.12.2016 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно - параноїдний синдром». Говорив про мисленні голоси, запалення мозку, розподіл його на праву і ліву частину, заявляв, що мати не рідна, а підставна. Повністю хворобливі переживання не розкривав. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року застосовувалася примусова госпіталізація. Теперішня госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану: за відомостями опікуна останні 2 тижні погано спить, відмовляється від їжі, став агресивний, забороняє матері заходити до його кімнати, зняв ручку з дверей, цілими днями не розмовляє, виливає на матір воду, загрожує вдарити викруткою, чіпляється на вулиці до перехожих, лається, плюється. Доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги. Госпіталізований за заявою опікуна, як страждаючий на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе і оточуючих. Дав згоду на госпіталізацію. У відділенні залишався замкненим, підозрілим, ухиляючись повідомляв про те, що чує «думки, уривки розмов, музику». 04.12 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації останнього. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 04.12 2017 року [PERSON], [INFO], був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом виявляє ймовірну небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved