Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В січні 2016 року позивачі звернулися до Дніпропетровського районного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в подальшому позивачі уточнили позовні вимоги та просили визнати угоду дійсною та визнати і зареєструвати за ними, [PERSON] та [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS]; визнати угоду дійсною та визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 117,3 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., навіси літ. И, Ж, Е, споруди № 1-9, І-ІІ, та земельну ділянку площею 0,0808 га, кадастровий номер [NUMBER], в відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних даних, припинивши право власності за [PERSON] на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS], про що внести відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнати угоду дійсною та визнати і зареєструвати за ними, [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 187,2 кв.м., житловою площею 131,8 кв.м., та гараж літ. Ж загальною площею 16,8 кв.м., що розташований по [ADDRESS], в відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних даних, припинивши право власності за [PERSON] на вищевказані житловий будинок та гараж, що розташовані по [ADDRESS], про що внести відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; скасувати заборону № 12261684 на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та гараж по [ADDRESS], накладену на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/17512/15-ц від 27.11.2015 року, та внести відомості про виключення вказаного майна із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; судові витрати покласти на відповідачів. Позивачі надали суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та наведені доводи, суд дійшов наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі частиною 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що виключною підсудністю районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів є позови про зняття арешту з майна, які пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної її частини. Позивачі звернулися до суду з вимогами про визнання права власності на будинок [ADDRESS], тобто даний спір підлягає розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства за місцезнаходженням вказаного вище нерухомого майна, тобто Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] разом з своєю сім'єю проживав в спірному будинку [ADDRESS]. По сусідству проживала в своєму будинку [ADDRESS] відповідачка [PERSON], з якою [PERSON] перебував у дружніх стосунках. Встановлено, що в червні 2015 року [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] будинок [ADDRESS], будинок з земельною ділянкою [ADDRESS], та будинок з гаражем [ADDRESS], загальною вартістю 300 000 грн. Позивачі домовилися з [PERSON], що в рахунок частини вартості будинку [ADDRESS], [PERSON] передає у власність [PERSON] свій будинок, тобто [PERSON] разом з своєю сім'єю переїдуть до будинку [ADDRESS]. [PERSON] здійснив повний розрахунок з [PERSON] за вищевказане майно, у розмірі 300 000 грн. В кінці червня 2015 року після візиту до приватного нотаріуса разом з [PERSON], позивачам стало відомо, що [PERSON] не має правовстановлюючих документів на фактично придбане позивачами майно, тому між сторонами не було укладено попередній договір купівлі-продажу. В липні 2015 року позивачі уклали з [PERSON] договір виконання послуг № 5, за яким остання зобов'язалася підготувати технічну документацію та правовстановлюючі документи - на будинок з земельною ділянкою [ADDRESS], та будинок з гаражем [ADDRESS]. Окрім цього, 27 червня 2015 року між позивачами та [PERSON] було складено угоду, якою засвідчено, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 300 000 грн., а [PERSON] в разі не укладення з позивачами договору купівлі-продажу майна повертає грошову суму у повному розмірі або передає [PERSON] у власність належне їй майно: будинок з земельною ділянкою [ADDRESS]. А та будинок з гаражем [ADDRESS]. У встановлений договором строк, [PERSON] своє зобов'язання не виконала, технічну документацію не підготувала. [PERSON] на звернення позивачів не реагувала, та почала уникати зустрічі. Судом встановлено, що 25 листопада 2015 року на ім'я [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS], на підставі Дублікату Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 листопада 2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.12.2015 року. А будинок з гаражем [ADDRESS] був зареєстрований на ім'я [PERSON] на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року про затвердження мирової угоди. А тому позивачі не погодившись з реєстрацією права власності за відповідачами на спірне майно, звернулися до суду з даним позовом. Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Крім того, у відповідності до ст. 215 ЦК України, та п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду № 9 від 06 листопада 2009 року, підставою недійсності правочину є недодержання сторонами саме на момент вчинення такого правочину вимог встановлених ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а згідно з вимогами ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою ст. 203 ЦК України є підставою визнання цього правочину недійсним. У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. З урахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] в повному обсязі сплатив [PERSON] вартість спірного майна у розмірі 300 000 грн., а відповідачка в свою чергу не виконує взятих на себе обов'язків щодо передачі майна у власності позивача. Тому суд прийшов до висновку, що [PERSON] навмисно порушила свої зобов'язання, без відома [PERSON] зареєструвала право власності на свої ім'я та ім'я свої родички [PERSON] Що стосується позовних вимог про визнання угоду дійсною та визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають на підставі наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В порушення ст. 60 ЦПК України позивачем не додано достатніх доказів на підтвердження позовних вимог щодо домоволодіння [ADDRESS], що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині. Таким чином, позовні вимоги позивачів знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на підставі вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial