Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь суму страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.30), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 11 червня 2017 року о 18 год. 00 хв. в Дніпропетровській області Дніпровському районі с. Перемога по вул. Гоголя біля будинку №26 у м. Дніпро [PERSON], керуючи автомобілем «М412», державний реєстраційний номер 306-10АВ, порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Грейт Вол», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], тобто допустив правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після зіткнення [PERSON], порушивши вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України, залишив місце ДТП. Вина водія [PERSON] підтверджена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2017 року №199/5026/17-п, якою [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбачено ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.5). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Грейт Вол», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Виконуючи взяті на себе зобов'язання по Договору страхування позивач на підставі страхового акту від 25 серпня 2017 року (а.с.8) виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 49500 грн., що підтверджується платіжним дорученням №25426 від 28 серпня 2017 року (а.с.12). Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 49500 грн. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик,

Outcome: approved