Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №838, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно, обґрунтовуючи тим, що сторони останні 4 роки не проживають разом та не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу в подальшому позивачка вважає недоцільним, поновлення шлюбних відносин та примирення неможливим. Майнового спору щодо розподілу спільного майна подружжя немає. На теперішній час дитина знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, у його вихованні участі не приймає. В добровільному порядку між сторонами не було досягнуто згоди щодо виплати аліментів на утримання сина. Позивачка вказує, що відповідач є працездатною людиною, має можливість утримувати дитину та сплачувати на її користь аліменти у вказаному розмірі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 09.09.2020 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісяця визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 2102 грн. щомісяця, що відповідає розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу на 2020 рік. Таким чином, оскільки позивачкою не обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги, а саме, не доведено наявність у відповідача роботи та доходу, які дозволяють щомісячно сплачувати на утримання дитини аліментів у розмірі 3000 грн., а також те, що заявлена сума аліментів дійсно є обґрунтованою, тобто відповідає фактичним потребам дитини, то позовні вимоги не підлягають задоволенню у заявленому розмірі. Разом з тим, відповідач зазначив, що бажає в міру можливостей піклуватися про свого сина і надавати йому матеріальну підтримку і допомогу. Якщо виникнуть потреби у додаткових витратах на утримання сина, то такі витрати відповідач буде сплачувати. Щодо розірвання шлюбу не заперечує, просить суд розглядати справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. п. 2, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 17.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 25.04.2012 року (а.с.7). Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Таким чином, виходячи з положень ст.180 СК України, згідно якої батьки несуть рівні права щодо утримання дитини та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає встановлення розміру аліментів в сумі 2102 грн. на дитину щомісячно справедливим та обґрунтованим, оскільки стягнення аліментів в такому розмірі відповідає діючому законодавству. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати, а також враховуючи згоду відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2102 грн., стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі по 2102 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з 24.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Роз`яснити сторонам що, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом в порядку ст. 192 СК України змінений, зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадках, визначених Сімейним Кодексом України. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial