Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В судове засідання з»явились позивач, представники третіх осіб. Відповідач в судове засідання не з»явивсь, про час і місце розгляду справи був повідомлений в законом встановленому порядку, про причину неявки суд не повідомив, заперечень в адрес суду не направив. Справа розглядалась в порядку ст.ст.224,225 ЦПК України. Позивач просить суд: -позбавити батьківських прав гр.. [PERSON] відносно сина [PERSON] [INFO]; -стягнути з [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] [INFO] в розмірі ? всіх видів заробітків але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення 18 років, на користь тих осіб чи установ, в яких він буде перебувати; -передати дитину [PERSON] [PERSON] для подальшого оформлення опіки; -судові витрати покласти на відповідача. Під час судового розгляду справи позивач заявлені позовні вимоги змінила, подавши заяву про призначення ї опікуном малолітнього внука [PERSON]. В іншій частині заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог суду пояснила. [PERSON], відповідач по справі проживав в зареєстрованому шлюбі з її дочкою [PERSON], від проживання в шлюбі в них мається дитини - [PERSON] [INFO]. [PERSON] померла [INFO]. Після смерті дружини, відповідач проживав разом з сином в одному населеному пункті з позивачем. Почав зловживати спиртними напоями, не приділяв уваги сину /не цікавився його життям і побутом, не займавсь вихованням і т.д./. Малолітній [PERSON] ходив неприязно одітий, напівголодний,заробляв на прожиття торгівлею смородини, виручені кошти забирав батько - відповідач по справі. Вказані дії відповідача змусили забрати неповнолітнього внука в свою сім»ю. З 3 вересня 2014 року [PERSON] проживає в її сім»ї на її утриманні, ходить в школу. Відповідач проживає в іншому населеному пункті, життям свого сина майже не цікавиться. Крім вище викладеного відповідач є хворим на туберкульоз, відкрита форма і є інвалідом 2-ї групи. При медичному огляді малолітнього [PERSON] в нього було виявлено підозру на туберкульоз, при обстеженні даний діагноз не підтвердився, але внук стоїть на обліку в лікарні з даного питання. Всі вище сказані обставини і стали підставою звернення до суду з метою захисту дитини. Просить її призначити опікуном внука. Представник третьої особи - сільська голова Попівської сільської ради Зіньківського району суду пояснила. На даний час відповідач проживає на території Попівської сільської ради з співмешканкою. Обоє ніде не працюють, зловживають спиртними напоями. В співмешканки мається на утриманні дитина, яка заразилась від відповідача туберкульозом і на даний час находиться на стаціонарному лікуванні, вирішується питання про позбавлення її батьківських прав. Заявлені позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи, служби в справах дітей Зіньківської РДА заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердивши покази позивача. Опитаний в присутності психолога малолітній [PERSON], який за своїм розвитком відповідає одноліткам, повідомив про застосування насильства, яке не є небезпечним для його здоров»я, відносно нього зі сторони батька, що проживаючи з батьком він їв один суп, інших блюд на запитання назвати не зміг, підтвердив факт зловживання спиртними напоями батька і виявив бажання проживати в подальшому в сім»ї бабушки. Заслухавши пояснення сторін, малолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ч.3ст.9 КОНВЕНЦІЇ про права дитини (20 листопада 1989 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. ст. 27 вказаної Конвенції, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Вказаний в статті перелік умов, за яких батько /мати/ можуть бути позбавлені батьківських прав є вичерпним. Постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.) п.16 визначено: « Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.» Під час судового розгляду справи не встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини, і це підтверджується матеріалами справи, але суд не може не враховувати смерть дружини відповідача, порушення привичного способу життя, те що він є інвалідом 2-ї групи. Суд також приходить до висновку про наявність безпосередньої фізичної і моральної небезпеки здоров»ю малолітнього [PERSON] при проживанні спільно з відповідачем, тому вважає за необхідне застосувати ч.1ст. 170 СК України. Згідно ч.1ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Статтею 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів. Судові витрати належить на державу.

Outcome: approved