Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

До Дарницького районного суду надійшла позовна заява ТОВ «АМБАСАДОР АГРО» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансової допомоги. Представник позивача Лев Р.В. в судовому засіданні вимоги позову обгрунтував тим, що 23.06.2016 між позивачем та ФОП [PERSON] усно було погоджено умови безпроцентної фінансової допомоги, а саме що позивач надає [PERSON] фінансову допомогу в сумі 140 000 грн., строк надання фінансової допомоги - 3 дні після підписання договору, строк повернення коштів - не пізніше 23.06.2017 року, проценти не враховуються. Того ж дня позивачем було передано [PERSON] у двох екземплярах оригінал договору фінансової допомоги №23/06/16 від 23.06.2016, року, підписаний та скраплений печаткою позивача. Однак остання вказаний договір зі своєї сторони не підписала та не повернула позивачу. Проте, на виконання умов вказаного договору, позивач перерахував на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] 140 000 грн. 30.03.2017 року відповідач ФОП [PERSON] припинила свою господарську діяльність. Позивачем тричі направлялися на адресу ФОП [PERSON] претензії, які остання отримала, з вимогою повернути позивачу вказані кошти, однак кощти так і не були повернені. Крім того, 11.09.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №2, за умовами якого, останній поручився перед позивачем за виконання обов`язку [PERSON] повернути кошти позивачу. [PERSON] позивачем також надсилалась претензія з вимогою про сплату заборгованості, однак вимога виконана не була. Таким чином, представник Лев Р.В. просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача153 909 грн. 86 коп., з яких 140 000 грн. заборгованості за договором, 9 940 грн. - інфляційних збитків, 3 969,86 - 3% річних за період з 01.04.2018 по 11.03.2019. Крім того, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 16 800 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.77-78). Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надавали. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за згодою представника позивача. Заслухавщи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2016 між позивачем та ФОП [PERSON] усно було погоджено умови безпроцентної фінансової допомоги, а саме, що позивач надає [PERSON] фінансову допомогу в сумі 140 000 грн., строк надання фінансової допомоги - 3 дні після підписання договору, строк повернення коштів - не пізніше 23.06.2017 року, проценти не враховуються. Однак, копія вказаного договору №23/06/16 від 23.06.2016 року, у письмовому варіанті, надана позивачем по справі, не містить підпису та печатки ФОП [PERSON] (а.с.11). Проте, на виконання умов усно укладеного договору безпроцентної фінансової допомоги, позивачем 24.06.2016 року на рахунок ФОП [PERSON] було переведено 140 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1243 від 24.06.2016 року (а.с.12). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки, позивачем переведено на розрахунковий рахунок відповідача [PERSON] 140 000 грн. на виконання умов усного договору між сторонами, тому слід вважати письмовий договір №23/06/16 від 23.06.2016 року, укладеним. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, 11.09.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №2, відповідно до якого на [PERSON] покладався обов`язок у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі позичальником зобов`язань за договором безпроцентної фінансової допомоги (а.с.26). Разом з тим, 30.03.2017 року ФОП [PERSON] припинила свою господарську діяльність (а.с.35-37). У ч. 3 ст. 3ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб, згідно зі ст. 51 ЦК України, застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до ст. 52 ЦК України, ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Зокрема, відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (внесення запису до Реєстру про державну реєстрацію припинення) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Позовну заяву було подано представником позивача до суду у березні 2019 року, у той час як припинення підприємницької діяльності відповідача здійснено у березні 2017 року. Тобто на час звернення до суду із цим позовом, [PERSON] втратила статус підприємця та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльність, як фізична особа. Відповідно до ст. 526 ЦУ України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору, не повернула заборгованість в добровільному порядку, на письмові претензії позивача (а.с.14-25) щодо повернення грошових коштів не реагує. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 11.09.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №2, за умовами якого, останній поручився перед позивачем за виконання обов`язку [PERSON] повернути кошти позивачу (а.с.26). Положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 15.03.2019 року, у зв`язку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором №23/06/16 про надання фінансової допомоги від 23.06.2016 року, існує заборгованість у розмірі 153 909 грн. 86 коп., з яких: 140 000 грн. - сума основної заборгованості, 9 940 грн. - інфляційні втрати, та 3 969 грн. 86 коп. - 3% річних за період з 01.04.2018 року по 11.03.2019 року. У відповідності до п.1, ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначає ч.1, ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Поскільки відповідач [PERSON] отримала від позивача суму фінансової допомоги, тобто позивач з свого боку виконав умови договору, а сама відповідач у свою чергу не повернула позивачу вказані кошти, тобто вона неналежним чином виконувала свої зобов`язання по вказаному договору, при цьому відповідач [PERSON] не виконав умов договору поруки, тому з відповідачів солідарно на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором разом з інфляційними втратами та 3%річних. Разом з цим, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Суду надано договір про надання правової допомоги від 26.02.2019 року, укладеного між адвокатським бюро «Лев» та ТОВ «АМБАСАДОР АГРО», та платіжне доручення №1584 від 27.02.2019 року, яке підтверджує сплату 16 800 грн. позивачем на рахунок адвокатського бюро «Лев» за надання правової допомоги (а.с.63-67). Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно 16 800 грн. витрат на правничу допомогу та 2 308 грн. 66 коп. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved