Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, але в лютому 2014 року надала уточнену позовну заяву, якою просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла 24 вересня 2011 року, на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначає, що квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10/40, належить її матері - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1377 від 27 червня 2002 року. Дане свідоцтво зареєстровано в КП «Дніпропетровське МБТІ» від 16 жовтня 2002 року, реєстровий №2873-148. Згідно з додатком до свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року у загальному користуванні співвласників багатоквартирного будинку знаходяться приміщення: на першому поверсі: №І-І, І-З, І-5, І-13; на другому поверсі: №ІІ-І, ІІ-4, ІІ-6, ІІ-10, на третьому поверсі: №ІІІ-І, ІІІ-3, ІІІ-5, ІІІ-10, на четвертому поверсі: ІV-1, ІV-3, ІV-5, ІV-10; на п`ятому поверсі: №V-1, V-3, V-5, V-10; на шостому поверсі: № VІ-1, VІ-3, VІ-5, VІ-10; на сьомому поверсі: № VІІ-1, VІІ-3, VІІ-5, VІІ-10. 24 вересня 2011 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеної квартири, що належить їй на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті були: [PERSON] дочка спадкодавця та відповідач [PERSON] чоловік спадкодавця. У визначений законом строк позивачка звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, в свою чергу відповідач [PERSON] звернувся із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті своєї дружини на її користь. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна позивачка не змогла, оскільки в період ремонту у квартирі були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, тому нотаріусу були надані їх копії. У звязку з чим, державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва на спадщину та запропонувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. 27 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказав на те, що 05 червня 1971 року уклав шлюб з [PERSON] (після шлюбу [PERSON]). У період шлюбу за інвестиційним контрактом № А114 від 25 травня 2001 року, укладеним між ТАТЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» та [PERSON] про інвестування у житлове будівництво, була придбана квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10/40, яка після закінчення будівництва була оформлена на його дружину [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. 24 вересня 2011 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини зазначеної квартири, оскільки ? частина належить йому на праві власності, оскільки дана квартира була придбана під час шлюбу за спільні кошти подружжя. Однак, у зв`язку з тим, що в період ремонту у квартирі були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, він не може підтвердити своє право власності. У звязку з чим він вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, та не заперечувала проти задоволення зустрічних вимог. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом не заперечував проти задоволення вимог позивачки, підтримав свої заявлені зустрічні позовні вимоги та просив задовольнити їх, посилаючись на підстави зазначені у позові. Представник третьої особи Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням розглядати справу в їх відсутність. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05 червня 1971 року, який було зареєстровано у Жовтневому Будинку щастя м. Дніпропетровська, актова запис №1115. (а.с.7). Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). У період шлюбу за інвестиційним контрактом № А114 від 25 травня 2001 року, укладеним між ТАТЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» та [PERSON] про інвестування у житлове будівництво, за спільні сумісні кошти була придбана квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10/40 (а.с.10-16), яка після закінчення будівництва була зареєстрована на [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1377 від 27 червня 2002 року (а.с.45). Дане свідоцтво про право власності було зареєстровано в КП «Дніпропетровське МБТІ» 16 жовтня 2002 року за реєстровим номером №2873-148. Зазначена квартира складається з 1- коридор, 2 кухня, 3 їдальня, 4 - житлова кімната, 5 житлова кімната, 6 санвузол, 7 кладова, житловою площею 60,8 кв.м., загальною площею 97,1 кв.м. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності (а.с.45-56) та технічним паспортом (а.с.17-20). Згідно з додатком до свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року, у загальному користуванні співвласників багатоквартирного будинку знаходяться приміщення: на першому поверсі: №І-І, І-З, І-5, І-13; на другому поверсі: №ІІ-І, ІІ-4, ІІ-6, ІІ-10, на третьому поверсі: №ІІІ-І, ІІІ-3, ІІІ-5, ІІІ-10, на четвертому поверсі: ІV-1, ІV-3, ІV-5, ІV-10; на п`ятому поверсі: №V-1, V-3, V-5, V-10; на шостому поверсі: № VІ-1, VІ-3, VІ-5, VІ-10; на сьомому поверсі: № VІІ-1, VІІ-3, VІІ-5, VІІ-10 (а.с.46). Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином враховуючи пояснення сторін та наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як встановлено в судовому засіданні, 24 вересня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с.59-73) її дочка [PERSON] 26.01.2012 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини. Також 26.01.2012 року відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від належної йому частини спадщини на користь доньки [PERSON] Як вбачається з пояснень сторін у судовому засіданні, оригінали правовстановлюючих документів на спадкову квартиру були втрачені. Тому, згідно відповіді третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 є роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно вимог до ч. 2 ст. 372 ЦК України та ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою за первісним позовом право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як було встановлено у судовому засіданні спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Правовстановлюючі документи на дану квартиру були втрачені. Домовленості щодо поділу даної квартири з відступом рівності долі не існувало, що підтверджено сторонами у справі. А тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved