Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

В січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Тернопільської області. Брат позивачки [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому будинку, однак насправді він ніколи там не проживав, йому просто була необхідна тимчасова прописка станом на 2007 рік, проживає він в м. Миколаєві. Факт його реєстрації у будинку створює [PERSON] зайві клопоти з комунальними платежами, оформленням субсидії та обмежує її права щодо володіння, користування і розпорядження майном. Тому вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просить задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 106603948 від 7 грудня 2017 року. З копії будинкової книги вбачається, що в [ADDRESS] з 27 січня 2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно довідки Нагірянської сільської ради Чортківського району № 79 від 23 січня 2018 року на день смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], крім померлої, був зареєстрований і спільно проживав з 2007 року по даний час її син [PERSON], [INFO]. Актами про встановлення факту непроживання від 10 січня 2017 року, 10 квітня 2017 року, 11 серпня 2017 року, 11 січня 2018 року встановлено, що [PERSON] по місцю реєстрації ([ADDRESS] не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що дійсно [PERSON] не проживає у житловому будинку, власником якого на даний час є позивачка [PERSON], і ніколи там не проживав, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. Отже, вищезазначеними доказами підтверджується, що позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] і в цьому будинку значиться зареєстрованим з 2007 року її брат -- відповідач [PERSON]., який фактично в будинку не проживає і ним не користується. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом з 2007 року, тобто понад один рік.

Outcome: approved