Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що 16.01.2018 року [PERSON] на її користь склала заповіт яким земельні ділянки площею 1,0577 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,6959 га кадастровий номер [NUMBER] в межах Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області після своєї смерті заповіла [PERSON] [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно з метою прийняття якої [PERSON] звернулась в органи нотаріати, проте в ході вчинення нотаріальних дій було виявлено, що в державному акті серії [NUMBER] про право власності на землю від 26.04.52001 року допущено помилку в написані прізвища спадкодавця, а саме вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] . В судове засідання заявник не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у ній. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. В рамках судового розгляду даної заяви судом витребувано докази, а саме матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 16.01.2018 року [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , склала заповіт, посвідчений секретарем Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, відповідно до якого належні їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] земельні ділянки заповіла [PERSON] . Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась з заявою до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшан Романа Романовича з заявою про прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 69/2019 щодо майна померлої [PERSON] інших спадкоємців, окрім [PERSON] , та тих, які мають право обов`язкову частку у спадковому майні, не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки, які входять до складу спадщини згідно складеного [PERSON] заповіту, належали спадкодавцю на підставі державного акту про право приватної власності на землю [NUMBER] в якому помилково вказано прізвище спадкодавця « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а/с 16). Таким чином, внаслідок різного написання прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документів та у свідоцтві про смерть, заявник [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення даного факту необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності спадкодавцю [PERSON] вказаного державного акту про право приватної власності на землю. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved