Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 3553,50 грн (три тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні 50 копійок). В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] є споживачем електричної енергії з присвоєним особовим рахунком № [NUMBER] . 12.08.2009 між АТ «Харківобленерго» та [PERSON] було укладено договір №43472 про користування електричною енергією. Згідно п. 11 вищевказаного договору побутовий споживач зобов`язується вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору та виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в повноважному банку. Відповідач систематично нехтує встановленим законом обов`язком, внаслідок чого на його особовому рахунку утворилася сума заборгованості. Станом на 01.01.2019 [PERSON] має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3553,50 грн. В добровільному порядку заборгованість сплачено не було, в зв`язку з чим АТ «Харківобленерго» звернулося до суду. 14 квітня 2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09 год. 30 хв. 04 червня 2021 року. Також запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачеві подати до суду заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. 04 червня 2021 року судове засідання було відкладено на 23 червня 2021 року на 09 годин 30 хвилин, у зв`язку із зайнятістю судді. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати за його відсутності з постановленням заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не подала. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутності в заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п.1\~ч.3\~ст.223\~ЦПК України,\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Так як відповідач у судове засідання не з`явилась без поважних причин та не повідомила про причин неявки, суд відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, [PERSON] є споживачем електричної енергії з присвоєним особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . 12.08.2009 між АТ «Харківобленерго» та [PERSON] було укладено договір №43472 про користування електричною енергією. Згідно п. 11 вищевказаного договору споживач електричної енергії зобов`язується вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Згідно розділу ІV п.4.19 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» затверджених Постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, споживачі зобов`язані оплачувати обсяг використаної електричної енергії, відповідно до умов договору. Станом на 01.01.2019 [PERSON] має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3553,50 грн, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно ст.1 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Взаємовідносини між споживачами електричної анергії та електропостачальником регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 та «Правила роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018. Згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку. Згідно ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. AT «Харківобленерго» забезпечило надійне постачання електричної енергії споживачу та виконало всі свої обов`язки. Відповідачем на даний час заборгованість за спожиту електроенергію не сплачено. Враховуючи викладене, суд вважає можливим позов акціонерного товариства «Харківобленерго» задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь акціонерного товариства «Харківобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3553,50 грн (три тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні 50 копійок). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок). Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved