Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 вересня 2016 року близько 00 годин 10 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], неподалік будинку №35 по вул. Новій в с. Гнідин Бориспільського району, в порушення вимог п.2.3 «б» ПДР України, за яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та п.10.1 ПДР України, відповідно до якого перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, під час здійснення маневру розвороту, змінив напрямок руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Daewoo-FSO TF69Y», реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 122276 гривень 79 копійок, а також понесені витрати на проведення експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1200 гривень. 17 березня 2017 року [PERSON] було частково відшкодовано заподіяні матеріальні збитки у розмірі 33810 гривень 11 копійок за рахунок виплати страхового відшкодування. Тому на даний час розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 89666 гривень 68 копійок. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування завданої ним матеріальної шкоди. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 89666 гривень 68 копійок. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Представник ПАТ НАСК «Оранта» у судове засідання не з'явився та про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.88). Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого на ім'я позивача. 10 вересня 2016 року близько 00 годин 10 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген транспортер», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], неподалік будинку №35 по вул. Новій в с. Гнідин Бориспільського району, в порушення вимог п.2.3 «б» ПДР України, за яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та п.10.1 ПДР України, відповідно до якого, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, під час здійснення маневру розвороту, змінив напрямок руху, не переконавшись, що дана зміна не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Деу», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля - потерпілий [PERSON], отримав тілесні ушкодження. Таким чином, своїми діями, якій виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, [PERSON] скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. Вказані обставини підтверджуються ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України (а.с.7). За правилами ч.6 ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] Вказаний висновок узгоджується з позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в п.4 постанові №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі звіту №С17-69 від 13 березня 2017 року про визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля марки «Dаewoo», реєстраційний номер [NUMBER], складає 122276 гривень 79 копійок (а.с.11-54). У відповідності до положення ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що ПАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 33810 гривень 11 копійок, що підтверджується заявою на видачу готівки від 17 березня 2017 року (а.с.81). Зважаючи на це, у [PERSON] виник обов'язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 88466 гривень 68 копійок (матеріальна шкода 122276 гривень 79 копійок - суму страхового відшкодування 33810 гривень 11 копійок). Крім того, відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 23 березня 2017 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Укравтоекспертиза «Стандарт» 1200 гривень за проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.с.9). Тому, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 88466 гривень 68 копійок, а також витрати, пов'язані з проведенням оцінки з визначення вартості матеріального збитку, у розмірі 1200 гривень, а всього у розмірі 89666 гривень 68 копійок. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду [PERSON] не сплачував судовий збір, оскільки на підставі п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. З огляду на це, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 896 гривень 66 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved