Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

В січні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.11.2010 року на загальну суму 48090,18 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.рrivatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Також, відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 28.11.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 48090,18 грн., з яких: 22203,94 грн. нараховано процентів за користування кредитом, 23120,04 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2266,20 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 27 березня 2019 року було зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» у строк до 26 квітня 2019 року надати суду оригінал кредитної справи та всіх документів, які були створені на виконання анкети-заяви, складеної 09.11.2010 року від імені [PERSON] . Однак, на час розгляду справи позивач витребувані докази суду не надав, у своєму листі, який надійшов до суду 03.06.2019 року позивач повідомив, що надати оригінал кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архіві банку не виявлено. До даного листа позивач долучив довідку про отримані відповідачем картки. Також позивач надіслав до суду відзив на заяву представника відповідача, де зазначив, що він вважає, що банком надано суду достатньо доказів, які підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, а відсутність в матеріалах справи оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови у позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору. Також позивач додав до свого відзиву виписку по рахунку з якого, на його думку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. У своїй заяві, яка надійшла до суду 14.06.2019 року представник відповідача, адвокат Лапшин В.В. зазначив, що позивачем заперечується сам факт того, що позивач надавав йому кредитні картки і сам кредит, оскільки він підписував заяву з метою отримання дебетової картки. Ці обставини підтверджуються заявою. Також представник відповідача просить суд не брати до уваги, як складову частину договору анкету-заяву, оскільки позивач не може надати оригінал цієї заяви у зв`язку із його відсутністю у зв`язку із чим постає питання, яким чином позивач завіряв її копію проставляючи на ній штамп «з оригіналом згідно». Також, представник відповідача у своїй заяві від 06.05.2019 року просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити з цих підстав у задоволенні позову. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до положень\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено з позовної заяви, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві. /а.с.15 зворот/ Згідно двох розрахунків заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010 року станом на 31.08.2015 року та станом на 28.11.2018 року [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 48090,18 грн., з яких: 22203,94 грн. нараховано процентів за користування кредитом, 23120,04 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2266,20 грн. штраф (процентна складова). /а.с.8-14/ Однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Тим більше що, у матеріалах справи відсутня довідка про встановлення кредитного ліміту по картковому рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, не доведено, що відповідачу дійсно відкрито картковий рахунок та отримана кредитна картка, не зазначено строк дії цієї кредитної картки, не доведено, що відповідач дійсно отримав на свій рахунок кредитний ліміт у сумі саме 16000 грн. Оскільки Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу за наданим розрахунком заборгованості не є можливим. Також у позовній заяві вказано, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, але суму заборгованості за кредитом, на яку були нараховані відсотки, пеня та штрафи позивач не зазначає. Не містить суми заборгованості за тілом кредиту і наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 28.11.2018 року. /а.с.12-14/ Крім того,\~із дослідженої\~судом копії\~анкети-заяви,\~підписаної відповідачем\~ [PERSON] \~не вбачається,\~яку ж\~саме із\~запропонованих карток\~він виявив\~бажання отримати,\~натомість зі\~заяви вбачається,\~що відповідач\~просив надати\~йому дебетову\~особисту картку.\~/а.с.15\~зворот/ Довідка про видачу кредитних карток [PERSON] , яку позивач додав до свого відзиву на заяву (а.с.113) не може бути взята судом до уваги як доказ, оскільки дана довідка не містить дати укладення договору №б/н, за яким були видані вказані в ній кредитні картки. Тим більше, що позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що кредитний договір між сторонами було укладено 09.11.2010 року, а із довідки вбачається, що кредитну картку відповідачу було видано 09.01.2007 року. Щодо витягу про рух коштів по карткам [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] (а.с. 90-107), необхідно зазначити, що надані банком відомості не містять посилань, чи саме ці картки відносяться до спірного кредитного договору. А з фото клієнта з карткою, який додано до відзиву, як доказ отримання відповідачем кредитної картки не вбачається номер картки, яку він тримає в руках. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укладати договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, позивачем, АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб в сукупності з заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Виходячи з правового аналізу вказаних норм не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету позичальника. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Посилання позивача у позовній заяві на те, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту. \~ \~ \~ \~ З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. З цих підстав питання застосування судом позовної давності не розглядається. Згідно вимог\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed