Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «СВІТ-ЕКО» та з урахуванням уточнень (а.с.54-55) просив стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 4423,40 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 721,73 грн., 2500 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при звільненні з роботи не в повному обсязі отримав розрахунок по заробітній платі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача під час розгляду справи позов не визнав. Зазначив, що товариством 30.04.2013 року проведено повний розрахунок по заробітній платі з позивачем, а з позовом до суду позивач звернувся лише в січні 2014 року, тобто з порушенням тримісячного строку звернення до суду. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову. В останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся за адресою місцезнаходження підприємства. Заяв про зміну свого місцезнаходження суду не подавав, а тому відповідно до ст.169 ЦПК України суд закінчував розгляд справи без участі представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.04.2009 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СВІТ-ЕКО» на посаді водія. Відповідно до наказу № 32-К від 02.04.2013 року звільнений з роботи ст.38 КЗпП України з за власним бажанням (а.с.4-5). В порушення вимог ст. 116 КЗпП України в день звільнення, тобто 02.04.2013 року, з позивачем не було проведено розрахунок по заробітній платі при звільненні, а саме, за роботу у святкові та надурочні дні за період роботи з 01.04.2009 року по 02.04.2013 року в сумі 10089,25 грн., що підтверджується розрахунком ТОВ «СВІТ-ЕКО» (а.с.6). 30.04.2014 року ТОВ «СВІТ-ЕКО» виплатило позивачу вказану заборгованість за роботу у святкові та надурочні дні в сумі 10 089,25 грн. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві та довідкою ТОВ «СВІТ-ЕКО» від 22.05.2014 року № 671. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог [PERSON] про стягнення з Товариства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. За статтею 47 Кодексу роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 дано офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу. Конституційний Суд України визначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві про те, що 30.04.2014 року відповідач в повному обсязі виплатив [PERSON] заробітну плату по перерахунку за святкові та надурочні дні, нічні години, але не виплатив середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати, що також підтверджується матеріалами справи. Оскільки, [PERSON] дізнався про порушення своїх прав 30.04.2014 року, а до суду з позовом звернувся лише 21.01.2014 року, суд вважає, що останнім пропущено встановлений законодавством тримісячний строк для звернення із вимогами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди, а тому відмовляє в їх задоволенні. Разом з тим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, повязаним з недотриманням законодавства про оплату праці. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у звязку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Та вказав, що згідно з частиною другою статті 233 Кодексу у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ТОВ «СВІТ-ЕКО» компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 721,73 грн., розрахунок якої проведено відповідно п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати від 21 лютого 2001 р. N 159 (а.с.8-10) та стягує вказану суму з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-ЕКО» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial