Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Голова Нововодолазької селищної ради Харківської області О. С. Єсін звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] та [PERSON] судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог головою Нововодолазької селищної ради Харківської області вказано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дана родина, а саме малолітні діти з 03 липня 2018 року перебувають на обліку Служби у справа дітей Нововодолазької селищної ради як діти з сім`ї, що опинилася в складних життєвих обставинах. Діти проживають з батьками - відповідача у справі за адресою: [ADDRESS] . На думку позивача, [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, зловживають алкогольними напоями, не створюють належних умов для проживання дітей та їх розвитку, діти часто одягнені в брудний одяг та голодні. Службою у справа дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області неодноразово здійснювались перевірки умов утримання та виховання дітей, які були не задовільні, у домоволодінні було відсутнє підключення до електроенергії та твердепаливно опалення, мається бруд та недоглянуте подвір`я. З батьками проводились профілактичні бесіди, які позитивного результату не дали, діти невчасно відвідували навчальний заклад, у зв`язку з чим було прийнято рішення про відібрання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків та направлення дітей до Комунального закладу «Загальногайський спеціальний загальноосвітній навчально - виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - школа - інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради. Посилаючи на приписи статтей 164 та 165 Сімейного кодексу Украйни, Закону України «Про охорону дитинства», а також, що дітьми відповідачі не опікуються, ніде не працюють, негативно впливають на неповнолітніх, позивач як особа, уповноважена на ініціювання питання про позбавлення батьківських прав, змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Нововодолазької селищної ради Харківської області до [PERSON] , [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та відкрито провадження у цивільній справі № 631/1385/18 (провадження № 2/631/506/19), розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 12 серпня 2019 року Нововодолазьким районним судом Харківської області постановлено ухвалу, відповідно до якої витребувано від Комунального закладу «Зеленогайський спеціальний загальноосвітній навчально - виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - школа - інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради інформацію щодо того чи відвідують [PERSON] та [PERSON] своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , чи цікавляться станом їхнього здоров`я, умовами перебування в закладі тощо; з`ясувати думку малолітніх дітей щодо їх бажання проживати з батьками [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. Також Нововодолазьким районним судом Харківської області неодноразово постановлялись ухвали про відкладення розгляду справи з різних причин, у тому числі з причин неявки учасників справи у судове засідання. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі за позовом Нововодолазької селищної ради Харківської області до [PERSON] , [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, судом не вживалось. Представник позивача, Єфіменко Аліна Валентинівна, яка діє за довіреністю від 26 серпня 2020 року за № 02-33/1794, а також Хільченко Євгеній Віталійович, який діє за довіреністю від 28 січня 2021 року за № 02-33/246, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним вище позовним вимогам; вважали, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] та [PERSON] до своїх батьківських обов`язків. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , у судових засіданнях проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, повідомили суд, що бажають бачити своїх дітей удома, про що надали до суду відповідні заяви (т. 1, а. с. 157, 158). Крім того, у свою чергу повідомили, що під час судового провадження зробили належні висновки, переглянули свою поведінку та бажають виховувати своїх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] самостійно, бачити їх вдома, оскільки дуже сумують за ними. Не погоджуючись з позовними вимогами Нововодолазької селищної ради Харківської області [PERSON] наголосив, що дійсно, вони мали скрутне матеріальне становище, проте будинок, який був наданий їх родині позивачем за адресою: [ADDRESS] , був у жахливому стані, в ньому відсутні будь - які комунікації, електропостачання та опалення. На звернення до відповідних організацій з питань підключення електроенергії та газопостачання, відповідач отримував відмову, оскільки де-юре власником житла є селищна рада, а не відповідачі. Оскільки в таким умовах проживати було неможливо, родина періодично вимушена була мешкати за іншою адресою - у домоволодінні родичів по [ADDRESS] . Той, факт, що будинок, який був наданий багатодітній родині для проживання за адресою: [ADDRESS] , був без електро та газопостачання підтвердив й представник позивача у судовому засіданні. Проте вважав, що це ніяким чином не впливало на виховання дітей. Як повідомили відповідачі, на даний час вони мешкають у приватному домоволодінні у селі Просяне Нововодолазького району Харківської області, який [PERSON] отримала у спадок, де є усі належні умови для проживання дітей. Також [PERSON] наголосила, що вони стали на шлях виправлення, мають місце роботи, хоча й не офіційне, коштів для утримання дітей наразі вистачить. Влітку, їх син потрапив до лікарні, де вона перебувала разом із ним. Те, що вони не бажають піклуватися дітьми та ухиляються від їх виховання, зі слів відповідачів, не відповідає дійсності. Уповноважений представник Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Карпенко І. В., яка діє на підставі довіреності № 02-33/439 від 12 лютого 2021 року, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги Нововодолазької селищної ради Харківської області та вважала за доцільне в інтересах малолітніх дітей позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Те, що діти бажають проживати разом із батьками, на думку представника третьої особи, не є вирішальним, оскільки відповідачі не здатні забезпечувати належні умови проживання останнім. Вислухавши пояснення та доводи представників позивача, відповідачів та представника третьої особи, думку неповнолітніх дітей, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, що були надані учасниками справи та безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-\-зп). При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положення частини 2 статті 129 Конституції України визначають основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже у ході розгляду справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Нововодолазька селищна рада Харківської області є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 04397997, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, серії А01 № 004644, виданого 21 травня 1997 року державним реєстратором Федоренко А. С., номер запису про включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру 14671200000000239 (т. 1, а. c. 7). Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником юридичної особи - Нововодолазької селищної ради є [PERSON] , місцезнаходження: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 жовтня 2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що [INFO] у селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області народився [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис за № 77 від 11 червня 2008 року; батьками дитини зазначено громадян України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (т. 1, а. с. 11). Крім того, [INFO] у селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області народилася [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис за № 10 від 26 серпня 2009 року. Як зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 жовтня 2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є громадяни України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (т. 1, а. с. 12). Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 жовтня 2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис за № 38 від 05 березня 2013 року; батьками дитини зазначено громадян України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (т. 1, а. с. 10). Відповідно до довідки № 46 від 23 жовтня 2018 року, наданої за підписом начальника Відділу у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Нововодолазької селищної ради Харківської області О. О. Пікалової вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] , разом з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Неодноразово з даною сім`єю проводились профілактичні бесіди щодо здорового способу життя, належного виконання батьківських обов`язків. Надавалися консультація по працевлаштуванню, оформленню статусу багатодітної родини. Були обстежені умови проживання у кількості 6 разів, під час яких батьки неодноразово були у нетверезому стані, внаслідок чого діти були влаштовані до Комунального закладу охорону здоров`я «Нововодолазької центральної районної лікарні», надавалась речова допомоги у кількості 4 разів. Дана сім`я взята на облік роботи за карткою з сім`єю з 04 вересня 2018 року, після проведення ряду заходів з даною родиною позитивного результату так і не відбулося (т. 1, а. с. 13). На підтвердження факту ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано наступні копії актів обстеження умов проживання родини. Так, згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 14 червня 2018 року, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Синиці М. А., начальника Відділу соціального захисту населення Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Пікалової О. О. та інспектора ювенальної превенції Федоренко А. В. на підставі усного повідомлення голови Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області проведено перевірку умов проживання та виховання дітей за місцем проживання [PERSON] в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , де мається пічне опалення, але запас дров відсутній; продукти харчування у недостатній кількості; приготування їжі відбувається на відкритому вогнищі; подвір`я поросло бур`яном. На момент перевірки діти були вдома у будинку, голова матері перев`язана бинтом, очі запухлі. У дітей є окремі спальні ліжка, одяг в малій кількості. Акт підписаний усіма членами комісії, особистого короткого підпису [PERSON] або запису щодо її відмови від підписання акту, документ не містить (т. 1, а. с. 14). Актом обстеження житлово-побутових умов від 02 липня 2018 року, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Синиці М. А., начальника Відділу соціального захисту населення Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Пікалової О. О. на підставі усного звернення бабусі [PERSON] проведено перевірку умов проживання та виховання дітей за місцем проживання [PERSON] в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , де газове опалення відключене, наявне електропостачання, будинок знаходиться в зарослях трави. В будинку брудно та неприємний запах, речі розкидані, на ліжках брудна постільна білизна; під час обстеження були присутні бабуся, троє малолітніх дітей та їх мати, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Діти мають одяг відповідно до сезону, з матір`ю була проведена профілактична бесіда щодо ведення здорового способу життя. Акт підписаний членами комісії та мається допис, що мати дітей відмовилась від підпису в акті (т. 1, а. с. 15). У подальшому, Актом обстеження житлово-побутових умов від 04 вересня 2018 року, складеного комісією у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Карпенко І. В. та фахівців зі соціальної роботи [PERSON] й [PERSON] , на підставі усного повідомлення проведено перевірку умов проживання та виховання дітей за місцем проживання [PERSON] в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , де відсутні електро та газопостачання, опалення пічне, в будинку прибрано, постіль застелена, на подвір`ї бур`ян, мати з запахом перегару, діти мають одяг. Акт підписаний усіма членами комісії та [PERSON] без будь - яких зауважень (т. 1, а. с. 16). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 06 вересня 2018 року, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Синиці М. А., фахівця із соціальної роботи Відділу соціального захисту населення Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Нечмоглод О. О. в порядку контролю, проведено перевірку умов проживання та виховання дітей за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , де відсутні електро та газопостачання, опалення пічне, запасу дров не має; їжа готується на кострі, запас продуктів харчування відсутній; колодязь знаходиться на вулиці; подвір`я заросло бур`яном, батьки малолітніх дітей перебувають у стані алкогольного сп`яніння, був брудний посуд та розкиданні речі по кімнаті; у дітей є спальні місця, дитячий одяг наявний у невеликій кількості відповідно до сезону, у школу придбані ранці, присутні зошити, альбоми, ручки та олівці. Проведено профілактичні бесіди щодо належного виховання дітей, створення належних умов проживання та ведення здорового способу життя. Даний акт підписаний усіма членами комісії, особистого короткого підпису [PERSON] та [PERSON] або запису щодо їх відмови від підписання акту, документ не містить (т. 1, а. с. 17). Аналогічними за змістом і результатами були складені Акти обстеження житлово-побутових умов від 09 жовтня 2018 року та від 10 жовтня 2018 року (т. 1, а. с. 18, 19). Окрім цього, відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов від 24 жовтня 2018 року за № 1282, складеного депутатом округу № 10 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Семенком О. М. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , на предмет підтвердження житлово - побутових умов громадянина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , [INFO] . При обстеженні виявлено, що за даною адресою відсутнє підключення до електромережі; твердопаливне опалення відсутнє через розібрану піч; приготування їжі здійснюється на подвір`ї. Запасу дров, чи іншого, для твердого опалення не має. Умови для проживання малолітніх дітей відсутні (т. 1, а. с. 20). Відповідно до доповідної виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області Н. В. Ярошенка від 02 жовтня 2018 року № 1332, складеної на ім`я начальника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області Синиці М. А. встановлено, що з 06 вересня 2018 року по 11 вересня 2018 року у дитячому відділенні перебували за соціальними показниками малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 09 вересня 2018 року до дитячого відділення лікарні у нетверезому стані з`явились батьки дітей, [PERSON] та [PERSON] , які поводились агресивно (т. 1, а. с. 22). За довідками Комунального закладу охорони здоров`я «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області № 415, № 414 та № 413 від 08 жовтня 2018 року судом встановлено, що догляд за малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є не завжди задовільним; характеристика стосунків батьків з лікарями - задовільні, потреб обстеження дітей лікарями обласної лікарні не має (т. 1, а. с. 23 - 25). З листа Комунального закладу «Зеленогайський спеціальний навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - школа інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради від 22 жовтня 2018 року за № 856, адресованого начальнику Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Синиці М. А. вбачається, що вихованці закладу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у понеділок 08 жовтня 2018 року не приступили до занять без поважних причин, прибули до навчального закладу 09 жовтня 2018 року (т. 1, а. с. 26). Окрім цього, з листа Комунального закладу «Зеленогайський спеціальний навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - школа інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради від 01 жовтня 2018 року за № 800 адресованого начальнику Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Синиці М. А. встановлено, що вихованці закладу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , протягом 2016/2017, 2017/2018 навчальних років часто пропускали заняття без поважних причин, батьки на зауваження працівників закладу не реагували, приступили до навчання лише 12 вересня 2018 року (т. 1, а. с. 27). Відповідно до листа начальника Служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації В. Несміян від 20 травня 2019 року № 01-41/569 адресованого начальнику Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Синиці М. А. з`ясовано, що за час перебування на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьками дітей [PERSON] та [PERSON] неодноразово були проведені профілактичні бесіди щодо належного виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей. Підставами взяття на облік [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] неодноразово запрошували на засідання комісії з питань захисту прав дитини Нововодолазької районної державної адміністрації, де батьків було попереджено про правові наслідки щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано пройти лікування від алкогольної залежності, працевлаштуватися та створити належні умови для проживання і розвитку дітей (т. 1, а. с. 71). Також позивачем надані листи за підписам начальника Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції А. В. Глущенка від 10 травня 2019 року за № 2217/119-87/01/20-201 та за № 2218/119-87/01/20-2019 щодо складання адміністративних матеріалів відносно [PERSON] та притягнення до адміністративної відповідальності протягом 2018 - 2019 років. Зі змісту вказаних листів вбачається, що відносно [PERSON] , [INFO] , здебільшого складалися протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 187, статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 1, а. с. 72, 73). З листа директора Комунального закладу «Зеленогайський спеціальний навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - школа інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради від 02 квітня 2019 року № 320 з`ясовано, що батьки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з січня 2019 року відвідували дітей раз на місяць. Також адміністрація закладу має інформацію, що батьки відвідували дітей під час їх знаходження у Психоневрологічному санаторії № 2. Додатково повідомлено, що батько дітей [PERSON] під час відвідування дітей неодноразово мав ознаки алкогольного сп`яніння (т. 1, а. с. 74). Також зі змісту акту від 10 травня 2019 року за № 398, складеного депутатом по виборчому округу № 18 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Степаненко Н. Є. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрована і до лютого 2019 року фактично проживала мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO], яка на даний час перебуває у своєї сестри. Житловий будинок має одну житлову кімнату, загальною площею 13 кв.м., в будинку брудно, а [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний способ життя, зловживають спиртними напоями (т. 1, а. с. 75). Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 04 травня 2019 року № 393, складеного депутатом по виборчому округу № 10 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Семенком О. М. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , з ним проживає дружина [PERSON] , [INFO] . При обстеженні виявлено, що за даною адресою, відсутнє підключення до електромережі, твердопаливне опалення також відсутнє, так як розібрана піч. Приготування їжі здійснюється на подвір`ї, запасу дров, чи іншого, для твердого опалення не має. Умови для проживання малолітніх дітей відсутні (т. 1, а. с. 76). Згідно з акту обстеження, складеного 24 травня 2019 року депутатом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Кулик Г. М., підпис якої засвідчено секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г., вбачається, що [PERSON] , [INFO], на час проведення обстеження зареєстрована в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми трьома неповнолітніми дітьми: [PERSON] [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], але на час складання акту за вказаною адресою не проживають. Домоволодіння, у якому зареєстрована [PERSON] разом з дітьми, належить на праві приватної власності померлому [PERSON] . На час обстеження у даному домоволодінні також зареєстрована дружина померлого - [PERSON] . [PERSON] , [INFO], який є чоловіком [PERSON] , за вищевказаною адресою не зареєстрований та не проживає. В даному житловому будинку [PERSON] проживає одна. Зі слів бабусі, [PERSON] , де працює її онука, [PERSON] та її чоловік [PERSON] , їй невідомо. [PERSON] не згодна на проживання разом із онукою [PERSON] та її дітьми (т. 1, а. с. 70). Разом із тим, з наданого відповідачем, [PERSON] , акту обстеження умов проживання [PERSON] , складеного 22 січня 2020 року депутатом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Кулик Г. М., підпис якої засвідчено секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г., вбачається, що на час проведення обстеження, [PERSON] зареєстрована в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві приватної власності померлому [PERSON] . За вищевказаною адресою разом з [PERSON] зареєстровані її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Будинок в якому проживає [PERSON] дерев`яний, рік побудови 1954, матеріали покрівлі - шифер, загальна площа будинку 28 кв. м. Опалення в будинку газове, але на час обстеження будинок обігрівається пічним опаленням, дровами, які на зимовий період заготовлені. В будинку тепло, чисто. На території домоволодіння, крім будинку, є господарські будівлі: сарай, літня кухня, погріб. При обстеженні встановлено, що в домоволодінні за вищевказаною адресою разом з [PERSON] перебуває її чоловік, [PERSON] , [INFO], який проживає за даною адресою без реєстрації. На час обстеження [PERSON] та [PERSON] не працюють. Заробітком сім`ї є кошти, які [PERSON] отримує працюючи у домогосподарствах мешканців села Просяне (т. 1, а. с. 165). Аналізу іншим письмовим доказам суд не наводить, оскільки такі докази не є належними, тобто не стосуються предмета спору. Це також стосується й роздруківок, наданих позивачем, на яких зображено фото будинку, проте є невідомим, що це за будинок, де він знаходиться та коли зроблені вказані фото (т. 1, а. с. 190 - 194). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10 січня 2002 року. Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Приписами статтей 51 та 52 Конституції України, пункту 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтей 6, 8 та 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров`я, а також право на сімейне виховання та збереження сімейних зв`язків. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідальну роль у захисті таких дітей Держава поклала на суди. Відповідно до положень частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Серед батьківських обов`язків чинне законодавство України відокремлює обов`язки з виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, а також поважати дитину (частини 1 - 4 статті 150 Сімейного кодексу України). Частиною 5 цієї ж статті визначено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на положення частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У свою чергу, положення частини 4 зазначеної статті передбачають, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положення пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України обумовлюють, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналогічне за своїм юридичним змістом роз`яснення міститься також у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (частина 4 статті 164 Сімейного кодексу України). У статті 166 Сімейного кодексу України обумовлено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до вимог чинного законодавства, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Службою у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області був затверджений Висновок від 23 жовтня 2018 року за № 01-27/148 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 1, а. с. 28, 29). Рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області від 25 жовтня 2018 року № 201 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку, наданого органом опіки та піклування виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO], вбачається, що вказаний орган вважає доцільним позбавлення батьківських прав вказану особу відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 1, а. с. 30 - 31). Рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області від 25 жовтня 2018 року № 200 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку, наданого органом опіки та піклування виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO], вбачається, що вказаний орган вважає доцільним позбавлення батьківських прав вказану особу відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 1, а. с. 32 - 33). Вищенаведені факти на думку позивача, свідчать про неналежну поведінку [PERSON] та [PERSON] та відсутність турботи з їх боку щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щодо їх фізичного здоров`я, навчання та розвитку. Разом із тим, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права слід дійти висновку, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З цього приводу слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) висловив таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35 - 36, пункт 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, пункт 78). У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Положення частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачають, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, параграф 50). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Отже, звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При цьому за приписами частини 6 статі 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Як вже зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який потрібно йти лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як осіб, які становлять реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, слід зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід потрібно як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року, у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 Сімейного кодексу України на даний час є усталеною. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно зі статтею 13 названої Конвенції дитина має право вільно висловлювати свої думки. Крім того, положеннями статті 3 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, що ратифікована Україною Законом від 03 серпня 2006 року № 69 - V, передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї (частина 1 статті 171 Сімейного кодексу України). Тлумачення частини 2 статті 171 Сімейного кодексу України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить, зокрема вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 Сімейного кодексу України). Аналогічна норма також міститься у пункті 1 частини 1 статті 45 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у судовому засіданні, що відбувалося 27 серпня 2020 року, безпосередньо вислухав думку самих малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з питання позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , які у свою чергу повідомили таке. [PERSON] , [INFO] , висловив бажання проживати разом з батьками. Зі слів дитини, батьки навідували їх у школі - інтернаті та центрі реабілітації, але йому хотілось би частіше їх бачити і спілкуватись не лише засобами телефонного зв`язку. [PERSON] , [INFO] , також висловила бажання проживати разом з батьками; дитина повідомила, що сумує за батьками, вони привозять їй іграшки, коли приїздять до школи-інтернату та вдома у неї залишились іграшки, що купляли батьки. [PERSON] , [INFO] , повідомив суду, що теж бажає проживати разом з батьками, йому хотілось би частіше їх бачити, оскільки сумує за ними та кохає їх. Також хлопець зазначив, що хоче повернутися додому, де на нього чекають іграшки та телевізор. Присутній у судовому засіданні психолог Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Харківської обласної державної адміністрації - [PERSON] повідомила суду, що психологічний тиск на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , при висловленні ними думки щодо питання позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] - відсутній, а діти були відвертими. В даній справі суд виходить з принципу «найкращих інтересів дитини», який був докладно розтлумачений Комітетом ООН із прав дитини у Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів». Зокрема, Комітет акцентує увагу на тому, що призначенням концепції найкращих інтересів дитини є забезпечення повномасштабної та ефективної реалізації всіх прав, проголошених у Конвенції, усебічний розвиток дитини (пункт 4), оцінка найкращих інтересів дитини в кожному окремому випадку при дотриманні балансу «усіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей» (пункт 46). Визначення того, яке саме рішення буде прийнято в «найкращих інтересах дитини», має починатися з оцінки конкретних обставин, що роблять дитину унікальною. Це означає врахування судом одних та ігнорування інших елементів, а також впливає на те, яким чином вони будуть ураховані один щодо одного (пункт 49). Згідно з частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. В даному випадку суд не погоджується з висновками органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, виходячи з наступного. Відповідно до вищенаведеного Висновку від 23 жовтня 2018 року за № 01-27/148 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та відсутність турботи з їх боку щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , події що у ньому висвітлені, мали місце у 2018 році або раніше. У свою чергу, Рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області від 25 жовтня 2018 року № 200 та від 25 жовтня 2018 року № 201, також базуються на обставинах, що мали місце у 2018 році або раніше. Доказів щодо неналежної поведінки відповідачів у період 2019 - 2020 років матеріали справи не містять. При цьому, суд враховує думки малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо заперечення проти того, щоб їх батьків позбавляли батьківських прав та нестримного їх бажання мешкати разом. Також суд не погоджується з доводами представника Служби у справ дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області, наданих у судовому засіданні, стосовно того, що думка дітей не є в даному випадку вирішальною. Із сукупності наданих позивачем доказів судом не встановлено наявності умисної винної поведінки відповідачів стосовно своїх неповнолітніх дітей, надані акти обстеження умов проживання родини цього не спростовують, при цьому представником позивача підтверджено, що виділене житло для проживання родині, яка перебувала у скрутному матеріальному становище, не було забезпечено необхідними мінімальними умови для проживання з малолітніми дітьми, як то енерго та газопостачання. Доказів того, що відповідачі жорстоко поводяться з дітьми або систематично притягувались до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, суду не надано. Довідки з органу поліції щодо складання адміністративних протоколів відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності, здебільшого за статтею 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає порушення правил адміністративного нагляду, ніяким чином не свідчить про ухилення останнього від виконання батьківських обов`язків. Натомість, як встановлено в ході судового розгляду справи, [PERSON] та [PERSON] категорично заперечують проти позбавлення їх батьківських прав та бажають бачити своїх дітей вдома у селі Просяне Нововодолазького району Харківської області, де зараз фактично мешкають. Про інтерес батьків до дітей, а також їх бажання бути разом із ним, свідчить й те, що відповідачі були присутніми майже у кожному судовому засіданні та наполегливо відстоювали своє прагнення повернути дітей. Крім того, у свою чергу [PERSON] та [PERSON] запевнили суд, що зробили належні висновки для себе, переглянули свою поведінку та бажають виховувати своїх дітей самостійно. Зазначене, на думку суду, спростовує неможливість змінити поведінку відповідачів у кращий бік, та навпаки свідчать про їх бажання та намір опікуватися дітьми. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме нехтування відповідачами [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо своїх малолітніх дітей не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, позбавлення останніх батьківських прав не відповідає інтересам малолітніх дітей. У випадку відсутності змін у поведінці відповідача та наявності про це відповідних доказів, позивач або Служба у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області матиме змогу повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. З урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд виходить, перш за все, з найкращих інтересів дітей та приходить до висновку, що позовні вимоги Нововодолазької селищної ради Харківської області щодо позбавлення відповідачів, [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав відносно їх дітей не підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Нововодолазької селищної ради Харківської області, суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У пункті 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Таким чином судові втрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed