Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

В травні 2018 року до суду надійшов зазначений позов, в якому [PERSON] просила: змінити розмір аліментів, який був стягнений з [PERSON] на її користь на утримання дочки Лілії та дочки [PERSON] з розміру 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на 1/3 частину з усіх видів його заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову зазначала, що із відповідача стягнуто на її користь аліменти. Після набрання рішенням законної сили мінімальний розмір аліментів встановлений законом збільшився. В звязку із чим просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав. 25.05.2018 року судом відкрите провадження у справі. По справі призначались судові засідання. 06.08.2018 року судове засідання відкладене в звязку із неявкою учасників справи. 01.10.2018 року в судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, звернулись із заявами про розгляд справи за їх відсутності. В судовому засіданні суд дослідив матеріали справи та встановив наступне. Сторони мають спільних дітей: Юлію, [INFO] та Лілію, [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2012 року стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання спільних доньок, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину певного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10.08.2012 року. Всі перелічені обставини справи підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Будь-яких інших доказів, з яких випливають інші обставини крім тих що встановлені судом, матеріали справи не містять. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції висловленою в постанові ВС України від 06.06.2018 року у справі № 138/594/17 при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Як вбачається з матеріалів справи сторони мають спільних дочок, на утримання яких рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину певного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10.08.2012 року. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначала, що після набрання рішенням законної сили мінімальний розмір аліментів встановлений законом збільшився. Відповідач погодився із збільшенням розміру аліментів. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову. Аліменти в новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили, оскільки згідно з розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За такого рішення, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved