Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.04.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] ( [INFO] ), доньки [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Заявник просить скасувати вказаний судовий наказ у зв`язку із нововиявленими обставинами, оскільки при винесенні даного наказу суду не були відомі всі обставини справи, зокрема не було встановлено наявність у боржника ще однієї дитини від другого шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, з вересня 2018 року донька [PERSON] проживає з боржником за місцем реєстрації останнього. На підставі викладеного, заявник просить скасувати описаний судовий наказ та відмовити [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення аліментів. Заявник в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Стягувач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, про час і місце розгляду заяви повідомлена належним чином, надала суду заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд, в межах заявлених вимог заяви та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому ч.1, ст.182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, 27.08.2005 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №946 (а.с.6), який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2010 року (а.с.7). Від зареєстрованого шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.14), та доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Як регламентовано ч.3, ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. За змістом ч.1-2, ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Згідно п.4-5, ч.1, ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. 13.03.2018 [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця (а.с.1-3). Судовим наказом судді Дарницького районного суду м. Києва Даниленка В.В. від 30.04.2018 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.21). Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у п.1, ч.2, ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Як встановлено судом, [INFO] у заявника [PERSON] в іншому шлюбі народився син [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може зокрема, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Таким чином, оскільки у [PERSON] є малолітня дитина - [PERSON] від іншого шлюбу, про яку знала заявник [PERSON] , і яка вже була на день подачі заяви про видачу судового наказу, тому суд вважає необхідним задовольнити частково вимоги [PERSON] , скасувавши судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2018 року та винести нове рішення, яким зменшити розмір аліментів з 1/3 частини на 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення ними повноліття. Всі інші доводи [PERSON] , які є на його думку нововиявленими обставинами, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не є обставинами для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Outcome: partial