Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Побірської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Ладижин Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Побірської сільської ради. Він являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], прийняв спадщину, однак, оформити свої спадкові права на земельну ділянку не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку втрачено. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги просить задовольнити. Представник відповідача - Побірської сільської ради Теплицького району - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Від відділу Держземагентства у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] померла [INFO] року в м.Ладижин Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, який було складено 15 січня 2013 року в Побірській сільській раді Теплицького району. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,1313 га, яка розташована на території Побірської сільської ради, на яку 30 березня 2005 року на ім'я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності серії [NUMBER]. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; ч.1 ст.1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №306. Постановою державного нотаріуса Теплицької ДНК від 22 травня 2015 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Outcome: approved