Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

До Гадяцького районного суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО», ТОВ «АТ СЕРВІС» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів, в якій прохав: - визнати недійсним з моменту укладення договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі № 723243 від 07.12.2016 року, укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON]; - стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «АТ СЕРВІС» 7678,80 грн. як безпідставно отриману винагороду за договором № 723243 від 07.12.2016 року; - стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «АВТО ПРОСТО» 66 000 грн. безпідставно отриманих коштів за послуги з придбання автомобіля за договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі; - стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «АВТО ПРОСТО», TOB «АТ СЕРВІС» витрати на правову допомогу в сумі 6400,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 07 грудня 2016 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі за № 723243 (далі - Договір), предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АвтоТак». Згідно умов Договору, марка та базова комплектність моделі автомобіля вказується в додатку № 1 до Договору про адміністрування, який є невід'ємною частиною вказаного Договору. Відповідно до додатку № 1 договору, ним придбавався автомобіль марки ZAZ, модель LANOS, поточна ціна якого на день укладання договору становить 213300,00 грн. При роз'ясненні умов договору перед його підписанням представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» запевнила його, що протягом 14 календарних днів автомобіль ZAZ «LANOS» буде переданий у його володіння. З умовами самого договору він не ознайомлювався, так як представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» переконала у належному виконанні договору на запропонованих нею умовах. З представниками TOB «АТ СЕРВІС» він взагалі не спілкувався, а лише отримав рахунок на оплату від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», яка пояснила, що це теж є обов'язковим платежем по договору. На виконання умов Договору він вніс кошти на розрахунковий розрахунок ТОВ «АТ СЕРВІС» в сумі 7678,00 грн. з призначенням платежу «оплата винагороди по договору доручення від 07 грудня 2016 року № 723243, після чого його повідомили, що якщо він внесе ще 66000,00 грн., то на наступний день він отримає автомобіль. 19 грудня 2016 року на виконання умов Договору ним знову було внесено кошти на розрахунковий розрахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» в сумі 66000,00 грн. з призначенням платежу «за послуги з придбання автомобіля», проте автомобіль переданий не був. У відповідь на його усні звернення з приводу часу отримання автомобіля, представником ТОВ «АВТО ПРОСТО» було роз'яснено, що ним було укладено договір надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, а тому внесені авансові платежі зараховані як періодичні щомісячні платежі, які не є авансовими внесками на умовах вказаного договору. Право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків системи «АвтоТак» надається з першого розподілу товару учаснику, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних повідомлених товариству банківськими установами, через які учасники сплачують щомісячні платежі, тобто, отримати товар можливо тільки після внесення 19-20 платежів. Вважаючи, що договір від 07.12.2016 року за № 723243 був укладений під впливом обману із застосуванням нечесної підприємницької практики ним 30 грудня 2016 року було надіслано письмову заяву про розірвання договору та повернення сплачених ним коштів, в зв'язку з чим ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило, що договір розірвано згідно ст. 3 Розділу І, п.12.1 ст. 12 Розділу II Договору, але поверненню підлягають періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень п.12.1.1 ст.12 Розділу II Договору. У відповідності до положень п.12.1.2 ст.12 Розділу II Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1. не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання Договору. З наведеного вбачається, що за умовами Договору він мав сплачувати кошти не за сам товар, а за можливість одержання права па придбання товару, відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на отримання товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи. Вважає, що договір від 07 грудня 2016 року за №723243 був укладений під впливом обману із застосуванням нечесної підприємницької практики та не відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», тому звернувся до суду з даним позовом. До суду від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» надійшли заперечення, згідно яких 19 січня 2012 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Послуги, що надаються відповідачем позивачу унормовані в ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах». На виконання ліцензійних умов 15.01.2013 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 від 15.01.2013 року, тобто державою в особі спеціального уповноваженого органу надано офіційний дозвіл на здійснення такого виду діяльності та надання таких послуг. 07 грудня 2017 року між сторонами у справі було укладено Договір у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, тобто є законним та відповідає законодавству України, що виключає можливість визнання Договору недійсним з підстав його невідповідності ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Ліцензійними умовами прямо заборонено вкладання власних коштів фінансовими установами, що здійснюють адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Про природу правочину, перелік прав і обов'язків Позивача, а також перелік прав та обов'язків ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивачу було відомо, договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання Договору позивач отримав примірник Договору. Крім цього, до підписання Договору Позивачем було подано ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяву про намір укласти Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі через систему АвтоТак, що підтверджує повне розуміння того який саме договір позивач бажав укласти, а також факт належного роз'яснення позивачу відповідачем суті послуг які надаються ще до укладення договору. Позивачу було надано право на отримання автомобіля за наслідком належного виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, проте у зв'язку з поданням заяви про розірвання Договору, право на отримання автомобіля було анульовано. Від представника ТОВ «АТ СЕРВІС» до суду надійшли заперечення, із змісту яких вбачається, що 07.12.2016 року між ТОВ «AT СЕРВІС» та позивачем було укладено Договір доручення № 723243 та кошти в сумі 7678,00 грн. було сплачено на його виконання, що відповідає розміру Винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО» за Договором про адміністрування. В свою чергу, повірений зобов'язався перерахувати винагороду на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» після формування групи, повідомлення позивачу дати її створення та номеру групи в системі АвтоТак. Відповідно, ані ТОВ «АТ СЕРВІС», ані ТОВ «АВТО ПРОСТО» не отримує коштів без достатніх правових підстав. Кошти перераховуються та отримуються на підставі відповідних договорів. 13.12.2016 року позивача було включено до групи 1258 та надано порядковий номер у групі № 108, про що ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило ТОВ «АТ СЕРВІС», а у ТОВ «АТ СЕРВІС» виник обов'язок щодо перерахування коштів на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» на виконання Договору доручення укладеного з позивачем. Цього ж дня, ТОВ «АТ СЕРВІС» отримало повідомлення про формування групи та перерахувало кошти вищезазначену суму коштів на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО», виконавши таким чином Договір доручення № 723243 у повному обсязі та у передбачений Договором строк. З наведеного вбачається, що кошти ТОВ «АТ СЕРВІС» отримані на підставі укладеного Договору доручення, який повно та своєчасно виконало, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та прохали суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] суду пояснив, що вони з його батьком поїхали в м. Полтава, де він підписав оспорюваний договір. Йому представник обіцяла, що автомобіль буде через три дні в м. Полтава, потім повідомила що необхідно буде ще доплатити. Після того вже пояснювала, автомобіль отримують один із групи. Кошти у сумі 66 000 грн. сплатила його дружина. Він претендував на автомобіль ВАЗ 2110, але вже після укладання договору йому повідомили, що такого автомобіля на складі немає. Підписували договори дуже швидко, представник не надавала їх прочитати. Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» [PERSON] у судовому засідання прохав відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у запереченнях, поданих суду. Представник відповідача ТОВ «АТ СЕРВІС» у судове засідання не з'явився, зазначивши в запереченнях клопотання про розгляд справи без участі представника. Свідок [PERSON] суду показала, що її чоловік та свекор поїхали по оголошенню в м. Полтава, де уклали угоду та повідомили, що автомобіль отримають через три дні. По прибуттю додому йому телефоном повідомили, що чим більшу суму він заплатить, тим раніше отримає авто. Заплатили велику суму і мали надію, що автомобіль отримають першими. В той же день, по прибуттю чоловіка з м. Полтава, вона прочитала ці договори. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.12.2017 року у м. Полтава між ТОВ «АВТО ПРОСТО» в особі продавця-консультанта [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі № 723243, предметом якого є надання учаснику - позивачу фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом його підписання сторонами договору та підписання додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. АВТО ПРОСТО є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. АВТО ПРОСТО забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування. Також, 07.12.2016 року між ТОВ «АТ СЕРВІС» та [PERSON] було укладено договір доручення № 723243, згідно якого позивач уповноважив ТОВ «АТ СЕРВІС» сплатити від імені довірителя винагороду АВТО ПРОСТО, отриману довіреним від довірителя за цим договором у сумі 7 678,80 грн., яку повірений зобов'язаний перерахувати АВТО ПРОСТО протягом 10 календарних днів з дня отримання від АВТО ПРОСТО повідомлення про дату створення групи, до якої включено Договір про адміністрування, та номеру групи в системі АвтоТак. Відповідно до ст. 3 розділу І Договору, відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язався забезпечити організацію та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми АвтоТак, здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. За статтею 4 розділу І Договору, учасник зобов'язався виконувати зобов'язання, передбачені договором, у порядку та строки, визначені договором. У статті 5 розділу І Договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом десяти років, але у будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором. Пунктом 2.1 статті 2 розділу ІІ Договору передбачено, що поточна ціна Автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО постачальником. Згідно п. 2.4 статті 2 розділу ІІ Договору, АВТО ПРОСТО надає послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів через систему АвтоТак, до завершення графіка внесків групи, до якої включено договір. Як вбачається з п. 2.5 статті 2 розділу ІІ Договору, періодичні платежі, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля та не підлягають перерахунку. Відповідно Додатку № 1 до Договору, [PERSON] для придбання автомобіля ZAZ LANOS зобов'язаний внести на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» 120 повних внесків. Так, [PERSON] мав сплатити винагороду за послуги, пов'язані з включенням Договору до системи АвтоТак та формування групи у сумі 7 678,80 грн., здійснювати періодичний платіж у розмірі 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, а також сплачувати щомісячну винагороду у розмірі 0,415 %+ ПДВ та 3 % + ПДВ - винагорода за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику. Пунктами 5.1-5.2, 5.5 статті 5 розділу ІІ Договору визначено, що учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним Договором, отримує Автомобіль через визначені Договором механізми надання Права на отримання автомобіля. Учасник може одержали Право на отримання автомобіля, починаючи з першою Розподілу товару. Максимальний строк набуття права на отримання автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено учасника групи. АВТО ПРОСТО зобов'язується повідомити Учасника про надання права на отримання автомобіля та повідомити строк та порядок оформлення документів отримувачем автомобіля для передачі товару (далі - Повідомлення про надання права на отримання). Відповідно п. 7.1 ст. 7 розділу ІІ Договору,учасник, якому вже надано Право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в Додатку №1, із модельного1 ряду, запропонованого постачальником для системи АвтоТак. У цьому випадку АВТО ПРОСТО залишає за собою право прийняти або відхилити такий запит в залежності від можливостей постачальника. Згідно п. 8.1 ст. 8 розділу ІІ Договору, АВТО ПРОСТО зобов'язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику та здійснити оплату за автомобіль постачальнику протягом 5 (п'яти) робочих днів після того, як: а) учасник, який одержав право на отримання автомобіля здійснить відповідні платежі згідно з умовами договору, пов'язані з видачею автомобіля, б) АВТО ПРОСТО отримає від учасника належним чином оформлені документи та гарантії згідно з вимогами цієї статті, в) АВТО ПРОСТО затвердить оформлення документів на отримання автомобіля. Відповідно до договору із постачальником, останній не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення повинен передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля. Статтею 12 розділу ІІ Договору визначено порядок розірвання договору та повернення коштів. Так, пунктом 12.1 вищевказаної статті передбачено право учасника, який ще не отримав автомобіль розірвати Договір за власним бажанням, про що зобов'язаний повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій Статті. Згідно п. 12.1.1, 12.1.2 вищевказаної статті, сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, роз\-раховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в мі\-сяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступпного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен на\-слати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Крім цього, п. 12.1.5 вищевказаної статті визначено право учасника на односторонню відмову від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється в:д будь-яких зобов'язань за ним. Тако\-му учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за Договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 (чотирнадцяти) днів Учасник зобов'язаний письмово повідомити про односторонню відмову від До\-говору шляхом подання заяви в центральний офіс АВТО ПРОСТО. Так, на виконання умов договору доручення № 723243, [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 7 678,80 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «АТ СЕРВІС» із призначенням платежу: оплата винагороди по договору доручення № 723243 від 07.12.2016 року, що підтверджується копією квитанції № 47 від 07.12.2016 року. Крім цього, на виконання умов Договору, [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 66 000 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» із призначенням платежу: за послуги з придбання автомобіля. 31.01.2017 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило [PERSON] про розірвання договору згідно статті 3 розділу І Договору та статті 12, п.12.1 розділу II Договору. Оскільки позивачем не було дотримано чотирнадцятиденного терміну, передбаченого статтею 12, п. 12.1.5 розділу II Договору, винагорода за послуги, пов'язані з включенням Договору до системи АвтоТак та формуванням групи, поверненню не підлягає. Також, у вищезазначеному листі роз'яснено порядок та строки повернення періодичних платежів. Крім цього, ТОВ «АВТО ПРОСТО» зареєстровано як фінансову установу відповідно до Розпорядження Держфінпослуг, що підтверджується копією свідоцтва від 06.02.2015 року, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Також, дане ТОВ має ліцензію на діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Як вбачається з копії наказу (розпорядження) керівника ТОВ «АВТО ПРОСТО» № 162-п від 06.10.2014 року, [PERSON] було прийнято на посаду продавця-консультанта та відповідно копії дублікату довіреності від 01.07.2016 року надано право підписувати від імені ТОВ «АВТО ПРОСТО» договори, предметом яких є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів в групах через систему «АвтоТак», що створена та адмініструється ТОВ «АВТО ПРОСТО», з особами, що в цьому зацікавлені. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У ч. 1, п. 7 ч. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час, предметом Договору сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Споживач, який виконав усі умови Договору, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Фонду групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 розділу ІІ Договору). В даному випадку, відсутні головні ознаки «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Стаття 18 Закону «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-XII). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-XII є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 24) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансові послуги» розуміється операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах вважається фінансовою послугою. На виконання п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов, адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору. Враховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у группах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності. Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальної схеми». Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року (справа № 6-40цс13). Також, Верховний Суд України у постановах від 25 червня 2015 року (справа № 6-74цс14) та 03 вересня 2015 року (справа № 6-98цс14) сформував правовий висновок, згідно з яким надання установою послуг з адміністрування активів, створених за рахунок залучених періодичних внесків учасників групи з метою об'єднання їх коштів і спрямованих на почергове придбання кожним із них певних товарів, обумовлених в договорі, є правомірною діяльністю з надання фінансових послуг (за умови отримання ліцензії), передбаченою статтею 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Згідно ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 267 ЦК України). Крім цього, пунктом 12.1.5 Договору передбачена додаткова гарантія для позивача як одностороння відмова від Договору протягом 14 днів з дати його підписання із поверненням всієї суми коштів, сплачених за договором, проте, як пояснив позивач, протягом цього строку бажання відмовлятись від Договору не виникало, примірник Договору він мав на руках. Таким чином, вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки укладений 07.12.2016 року між ним і відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір відповідає вимогам чинного законодавства, у тому числі й Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підстави для застосування наслідків недійсності правочину відсутні. Також, відповідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат і згідно ст. 88 ЦПК України стягуються повністю чи частково з відповідачів лише у разі повного чи часткового задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовним вимог відмовлено, тому витрати на правову допомогу з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed