Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданого уточнення, просив: зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], до твердої грошової суми у розмірі 2500 гривень, починаючи з моменту звернення позивача до суду; і припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], починаючи з моменту звернення позивача до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006 з нього було стягнуто аліменти на утримання його дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2006 року і до їх повноліття або до зміни матеріального стану сторін, на користь матері дітей - [PERSON]. Вказане рішення суду набрало законної сили, у зв'язку з чим був виданий виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Їхній син проживав разом з матір'ю, але на теперішній час він проживає разом з батьком. На підставі вищевказаного, він вважає, що в теперішній час відсутні правові підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина, оскільки вона не мешкає разом з дитиною, а дитина перебуває на утриманні позивача, з яким і проживає. Крім того, з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, сімейне становище позивача значно змінилось, зокрема на теперішній час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від подружнього життя з якою має малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем і його дружиною та перебуває на його утриманні. Тому, він не має можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі на спільну з відповідачем дитину: [PERSON], у зв'язку з необхідністю утримання ще однієї дитини. Крім того, таке рішення суду ставить у нерівне становище його дитину від шлюбу з відповідачем у порівнянні з дитиною від шлюбу з [PERSON] Так, після сплати аліментів залишається сума, якої не вистачає на утримання ще двох дітей позивача, крім того, існує необхідність погашення заборгованості зі сплати аліментів, тож є всі, передбачені законом, правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання його доньки до твердої грошової суми у розмірі 2500 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги останнього і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача і просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. При цьому, зазначив, що позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів, які б не викликали сумнівів, що батько може забезпечити дитину житлом, оформити на законних підставах проживання сина [PERSON] на території Болгарії після сплину 90 денного безвізового строку. Позивач не повідомляє адреси проживання сина разом з ним в Болгарії, замовчує подальшу долю сина щодо продовження ним навчання, отримання професії та інших обставин, які б дали змогу дійти висновку, що батько дійсно піклується про сина та його підготовку до самостійного дорослого життя, а тому такі обставини зміни місця проживання сина з батьком є недоведеними, а позовну вимогу про припинення аліментів на сина [PERSON] передчасними. В той же час, відповідачем ні в який спосіб не перешкоджається сину і батькові в зміні місця проживання їхнього сина за його бажанням, але бажає мати інформацію про сина, щоб не була обмежена в спілкуванні з ним та могла надавати посильну допомогу на утримання сина, у випадку підтвердження зміни постійного місця проживання сина разом з батьком. В той же час, обставини, зазначені позивачем в позові, щодо наявності у нього на теперішній час шлюбу і ще однієї дитини не підтверджені належними і допустимими доказами. Також не надано доказів щодо розміру його доходів та витрат, які б вказували на те, що його стан, матеріальний та сімейний, настільки змінились, що дає підстави до зменшення розміру аліментів до твердої грошової суми. Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з відсутністю доказів, які б підтверджували обставини на які він посилається в своєму позові. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання його дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2006 року і до їх повноліття або до зміни матеріального стану сторін, на користь матері дітей - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Вказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 06 червня 2006 року (а.с.13-14). На підставі вищевказаного рішення, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 24.05.2006 року був виданий відповідний виконавчий лист № 2-417. Зазначений виконавчий лист за № 2-417 від 24.05.2006 року знаходиться на виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується листом останнього від 01.06.2018 року за № 02133/6479. Позивач стверджує у своєму позові, що на теперішній час їхній з відповідачем син [PERSON] проживає разом з ним, у зв'язку з чим просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина, а аліменти на утримання дочки [PERSON] просив зменшити до твердої грошової суми у розмірі 2500 гривень. При цьому, просив вчинити такі дії з моменту звернення його до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], дійсно на теперішній час проживає разом з батьком, що зокрема підтвердив і сам [PERSON], який був допитаний судом в якості свідка, і який вказав, що він проживає з батьком в Республіці Болгарія, його утриманням займається батько, з матір'ю він спілкуватися не бажає, а у зв'язку з якими підставами просив його не питати, наразі він приїхав до України, щоб поспілкуватися з родичами і друзями, а також у зв'язку з тим, що минуло 90 днів його перебування в Болгарії, для підготування необхідних документів щодо його постійного проживання там. Також зазначив, що перебуваючи в Україні, він проживає у своєї баби - матері батька. Крім того, вищевказані обставини підтверджуються й закордонним паспортом неповнолітнього [PERSON], [INFO], копії якого долучені до матеріалів справи. Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). З урахуванням зазначеного, суд вважає доведеним той факт, що на теперішній час син [PERSON] дійсно проживає разом з батьком, у зв'язку з чим обґрунтованими є вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідача. В той же час, суд не погоджується з вимогою позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів саме з моменту звернення його до суду, оскільки така вимога не відповідає нормам чинного ЦПК України, крім того, до матеріалів справи долучені докази того, що в період вже після звернення позивача до суду відповідач витрачала отримані кошти на медичні процедури сина [PERSON], а також його поїздки до батька, тобто кошти були направлені на потреби дитини, і тому припинення стягнення аліментів з моменту звернення його до суду є безпідставними. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], які стягнуті рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006, з дати набрання даним рішенням суду законної сили. Крім того, суд вважає обґрунтованими й вимоги позивача щодо аліментів на утримання його неповнолітньої дочки [PERSON], але суд не погоджується з обґрунтуванням позивача щодо «зменшення розміру аліментів» з огляду на наступне. Так, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вже було судом встановлено вище, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання його дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2006 року і до їх повноліття або до зміни матеріального стану сторін, на користь матері дітей - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Вказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 06 червня 2006 року (а.с.13-14). Після припинення стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON], аліменти на його дочку [PERSON] складатимуть 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд критично ставиться до підстав зменшення розміру аліментів, зазначених позивачем, щодо наявності у нього дружини і ще одного малолітнього сина [PERSON], оскільки суду не надано належних доказів, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, на підтвердження таких тверджень позивача. В той же час, суду не надано й належних доказів, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, що позивач має офіційне працевлаштування, у зв'язку з чим був би вірно визначений розмір аліментів на утримання його дочки [PERSON] в частині від заробітку платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. А відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Тобто, чинним законодавством передбачено, що батьки мають як рівні права щодо дитини, так й рівні обов'язки. Згідно же з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. З урахуванням зазначено, суд не вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде відповідати інтересам дитини, буде достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку та сприятиме нормальній життєдіяльності, і гарантуватиме їй належний рівень життя, тобто такий розмір аліментів не узгоджується з положеннями статті 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у статті 182 СК України частину другу викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Таким чином, чинними нормами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням вищевказаного, суд вважає цілком обґрунтованими і прийнятним розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оскільки змінилися обставини, які були при стягненні з відповідача аліментів рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006, що стягуються з [PERSON] на утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], з розміру 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановивши аліменти на утримання його неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. В той же час, суд не погоджується з вимогою позивача щодо зміни розміру, стягнутих з нього аліментів, саме з моменту звернення його до суду, оскільки, як вже було вказано судом вище, така вимога не відповідає нормам чинного ЦПК України і обставинам справи. При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому, стягнуті з позивача аліменти на утримання його неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно - підлягають індексації відповідно до закону і стягуються з нього починаючи з дати набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд вважає необхідним відкликати виконавчий лист № 2-417/2006, виданий 24.05.2006 року за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2006 року у цивільній справі № 2-417/2006, з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області після набрання даним рішенням суду законної сили і повного погашення заборгованості [PERSON] за вказаним виконавчим листом, якщо така є. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial