Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В травні 2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31.03.2014 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 19.02.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку із її скрутним матеріальним становищем, наявністю у неї групи інвалідності та зміною вікових потреб дитини розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, просила змінити їх розмір з 400 грн. на 1/3 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. \~ В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в мінімальному розмірі, визначеному законодавством, пояснивши, що офіційно не працює та живе за рахунок тимчасових заробітків, має захворювання у вигляді грудного сколіозу. Крім того, він пояснив, що має на утриманні дитину від іншого шлюбу сина [PERSON], [INFO], а також на те, що він регулярно та у повному обсязі сплачує визначені рішенням суду аліменти на користь позивачки на утримання їхнього сина [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 16.02.2002 року народився син [PERSON]. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 184 цього Кодексу та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31.03.2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 19.02.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У позовній заяві позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дитини, а вона самостійно неспроможна забезпечити дитину усім необхідним. Крім того, аліменти відповідачем не сплачуються, хоча він має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Вирішуючи обґрунтованість таких її доводів, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконкому Деражнянської міської ради №1714 від 23.05.2017 року. Разом із цим, судом не приймаються доводи позивачки в тому, що відповідач не сплачує на її користь аліменти, визначені рішенням суду, оскільки такі її доводи спростовуються наданими відповідачем копіями квитанцій, з яких вбачається, що у березні-вересні та листопаді 2017 року [PERSON] було сплачено аліменти на користь позивачки на загальну суму 4260 грн. Крім цього, судом враховується, що стан здоровя відповідача є відносно нормальним, він офіційно не працевлаштований та має нерегулярний, мінливий дохід, на його утриманні знаходиться ще одна дитину від іншого його шлюбу син [PERSON], [INFO]. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість відповідача виконувати його батьківські обовязки щодо його неповнолітнього сина [PERSON]. Враховується і те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в мінімальному розмірі, визначеному законодавством. З огляду на наведене, беручи до уваги положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та встановлений статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - в розмірі 930 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial