Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого ними був придбаний житловий будинок №17, розташований по пров. Рилєєва, що згідно договору купівлі-продажу від 26.06.1984 року було зареєстровано за [PERSON] 03.03.2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з належної їй частки ? частки у власності, визначеної рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2016 року. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є чоловік спадкодавця [PERSON] та спільні діти [PERSON] та [PERSON] Оскільки при зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на ? частину, належну [PERSON], а провести первинну реєстрацію цієї частки неможливо, тому що особа, за якою необхідно реєструвати право власності померла, нотаріусом рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач [PERSON] просить визнати за ними право власності на ? частину житлового будинку №17, розташованого по пров.Рилєєва в м.Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 03.03.2015 року. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку із тим, що спадкоємець [PERSON] анулював заяву про відмову від спадщини та подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері, тобто також є спадкоємцем, що прийняв спадщину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали, які є у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 03.03.2015 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП №215468, видане 03.03.2015 року а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частку житлового будинку №17, що розташований по пров. Рилєєва в м. Вознесенську Миколаївської області. Вказаний житловий будинок був придбаний під час спільного проживання та перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.06.1984 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори за реєстровим №1335 та зареєстрований 10.06.1984 року за № 6862 у КП Вознесенське МБТІ. Відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2016 року за [PERSON] визначено ? частку в спільній сумісній власності на житловий будинок №17 по пров. Рилєєва в м.Вознесенську Миколаївської області. Однак, відповідно довідки КП Вознесенське МБТІ №219 від 18.08.2016 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок №17, що розташований по вул.Рилєєва в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1335 від 26.06.1984 року. Заповіт [PERSON] на випадок смерті не робила. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її діти [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження ІІІ-ФП №358023, видане 11.04.1984 року Миколаївською сільською радою Братського району Миколаївської області) та [PERSON], [INFO]. Із довідки №843/01-09 від 18.08.2016 року Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, вбачається, що після померлої 03.03.2015 року [PERSON] заведено спадкову справу №133/2015 від 09.07.2015 року; із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], із заявою про відмову на користь [PERSON] звернулася [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся [PERSON] від 08.07.2015 року №308, однак в подальшому заява була відкликана та подана заява про прийняття спадщини від 09.07.2016 року №312, а також з заявою про відмову від спадщини звернувся [PERSON] від 09.07.2015 року №310. При зверненні до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця був відсутній правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві. (довідка-роз'язнення Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25.12.2015 року). Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Згідно з а. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1267 ЦК України розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. (1273 ЦК України). Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в судовому засіданні підтвердилися наступні факти. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки житлового будинку № 17 по провулку Рилєєва в м. Вознесенську Миколаївської області. Спадкоємцями після її смерті, які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON]. Отже, враховуючи неможливість оформлення позивачем [PERSON] спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку № 17 по провулку Рилєєва в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON]

Outcome: approved