Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

В січні 2020 року на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), про відшкодування шкоди. Предметом позову є відшкодування 4876,00 грн. суми матеріальних збитків. Підставою позову є залиття квартири. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2020 р. позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Сторонам надано всі можливості для реалізації їхніх процесуальних прав, чим вони, однак, не повною мірою скористалися. Зокрема, відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву. Правова позиція позивача обґрунтована систематичним затопленням відповідачем квартири позивача та врегулюванням відносин між ними у досудовому порядку. Однак після чергового залиття квартири позивача, яке сталося 24 травня 2019 року, відповідач припинила спілкуватися із позивачем, внаслідок чого досудове врегулювання спору є неможливим, а тому позивач звернулася із вказаним позовом до суду. Від третьої особи на адресу суду надійшли пояснення, у яких вона вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2001 року позивач та третя особа [PERSON] (мати позивача) є співвласниками в рівних долях квартири № [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з довідки органу реєстрації місця проживання осіб, відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у квартирі за адресою: [ADDRESS] відбулося залиття, внаслідок чого відбулося залиття квартири № [ADDRESS] у цьому ж будинку. Факт залиття квартири позивача підтверджено актом обстеження квартири [ADDRESS] , складеним комісією у складі головного інженера УК «Політех» Якименка О. М . , чергового [PERSON] , в присутності власника квартири №[ADDRESS] , у зв`язку із залиттям вище розташованої квартири №[ADDRESS] . Актом виявлені ушкодження коридору, кухні, санвузла та винної кімнати. Згідно висновку комісії, систематичною причиною залиття квартири [ADDRESS] може бути у зв`язку із несправністю душової кабіни, неналежним використанням душової кабіни мешканцями квартири №[ADDRESS] (а. с . 15 ). На підставі договору №ED-1702-1-1425.19 від 08.11.2019, за заявою [PERSON] на проведення будівельно-технічного експертного дослідження приміщень квартири [ADDRESS] було проведено будівельно-технічне експертне дослідження, за результатами якого позивачем до матеріалів позовної заяви додано оригінал висновку №ED-1702-1-1425.19, складеного 25.11.2019 р. (а.с. 23-46). Відповідно до висновку №ED-1702-1-1425.19, складеного 25.11.2019, за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, складеного судовим експертом Кріві Катериною Вікторівною , розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття приміщень коридору, площею 6,40 м2, кухні площею 6,80 м2, вбиральні площею 0,90 м2 та ванної кімнати площею 1,90 м» квартири [ADDRESS] , станом на момент складання висновку, становить 4876,00 грн. Оцінка суду. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом обстеження квартири [ADDRESS] , складеним комісією у складі головного інженера УК «Політех» Якименка О. М . , чергового [PERSON] , в присутності власника квартири [ADDRESS] , у зв`язку із залиттям вище розташованої квартири [ADDRESS] . Актом встановлено , що залиття квартири [ADDRESS] відбулось внаслідок залиттям вище розташованої квартири [ADDRESS] , де проживає відповідач ( а.с. 15 ). Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з цим вину у завданні шкоди позивачу відповідачем не спростовано. Також судом враховано, що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, відзиву на позовну заяву не надала, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є процесуальний обов`язкок відповідача, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Приписами ст. 141 ЦПК України унормовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем у позовній заяві зазначено про понесення витрат на сплату судового збору у розмірі 840 грн.80 коп. грн., на проведення експертного дослідження в розмірі 6000 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до квитанції №0.0.1594640268.1 від 24 січня 2020 року, позивачем за подання позову сплачено 840,80 грн. судового збору (а.с. 1). Крім цього позивачем проведено експертизу, вартість якої склала 6000,00 грн., що підтверджується рахунком №ED-1702-1-1425.19 від 07.11.2019 р. та чеком про його оплату (а.с. 17). Доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано. Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір та підтверджені витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved