Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В травні 2020 року з Голосіївського районного суду м. Києва надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви. Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] . В позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння з питань сімейного життя та різних життєвих поглядів. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 18.05.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату час та місце судового розгляду. (а.с.21) В призначене судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, жодних клопотань та відзиву на позовну заяву не подала. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.(а.с. 22). Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.02.2011 між сторонами зареєстровано шлюбСолом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві , актовий запис №207, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5) За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved