Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», де просила суд змінити договорі банківського вкладу «Пенсійний» від 28.12.2012 року з сторони вкладника [PERSON] на сторону договору - вкладника [PERSON]. В судовому засіданні представником позивачу було уточнено позовні вимоги, а саме позивач просив суд припинити договір банківського вкладу від 28.12.2012 року, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і повернути на користь [PERSON] кошти в сумі - 8000 Євро. Протокольною ухвалою суду від 21.09.2015 року позовні вимоги згідно заяви від 21.01.2015 року було залишено без розгляду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] 28.12.2012 р. було укладено договір банківського вкладу «Пенсійний» (євро) № 499452/2012. В подальшому, а саме 05.12.2014 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір про заміну кредитора в зобов'язанні, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] права кредитора по договору банківського вкладу укладеного з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на суму 8 000,00 Євро. Листом від 08.12.2014р. позивач звернулась до уповноваженої особи Фонду про внесення змін договору № 49952/2012 від 28.12.2012 року шляхом укладання нової угоди за участю [PERSON] На адресу Фонду таку заяву направив і [PERSON] та отримав відмову в укладання нової угоди від 26.01.2015 року, оскільки ця позиція позивача не узгоджується із нормами законодавства та може призвести до порушення черговості задоволення вимог кредиторів. Між тим, за умов п.6.2 договору передбачено підстави для припинення договору за відсутності погодження сторін у зміні та його доповненні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, зазначаючи про наявність законних підстав для задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але направив до суду письмові заперечення проти позову, де просив в його задоволенні відмовити. Зокрема, зазначив, що згідно постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року № 733/БТ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про запровадження у банку з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації у фінансовій установі. Відповідно до постанови Правління НБУ № 188 від 19.03.2015 р. прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку та призначено відповідальну особу Фонду на здійснення ліквідації фінансової установи строком з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно. Наголосив на тому, що строк дії договору із [PERSON] закінчився 28.12.2014 року, тобто під час дії тимчасової адміністрації, що виключає можливість отримання статуса вкладника іншими особами. Уповноважена особа Фонду, відповідно до вимог чинного законодавства України позбавлена права повернення вкладникам грошових коштів, не укладала ніяких договорів із позивачем чи третьою особою, а тому нікому коти повертати не повинна. Крім того зазначив, що отримати вклади можуть особи, які вже були вкладниками на момент введення тимчасової адміністрації. Третя особа просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши письмові заперечення відповідача та матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 28.12.2012 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Пенсійний.» № 499452/2012 9в євро) за умовами якого [PERSON] розмістив в Банку строковий банківський вклад у розмірі 13 000,00 Євро на строк 24 місяці, а саме до 28.12.2014 року (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. 05.12.2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір про заміну кредитора в зобов»язаннні, за умовами п.п.1.1, 1.2 якого третя особа [PERSON] передає позивачу [PERSON] право вимоги до відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за вказаним договором банківського вкладу від 28.12.2012 року щодо частини вкладу - 8000 Євро (а.с.11-14). Про укладення вказаного договору у відповідності до вимог п.3.2 його умов третя особа повідомила відповідача та позивач звертався до банку із листом укладення вказаного договору про повернення йому частини вкладу, але відповіді не отримав (а.с.8-10, 14). За приписами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Вимогами ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту уточнених позивних вимог представник позивача просить суд припинити договір банківського вкладу від 28.12.2012 року, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і повернути на користь [PERSON] кошти в сумі - 8000 Євро. При цьому, позивач посилається на п.6.2 Правил відкриття і обслуговування вкладних і поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «Ві Ей Бі банк» (надалі по тексту Правила), яким передбачено, що зміна і доповнення до договорів вноситься за погодженням сторін в письмовій формі. В той же час, позивач зазначає, що відмова банку у погодженні однієї із сторін призводить до припинення договору. Між тим, вказана позиція є помилковою з огляду на наступне. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Користуючись свободою договору, уповноважена особа фонду гарантування вкладників фізичних осіб ПАТ «ВіЕЙ БІБанк» відмовилась укладати нові договори із сторонами у цій справі, та взагалі не вправі була укладати їх в силу вимог ст.ст.36,37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що вже діяв відносно банку станом на час виникнення спірних правовідносин. Як вже зазначено вище, умовами укладеного між сторонами договору депозитного вкладу зазначено строк дії договору від 28.12.2012 року строком до 28.12.2014 року. Тобто станом на даний час дія вказаного договору вже закінчилась, а тому припинений судом він бути не може, оскільки строк його дії вже закінчився. Крім того, за п. 1.1.2 Правил передбачено, що вони застосовуються із врахуванням умов договору і якщо такі умови договору суперечать правилам, то для врегулювання відносин із вкладником застосовуються положення договору. Також, судом враховано, що договір банківського вкладу було укладено між [PERSON] і банком, а будь-яких нових зобов»язань як між ними, так між банком і позивачем не було, що виключає можливість стягнення коштів з банку на користь позивача. Крім того, на підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року № 733/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123, яким впроваджено в банку тимчасову адміністрацію з 21.11.2014 р. та призначено уповноважену особу Фонду на вчинення тимчасової адміністрації. В подальшому, а саме 20.03.2014 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2014 р. № 188 «про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду» та розпочато відповідну процедуру. За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно ж до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Згідно ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; 3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 5) у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 6) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 7) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 8) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов'язковому зберіганню; 9) виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 10) здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як свідчить лист уповноваженої особи Фонду № 03-834 від 26.01.2015 р. застосування норм Цивільного кодексу України щодо заміни кредитора в зобов'язанні за договором банківського вкладу можливе лише з урахуванням спеціальних норм Закону, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду. Проте, зважаючи на те, що з дня введення тимчасової адміністрації, ліквідації банку призначення уповноваженої особи Фонду зупиняються всі повноваження органів управління банку та дії уповноваженої особи банку регулюються спеціальним нормативно-правовим актом України підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку повернути Позивачу грошові кошти відсутні, оскільки обраний позивачем спосіб захисту суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, суд вважає позовні вимоги слід залишити без задоволення. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed