Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» про зобовязання виплатити в повному обсязі заробітну плату з урахуванням оплати праці в надурочний час та оплати праці у вихідні дні за весь час роботи, та про зобовязання виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (а.с.1-8). Під час судового розгляду даної справи позивач неодноразово зменшував і збільшував свої позовні вимоги, та в судовому засіданні 11 березня 2016 року надав адресовану суду свою позовну заяву, відповідно до якої остаточно вимагає стягнути з відповідача недоплачені премії в сумі 1613,49 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 1877,31 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.226-240). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати в сумі 132,40 грн., повязані з : направленням ним рекомендованою поштою звернення на адресу відповідача та скарги на адресу ГУ Держпраці в Одеській області; отриманням від АТ «Дельта Банк» виписки по його банківському рахунку; та оплатою за послуги ксероксу. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що відповідно до наказу відповідача № 74 о/с від 17.07.2014 р. був прийнятий на роботу в ПАТ «Одеськіий олійножировий комбінат» на посаду вантажника, з погодинно-преміальною системою оплати праці, з окладом згідно штатного розпису в сумі 1700,00 грн., й наказом відповідача № 126 від 22.12.2014 р. його було звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), з 22.12.2014 р., але відповідач не здійснював нарахування та виплату належної йому доплати за роботу в надурочний час в період з серпня по грудень 2014 р. та премії в період з липня по грудень 2014 р., й не запровадив їх виплату йому при звільненні, а лише 06.01.2016 р. запровадив йому виплату доплати за роботу в надурочний час, часткову виплату премії та виплату частини компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. В судовому засіданні позивач підтримав позов, а представник відповідача [PERSON] не визнав позов і подав адресовані суду свої письмові заперечення на позов та пояснення (а.с. 56-57, 109, 175-177, 222-224,244-246). Однак сторони не зявилися в судове засідання 15 квітня 2016 року. При цьому, 13 квітня 2016 року позивач [PERSON] подав адресовану суду свою письмову заяву про закінчення розгляду справи за його відсутністю, а представник відповідач не повідомив суду причину своєї неявки, хоча був присутній в судовому засіданні 12 квітня 2016 року та був повідомлений про дату і місце наступного судового засідання під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 12 квітня 2016 року. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до наказу ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» № 74 о/с від 17.07.2014 р. [PERSON] було прийнято на роботу на посаду вантажника, з погодинно-преміальною системою оплати праці, з окладом згідно штатного розпису в сумі 1700,00 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст. 72 КЗпП України робота у вихідний день компенсується, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. У силу ч. 1, 2 ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. Згідно із ст. 107 КЗпП України робота у святковий та неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі : працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Уразі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Проте відповідач не здійснював виплату [PERSON] належної йому доплати за роботу в надурочний час в період з серпня по грудень 2014 року у належному розмірі. На підставі Положення про преміювання працівників ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» та Положення про одноразове заохочення працівників ПАТ «Одеський олійножировий комбінат» за виконання особливо важливого виробничого завдання, головою Правління цього підприємства було видано наказ від 30.01.2013 р. за № 18/1 «Про преміювання вантажників майонезного цеху», яким встановлено щомісячна виплата премій вантажникам змінного складу, у разі переробки, відповідно до службових записок начальника майонезного цеху (а.с. 77, 78,134). Як вбачається з наданих суду службових записок начальника майонезного цеху ПАТ «Одеський олійножировий комбінат», [PERSON] належали до виплати щомісячні премії у наступних розмірах : в липні, серпні і вересні 2014 р. 25 %; в жовтні і листопаді 2014 р. 35 %; в грудні 2014 р. 25 % (а.с.135-140). Проте відповідач не здійснював виплату [PERSON] належної йому премії за період роботи з липня по грудень 2014 р. у належному розмірі. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено виплату компенсації працівникам за втрату частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація здійснюється у разі затримання виплати заробітної плати на один і більше календарних місяців. Згідно наказу відповідача № 126 від 22.12.2014 р. [PERSON] було звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), з 22.12.2014 р. (а.с.9). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому разі повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Проте відповідач не повідомив письмово [PERSON] про нараховані суми, належні йому при звільненні, та своєчасно не запровадив виплату [PERSON] належного йому розрахунку при звільненні, в звязку з чим позивач звертався до відповідача з відповідними заявами від 29.12.2014 р. та 09.01.2015 р., й 15.01.2015 р. подав відповідну скаргу до Головного управління Держпраці в Одеській області (а.с.10, 11, 12-15). 20 січня 2015 року відповідач запровадив часткову виплату належного [PERSON] розрахунку при звільненні в сумі 1672,13 грн., шляхом її перерахування на банківський рахунок позивача в АТ «Дельта Банк», відкритий в межах зарплатного проекту (а.с.103-105). 06 січня 2016 року відповідач запровадив часткову виплату належного [PERSON] розрахунку при звільненні у розмірі 7151,22 грн. (з яких: доплата за роботу в надурочний час 3531,35 грн.; компенсація за невикористану відпустку 1323,94 грн.; відповідно до постанови КМУ від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.12.2014 р. по 20.01.2015 р. 2295,93грн.) шляхом перерахування на банківський рахунок позивача, відкритий в межах зарплатного проекту (а.с.154, 156, 157, 158-161, 174, 215, 247). Вказані обставини повністю спростовують доводи представника відповідача стосовно того, що позивач своєчасно не звернувся до відповідача з питання отримання розрахунку при звільненні, та що починаючи з 18.12.2014 р. АТ «Дельта Банк» заблокував обслуговування банківських карток, що видавались в межах зарплатного проекту, в звязку з чим виплата заробітної плати та інших виплат здійснювалась відповідачем з 19.12.2014 р. виключно з каси підприємства. Водночас суд враховує, що під час проведення перевірки за скаргою позивача ГУ Держпраці в Одеській області було встановлено факти порушення відповідачем законодавства про оплату праці відносно позивача, які полягають в тому, що, по-перше, в порушення вимог ст. 106 КЗпП України за період роботи позивача з липня по грудень 2014 р. робота в надурочний час в подвійному розмірі відповідачем не оплачувалась; по-друге, в порушення вимог ст.ст. 72, 107 КЗпП України робота позивача у вихідний день відповідачем не компенсована у грошовій формі у подвійному розмірі; по-третє, відповідач не здійснив виплату позивачу премії в період з липня по грудень 2014 р. у належному розмірі; по-четверте, відповідач запровадив виплату позивачу належних йому сум при звільненні не у повному обсязі, що є порушенням ст. 116 КЗпП України; і, по-четверте, зменшення розміру премій позивачу за період роботи (липня по грудень 2014 р.) та те, що робота у вихідні дні не була йому оплачена у подвійному розмірі, свідчить про те, що середній заробіток виплачений йому не у повному обсязі та не за весь час затримки по день фактичного розрахунку, як то передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України (а.с. 149, 248-249). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у звязку з чим не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача стосовно того, що позивач нібито пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно наданих позивачем суду розрахунків розмір недоплаченої йому відповідачем премії за період роботи з липня по грудень 2014 р. становить 1613,49 грн., розмір компенсації втрати частини доходу у звязку з затримкою виплати заробітної плати з серпня по грудень 2014 р. за період затримки з серпня 2014 р. по 06.01.2016 р. становить 1877,31 грн., а розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.12.2014 р. по 12.04.2016 р. становить 48508,80грн. (а.с.226-240). Відповідач не спростував вказані розрахунки позивача, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Разом з тим, вирішуючи дану справу, суд виходить з принципу співмірності, враховує розмір спірної суми, на яку позивач має право при звільненні, істотність цієї суми порівняно з середнім заробітком позивача, сплату відповідачем під час судового розгляду справи належних позивачеві сум за роботу в надурочний час та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.12.2014 р. по 20.01.2015 р., а також ті обставини, що позивач заявив вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в січні 2016 року і вимогу про стягнення премії в березні 2016 року, та лише у лютому, березні і квітні 2016 року надав суду відповідні розрахунки, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать : витрати на правову допомогу, витрати сторін на їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Отже, понесені позивачем витрати в сумі 132,40 грн., повязані з направленням ним рекомендованою поштою звернення на адресу відповідача та скарги на адресу ГУ Держпраці в Одеській області, отриманням ним від АТ «Дельта Банк» виписки по його банківському рахунку та оплатою за послуги ксероксу - не належать до судових витрат у розумінні ст. 79 ЦПК України, в звязку з чим не підлягають стягненню з відповідача. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved