Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Департамент соціальної політики Івано-Франківської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 6615 грн. 74 коп., шляхом зарахування коштів до державного бюджету за минулі роки. В обґрунтування позову зазначається, що департаментом соціальної політики Івано-Франківської міської ради [PERSON] , згідно заяви, взято на облік як особу, яка переміщена з тимчасово окупованої території: [ADDRESS] . Відповідно до заяви (від 17.10.2014 року №14/43/17.10.14) про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України громадянці [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, немає. Допомога призначалася з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області здійснено планову ревізію використання коштів, виділених з державного бюджету та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщаються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 року. В ході проведення ревізії направлено запити в у ряд служб, у тому числі у відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно Івано-Франківського управління юстиції та за результатами складено акт від 03.06.2016 року №04-21/07. Згідно отриманої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, стало відомо, що [PERSON] 09.06.2015 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] і не повідомила про цей факт департамент соціальної політики. Відповідно допомога мала бути припинена з 01.07.2015 року, тобто з наступного місяця після купівлі квартири. Отже, незаконно призначена допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.07.2015 року по 23.10.2015 року включно становить 6615,74 гривень та підлягає поверненню в бюджет. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (с. Мелещенко Л.В.) від 22.12.2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 57). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 90). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 91). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2017 (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 92). Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог, вказавши, що 09 червня 2015 року вона набула права власності на об`єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру в м. Івано-Франківську. Оскільки обставиною, яка впливає на призначення грошової допомоги, є володіння саме житловим приміщенням, а не об`єктом житлової нерухомості та не кожен об`єкт житлової нерухомості відповідає вимогам, встановленим для житлових приміщень, а самотужки це встановити в неї немає ані дозволів/фаху/ліцензії, ані відповідних повноважень згідно законодавства, вона не мала права та, більш того, обов`язку повідомляти уповноважений орган про зміну обставин до їх законного встановлення. На відміну від позивача, нормативно-правовими актами мене не було забезпечено можливістю безоплатно встановлювати відповідність мого об`єкту житлової нерухомості вимогам ЗУ, встановленим до житлових приміщень. Всупереч вищевикладеному пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», до позовної заяви позивачем не додано жодних запитів до підприємств, установ та організацій усіх форм власності, щодо встановлення факту володіння мною саме житловим приміщенням, та безоплатних висновків цих підприємств, установ та організацій. Бажаючи знайти істину, під час телефонних бесід, вона неодноразово запрошувала представників позивача для перевірки об`єкту житлової нерухомості на відповідність втановленим санітарним та технічним вимогам для житлових приміщень, а саме можливості цілорічного проживання та відповідності санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання. Натомість, позивач проігнорував її намагання вирішити питання законним шляхом. Оскільки вона продовжувала проживати у орендованій квартирі до грудня 2015 підтверджує, що щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яку вона отримувала по 23.10.2015 року, була нею використана за цільовим призначенням. Перевірка наявності житлового приміщення за Реєстром прав власності на нерухоме майно, яку не прописано у Постанові Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року і яку безпідставно здійснив позивач, порушує її права людини, закріплені Законами України, ратифікованими Україною міжнародними документами та Конституцією України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона була у квартирі [ADDRESS] була у занедбаному стані, вона повністю не придатна для проживання у ній - у ній відсутній ремонт, не було світла, води, відсутні будь які прилади для обігріву квартири. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно довідки від 17.10.2014 року № 67, відповідачка [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала в [ADDRESS] перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] 13 жовтня 2014 року разом з нею прибув неповнолітній син - [PERSON] , 2005 року народження (а.с. 23). На підставі заяви від 17.10.2014 року про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, громадянці [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47), відповідачці була призначена щомісячна адресна допомога як внутрішньо-пеміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року включно, а саме: з 17.10.2014 року по 30.11.2014 року в розмірі 1326 грн. щомісяця (а.с. 27); з 01.12.2014 року по 16.12.2014 року в розмірі 1768 грн. щомісяця (а.с. 27); з 17.12.2014 року по 16.02.2015 року в розмірі 1547 грн. щомісяця (а.с. а.с. 27); з 17.02.2015 року по 16.04.2015 року в розмірі 1326 грн. щомісяця (а.с. а.с. 27).; з 24.042015 року по 25.05.2015 року в розмірі 1326 грн. щомісяця (а.с. 19); з 26.05.2015 року по 23.10.2015 року сумі 1768 грн. щомісяця (а.с. 16). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.02.2015 року, вбачається, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Матеріально-побутові умови задовільні (а.с. 26). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності від 09.06.2015 року № 38804533, [PERSON] 09.06.2015 року набула право приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу від 09.06.2015 року (а.с. 66). Також, позивачем долучено копію зошиту для сплати комунальних послуг, у якому проведено розрахунки комунальних послуг за листопад 2014 року - жовтень 2015 року (а.с. 67- 82). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Відповідно до абз.1 п.1 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 509, про затвердження Порядку оформлення і видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 було затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога). Пунктом 2 зазначеного Порядку в редакції, яка діяла на момент першого звернення відповідача до позивача з заявою та призначення позивачем адресної допомоги відповідачу, було встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. За змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України № 370 від 31.05.2017 року «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 і від 22 вересня 2016 р. № 646» абзац другий пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг було викладено в новій редакції, а саме визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Зазначені зміни набрали чинності 03 червня 2017 року. Згідно із статтею 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до додатку Б «Терміни та визначення понять» ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» житлове приміщення - це опалюване приміщення, розташоване у наземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-гігієнічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізованого випромінювання. Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 січня 2014 року встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Враховуючи, що судом встановлено, що належна відповідачу квартира перебувала у непридатному для проживання стані, фактично не була житлом, а позивач підтвердив, що огляду на той час проведено не було, тому суд приходить до висновку, про те, що щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання призначена [PERSON] правомірно, отже відсутні підстави для її повернення. На грошову виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг поширюється дія пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України. Згідно з вимогами статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. З досліджених судом обставин справи судом не встановлено факту зловживань з боку відповідача. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані та до задоволення не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed