Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Бахмутської міської ради, Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником житлового приміщення, а саме квартири номер [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 29.09.2004 року. Однак, за цією адресою зареєстрована його малолітня дитина [PERSON] , [INFO] та його колишня дружина [PERSON] , але вони не проживають в квартирі з червня 2014 року, особистих їх речей в квартирі не має, комунальні платежі не сплачуються, але факт їх реєстрації створює перешкоди у здійсненні позивачу права на користування цим приміщенням, позбавляє його можливості оформити субсидію на житло та інші правовідносини і цим позивач вважає порушуються його законні права. Відносно колишньої дружини позивача [PERSON] питання щодо втрати нею користування спірним житловим приміщенням вирішене у судовому порядку шляхом прийняття рішення суду від 06 березня 2018 року, а відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] це питання до теперішнього часу не вирішено. Наразі малолітня дитина [PERSON] , [INFO] так і її мати [PERSON] з червня 2016 року проживають в Російської Федерації. У малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] в наявності є всі соціальні зв`язки, житло, навчання, побут. Колишня дружина позивача [PERSON] згідно нотаріально посвідченої заяви від 31.08.2019 року просить суд задовольнити позовні вимоги позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити на підставі викладених у ньому обставин. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Бахмутської міської ради Літовченко К.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до ч. 2 ст. 176 СК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. Однак ст. 29 ЦК України, дає визначення поняттю «місце проживання» та встановлює особливості визначення місця проживання дітей залежно від їх віку, градіюючи осіб до 10 років, від 10 до 14 років та від 14 років (неповнолітніх), а також положення сімейного законодавства й законодавства, яке регламентує охорону дитинства. Так відповідно до ч. 4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України). Отже, діти користуються житлом, що належить їхнім батькам, на підставі речового права. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Оскільки малолітня дитина [PERSON] , [INFO] не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Виходячи з вищевикладеного, з наданих позивачем документів встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво № 1902 від 05.06.2018 року). Відповідно до довідки № 391 від 30.08.2019 року виданою адміністрацією муніципальної бюджетної установи середньої загальноосвітньої школи № 28 міста Новошахтинськ, Ростовської області, Російської Федерації, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] навчається в муніципальній бюджетній установі середній загальноосвітній школі № 28 міста Новошахтинськ, Ростовської області в 1-Б класі в 2019-2020 навчальному році. Однак, з наданих позивачем документів неможливо встановити факт місця та умов проживання дитини на теперішній час, тому не ясно чи не створюються штучні умови, за яких дитина не може проживати у квартирі, в якій вона зареєстрована, і що є однією з поважних причин. Право дитини на житло жодним чином не фіксується - воно не підлягає державній реєстрації. Тому, при знятті дитини з реєстрації не буде можливості перевірити наявність або відсутність права користування житлом у дитини, що сприятиме порушенню житлових прав малолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 29.09.2004 року посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Право власності на нерухоме майно зареєстроване в Комунальному Підприємстві Бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ 12.10.2004 року (а.с.4). [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.5). Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої Головою ОСББ «Затишний Будинок 2016» від 05.09.2019 року, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Проте з 2014 року за вказаною адресою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] не проживають з 2014 року, що підтверджується актом складеним Головою ОСББ «Затишний Будинок 2016» Скоромець В.В. від 05.09.2019 року (а.с.9). [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію місця проживання № 1902 від 05.06.2018 року (а.с.98). Відповідно до довідки № 391 від 30.08.2019 року виданою адміністрацією муніципальної бюджетної установи середньої загальноосвітньої школи № 28 міста Новошахтинськ, Ростовської області, Російської Федерації, [PERSON] , [INFO] навчається в муніципальній бюджетній установі середній загальноосвітній школі № 28 міста Новошахтинськ, Ростовської області в 1-Б класі в 2019-2020 навчальному році (а.с.11). Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2018 року [PERSON] , [INFO] , визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з заяви [PERSON] , остання просить задовольнити позовні вимоги про зняття з реєстрації її неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позов просить розглянути у її відсутність. Дійсна заява посвідчена нотаріусом Новошахтинського нотаріального округу Ростовської області Жидковою М.К. (а.с.8). Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що у свою чергу є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Outcome: approved