Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 20 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 800002685, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 110000 (сто десять тисяч) доларів США. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерне товариство» назву організаційно правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Позичальник свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 110000 доларів США., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 07.04.2014року має прострочену заборгованість за кредитом - 76475,57 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 891014,50 грн., за відсотками - 59407,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 692152,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Представник позивача в судове засідання не звився, але надіслав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, через оголошення в пресі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. 20 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого ПАТ «Альфа Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 800002685, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 110000 (сто десять тисяч) доларів США зі строком повернення до 20 листопада 2022 року, сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 13,5 % річних. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені додатком 1 до цього договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому договорі. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 07.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 76475,57 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 891014,50 грн., за відсотками - 59407,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 692152,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 3.6 кредитного договору в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів , комісії згідно з умовами цього договору позичальник зобов'заний сплатити кредитору пеню в розмірі 1% (один відсоток) від простроченої суми за кожний день прострочки У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, станом на 07.04.2014року відповідачу нарахована неустойка, в сумі 485432,41 долари США (чотириста вісімдесят п'ять тисяч чотириста тридцять два долари 41 цент США), що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 5655757,96грн. (п'ять мільйонів шістсот п'ятдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 96 коп.) за останні 12 місяців перед зверненням кредитору до суду. Відповідно до п. 5.1, 9.1. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання за договором у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один місяць, про що направляє на адресу позичальника письмову вимогу рекомендованим листом про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за договором та/або про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний термін. 14.04.2014р. позивач направив відповідача вимога про дострокове повернення кредиту № 31490-102-б/б, яка залишена відповідачем без виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягають задоволенню, а з відповідача належить стягнути 76475,57 доларів США, що за курсом НБУ на 03.07.2014р. 11,84 гр. за 1 долар США, що складає - 905470,75 грн., за відсотками - 59407,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 03.07.2014р. 11,84 гр. за 1 долар США складає 703382,43 грн., а всього 135882,87 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 03.07.2014р. 11,84 грн. за 1 долар США становить 1608853,18грн. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень, даних в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи вищевикладене, розмір неустойки в сумі 485432,41 долари США (чотириста вісімдесят п'ять тисяч чотириста тридцять два долари 41 цент США), що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 5655757,96грн. (п'ять мільйонів шістсот п'ятдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 96 коп.) слід зменшити до 1700000грн. (один мільйон сімсот тисяч гривень 00 коп.). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 3654,00грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial