Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що 28 липня та 02 грудня 2011 року, а також 31 травня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» (далі Банк) та [PERSON] укладені кредитні договори № BL 12729, № BL 13431, № BL 14020, на забезпечення виконання яких позивач уклав з Банком договори поруки. У звязку з невиконанням відповідачкою своїх зобовязань Банк здійснив списання грошових коштів з його поточного рахунку на загальну суму 3688954,47 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. Позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що зобовязання за кредитними договорами від 28.07.2011 року та від 31.05.2012 року не виконані, а кредит від 02.12.2011 року сплачений у період спільного проживання подружжя. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2011 року між Банком та відповідачкою укладено кредитний договір № BL 12729, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 3600000,00 грн. Виконання відповідачкою свого зобовязання за цим договором забезпечене договором поруки № BL 12729-ПІ, укладеним між позивачем і банком 28.07.2011 року. 31.05.2012 року між Банком та відповідачкою укладено кредитний договір № BL 14020, згідно з яким вона отримала кредит в розмірі 400000,00 грн. Виконання відповідачкою свого зобовязання за цим договором забезпечене договором поруки № BL 14020-ПІ, укладеним між позивачем і банком 31.05.2012 року. 02.12.2011 року між Банком та відповідачкою укладено кредитний договір № № BL 13431, згідно з яким вона отримала кредит в розмірі 200000,00 грн. Виконання відповідачкою свого зобовязання за цим договором забезпечене договором поруки № № BL 13431-ПІ, укладеним між позивачем і банком 02.12.2011 року. Пунктом 3.1 договорів поруки сторони договору погодили, що для оплати платежів та комісій та/або повернення кредиту та/або сплати процентів та/або будь-яких інших зобов'язань боржника перед кредитором поручитель уповноважує кредитора списувати кошти з рахунків поручителя у випадках настання термінів сплати грошових зобов'язань боржника перед кредитором. За довідками банку станом на 10.09.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором № BL 14020 складає 12368,69 грн. За період з 01.06.2012 року по 14.04.2015 року з рахунку поручителя [PERSON] списано на погашення заборгованості 463133,48 грн. Загальна заборгованість за кредитним договором № BL 12729 складає 1014774,84 грн. За період з 02.08.2011 року по 02.06.2015 року з рахунку поручителя позивача списано на погашення заборгованості 3010609,99 грн. Заборгованість за кредитним договором № BL 13431 погашена в повному обсязі. З рахунку поручителя на погашення заборгованості за період з 01.01.2012 року по 11.07.2013 року списано 102637,09 грн. 01.06.2015 року позивачем направлено відповідачці вимогу про сплату сум заборгованості, списаних з його рахунку Банком на виконання її кредитних зобовязань, яка залишена нею без уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України (далі ЦК) в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.4 договорів поруки передбачено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Зобов'язання за кредитними договорами № BL 12729 та № BL 14020 на теперішній час ані боржником, ані поручителем не виконані, оскільки заборгованість погашена лише частково. За вимогами частин першої, другої статті 556 ЦК до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обовязок боржника. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України по справах № 6-932цс15, № 6-466цс15, правовий аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що передбачені в них наслідки, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобовязання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК, що передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Часткове виконання поручителем зобовязань за кредитними договорами № BL 12729 віл 27.08.2011 року та № BL 14020 від 31.05.2012 року не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Стосовно вимоги про стягнення сплачених позивачем коштів за кредитним договором № BL 13431, заборгованість за яким погашена у повному обсязі, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 556 ЦК до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. При цьому обсяг прав кредитора, що переходять до поручителя, відповідають обсягу задоволених поручителем вимог кредитора по основному зобов'язанню. За таких обставин суд доходить висновку про доведеність переходу до позивача права на зворотну вимогу. Посилання відповідачки на те, що вказаний кредит був укладений у період шлюбу, в інтересах сімї та для потреб родини, не беруться судом до уваги, оскільки відносини сторін та банку виникли з кредитного договору і зобовязання боржника та його поручителя перед банком також повязані з кредитними правовідносинами, які регулюються положеннями зобовязального права. Крім того, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте у справі, що розглядається будь-які вимоги про визнанням кредитних коштів обєктом спільної сумісної власності чи поділ боргів подружжя, не заявлялися, а тому доводи відповідачки з цього приводу є недоречними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 109,62 грн. (3% (частка задоволених вимог немайнового характеру 102637,09х100%/3688954,47) х 3654,00 грн. (сума сплаченого позивачем судового збору)/100%).

Outcome: partial