Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Державна іпотечна установа звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 грудня 2012 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 125-Ф/12/08, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 715000 гривень зі сплатою 20 % річних строком до 14 грудня 2032 року. 12 квітня 2013 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 118, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки. Відповідач суму заборгованості за договором про іпотечний кредит не сплатив. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 125-Ф/12/08 в розмірі 691139 гривень 23 копійки та судові витрати у справі. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року залишено без змін. За порушення умов договору за період з 18 листопада 2015 року по 10 листопада 2017 року нарахована заборгованість у розмірі 369640 гривень 06 копійок, що складається з: - 220694 гривні 20 копійок - прострочені відсотки за користування кредитними коштами; - 148945 гривень 86 копійок - пеня. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів нараховані відсотки у розмірі 220694 гривні 20 копійок та пеню в сумі 148945 гривень 86 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 74-76 та у заяві про застосування строку позовної давності (а.с. 112-114). Зазначила, що позивач, звертаючись з попереднім позовом про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, фактично скористався своїм правом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, стягнув всю суму заборгованості, змінивши при цьому і строк виконання зобов`язання. Таким чином, позивач втратив право в подальшому нараховувати відсотки та штрафні санкції, передбачені договором. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 125-Ф/12/08, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 715000 гривень зі сплатою 20 % річних строком до 14 грудня 2032 року (а.с. 10-16). 14 грудня 2012 року між ПАТ «Терра Банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 29-31). 12 квітня 2013 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 118, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки (а.с. 32-35). Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 125-Ф/12/08 в розмірі 691139 гривень 23 копійки та судові витрати у справі (а.с. 36-39). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року залишено без змін (а.с. 40-43). Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів нараховані відсотки у розмірі 220694 гривні 20 копійок та пеню в сумі 148945 гривень 86 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів відсотки за користування кредитом та пеню після ухвалення заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed