Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Комплекс Агромарс до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником. В ході судового розгляду позивач позовні вимоги зменшив, просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь суму завданих збитків у розмірі 36979,18 грн. завданих збитків та 1378 грн. сплаченого судового збору (т.3 а.с.159-160). Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 9 грудня 2011 року відповідача було прийнято на роботу до ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія автофургону та рефрижератора автоколони № 2 автотранспортного парку транспортного департаменту зі згодою виконання додаткових обов»язків в порядку суміщення посади експедитора відповідно до наказу №1076 КА к-п. . З відповідачем були укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 168-Е,168-В від 12.12.2011 року , №286-Е, №286-В від 4.02.2014 року. Обов»язки відповідача [PERSON] полягали у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей, згідно видаткових (товарно транспортних) накладних та актів прийому передачі. Під час виконання відповідачем своїх обовязків було виявлено нестачу підзвітної мясопродукції з урахуванням норм убутку на загальну суму 36979,18 грн. У звязку із тим, що відповідач добровільно не відшкодовує збитки завдані підприємству, позивач вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з»явились, про день і час слухання належним чином повідомлені. Суд ,вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №1076 КА/к-п від 9 грудня 2011 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду водія автофургону та рефрежиратора DAF TE 47 XS [NUMBER] автоколони №2 транспортного департаменту Гаврилівського птахівничого комплексу зі строком випробування 1 місяць, з оплатою відповідно до штатного розпису (т. 1 а.с. 17). Цим же наказом доручено [PERSON] за його згодою виконувати додаткові обов»язки в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора. 12 грудня 2011 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 168-Е, відповідно до якого він має виконувати роботу, яка полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (т. 1 а.с. 18). 9 січня 2013 року наказом № 22 КА/к-п-д [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону та рефрижератора DAF FA CF 85.410 [NUMBER] автоколони № 2 транспортного департаменту філії Гаврилівський птахівничий комплекс, «ТОВ «Комплекс Агромарс» та доручено за його згодою виконувати додаткові обовязки в порядку суміщення посади експедитора (т. 1 а.с. 20). 4 лютого 2014 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та [PERSON] було переукладено договір про повну матеріальну відповідальність №286-Е (т. 1 а.с. 21). Згідно п. 3 договору про повну індивідуальну відповідальність № 286-В від 04.02.2014 року передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства. Пунктом 4 цього ж договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини. При виконанні своїх трудових обовязків відповідачем в період роботи [PERSON] здійснено приймання, доставку та передачу контрагентам різноманітної м'ясопродукції. Перевезення вказаних товарів відповідачем здійснювалося на склади багатьох міст України, що підтверджується видатковими (товарно-транспортними) накладними, актами прийому-передачі продукції (актами звірки) за період з 11 травня 2014 року по 20 липня 2015 року, в яких зафіксовано нестачу ввірених відповідачу матеріальних цінностей при їх прийманні одержувачами. Зокрема нестача складає 2662,599 кг. та розмір завданих збитків становить 66448,36 грн., з урахуванням норм убутку становить 36979,18 грн (а.с.161-170 т.3). Відповідно до ст.134 п.1 Кодексу законів про працю в Україні, працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками ( що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.135-3 Кодексу законів про працю України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні було доведено, що між позивачем та відповідачем, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, враховуючи, що посада відповідача входить до Переліку посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, перевезення або застосування у процесі виробництва, що є Додатком № 1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59). Під час виконання трудових обовязків, відповідачем [PERSON] було допущено нестачу підзвітної продукції, розмір нестачі на момент розгляду справи в суді становить 36979,18 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, разом із витратами по сплаті судового збору у розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved