Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~В січні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 27.04.2017 року залучено до участі у справі в якості\~ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Територіальну громаду м.Полтави в особі Полтавської міської ради та Подільську районну у м.Полтаві раду. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 29.05.2017 року залучено до участі у справі в якості\~ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПП БТІ «Інвентаризатор», [PERSON], [PERSON]. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності та те, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Третя особа представник Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради в судове засідання не зявилася, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи ПП БТІ «Інвентаризатор» в судове засідання не зявився, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд,\~ \~ дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 21 травня 1999 року, у віці 52 років, помер [PERSON], про що 22 травня 1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис за № 1580 та Відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 130539. Позивач згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 198340, виданого 29 липня 2014 року Центральним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції є рідним сином померлого. Окрім позивача, спадкоємцем першої черги є рідна донька померлого відповідач [PERSON]. Інших спадкоємців немає. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав. Згідно довідки селищного комітету селища Дублянщина виконкому Подільської районної у м. Полтаві ради, підпис голови селищного комітету с. Дублянщина на якій засвідчено заступником голови загального відділу Подільської районної у м. Полтаві ради [PERSON] на день смерті 21 травня 1999 року був зареєстрований за адресою: [INFO] та в складі сімї сина [PERSON] [INFO]. Заявами [PERSON] і [PERSON] від 05.10.2016 року, зміст яких посвідчено підписом голови селищного комітету с. Дублянщина Подільського району м. Полтави, підтверджено факт проживання разом спадкодавця та позивача станом на день смерті [PERSON] 21 травня 1999 року. 01 серпня 2017 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено представнику позивача у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті 21.05.1999 року [PERSON] у звязку з пропущенням встановленого строку для прийняття спадщини. До складу спадкового майна, належного за життя [PERSON] входить 7/36 частини житлового будинку за адресою: вул. Низова, будинок 35, м. Полтава, що були набуті спадкодавцем за наступних обставин. 14 червня 1961 року до [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] перейшло право власності на 1/12 частини житлового будинку за адресою: вул. Низова, будинок 35, м Полтава, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим заст. старшого нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] Окрім того, 12 червня 1961 року до [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] перейшло право власності на 1/9 частину житлового будинку за адресою: вул. Низова, будинок 35, м Полтава, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим заст. старшого нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 2-4679. Оригінали вказаних правовстановлюючих документів було втрачено. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до статі 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з положеннями ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Окрім того, п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є обґрунтованими, а позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved