Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до відповідачів про примусове виконання умов договору. В обґрунтування позову вказує, що 02.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк), в особі начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Уманцева О.В., що діє на підставі Положення про відділення та довіреності № 902 від 23.10.2014 року, з однієї сторони і [PERSON] було укладено договір № 33183/307586/3-15 про банківський строковий вклад на три місяці по 02.05.2015 року. На вкладний рахунок [NUMBER] Банку позивачкою було внесено кошти в сумі 32 500 грн. Після закінчення строку Договору Банк зобов'язаний був повернути [PERSON] її кошти, оскільки про це Банк був попереджений письмовою заявою від 02.02.2015 року. 05.05.2015 року вона звернулась до Банку з вимогою повернути їй вклад, але Банк відмовився виконувати умови Договору, тому позивачка була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невиконання умов договору, примусове зобов'язання Банку негайно виконати умови договору шляхом виплати готівковими коштами в сумі 32 500 (тридцять дві тисячі п'ятсот) гривень та стягнути понесені нею судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій прохає розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представники відповідачів - Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», відділення № 2 філії «Полтавське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в судові засідання 25.05.2015 року та 08.06.2015 року не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Уманцева Олексія Володимировича, та [PERSON] укладено Договір-заяву № 331832/307586/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в національній валюті, відповідно якого остання внесла грошові кошти на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 32 500,00 грн. на строк з 02.02.2015 року по 02.05.2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві Банк «Фінанси та Кредит». Згідно п. 6 Договору-заяви після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. Із п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси і Кредит» вбачається, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного в договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівки або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою (а.с. 25). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] 02.02.2015 року надала письмову вимоги про повернення вкладу з рахунку (а.с. 4). Згідно довідки, наданої начальником відділення № 163 філії «Полтавське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Уманцевим О.В. станом на 05.05.2015 року залишок на рахунку [NUMBER] становить 32 500 (тридцять дві тисячі п'ятсот) грн. (а.с. 5). Таким чином заборгованість відповідача перед [PERSON] складає 32 500 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За правилами ч. 3 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в добровільному порядку кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Відтак, вимоги позивача щодо визнання бездіяльності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невиконання умов договору є обґрунтованими, а порушене право підлягає захисту, в межах заявлених вимог, шляхом визнання бездіяльності протиправною. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі наведеного, суд вважає, що грошові суми, які були внесені позивачем і не були повернуті у визначений договорами строк, підлягають поверненню позивачу. Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Отже, договором і законодавством не передбачено, що суд може примусово зобов'язати негайно виконати умови договору. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки заборгованість відповідача перед [PERSON] складає 32 500 грн., тому з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» необхідно стягнути судовий збір у сумі 325 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial