Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що 21.12.2007р. банк та відповідач уклали договір № б/н про надання кредиту у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 02.12.2014р. утворилась заборгованість в розмірі 29792,34 гривень, яка складається з 4000,00грн. заборгованість за кредитом, 19384,65грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 4512,82грн.- заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина), 1394,87грн.- штраф (процентна складова), яку банк просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. В лютому 2015 року [PERSON] подала зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення коштів знятих з власного рахунку, в обґрунтування якого вказала, що 10.10.2014 року з її особистого банківського рахунку, з карти для виплат №5168875701193796 у ПАТ КБ «ПриватБанк», самовільно списані усі кошти у розмірі 5180грн., без жодного попередження усно чи письмово. В цей же день [PERSON] звернулась у відділення банку в якому обслуговувалася зі скаргою та зателефонувала на гарячу лінію підтримки клієнтів у КБ «ПриватБанк», але жодних пояснень їй не надали. 14.10.2014року [PERSON] повідомили, що у 2007 році вона та ПАТ КБ «ПриватБанк» заключили кредитний договір «Швидкі гроші», відповідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 4000грн. на 1рік і заборгованість за вказаним кредитом становить 26806грн. [PERSON] вказує, що заборгованості за кредитним договором не має, оскільки кредит був погашений вчасно, і станом 28.08.2012 року банк видав довідку про відсутність у позивача будь-якої заборгованості. Протягом 7 років позивач є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», і жодного разу її не повідомили про наявність заборгованості за кредитом, більш того в липні 2014 року позивач отримала кредитну карту «універсальна», на який встановлено кредитний ліміт в 2000грн. Враховуючи такі обставини, позивач просить стягнути з відповідача 5180грн. які були списані з власного карткового рахунку, також 4820грн. як різницю в вартості гривні за весь час користування банком коштами та судові витрати в розмірі 243,60грн. Ухвалою суду від 12.02.2015 року зустрічну позовну заяву принято для спільного розгляду із первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, вимоги зустрічного позову не визнала, надала суду пояснення, в яких вказала, що внаслідок помилки в написанні ідентифікаційного коду відповідачки в програмному забезпеченні банку, були видані довідки про відсутність заборгованості відповідачки за кредитом, проте заборгованість наявна, кредит не погашено, а тому банк правомірно списав з рахунку кошти в погашення заборгованості за кредитом. Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, надав суду пояснення в яких вказав, що [PERSON] отримала кредит в 2007 році в сумі 4000грн. готівкою в касі банку, погашення кредиту відбулось протягом року відповдіно до умов договору. Враховуючи, що з моменту надання кредиту пройшло більш як 7 років, то квітанції про сплату кредиту не збереглись, також вказав, що якщо припустити наявність заборгованості за кредитом, то строк звернення з такою вимогою, банк пропустив, а тому вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Враховуючи, що у банку відсутні підстави для списання коштів з рахунку відповідача, ці кошти в розмірі 5180,00грн. належить стягнути з банку, також за період користування банком коштами відповідача, кошти знецінились, а тому також просить стягнути 4820грн. як різницю вартості гривні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 21.12.2007р. банк та відповідач уклали договір № б/н про надання кредиту у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На виконання вказаного договору відповідачу було відкрито рахунок № 22222209504111 (віртуальна карта) для погашення заборгованості по кредитному договору, строк погашення кредиту 12 місяців, сума щомісячного платежу не визначена. Станом на 02.12.2014 року заборгованість за кредитом становить 29792,31 грн., в тому числі 4000,00грн. заборгованість за кредитом, 19384,65 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4512,82грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, штрафи в розмірі 500,00грн. (фіксована частина), 1394,87 грн. (процентна складова). Згідно виписки по рахунку № 22222209504111 вбачається, що на погашення заборгованості за кредитом внесено 21.02.2009р. - 1500,00грн. та 21.08.2009р. 1000грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За Умовами і правилами надання банківських послуг, мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті в межах строку дії картки. Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в термін, передбачений договором (а.с. 13, зворот). Згідно п. 3.1.1 Правил користування платіжною картою, строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 17, зворот). Пунктом 3.1.3 Правил передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при отриманні інших умов продовження, передбачених договором. Відповідно до п. 5.4 Правил, строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Згідно п. 9.4 Умов і правил надання банківських послуг, у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 №6-61цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, [PERSON] платіжна карта не видавалась, а строк погашення кредиту становив 12 місяців, тобто до 27.12.2008 року. В силу ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач звернувся до суду із позовними вимогами в грудні 2014 року, тобто поза межами трирічного строку з моменту настання строку виконання основного зобовязання (27.12.2008р.), та з моменту сплату останнього платежу по кредиту (21.08.2009р.) В письмовому запереченні від 28.01.2015 року представник відповідача заявив про пропуск позивачем строку звернення до суду (а.с. 33). З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права поза межами позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Щодо зустрічного позову, то вимоги в частині стягнення 5180,00грн. підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідач не має заборгованості перед банком за кредитним договором, а тому списання коштів відбулось безпідставно. Щодо стягнення коштів в сумі 4820грн. як різницю у вартості гривні на протязі терміну користування банком грошовими коштами, то в цій частині належить в позові відмовити, оскільки вимоги не грунтуються на законі. Відповдіно до ст. 88 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем по зустрічному позову підлягають задоволенню пропорційно до задоволеної суми позову, виходячи з наступного розрахунку : 10000грн.*5180грн:100%=51,8% (відсоток задоволених позовних вимог), 243,60грн.*51,8%=126,18грн.

Outcome: partial