Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на частку житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0252 га кадастровий номер 7310136600:07:004:0111 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. З метою прийняття спадщини вона звернулась з відповідною заявою до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса Літун М.В. від 12.07.2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що частка майна спадкодавця не виділена із спільної сумісної власності. Вказувала на те, що вказане нерухоме майно на праві спільної сумісної власності їй, відповідачці [PERSON] та покійному [PERSON] , їх частки не визначені та між ними відсутня будь-яка домовленість про їх розмір, а тому відповідно до закону вони вважаються рівними тобто по 1/3 частці вказаного нерухомого майна у кожного з співвласників. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визначити що розмір часток в будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0252 га кадастровий номер 7310136600:07:004:0111 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою становлять по 1/3 частці кожного співвласника. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рамках судового розгляду даної справи, судом, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи витребувано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірних об`єктів нерухомості, а також копії матеріалів спадкової справи. Так, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що житловий будинок літ. В загальною площею 52,80 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а/с 10,11). Також, вказаним особам на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка кадастровий номер 7310136600:07:004:0111 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Так, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а ому суд приходить до висновку, що їх частки рівні та складають по 1/3 частці за кожним співвласником. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 8). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що постановами державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Літун М.В. від 12.07.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] на частку вказаних вище об`єктів нерухомості, оскільки частка померлого у праві спільної сумісної власності не визначена (а/с 13, 14). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved