Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.03.2016 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги грошових коштів в сумі 9 200 Євро, що складють суму основного боргу за договором позики, процентів за користування грошовими коштами, а також трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Право вимоги боргу [PERSON] до [PERSON] випливає з укладеного між ними договору позики від 16.10.2014 року. На підтвердження укладання договору позики між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було видано [PERSON] розписку, що засвідчує отримання в борг грошових коштів в сумі 9 200 Євро зі строком повернення позики до 01.01.2015 року. Відповідно до договору про відступлення права вимоги, [PERSON] зобов'язався письмово повідомити [PERSON] про заміну кредитора в зобов'язанні за власний рахунок. До цього часу [PERSON] зобов'язання щодо повернення грошових коштів за договором позики не виконано, грошові кошти не повернуто. Сума заборгованості [PERSON], станом на 24.05.2016 року становить 357 733 грн. 57 коп., яка складається з : суми основного боргу за договором позики 259 221 грн. 23 коп.; суми процентів за користування грошовими коштами 87 697 грн. 35 коп.; суми трьох відсотків річних 10 814 грн. 99 коп. На підставі викладеного позивач змушена звернутись до суду з даним позовом, та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість в сумі 352 098 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення про його виклик у пресі, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 24 жовтня 2016 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 08.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги грошових коштів в сумі 9 200 Євро, що складють суму основного боргу за договором позики, процентів за користування грошовими коштами, а також трьох відсотків річних та інфляційних втрат (а.с. 6). Право вимоги боргу [PERSON] до [PERSON] випливає з укладеного між ними договору позики від 16.10.2014 року. На підтвердження укладання договору позики між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було видано [PERSON] розписку, що засвідчує отримання в борг грошових коштів в сумі 9 200 Євро зі строком повернення позики до 01.01.2015 року (а.с. 7). Із позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на цей час відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, суму боргу позивачу не повернув. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача 3% річних, оскільки відповідачем було прострочено виконання зобов'язання за договором позики, а розмір відсотків за прострочення виконання зобов'язання договором позики, укладеним між сторонами не встановлено. 3% річних від простроченої суми боргу, що підлягають стягненню з [PERSON], складає 10 814 грн. 99 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, у зв'язку із чим підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача 87 697 грн. 35 коп.. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім того, в судове засідання відповідач взагалі не з'явився, не скористався своїми правами, передбаченими ст. ст. 10, 27 ЦПК України, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав доказів по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved