Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 21 березня 1998 року між нею та відповідачем зареєстровано у Вишнівському міськвиконкомі Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 52. Вказує, що від даного шлюбу має доньку [PERSON],[INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Так позивач наголошує, що після реєстрації шлюбу з»ясувалося, що вона з відповідачем має різні погляди на подружнє життя, різні уподобання та смаки. Вони не можуть знайти спільної мови та спільних інтересів, виникають непорозуміння. Більше шести місяців позивач та відповідач не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними припинено. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.03.1998 року у Вишнівському міськвиконкомі Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 52. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 березня 1998 року у Вишнівському міськвиконкомі Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 52, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 21.03.1998 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя між сторонами не склалося. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved