Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В травні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Колонтаївської сільської ради про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] ., яка мала на праві приватної власності землю площею 6,68 га , що знаходиться на території Колонтаївської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю . За життя [PERSON] склала заповіт та все майно заповідала позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , однак в нотаріальному порядку земельну ділянку успадкувати неможливо ,оскільки втрачений правовстановлюючий документ .Іншим шляхом вказане питання вирішити не можна . Тому прохає суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У судове засідання позивач не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позов визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] , яка проживала в с.Колонтаїв Краснокутського району Харківської області, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.10.2018 року. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 782587 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за № 227 від 05.05.2003 р.. Заповітом , посвідченим секретарем Колонтаївської сільської ради від 07.07.2003 р., [PERSON] заповідала на випадок смерті земельну ділянку та інше майно [PERSON] . Відповідно до довідки Колонтаївської сільської ради , заповіт не скасований. Державний акт на право приватної власності на землю , позивач не успадкував в зв`язку з його втратою. Оголошенням в газеті « Промінь» підтверджується , що державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 782587 виданий на ім`я [PERSON] вважати недійсним. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , де заведена спадкова справа № 50/2019 р. Постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 02.05.2019 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з тим , що відсутній державний акт на право власності на землю. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як передбачає ст. 1223 ЦК України, право на спадкування визначені у заповіті. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Таким чином спадкування майна [PERSON] здійснюється по заповіту. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині не має. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1296 ч.3 ЦК України , відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~ Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав достатньо суду доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved