Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором № 35.1/АА-159.08.2 від 07 березня 2008 року в розмірі 897 164 грн. 34 коп., а також судовий збір в розмірі 3 441 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що 07 березня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (якого правонаступником є ПАТ «РОДОВІД БАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35.1/АА-159.08.2, згідно якого він надав відповідачу кредит на споживчі цілі в іноземній валюті на загальну суму 9 998 доларів США із розрахунку 14 % річних, строком до 07 березня 2013 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, таким чином, станом на 15 травня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 110 142, 08 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 897 164 грн. 34 коп., з яких: загальний розмір залишку по тілу кредиту - 4 214,63 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 33 687 грн. 53 коп.; заборгованість по пені - 105 927, 45 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 846 678 грн. 10 коп. Крім того, для забезпечення зобов`язань 07 березня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Тому ПАТ «Родовід Банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань ВАТ «Родовід Банк» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та уточнив, що у резолютивній частині позовної заяви невірно вказано розмір заборгованості по тілу кредиту, згідно розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту складає 4 399,29 доларів США. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені, але від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, а також вона надала письмові заперечення на позовну заяву, зазначивши що відповідачка [PERSON] є поручителем за кредитним договором, позивачем в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за кредитом, а також позивач пропустив 6-и місячний строк звернення до суду з вимогами до поручителя, а тому просила відмовити у задоволенні позову до [PERSON] Що стосується позовних вимог до [PERSON], то просила відмовити застосувавши строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (якого правонаступником є ПАТ «РОДОВІД БАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35.1/АА-159.08.2, згідно якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит на споживчі цілі в іноземній валюті на загальну суму 9 998 доларів США із розрахунку 12 % річних, строком до 07 березня 2013 року (а.с.9-12). Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (а.с.6-7). Як вбачається із матеріалів справи, та як зазначає позивач, відповідач не виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобов'язання щодо щомісячної сплати кредитних коштів. [PERSON] в добровільному порядку кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 15 травня 2013 року виникла заборгованість за тілом кредиту - 4 399,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 7,993 складає 35 163 грн. 52 коп.; пеня - 105 927,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 846 678 грн. 10 коп. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору та не здійснював погашення кредиту належним чином, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «РОДОВІД БАНК» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35 163 грн. 52 коп. підлягає задоволенню. Вимоги позивача щодо стягнення пені не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В своїй заяві представник відповідача просила застосувати строки позовної давності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, за вих. № 130.1-18/1348 від 17 серпня 2010 року банком на адресу позивальника було направлено досудову вимогу з пропозицією добровільно погасити заборгованість (а.с.15). Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення пені за кредитним договором лише у червні 2013 року. Згідно розрахунку наданого до матеріалів справи (а.с. 3) позивач просить стягнути пеню за простроченими процентами за період до 21.03.2010 року, тобто з пропуском строку позовної давності, а також просить стягнути пеню за прострочений кредитом за період з 11.11.2008 року по 15.05.2013 року. Однак належного розрахунку в межах позовної давності за останній рік перед датою звернення до суду, а саме з 04.06.2012 року до 04.06.2013 року позивач суду на надав. Представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, а суд не має можливості перерахувати належним чином суму пені за останній рік перед зверненням до суду без належного розрахунку, а позов в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. 07 березня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (якого правонаступником є ПАТ «РОДОВІД БАНК») та [PERSON] був укладений договір поруки у якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 35.1/АА-159.08.2 від 07 березня 2008 року, згідно якого поручитель [PERSON] відповідає перед ВАТ «РОДОВІД БАНК» за порушення [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у тому ж обсязі, що і боржник (а.с.15-16). У відповідності до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 13 жовтня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (якого правонаступником є ПАТ «РОДОВІД БАНК») та [PERSON] був укладений договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 35.1/АА-159.08.2 від 07 березня 2008 року, яким процентна ставка за кредитним договором збільшена до 14 % річних (а.с.13). Однак, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо надання поручителем [PERSON] згоди на збільшення Банком відсоткової ставки за користування кредитом по договору укладеному між позивачем та [PERSON] Статтею 559 ЦК України передбачені підстави припинення поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, враховуючи, що збільшення Банком відсоткової ставки за користування кредитом по договору № 35.1/АА-159.08.2 від 07 березня 2008, укладеному між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON], було здійснено без письмової згоди поручителя [PERSON], та враховуючи положення ст. 559 ЦК України, суд вважає договір поруки від 07 березня 2008 року припиненим. Таким чином, оскільки позивач не має правової підстави звернення до відповідача [PERSON] після припинення договору поруки, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за кредитним договором з відповідачки [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 351 грн. 64 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial