Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В травні 2014 року заступник прокурора м.Чернігова в інтересах [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 233147 виданий [PERSON], на земельну ділянку загальною площею 0,0465 га, розташовану у [ADDRESS], який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 22.03.2012 року за № 741010001000994 та у відділі кадастру управління Держкомзему у м.Чернігові 26.04.2012 року, нормативно грошова оцінка якої становить 66923, 26 грн. Зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні частиною земельної ділянки спільного користування площею 12 кв.м. у [ADDRESS], яка визначена рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2009 року, шляхом знесення паркану розміщеного між точками позначеними літерами Ц-Ф та Н-О. В липні 2014 року заступник прокурора м.Чернігова подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив лише визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 233147 виданий [PERSON], на земельну ділянку загальною площею 0,0465 га, розташовану у [ADDRESS], який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 22.03.2012 року за № 741010001000994 та у відділі кадастру управління Держкомзему у м.Чернігові 26.04.2012 року, нормативно грошова оцінка якої становить 66923, 26 грн. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області просить рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що рішення суду прийнято з грубим порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом не враховано те, що вилучення у відповідача земельної ділянки площею 0,0012 га на користь громади міста відбулось без достатніх правових підстав, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 523 від 20.10.1997 року, згідно з яким [PERSON] набуто у власність земельну ділянку площею 0,11139 га та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2010 року є чинними. Тобто, земельна ділянка площею 0,0012 га залишається у приватній власності [PERSON] Таким чином, позивач у супереч ст.14 Конституції України, ст.373 ЦК України, ст.ст. 79, 153 ЗК України, позбавлений права на земельну ділянку, яка з 1997 року перебуває у його власності. Крім того, рішення Чернігівської міської ради від 31.07.2014 року, яким надано згоду на вилучення земельної ділянки [PERSON], не було підписане, тобто юридично не існувало. На думку апелянта, суд помилково дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, оскільки його зміст поновлення права [PERSON] полягає у поверненні земельної ділянки у його власність, а не у власність територіальної громади міста. Оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 233147 виданий [PERSON], суперечить положенням ЦК України, актам законодаства, порушує право [PERSON] на землю. В судовому засіданні прокурор та позивач підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом по справі встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2009 року скасовано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 лютого 2009 року. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки та її поділ - задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в межах земельної ділянки площею 1139 кв.м., розташованої в [ADDRESS], на яку [PERSON] 20 жовтня 1997 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю, та виділено її в натурі в наступних межах: від л. А до л. Б - 4,60 м (вздовж вулиці Подвойського); від л. Б до л. В - 12,00 м.; від л. В до л. Г - 5,20 м.; від л. Г до л. Д - 3,50 м.; від л. Д до л. Е - 1,70 м (вздовж [ADDRESS]); від л. Е до л. Ж - 6,27 м (вздовж [ADDRESS]); від л. Ж до л. З - 2,50 м.; від л. З до л. А. - 2,30 м.; ділянка спільного користування літ. Ф, Ц, Н, О, Ф площею 6,0 кв.м.; від л. К до л. Л - 22,40 м.; від л. Л до л. М - 12,97 м.; від л. М до л. Н - 21,70 м.; від л. Н до л. О - 1,00 м.; від л. О до л. П - 10,82 м.; від л. П до л. Р - 5,80 м.; від л. Р до л. С - 6,50 м.; від л. С до л. Я - 3,00 м. (вздовж [ADDRESS]); від л. Я до л. Ю - 3,00 м.; від л. Ю до л. Z - 2,90 м.; від л. Z до л. Ф - 14,32 м.; від л. Ф до л. Ц - 1,00 м.; від л. Ц до л. К - 3.00 м.; площею 570 кв.м., відповідно до висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № С-56 від 25.04.2009 р. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в межах земельної ділянки площею 1139 кв.м., розташованої в [ADDRESS], на яку йому 20 жовтня 1997 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю, та виділено її в натурі в наступних межах: від л. Д до л. Г - 3,50 м.; від л. Г до л. В - 5,20 м.; від л. В до л. І - 15,20 м. - межа проходить по лінії розділу житлового будинку; від л. І до л. Й - 2,86 м.; від л. Й до л. К - 7,30 м.; від л. К до л. Ц - 3,00 м.; від л. Ц до л. Н - 11,97 м.; від л. Н до л. М - 21,70 м.; від л. М до л. У - 9,23 м.; від л. У до л. Т - 40,00 м. - межа проходить по межі з садибою № 50; від л. Т до л. С - 14,65 м. (вздовж [ADDRESS]); від л. С до л. Р - 6,50 м.; від л. Р до л. П - 5,80 м.; від л. П до л. О - 10,82 м.; від л. О до л. Ф - 11,97 м.; від л. Ф до л. Z - 14,32 м.; від л. Z до л. Ю - 2,90 м.; від л. Ю до л. Я - 3,00 м.; від л. Я до л. Д - 20,18 м. (вздовж [ADDRESS]); площею 570 кв.м., з ділянкою спільного користування площею 6,0 кв.м., відповідно до висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № С-56 від 25.04.2009 р. На підставі даного рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2009 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №233147, до складу якої увійшла і ділянка спільного користування [PERSON] та [PERSON], площею - 0,0012 га. Зазначене підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с.24), Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.12.2013 року та не заперечується відповідачем. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи до складу земельної ділянки, що знаходиться у власності [PERSON], не входить ділянка розміром 12 кв.м., яка згідно рішення суду надавалася для спільного користування сторонам, тобто право позивача відповідачем на час винесення судом рішення не порушено. З даним висновком районного суду не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне. Судом по справі встановлено, що земельна ділянка, яка належить [PERSON], площею 0,0465 га, з кадастровим номером 7410100000:02:026:5804 за повідомленням Управління Дерземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області від 01.10.2014 № 3838 поділена на три окремі земельні ділянки, а саме: площею 0,3080 га, площею 0,0145 га та площею 0,0012 га з окремими кадастровими номерами. Відповідач [PERSON], будучи власником земельної ділянки площею 0,0465 га (а.с.40), після подачі позову прокурором в інтересах [PERSON], звернулася до компетентного органу місцевого самоврядування із заявою про надання згоди на одержання на користь територіальної громади земельної ділянки площею 0,0012 га і на даний час за нею не зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно право власності на земельну ділянку площею 0,0465 га з кадастровим номером 7410100000:02:026:5804. Проте, відповідач залишається одноособовим власником земельної ділянки спільного користування площею 0,0012 га і протилежного нею не доведено. Відповідно до п.1 ч.1 ст.140 Земельного кодексу України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова від права на земельну ділянку. Порядок припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника від права на земельну ділянку визначений ст.142 Земельного кодексу України. Так, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню. Колегія суддів апеляційного суду, відповідно до вимог ст.10 ч.4 ЦПК України, сприяла повному та всебічному з'ясуванню обставин справи. В судове засідання апеляційного суду відповідачем [PERSON] не було надано угоду про передачу права власності на земельну ділянку площею 0,0012 га між нею та територіальною громадою міста Чернігова. Не була надана суду і належно засвідчена копія рішення Чернігівської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, про передачу земельних ділянок у власність, оренду громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів, городництва та надання згоди на отримання права власності на земельні ділянки на користь територіальної громади міста Чернігова», відповідно до п.13 якого, [PERSON] надано згоду на одержання на користь територіальної громади міста Чернігова права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] (кадастровий номер 7410100000:02:026:0192), площею 0,0012 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На даний доказ послався суд першої інстанції, проте в матеріалах справи міститься лише проект цього рішення без номеру та дати (а.с.109-110). З огляду на те, що відповідач до цього часу є власником земельної ділянки площею 0,0012 га, що була виділена у спільне користування [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду від 10.06.2009, не можна вважати рішення суду першої інстанції від 06.08.2014 законним і обґрунтованим, оскільки висновок суду у цій справі щодо відсутності порушення прав позивача [PERSON] при видачі оспорюваного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №233147 є хибним. А тому, враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Також, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] та Чернігівської міської ради на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі по 121 грн. 80 коп. кожного та за розгляд апеляційної скарги у розмірі по 60 грн. 90 коп. за задоволення позовних вимог.

Outcome: approved