Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

В травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2015 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Збереження сім`ї не можливе, примирення не бажає. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей немає. Просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій формі у загальному розмірі 4000 грн. з моменту пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 700,00 грн. щомісячно з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2015 року, відповідно до актового запису № 455, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні 23.09.2015 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 734, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні 22.12.2015 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 533, складеним Суворовським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 29.07.2017 року. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спору щодо розподілу майна та місце проживання дітей не має. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, що призвело до окремого проживання сторін. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей, не піклується їх вихованням, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх малолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Пунктом 3 ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене вище, матеріальне становище та потреби малолітніх дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, положення ст.ст. 182,183 СК України, суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.05.2019 року та до досягнення повноліття найстаршою дитиною, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам Закону. Окрім того, згідно положень ч.ч.1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги,за умови,що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 77 СК України визначено способи надання утримання одному з подружжя, так утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду. Частиною 1 статті 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч., 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина,має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трирічного віку у розмірі 700,00грн., щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за вимогою про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн. та за вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 грн., всього 1536,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 109,110, 112,180-183, 191 СК України,

Outcome: approved