Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 26 серпня 2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом № 198. В позовній заяві позивач вказує, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозумінні між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, що тяжким чином впливає на її психічний стан. Спору про розподіл сумісно нажитого майна не має, на примирення не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в силу вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належно, оскільки викликався у судові засідання на 19.07.2017 року за адресою, зазначеною позивачем, та відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в газеті «Урядовий курєр» на 14.08.2017 року. Однак, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких умов, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки для цього є всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як видно із свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом № 198 (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивачем доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення неможливе, спілкування з відповідачем припинено. Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу.

Outcome: approved