Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В травні 2014 р.ПП «Чайка» звернулося до суду з позовом ,в якому зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради від 27.01.2010 р.№ 230,ПП «Чайка» є виконавцем житлово-комунальних послуг, які надаються з утримання прибудинкової території і будинку № [ADDRESS]. Відповідач [PERSON].є власником квартири № 29 в зазначеному будинку і споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому зобов*язаний оплачувати комунальні послуги та утримання будинку. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за період з 01.06.2008 р.по 01.03.2011 р.в сумі 3148 гр.86 коп.,за період з 01.10.2011 р.по 01.10.2012 р.в сумі 2515 гр.63 коп.з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Посилаючись на те,що відповідач як власник нерухомого майна зобов*язаний брати участь у витратах на його утримання,позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати 243 гр.60 коп. В процесі розгляду справи представник позивача за довіреністю Таран К.В.в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Пояснив,що відповідач на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири [ADDRESS], отримує послуги ПП «Чайка» з утримання будинку і прибудинкової території,оплата за які нараховується згідно затверджених тарифів.Судовими наказами з відповідача стягувалась заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за період з 01.06.2008 р.по 01.03.2011 р.в сумі 3148 гр.86 коп.,за період з 01.10.2011 р.по 01.10.2012 р.в сумі 2515 гр.63 коп.з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних,проте за заявами відповідача накази були скасовані. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. На підставі письмової заяви представника позивача,справа була розглянута без його участі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову у повному обсязі заперечував.Пояснив, що він є власником квартири [ADDRESS], проте фактично комунальні послуги за цією адресою споживає зареєстрована юридична особа - приватне підприємство «Заказ таксі»,що орендує приміщення квартири [ADDRESS] під диспетчерську службу.Між ПП «Чайка» та ПП «Заказ таксі» існував договір № 25 від 01.10.2003 року про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, строк дії якого сплив .На теперішній час договірних відносин з приводу надання житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] з ПП «Чайка» і юридичною особою, зареєстрованою за вказаною адресою,не існує ,з відповідачем як фізичною особою такий договір взагалі не укладався.Посилаючись на те,що він не є споживачем послуг позивача, договір про отримання таких послуг не укладав , відповідач просить про відмову у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов до висновку,що позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню на підставі фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради № 230 від 27.01.2010 року, ПП «Чайка» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,оплата за які нараховується згідно затверджених тарифів. Відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2002 р.на праві власності належить квартира [ADDRESS],що підтверджено копією договору та довідкою реєстратора. За вказаною адресою зареєстроване приватне підприємство «Заказ таксі»,якому рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради № 75/3 від 27.03.2003 року дозволено реконструкцію житлової квартири [ADDRESS] під диспетчерську службу таксі. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, а виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Вирішуючи позов на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, що затверджений Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, ПП «Чайка» рішенням органу місцевого самоврядування визначено як виконавець житлово-комунальних послуг, тому обов'язок зі сплати наданих комунальних послуг на користь позивача є таким, що ґрунтується на законі. Висновки суду про те,що саме відповідач [PERSON].є споживачем житлово-комунальних послуг,які надаються позивачем,ґрунтується на наступному. Як передбачено ст.319,322 ЦК України,власник зобов*язаний утримувати майно,що йому належить,якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України,співвласник відповідно до своєї частки у спільній власності зобов*язаний приймати участь у витратах на утримання спільного майна. 01.10.2003 р.між ПП «Чайка» та ПП «Заказ таксі» був укладений договір про відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг власнику строком на два роки включно по січень 2006 р.Згідно п.5.4 цього договору,у разі відсутності заяви про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця,він вважається продовженим на той самий термін й на тих самих умовах,які були визначені договором. За матеріалами справи та з пояснень сторін встановлено,що після закінчення строку дії вказаного договору,орендар квартири [ADDRESS] ПП «Заказ таксі» з позивачем ПП «Чайка» нового договору про надання житлово-комунальних послуг не укладав,тому не має договірного обов*язку оплачувати позивачеві надані послуги. Право власності на вказане нерухоме майно за юридичною особою ПП «Заказ таксі» не реєструвалося. Разом з тим,власник вказаної квартири відповідач [PERSON]зобов*язаний утримувати нерухоме майно,що йому належить,від отримання житлово-комунальних послуг,що їх надає позивач,у встановленому законом порядку не відмовлявся,претензій про їх неналежну якість та кількість не оформлював. Крім того, в судовому засіданні відповідач не оспорював,що позивачем вказані послуги фактично надаються,тому сама по собі відсутність письмового договору між ним як власником квартири [ADDRESS] та виконавцем житлово-комунальних послуг ПП «Чайка» не є підставою для звільнення від їх оплати. В силу ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно,щомісяця,вносити плату за надані послуги. Наведені положення житлового закону узгоджуються з правилами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З наданого позивачем розрахунку,який відповідачем не оспорювався,суд встановив,що в порушення приписів п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,відповідач не виконував обов*язку щомісяця оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги ,внаслідок чого виникла заборгованість період з 01.06.2008 р.по 01.03.2011 р.в сумі 3148 гр.86 коп.,за період з 01.10.2011 р.по 01.10.2012 р.в сумі 2515 гр.63 коп.з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.З урахуванням викладеного положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Сума заборгованості розрахована позивачем з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних,вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався. Таким чином,вимоги позивача є законними та доведеними письмовими доказами,підлягають задоволенню. Посилання відповідача на ту обставину,що ПП «Чайка» виставляє рахунки на оплату житлово-комунальних послуг ПП «Заказ таксі»,на висновки суду не впливає,оскільки вказані рахунки ПП «Заказ таксі» не оплачувались,договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг між виконавцем послуг ПП «Чайка» та ПП «Заказ таксі» відсутні. Також відповідач вказував на те,що співвласником зазначеної вище квартири є його колишня дружина,оскільки нерухоме майно було придбано в період їхнього зареєстрованого шлюбу. Проте всупереч вимогам ст.10,60 ЦПК України вказані обставини не знайшли свого підтвердження наданими доказами,тому суд не приймає їх до уваги при постановленні рішення,що не позбавляє відповідача права в порядку регресу стягнути із співвласників вказаного нерухомого майна,за їх наявності, витрати по його утриманню. За таких обставин суд дійшов до висновку,що власник квартири № 29 в багатоквартирному будинку [ADDRESS] [PERSON]зобов*язаний оплатити заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за вказаний вище період у повному обсязі. Як передбачено ст.88 ЦПК України,стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. При зверненні до суду з позовом,позивачем було сплачено судовий збір платіжним дорученням від 29.04.2014 р.на суму 111 гр.30 коп., платіжним дорученням від 28.05.2014 р.на суму 30 гр.та платіжним дорученням від 28.05.2014 р.на на суму 30 гр.,що разом становить 171 гр.30 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 гр.60 коп.,проте його сплата у такому розмірі матеріалами справи не підтверджена. За таких обставин,суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 171 гр.30 коп. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, ст. ст. 509, 526, 632-634 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 88, 209 ч. 3, 212-215,218,294 ЦПК України, суд-

Outcome: approved