Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2014 року договір купівлі-продажу будинку від 18.08.1999 року. Нотаріуси відмовили позивачці в оформлені права власності на вказаний будинок, оскільки рішенням суду від 17.04.2014 року не було визнано право власності за позивачкою. На сьогоднішній день позивачка має намір здійснити свої повноваження власника - розпорядитися житловим будинком на свій розсуд. В судове засідання позивачка не з`явилася, сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його та позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надали суду заяву про розгляд справи у її відсутність, розгляд справи залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частинами 1, 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2014 року (а.с.10) визнано договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , укладений 18.08.1999 року між [PERSON] та державою в особі представника [PERSON] , що діяв від імені та в інтересах держави на підставі довіреності, виданої Ізмаїльською об`єднаною державною податковою інспекцією, зареєстрований на Одеській товарній біржі за №4730. Рішення набрало чинності 29.04.2014 року. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Як вбачається із довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29.11.2018 року №2033, власницею будинку № [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстр №4730, посвідчений ОТБ 18.08.1999 року, зареєстрований Ізмаїльським МБТІ 25.08.1999 року в книгу реєстру №27-109 (а.с.11). У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved