Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Будьонний П.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON], [INFO], був госпіталізований у відділення № 3 ЛОПЛ 06.02.2017 року о 12 годині 10 хвилин, повторно в житті, по заяві опікуна, за направленням лікаря - психіатра, для лікування, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я: вдома часті епіприпадки, дезадаптований, в побуті себе не обслуговує, не може самостійно здійснювати фізіологічні потреби, гігієнічні маніпуляції, за останній місяць до 15 епіприпадків. При надходженні був оглянутий лікарем-психіатром №3 Ференсом І.А., який підтвердив необхідність госпіталізації хворого. В зв'язку з тим, що хворий позбавлений дієздатності відповідно до рішення суду по справі 2-о/91/2011 від 26.08.2011 р., відповідно до ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу», 06.02.2016 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділенням № 3 Багриновською А.Ю., лікарем - психіатром відділення № 2 Ференсом Ю.В., лікарем - психіатром відділення №1 Левчук Є.В. Враховуючи, що хворий страждає важким психічним розладом у формі наслідків органічного враження головного мозку (перенесений менінгоенцифаліт в 1997 р.) з різко вираженим слабоумством. Епісиндром з частими генералізованими судорожними приступами, виражена лакунарна деменція, виражені зміни особистості по етипу, позбавлений дієздатності, має опікуна - мати хворого, має погіршення психічного стану (наростання емоційно-волевої нестійкості, часті епіприпадки) комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність в стаціонарному лікуванні [PERSON] в у відділенні № 3 ЛОПБ по заяві опікуна хворого [PERSON] відповідно до ст. 13,15 Закону України «Про психіатричну допомогу». На підставі викладеного просили винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до відділення № 3 ЛОПЛ. Представник заявника лікар-психіатр прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній. Прокурор прибув у судове засідання та підтримав заяву медичного закладу, яку просив задовольнити, а хворого госпіталізувати до психіатричного закладу з підстав, що викладені у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Законний представник (опікун) прибув у судове засідання, зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує, вважає доцільним госпіталізувати до психіатричного закладу хворого. Хворий не прибув у судове засідання, у зв'язку з тим, що визнаний недієздатним та був представлений законним представником. Крім того, до суду надійшов висновок ВКК Лисичанської обласної психіатричної лікарні №34, згідно якого хворий потребує подальше лікування, в зв'язку з психічним станом прибути до суду та давати пояснення не може. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 14.04.2009 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де і мешкає на час звернення медичної установи із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, що було підтверджено її законним представником у судовому засіданні. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26.08.2011 року, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним та рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21.10.2011 року йому призначено опікуна [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні представник заявника зазначив, що 06.02.2017 року [PERSON], [INFO], повторно за життя, госпіталізований до відділення № 3 ЛОПЛ, за заявою опікуна та за направленням лікаря-психіатра для лікування, в зв'язку з погіршенням психічного стану. Як вбачається з висновку від 06.02.2017 року, складеного комісією лікарів-психіатрів Лисичанської обласної психіатричної лікарні у складі: завідуючого відділенням №3 Багриновською А.Ю., лікаря-психіатра відділення №2 Ференс Ю.В., лікаря-психіатра відділення №1 [PERSON], [PERSON], [INFO], оглянутий комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка прийшла до висновку, що хворий страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він не може здійснювати за собою догляд на рівні, який забезпечує нормальну життєдіяльність, не критичний до свого стану та здійснюваним поступкам, госпіталізований зі згоди опікуна. Отже, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування хворого у відділенні №3 Лисичанської обласної психіатричної лікарні, зі згоди та за заявою опікуна, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». Вирішуючи питання про задоволення заявлених вимог суд враховує наступні норми закону. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров'я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 2рп/2016 від 01 червня 2016 року визнав неконституційним положення третього речення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положеннями частини 2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визначеної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Конституційний Суд України постановив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Зважаючи на вказане рішення КСУ утримання в психіатричному закладі недієздатної особи, госпіталізованої за рішенням лікаря-психіатра на прохання та за згодою її опікуна, без судового рішення може бути розцінено як порушення п. 5.1. ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (порушення права на свободу та особисту недоторканість). Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» унормовано, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, зокрема при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. Висновок складений комісією лікарів-психіатрів Лисичанської обласної психіатричної лікарні та встановлені в судовому засіданні факти свідчать про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хворий має потребу в примусовій госпіталізації. Згідно зі ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд розглядає заяви про госпіталізацію особи до психіатричного закладу. Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Приписами ст. 282 ЦПК України передбачено, що залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що заява головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію до психіатричного закладу особи у примусовому порядку підлягає задоволенню.

Outcome: approved