Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 26.01.1974 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . 03.08.1983 року шлюб між ними було розірвано, проте вони продовжили проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилося спадкове майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] необхідно встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В зв`язку з чим, заявник просить суд встановити факт проживання [PERSON] та померлого [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2001 року по 2006 рік. Ухвалою суду від 16.06.2021 року зазначений позов було залишено без руху через порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України та надано можливість усунути його недоліки. 17.06.2021 року представником позивача адвокатом Гомельчуком С.С. недоліки, зазначені судом, було усунуто. Ухвалою суду від 17.06.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача адвокат Гомельчук С.С. в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Представник Каховської міської ради в судове засідання не з`явився, заявою від 04.08.2021 року просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову, відзив на позов не подав. Державний нотаріус Каховської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00030176671 від 01.04.2021 року 26.01.1974 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно із повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу від 01.04.2021 року шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано 03.08.1983 року, про що складено відповідний актовий запис №124. Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюється прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 28.12.1994 року Фондом комунального майна м.Каховка [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки Відділу реєстрації місця осіб проживання осіб Каховської міської ради від 05.04.2021 року [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , на день смерті разом з ним була зареєстрована [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00031374176 від 25.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №64. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.06.2021 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернулася - [PERSON] , але їй було відмовлено в зв`язку відсутністю підтвердження проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини. Частиною 2 статті 6 Кодексу про шлюб та сім`ю України встановлено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Лише з набранням чинності 01 січня 2004 року Сімейним кодексом України, пунктом 2 статті 3 вказаного Кодексу було визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пункт 4 даної статті зазначає, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначені заявником факти про те, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість у результаті розгляду справи не виявлено. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року, тобто з дати набрання чинності Сімейним кодексом України, по день смерті останнього [INFO] є встановленим в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовну заяву у цій частині задовольнити, оскільки це дасть можливість позивачу реалізувати свої спадкові права.

Outcome: partial