Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

До Вінницького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказує, що 21.09.2004 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1893. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим в сім`ї були присутні постійні сварки. Протягом останніх трьох років сторони стали чужими людьми. Позивач вказує, що подружні відносини припинились з 2017 року та з цього часу спільне господарство сторони також не ведуть. Спору про спільне майно немає. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами є неможливе, на примирення не погоджується. За вказаних обставин позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 15.10.2019 за письмовим клопотанням відповідача [PERSON] сторонам було надано строк для примирення терміном 1 місяць, а провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 25.11.2019 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 18.12.2019. Сторони по справі в судове засідання 18.12.2019 не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату та час судового засідання повідомлені належним чином та завчасно. Ухвалою суду від 18.12.2019 явку позивача [PERSON] до суду було визнано обов`язковою з метою надання ним особистих пояснень, в тому числі для з`ясування позиції позивача щодо підтримання ним позовних вимог після наданого сторонам строку для примирення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 09.01.2020 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснив, що після надання судом терміну на примирення сторони не примирились та спільно не проживають, вказав, що відповідачкою жодних заходів щодо примирення не вживалось та він твердо переконаний, що збереження шлюбу неможливе. Враховуючи неявку відповідача в судові засідання, просив провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, будучи неодноразово належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи згідно положень п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 21.09.2004 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрованоу Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1893, та позивачу змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 03.04.2019 (а.с. 3). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області 23.05.2019 за №572, до складу сім`ї позивача [PERSON] входить дружина [PERSON] (а.с. 4). Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 08.11.2018 у справі №569/458/18, незгода будь-якого зі сторін подружжя продовжувати сімейні відносини є підставою для визнання права такої особи вимагати розірвання шлюбу. Беручи до уваги зазначене в матеріалах справи, на даний час суд встановив, що сім`я сторін розпалась остаточно і збережена бути не може, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу та не вбачає підстав для збереження шлюбу, що має істотне значення. Зазначене в позові відповідачем не спростовано та під час наданого строку для примирення сторони не примирились, тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved