Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, в яких [INFO] народився син - [PERSON] . У листопаді 2015 року відносини з відповідачем припинені, дитина мешкає з нею. Рішенням Ізюмського міського суду Харківської області від 16 травня 2016 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 16 березня 2016 року і до його повноліття. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає, участі у виховання дитини не приймає. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальний коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Просила змінити спосіб присуджених аліментів, встановлених рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року у справі №623/734/16-ц та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили; виконавчий лист по справі №623/734/16-ц від 16 травня 2016 року відкликати із Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм, Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) після набрання даним рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. До судового засідання позивач не з`явилася, однак відповідно поданої письмової заяви просить розгляд справи провести без її участі на підставі наявних у справі доказів, позов підтримала в повному обсязі, від вимоги стягнути судові витрати з відповідача відмовилась. У судове засідання відповідач не з`явився, заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позов, у встановлений судом строк, не подав. Про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ізюмського міського суду Харківської області від 16 травня 2016 року по справі № 623/734/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 16 березня 2016 року і до його повноліття. 17.05.2016 року позивачу видано виконавчий лист. Рішення набрало законної сили 04.06.2016 року. У зв`язку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-192 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Положеннями ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивач просить змінити розмір аліментів, починаючи з дати звернення із цим позовом до суду, але за правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року по справі № 623/734/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 800 гривень, щомісячно, визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Таким чином, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі наведеного і

Outcome: approved