Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання знаходиться на стаціонарному лікуванні з 25.04.2017 року. Страждає на розумову відсталість, опікується сестрою. З 11.04.2014 року по 06.03.2014 року вперше знаходилась на стаціонарному лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР з діагнозом - легка розумова відсталість (Виражена дебільність) не уточненого ґенезу з емоційно-вольовими порушеннями тормозимого кола. Визнана інвалідом ІІ групи. Згідно з рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.08.2014 року [PERSON] визнана недієздатною. Опікуном призначена сестра хворої [PERSON]. Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану та необхідністю проходження стаціонарного обстеження для переогляду за лінією МСЕК. Згідно з відомостями від опікуна, проявляє запальність, роздратованість. Доставлена опікуном, госпіталізована за її заявою та направленням завідуючого ОМКВ, лікаря-психіатра [PERSON], як страждаюча на тяжкий психічний розлад, нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Дала добровільну згоду на госпіталізацію. 26.04.2017 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості (виражена дебільність) не уточненого ґенезу з мінімальними порушеннями поведінки. За психічним станом нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Прокурор, лікар-психіатр, заінтересована особа заяву підтримали і просили суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.04.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості (виражена дебільність) не уточненого ґенезу з мінімальними порушеннями поведінки. За психічним станом нездатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована, тому на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved