Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання способів участі у вихованні і вільному спілкуванні з дитиною. Позов мотивовано тим, що 24.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року розірвано. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно. Заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина у позивача не має. Відповідач за домовленістю з позивачем не бажає визначити графік побачень з сином. За наслідком звернення позивача до Служби у справах дітей Вінницької міської ради надано відповідь, якою відмовлено у встановленні графіку побачення з сином [PERSON] з хибних підстав, що дитина проживає з ним. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2020 року у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. На підставі ст. 19 СК України зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили визначити спосіб участі у вихованні і вільному спілкуванні з сином відповідно до наданого висновку Служби у справах дітей Вінницької міської ради. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Однак, на адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.03.2021 року № 01-00-011-17628. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 03.01.2017 року та зареєстрованого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно. Заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина у позивача не має, що підтверджується довідкою про сплату аліментів від 20.05.2019 року . Згідно із довідкою завідувача КЗ «ДНЗ № 30 ВМР» № 10 від 15.06.2017 року [PERSON] , [INFO] , є вихованцем КЗ «ДНЗ № 30 ВМР». Дитина заклад відвідує регулярно. Оплата за перебування дитини вноситься своєчасно. Вихованням дитини займаються обоє батьків. Відповідно до висновку виконавчого комітету ВМР про визначення способів участі батька, [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , від 24.03.2021 року № 01-00-011-17628, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : - щосереди місяця з 18:30 год. до 20:30 год.; - щосуботи місяця з 12:00 год. до 18:00 год. Судом встановлено, що самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у виховання дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи час для спілкування позивача з дитиною, суд враховує вік дитини, необхідність їх духовного та фізичного розвитку. Суд, на підставі даних про особу батька, вважає, що побачення мають носити систематичний характер. Однак, оскільки дитина проживає з матір`ю, природно, що мати більше часу знаходиться з дитиною. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Аналогічний висновок був зроблений Верховним судом у складі колегією суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 квітня 2020 року справа № 686/687/17. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Спілкування дитини з батьком відповідає її найкращим інтересам, а батько підтвердив своє бажання брати в житті дитини найактивнішу участь. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Крім того, суд звертає увагу, що батько, як і мати, діють в інтересах дитини. Приймаючи до уваги вік дитини, розумний баланс участі обох батьків у вихованні дитини та її інтереси, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому слід визначити такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : - щосереди місяця з 18:30 год. до 20:30 год.; - щосуботи місяця з 12:00 год. до 18:00 год. Суд вважає, що вказані способи участі в даний період з урахуванням фактичних обставин, відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Між позивачем, як замовником, та Адвокатським бюро «Піпко і Партнери» укладено Договір № 1 про надання правової допомоги від 01.12.2020 року. Відповідно до розрахунку від 19.05.2021 року вартість правової допомоги становить 8542,40 гривень. Дані витрати позивачем підтверджено документально. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Суд, виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, тривалий час розгляду, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, приходить до висновку до задоволення про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в сумі 8 542,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved