Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 22.04.2020 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений сторонами та зареєстрований 15.12.2017 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. На обґрунтування заявленої позовної вимоги представник Позивача (договір про надання правової допомоги від 17.04.2020 р. № 10, а.с. 5, 6) у позовній заяві зазначила, що між сторонами 15.12.2017 р. було укладено шлюб. Спільне життя у сторін не склалося, стосунки зіпсувалися, що привело до фактичного припинення подружнього життя; поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї Позивач вважає неможливим, тому бажає розірвати шлюб без надання часу на примирення (а.с. 1-2). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 04.05.2020 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву та призначено підготовче судове засідання на 02.06.2020 р. (а.с. 14-15); ухвалою суду від 02.06.2020 р. призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 23.06.2020 р. (а.с. 25-27), відкладене надалі через неявку Відповідача на 05.08.2020 р. У судове засідання 05.08.2020 р. Позивач та/або її представник не з`явилися, до суду 02.06.2020 р. подано письмове клопотання представника Позивача про розгляд справи без участі Позивача та її представника (а.с. 21). У судове засідання 05.08.2020 р. Відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлений, що підтверджено поштовими повідомленнями та відстеженням за трек-номером вручення рекомендованого повідомлення на за відомостями офіційному веб-сайту ПАТ «Укрпошта» (а.с. 22, 23, 33, 36); клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, так само як і відзиву із запереченнями проти позову. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 15.12.2017 р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.12.2017 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 73 (а.с. 4). Згідно з названим свідоцтвом сторони дошлюбні прізвища не змінювали. Як зазначено у позовній заяві та не спростовувалося Відповідачем, який відзиву із запереченнями проти позову не подавав, на теперішній час спільне життя сторін не склалося, стосунки зіпсувалися, що привело до фактичного припинення подружнього життя. За загальним правилом частини першої статті 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. В Україні шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 51 Конституції України, статті 24, 56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті 104, частина третя статті 105, стаття 110 Сімейного кодексу України). За статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зогляду на викладене та зважаючи на фактичне припинення подружнього життя сторін, небажання їх примирення та збереження сім`ї, суд дійшов до висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим, свідомим, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За позицією Верховного Суду шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (постанова від 08.11.2018 р. у справі № 569/458/18). Крім того, на підставі імперативних приписів статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Зважаючи на усе наведене та відповідно до статей 24, 55, 104, 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved