Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В заяві посилалася на те, що 02.10.1993 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося, часто виникали сварки, оскільки сторони мають різні погляди на ведення спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, у сторін відсутнє порозуміння та повага один до одного. Вважає примирення недоцільним\~, недієвим, таким, що буде\~суперечити інтересам сторін, а тому просить шлюб розірвати. 13 жовтня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав\~до суду\~заяву про\~розгляд\~справи\~за\~його відсутності,\~позовні\~вимоги\~підтримав\~у повному\~обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 1993 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] серії № [NUMBER] , зареєстрованим Козинською селищною радою Обухівського району Київської області, актовий запис №22. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved