Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2019 заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця м. Києва, місце реєстрації: [ADDRESS] ; початком безвісної відсутності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця м. Києва вважати 14.08.2014. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначила, що вона є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в серпні 2014 відбув до військової частини [NUMBER] , де пізніше був залучений до виконання військового обов`язку в зоні АТО у складі 2-го батальйону спецпризначення НГУ. В період з 14.08.2014 і до нині [PERSON] на зв`язок не виходив, за місцем постійної реєстрації не з`являвся, дані про його місцезнаходження не відомі, свідком якого є [PERSON] (заявник), [PERSON] (батько [PERSON] ), та сусіди за постійним місцем реєстрації [PERSON] . У 2014 році [PERSON] звернулася до органів поліції із заявою про розшук свого брата [PERSON] , однак це не дало позитивного результату і встановити його місце перебування не вдалося. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім є необхідним для звернення з відповідним судовим рішенням до державного реєстратора для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] . Враховуючи наведене, заявник звернулась з даною заявою до суду. Заявник [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали до суду заяву, в якій просили провести розгляд справи за їх відсутності за наявними в справі матеріалами. Представник Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Московським РОВД м. Києва 31.12.1959. В зазначеному свідоцтві його батьками вказані: [PERSON] батько, [PERSON] мати. Заявник [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим РАГСом Ленінського району 23.06.1964 року. В зазначеному свідоцтві її батьками вказані: [PERSON] батько, [PERSON] мати. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві 27.07.2004, [PERSON] одружилась з [PERSON] , після чого змінили прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що заявник є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Наказу від 14.08.2014 № 16 та витягу з Наказу від 15.08.2014 18дск, [PERSON] в серпні 2014 року відбув до військової частини [NUMBER] , де пізніше був залучений до виконання військового обов`язку в зоні АТО у складі 2-го батальйону спецпризначення НГУ. У 2014 році заявник звернулася до органів поліції із заявою про розшук свого брата [PERSON] , однак це не дало позитивного результату і встановити його місце перебування не вдалося, що підтверджується витягом з кримінального провадження №\~12014100000001286. 13.12.2017 [PERSON] отримала довідку № 8 військової частини [NUMBER] та 07.06.2019 Довідку № 6 військової частини [NUMBER] , в яких зазначено, що [PERSON] вибув у службове відрядження для участі в антитерористичній операції в Східному регіоні держави 14.08.2014. Станом на 13.12.2017 та відповідно станом на 07.06.2019 його місце перебування невідоме. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, у зв`язку з чим податковим органом ГУ ДФС у м. Києві 26.12.2018 за адресою реєстрації [PERSON] було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-259741-17 зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 15819,54 грн. Як зазначає заявник, [PERSON] підприємницьку діяльність не здійснює з 2014 року, прибутку (доходу), як фізична особа-підприємець не отримує. Неодноразові звернення, листування, скарги подані до Державної фіскальної служби України не дали жодного результату, а податковим органом в подальшому було збільшено суму заборгованості та направлено повторну вимогу за № Ф-259741-17 від 13.05.2019 з зазначеною сумою боргу 21030,90 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також судом встановлено, що заявниці необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутнім для звернення з відповідним судовим рішенням до державного реєстратора для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] . Враховуючи те, що ні за місцем постійного проживання [PERSON] , ні за місцем служби в військовій частині [NUMBER] немає відомостей про місце перебування [PERSON] більше одного року - його слід визнати безвісно відсутнім з 14 серпня 2014, з дати вказаної заявницею. З урахуванням\~викладених обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимог та\~наявність підстав\~для визнання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця м. Києва, місце реєстрації: [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 14 серпня 2014 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved