Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] в якій позивач просить визнати не дійсним рішення Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 17 червня 2016 року №49-УІІ та зобовязати відповідача розглянути клопотання від 18.04.2016 року та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та цим рішенням порушено права та охоронюваний інтерес позивача, оскільки, відповідно до ст. 116, ст. 118, п. г ч.1 ст. 121 ЗК України та п.34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», вона має право безоплатно набути у власність із земель комунальної власності, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селах не більше 0,2500 гектара. Сільська рада розглянула звернення позивача з порушенням встановленого законом місячного строку, та відмова у наданні дозволу на розробку документації є не обґрунтованою, а зазначені в рішенні причини відмови суперечать діючому законодавству. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити з обставин, наведених в позовній заяві. Представники відповідача заперечували проти позовних вимог, вважають їх не обґрунтованими, а оскаржуване рішення сесії таким, що відповідає чинному законодавству. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач звернувся до Івано-Шийчинської сільської ради з клопотанням у якому просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (за рахунок земель житлової та громадської забудови) площею 0,25 га, розташовану в с. Івано-Шийчине, вул. Пушкіна, 8 на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області (а.с.10). Рішенням чергової УІІ сесії УІІ скликання Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області №49-УІІ від 17 червня 2016 року вирішено не надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Івано-Шийчине, вул. Пушкіна, 8 гр. [PERSON]. При ухваленні цього рішення сільська рада посилається на те, що ст. 39 Земельного кодексу України, в якій прописано, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, але термін дії генеральних планів населених пунктів с. Івано-Шийчине, с. Братениця та с. Тимофіївка закінчився, роботи з оновлення генерального плану населених пунктів буде розпочато з жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. З 1 січня 2013 року, в разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб та зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території забороняється. Відповідно до витягу з протоколу засідання УІІ сесії УІІ скликання Івано-Шийчинської сільської ради від 17 червня 2016 року, всього обрано депутатів 12 чоловік, присутніх на сесії 9 чоловік, головуючий на сесії сільський голова [PERSON] При голосуванні щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: «за» - 0 чоловік, «проти» - 8 чоловік, «утрималися» - не має. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили що генеральний план с. Івано-Шийчине розроблений ще в 1968 році, та строк дії в ньому не зазначено, а план зонування відсутній. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Пунктом 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних. Відповідно до ст. 17 ч.8, ч.9 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на пять років. Отже, відмовляючи [PERSON] сесія сільської ради посилалася на закінчення строку дії генерального плану населеного пункту, що є безпідставним, оскільки строк його дії не обмежений, а до нього можуть вноситися лише зміни. Крім того, відповідно до ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Тобто можливість надання дозволу на розробку проекту земле відводу цією нормою не заборонено, що також підтверджується свідченням свідків [PERSON] та [PERSON] Таким чином, позовні вимоги в частині скасування рішення сесії сільської ради підлягають задоволенню, оскільки зазначені в ньому підстави відмови в задоволенні заяви [PERSON] є необґрунтованими, та такими, що не відповідають діючому законодавству. Що стосується позовної вимоги про зобовязання Івано-Шийчинську сільську ради Богодухівського району Харківської області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то у цій частині у задоволені позову слід відмовити, оскільки дане питання має буди розглянуто та вирішено на сесії сільської ради з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи, та в порядку, встановленому Законодавством. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial