Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 вересня 2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем, в період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина. 08 вересня 2014 року вона відмовилась від отримання аліментів. З народження сина відповідач жодного разу не цікавився долею своєї дитини, не займається його вихованням та не надає матеріальної допомоги на її утримання. [PERSON] свого батька не знає, так як його не бачив і не пам`ятає. Син [PERSON] батьком називає теперішнього чоловіка - [PERSON] , бажання спілкуватися із сином відповідач не виявляє. Вона разом з нинішнім чоловіком виховує та утримує сина. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.25-26). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.79-80). В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник Служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу за відсутності представника та підтримує наданий службою висновок від 18 квітня 2019 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що « Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». Судом встановлено, що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 грудня 1991 року виконкомом Свірневської сільської ради Кіровоградської області, актовий запис № 15, розірвано (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 06 березня 2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, [INFO] року народився [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 жовтня 2013 року, щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 13). 08 вересня 2014 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Воєводою С.М. засвідчено заяву [PERSON] , зареєстровану в реєстрі за № 600, в якій [PERSON] відмовилась від отримання аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] та просила повернути без виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з відповіді від 31 липня 2015 р. Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві відділу з 2012 р. по 31 липня 2015 р. у відділі на виконанні не перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] , аліментів на користь [PERSON] (а.с.5). Згідно відповіді НВК «Голованівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка - Гімназія» від 06 лютого 2018 р. вбачається, що за час навчання [PERSON] у 5 та 6 класах його батько [PERSON] , жодного разу не цікавився шкільним життям сина (навчанням, поведінкою, участю у позакласних та позашкільних заходах), батьківські збори не відвідував, з класним керівником та учителями -предметниками не спілкувався. Шкільним життям [PERSON] цікавиться лише мати [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки № 1424 від 14 березня 2018 року, виданої [PERSON] , вона мешкає по [ADDRESS] , склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , 1964 р.н .; син [PERSON] , 2006 р.н.; дочка - [PERSON] , 2015 р.н. (а.с.10). Згідно акту від 26 лютого 2018 року обстеження матеріально-побутових умов проживання, підписаний депутатом селищної ради [PERSON] та сусідами [PERSON] та [PERSON] , що за даною адресою зареєстровані та проживають [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Також з ними проживають діти [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають в належних умовах. Діти завжди охайні та нагодовані (а.с.7). Згідно висновку Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-31/1196/1 від 18 квітня 2019 року, Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Голованівської районної державної адміністрації № 2 (протокол засідання комісії із захисту прав дитини від 17 квітня 2019 року № 4), вважає доцільним, в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] , зареєстрованого в [ADDRESS] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджено письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в своїх письмових поясненнях пояснила, що є подругою позивача, з відповідачем не спілкується біля 20 років. Підтвердила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, ніякої допомоги не надає, з дитиною не спілкується. Свідок [PERSON] в письмових поясненнях пояснила, що є кумою позивача. На протязі 17 останніх років ніколи не бачила відповідача, участі у вихованні дитини він не приймав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого малолітнього сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] , [INFO] , необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved