Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулися з позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовну заяву мотивовано тим, що 19.08.2010 року позивач [PERSON], придбав 14/25 частки квартири № 5, що розташована по вул. Пирогова в буд. № 47, м. Вінниці, уклавши з [PERSON] договір купівлі-продажу. Співвласником іншої частки квартири є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САЕ № 142226, виданим виконавчим комітетом Вінницької міської ради, 22.02.2011 р. Згідно п. 1.3 зазначеного договору купівлі-продажу від 19.08.2015 р., продавець [PERSON] свідчить, що на момент укладення договору, придбана [PERSON] частка квартири, крім іншого, вільна від прав третіх осіб. Однак, 26.06.2015 року, під час перевірки нарахувань по сплаті за житлово-комунальні послуги, [PERSON] дізнався, що в квартирі № 5, по вул. Пирогова, 47 в м. Вінниці, зареєстрований [PERSON], який, з 19.08.2010 року, тобто з моменту придбання [PERSON] частки квартири, ні разу не з'являвся, жодних належних йому речей в квартирі не має. Реєстрація відповідача у квартирі належній позивачам, порушує права останніх, так як вони несуть додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, що й стало підставою звернення до суду з позовом. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, проте надали суду спільну заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначили, що позов підтримують в повному обсязі та в разі неявки відповідача, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON], є власниками квартири № 5, що розташована по вул. Пирогова в буд. № 47, м. Вінниці. Згідно довідки № 1890 від 02.07.2015 року, виданої TOB «ЖЕО», в квартирі № 5, по вул. Пирогова, 47 в м. Вінниці, як племінник [PERSON], тобто особи на ім'я якої відкрито особовий рахунок, зареєстрований [PERSON]. Однак, з [PERSON] позивачі не знайомі. Також, він не являється членом сім'ї жодного із співвласників квартири. З 19.08.2010 року відповідач в квартирі не проживає, своїх речей в цьому приміщенні не зберігає, участі з утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів відповідач не несе. Всі обов'язки по утриманню даного приміщення покладені на позивачів. Як вбачається з ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а в ч. 4 даної статті зазначено, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ч. 1 ст. 317 ЦК України слідує, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України, передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 383 ЦК України, встановлює, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 3 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом правочини. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Враховуючи те, що відповідач не являється членом сім'ї жодного із співвласників квартири, не проживає у квартирі № 5, по вул. Пирогова, 47 в м. Вінниці, без поважних причин понад шість місяців, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, оскільки позивачі при зверненні до суду з позовною заявою сплатили судовий збір, його слід стягнути з відповідача у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного ,

Outcome: approved