overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться з нею в шлюбі з 23 жовтня 1999 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 2. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO] року народження. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач проживає з іншою жінкою та має намір створити іншу сім»ю. Позивач в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 23 жовтня 1999 року уклали шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке було видано 06.03.2013 року (повторно). Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO] року народження, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ Київській області 04.04.2013 року (повторно). Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач проживає з іншою жінкою та має намір створити іншу сім»ю. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 10 квітня 2010 року, посилаючись на те, що з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося через нерозуміння один одного, сварки. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з сторонами. Просить шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити на її утриманні та виховання, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати, вказала, що примирення між сторонами не відбулося. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлений про явку в суд на 29 липня 2014 року, а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи заяви позивача та відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 10 квітня 2010 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 41. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. В наданий судом максимальний строк для примирення терміном 6-ть місяців, сторони не примирилися. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, враховуючи погодження сторін, права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає залишити після розірвання шлюбу з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 22 листопада 2008 року, посилаючись на те, що з відповідачем не підтримують подружніх стосунків з січня 2013 року, спільного господарства не ведуть, проживають роздільно. Спільне життя не склалося через нерозуміння один одного, сварки, відповідач не дбав про сім'ю. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачкою. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], дитину залишити на її утриманні та вихованні.Пояснила, що примирення між сторонами не відбулося. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлений повісткою врученою особисто йому про явку в суд на 06 березня 2014 року о 10 год.00 хв., а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 22 листопада 2008 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 231. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мало місце зради. В наданий судом строк для примирення, сторони не примирилися. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, враховуючи права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає залишити після розірвання шлюбу з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] , що залишилося після смерті її сестри [PERSON], яка померла [INFO], в порядку спадкування за законом. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] в м. Чорткові померла її сестра [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на який відсутні правовстановлюючі документи. В зв'язку з цим виникла необхідність визнати за нею право власності на спадкове майно на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті її сестри [PERSON] в порядку спадкування за законом, оскільки по її заяві про прийняття спадщини заведена 16 серпня 2013 року Чортківською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа, інші заяви про прийняття, відмову чи про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не надходили. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач Горішньовигнанська сільська рада Чортківського району подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнає. Заслухавши позивача, враховуючи заяву відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. На час смерті [INFO] [PERSON], залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] на яке відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ст.ст.1222, 1261 Цивільного кодексу України позивач являються спадкоємцем майна [PERSON] першої черги Видача свідоцтва про право на спадщину, яка підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Таким чином, позовна заява є підставною і підлягає до задоволення. На підставі ст..ст. 386, 392, 1222, 1261 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що 28 квітня 1994 року її батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний запис за №485 в книзі реєстрації шлюбів у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції. 01 жовтня 2013р. рішенням Хмельницького міськрайонного суду було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] на час звернення до суду навчається на другому курсі Київського національного економічного Університету ім. В. Гетьмана на факультеті економіки та управління на денній формі навчання. Мати [PERSON] є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності, та не може надавати донці матеріальну допомогу. Батько [PERSON] отримує пенсію, як колишній військовослужбовець близько 6000грн., однак добровільно надавати донці матеріальну допомогу відмовляється, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі однієї третьої частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16 січня 2014 року і до закінчення навчання [PERSON], але не більше як до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просив задоволити повному обсязі.. Відповідач подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі, позов визнав в повному обсязі. Заслухавши доводи представника позивача, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], на час звернення до суду вона навчається на другому курсі Київського національного економічного Університету ім. В. Гетьмана на факультеті економіки та управління на денній формі навчання. Відповідач добровільно матеріальну допомогу донці не надає, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі однієї третьої частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16 січня 2014 року і до закінчення навчання [PERSON], але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із положеннями статті 199 цього кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до викладеного, однією з необхідних умов для отримання особою аліментів є спроможність одного з батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В січні 2014 року позивач - банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним його прав, а також зобов'язань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 28, 30, 31, 22 /, заявивши про розгляд справи у її відсутність, на що наголошується у позовній заяві / а.с. 4 /. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, подавши письмову заяву, за змістом якої справу просив розглянути у його відсутність / а.с. 33 /. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 17 грудня 2010 року між банком - позивачем та відповідачем по справі укладено кредитний договір, за пунктами 1.2, 1.3 та 1.5 якого цей банк випустив і надав відповідачу платіжну картку та пін - код до неї і мав обслуговувати держателя на умовах викладених у Тарифному пакеті. При цьому банк - позивач надав кредит відповідачу шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень. Одночасно з цим кредитні кошти відповідачем мали використовуватися для розрахунків за товари чи послуги, які придбані відповідачем. За цим договором відповідач, як держатель картки зобов'язувався щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникала за попередній звітній місяць / а.с. 5 - 6 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно з доказів, наданих стороною позивача, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує. Згідно розрахунків позивача - банку на час розгляду справи відповідач заборгував йому 16897 гривень 13 копійок, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач. При цьому, вказана сума станом на 20.11.2013 року складається з: тіла кредиту в сумі 9832,80 гривни; простороченого тіла кредиту в сумі 2446,86 гривень; заборгованості за комісіями 4617,47 гривень / а.с. 17 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, які документально підтверджені / а.с. 1 /, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісяця, починаючи з 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 липня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 686. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 15, 17). Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.10.1993 року відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом № 1274. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.2,3) просив позов задовольнити. Позивач, належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.19). Відповідач в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову (а.с. 18). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.10.1993 року, між сторонами відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції м.Києва за актовим записом №1274 зареєстровано шлюб (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11) та повнолітню дитину - [PERSON], [INFO](а.с.12). Ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача про встановлення додаткового строку, для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON], який за життя проживав за адресою: [ADDRESS] і після його смерті відкрилася спадщина на цю квартиру. Він є спадкоємцем за законом першої черги, про смерть батька дізнався в червні 2012 року перебуваючи у слідчому ізоляторі та не міг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Його мати, [PERSON], за дорученням, звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори, але державний нотаріус відмовив в прийнятті заяви, оскільки пропущений строк на прийняття спадщини. Строк ним був пропущений, так як він з 02.04.2012 року перебуває в місцях позбавлення волі, тому він фізично не мав можливості раніше звернутися з заявою до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Просить суд призначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті свого батька [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис про смерть № 817 від 16 травня 2012 року. Факт рідства між спадкодавцем і спадкоємцем, підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], батьками якого записані: мати [PERSON], батько [PERSON]. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що від імені позивач звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою його мати [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька, як спадкоємця за законом. Державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вироку Терновського районного суду м. Кривого Рогу від 02.07.2012 року, [PERSON] засуджено до чотирьох років позбавлення волі, срок утримання його під вартою з 02.04.2012 року. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважної причини та визначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю один місяць, вважаючи такий строк достатнім для подання відповідної заяви.

Outcome: approved