Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

В червні 2020 року позивач [PERSON] , від імені і в інтересах якого діє адвокат Спруцко В.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання права власності на частину житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що\~\~він є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього побудовами та спорудами, розташованого на приватизованій земельній ділянці площею 0,1500 га. У встановлений законом строк він звернуся до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Він прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з ним. Його матір - відповідачка по справі [PERSON] та рідний брат третя особа [PERSON] до нотаріальної контори після смерті батька не звертались. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку ним було надано нотаріусу договір дарування, посвідчений Першотравневою державною нотаріальною конторою 31.12.1992 за реєстровим № 3151, зареєстрований в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 18.01.1993 за № 1544, відповідно до якого його батькам [PERSON] та [PERSON] подаровано 5/6 частки спірного житлового будинку без визнання часток за кожним з них та копія свідоцтва про право на спадщину за законом №213, виданого Першотравневою державною нотаріальною конторою 07.04.1978, зареєстрованого в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 18.04.1978, відповідно до якого батько є власником 1/6 частки спірного будинку. Примірник зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом батько [PERSON] при житті загубив, а отримати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом він не може у зв`язку з тим, що архівні справи Першотравневої нотаріальної контори щодо вчинених нотаріальних дій та закритих спадкових справ за період 1943-2001 роки були передані до Донецького державного нотаріального архіву, доступ до яких відсутній у зв`язку з тим, що ця територія є непідконтрольною Україною. Примірник зазначеного свідоцтва також знаходиться на зберіганні у КП Мангушське БТІ у справі на будинок [ADDRESS] . Згідно розрахунку часток житлового будинку [ADDRESS] батькові [PERSON] належить 7/12 часток житлового будинку, а матері 5/12 частки житлового будинку. Зазначений житловий будинок розташований на приватизованій земельній ділянки площею 0,1500 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий згідно рішення сесії Мангушської селищної ради від 26.12.1997, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім`я батька [PERSON] . У зв`язку з відсутністю у нього примірника свідоцтва про право на спадщину за законом №213, виданого Першотравневою державною нотаріальною конторою від 07.04.1978 та відомостей щодо частки майна, яке входить до складу спадщини згідно договору дарування, посвідченого Першотравневою державною нотаріальною конторою, 31.12.1992 за реєстровим №3151, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно яке належало померлому батькові [PERSON] . Просить визнати за ним право власності на 7/12 часток житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього побудовами та спорудами, та на 7/12 часток земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02.10.2020 року цивільна справа за вказаною позовною заявою прийнята до провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 10.11.2020 відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання права власності на частину житлового будинку. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на підставі договору дарування, посвідченого Першотравневою державною нотаріальною конторою 31.12.1992 року, за реєстровим №3151, вона та померлий чоловік [PERSON] є співвласники 5/6 частки спірного житлового будинку та який знаходиться у спільній сумісній власності без визнання часток за кожним з них. За життя чоловіка між ними не було укладено жодного документа про поділ або виділ частки зі спільного сумісного майна. Згідно розрахунку часток житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] належить 7/12 часток житлового будинку, а їй 5/12 частки житлового будинку. Вирішити зазначене питання у позасудовому порядку у неї немає можливості, тому просить визнати за нею право власності на 5/12 часток житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього побудовами та спорудами. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 7/12 часток житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього побудовами та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Також заявив клопотання про залишення без розгляду його позовних вимог в частині визнання за ним права власності на частину земельної ділянки. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 27.11.2020 позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на частину земельної ділянки залишено без розгляду, прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] , підготовче провадження по цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Спруцко В.І. подали до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу без їх участі. Проти задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] не заперечують. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти позовних вимог [PERSON] та підтримує свою зустрічну позовну заяву. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечує. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні та зустрічні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2017, помер [INFO] (а.с. 9). На підставі договору дарування, посвідченого Першотравневою державною нотаріальною конторою 31.12.1992 за реєстровим № 3151, зареєстрований в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 18.01.1993 за № 1544, [PERSON] та [PERSON] отримали в дар від [PERSON] та [PERSON] 5/6 частки житлового будинку [ADDRESS] з відповідними частинами належних до нього побудов та споруд (а.с. 12-13). Також, згідно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом №213, виданого Першотравневою державною нотаріальною конторою 07.04.1978 року, вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] , в рівних долях є дружина [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво складається з 1/2 частини будинку [ADDRESS] (а.с. 11). Тобто частка [PERSON] за вказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом складає 1/6 частина спірного будинку. Постановою державного нотаріуса Мангушської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12.06.2020 №281/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [INFO] [PERSON] , а саме на частку житлового будинку з належними до нього побудовами та спорудами за [ADDRESS] , у зв`язку з відсутності у спадкоємця документу, що підтверджує право власності на спадкове майно та відомостей щодо частки майна, яке входить до складу спадщини (а.с. 14-15). Згідно зі\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).\~ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за законом. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як визначено\~статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.\~1220, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] постановою нотаріуса від 12.06.2020 №281/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутності у спадкоємця документу, що підтверджує право власності на спадкове майно та відомостей щодо частки майна, яке входить до складу спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено,\~\~що за життя [PERSON] належала 1/6 частина спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1978. Крім того, на підставі договору дарування від 31.12.1992 [PERSON] та [PERSON] мають у спільній сумісній власності 5/6 частки спірного житлового будинку без визнання часток за кожним з них. Відповідно до ч.1\~ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно з ч. 1\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2\~ст. 370 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно\~зі ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, відповідно до ст.1226\~ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. За таких обставин, враховуючи, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, суд дійшов до висновку, що померлому [PERSON] за життя належало 7/12 часток спірного житлового будинку (1/6 + 5/12), а [PERSON] - 5/12 часток. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на 7/12 частини спірного житлового будинку з належними до нього побудовами та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька, оскільки таке право спадкодавця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи, що [PERSON] не може одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право власності до вирішення питання про розмір її частки у спільної сумісної власності, а вирішити дане питання в добровільному порядку неможливо у зв`язку із смертю одного із співвласників, тому суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги, у зв`язку із чим зустрічний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved