Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Генеральний директор ТОВ «ММК-Україна» - Лихогляд Н.М. 05 листопада 2014 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 березня 2013 року № 179, мотивуючи позов тим, що 26 березня 2013 року відповідач, відповідно до укладеного договору від 26 березня 2013 року № 179 отримала кредит у сумі 1500,00 грн., терміном на 16 календарних днів, а саме кредит наданий на термін з 26 березня 2014 року по 11 квітня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % за кожний день користування кредитом. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 1500,00 грн., відсотки за користування кредитом - 2280,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 15390,00 грн., а також штраф в розмірі - 150,00 грн., що разом складає 19320,00 грн., тому просить стягнути вказану суму та витрати по сплаті судового збору на користь позивача. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслав суду клопотання, яким позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти винесення в справі заочного рішення за наявними в справі доказами в разі неявки відповідача, відповідач причини неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 26 березня 2013 року між ТОВ «ММК-Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 179, предметом якого є, кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов'язується прийняти кредит, повернути кредитору кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що визначені цим договором. Сума кредиту становить 1500,00 грн., відповідно до п. 1.2. договору. Згідно п.п.1.3., 1.4. договору кредит надається строком на 16 днів з 26 березня 2013 року по 11 квітня 2013 року, коли позичальник зобов'язується повернути вказану суму кредиту та нараховані на неї проценти. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 2 % процентів за кожен день користування кредитом позичальником. У разі порушення термінів повернення кредиту більш, ніж на 16 календарних днів, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 150,00 грн., відповідно до п.4.1. договору. Пунктом 4.2. договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань повернення кредиту та сплати процентів за його користування більш ніж на 60 календарних днів, згідно з умовами цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі 2 % від суми погашеного кредиту починаючи з 61 дня прострочення. Вказана пеня розраховується по дату повного виконання позичальником всіх зобов'язань до повного погашення заборгованості, включаючи день такого погашення. Дана угода про нарахування пені зберігає свою дію до повного повернення кредиту. Згідно розрахунку наданого позивачем, за відповідачем рахується заборгованість за кредитом у розмірі 1500,00 грн., відсотки за користування кредитом - 2280,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 15390,00 грн., а також штраф в розмірі - 150,00 грн., що разом складає 19320,00 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором від 26 березня 2013 року № 179 не виконував, а отже зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та штрафні санкції. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved