Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його (заробітку) доходу, щомісячно, починаючи 21.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 по 2019 рік. Вони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день донька знаходиться на повному її утриманні, відповідач надає допомогу на її утримання не регулярно та не в повному обсязі. Відповідач є працездатною особою та не має на утриманні інших дітей, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Крім того, просить стягнути аліменти, починаючи з 21.04.2021, оскільки вона зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача судового наказу, проте ухвалою суду від 19.05.2021 було відмовлено у його видачі. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що він щомісячно регулярно перераховує на утримання доньки гроші в сумі не менше ніж 4000,00 грн. Крім того, він регулярно надає матеріальну допомогу дитині шляхом придбання одягу, комп`ютерної техніки тощо. Твердження позивача про те, що з квітня 2021 року відповідач не надає кошти на утримання дитини, спростовується квитанціями від 07.05.2021 та 07.07.2021 про сплату аліментів в сумі 4000,00 грн. Також відповідач відкрив на ім`я доньки картку в Монобанку , яку вона отримала і на яку щомісячно перераховуються кошти в якості аліментів. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, сторони записані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №3049. Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «6 Слобідська 48а» №258 від 17.06.2021 та копії паспорта позивача серії [NUMBER] [PERSON] разом з позивачем проживають за адресою: [ADDRESS] . Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є здоровим та працездатним, тобто в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позову, на те, що він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки з цих підстав, суд не вправі відмовити в задоволені позову про стягнення аліментів. На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої доньки, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу). Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини другої статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Звернення позивача до суду 21.04.2021 року із заявою про видачу судового наказу, не може бути підставою для стягнення аліментних платежів з цієї дати, оскільки судовий наказ щодо цього видано не було, а тому, за змістом частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину мають бути присуджені за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, присудження аліментів за минулий час залежить від вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але їх одержати не міг у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, що в даному випадку позивачем не доведено. За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи, суд приходить до висновку про задоволення вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 17.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимоги статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial