Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В червні 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], яка була його двоюрідною сестрою. [PERSON] склала заповіт на ім`я заявника, однак він не охоплює все майно померлої, інших спадкоємців вона не має. Документи, які б підтвердили родинний зв'язок [PERSON] та [PERSON] не збереглись. Тому заявник просить встановити факт, що він є двоюрідним братом [PERSON], яка померла [INFO]. Заявник, представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали та пояснили, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], однак архівних довідок про народження [PERSON] та [PERSON] (мати заявника та мати [PERSON]) не збереглось, оскільки були народженні на території Білорусії ще на початку 20 століття. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO], батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6). [PERSON] народилась [INFO], батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Заявник в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] (а.с.9) та [PERSON] - його мати (дівоче прізвище [PERSON]) (а.с.8), є рідними сестрами. Дочка [PERSON] - [PERSON] є його двоюрідною сестрою, однак документи, які б підтвердили дані факти не збереглись. [INFO] [PERSON] померла і відкрилась спадщина на спадкове майно (а.с.27). [PERSON] заповіла [ADDRESS] [PERSON] (а.с.30). Заявник зазначає, що заповітом не охоплено все майно померлої, а саме: вклад у банку. З копії спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців після [PERSON], окрім [PERSON], немає (а.с.25-37). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З листів від Державного архіву м. Києва, Центрального державного історичного архіву України, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві вбачається, що документів про народження [PERSON] та [PERSON] не виявлено (а.с.45,46,47). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є двоюрідною племінницею [PERSON] Мама заявника - [PERSON] та мама [PERSON] - [PERSON] були рідними сестрами. Підтвердила факт тог, що заявник є двоюрідним братом [PERSON]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є двоюрідною племінницею [PERSON] Підтвердила факт тог, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON]. Заявник доглядав за покійною [PERSON], тому спадкове майно має належати йому. Інші родичі [PERSON] проживають в Америці. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Отже, суд вважає встановленим факт, що [PERSON], [INFO] є двоюрідним братом [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved