Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В червні 2020 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Предметом позову є стягнення 639098,23 грн. відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Підставою позову є завдання відповідачем шкоди застрахованому у позивача автомобілю та виплата позивачем страхового відшкодування у зв`язку із завданням шкоди застрахованому автомобілю. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) застрахований у позивача автомобіль «Mercedes-Benz GLE 43 AMG», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] (надалі - застрахований транспортний засіб) отримав механічні пошкодження. Позивач відшкодував власнику застрахованого транспортного засобу завдану майнову шкоду в розмірі 738598,23 грн., що становить вартість відновлюваного ремонту, та набув право зворотної вимоги до особи, винної у завданні шкоди в межах фактично сплачених грошових коштів. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП», згідно полісу №АМ/6361244. 06 червня 2019 року позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування №40167 до АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП», яке здійснило виплату в розмірі 99500,00 грн. Позивач просить стягнути 639098,23 грн., що становить залишок суми виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Між позивачем та [PERSON] (страхувальником) 14 лютого 2018 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0412-18-00017, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 43 AMG», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 8-16). Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року у справі №703/304/19, [PERSON] визнана винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) за те, що 23 січня 2019 року, о 13 год. 08 хв., на 215 км. Автодороги Київ-Знамянка керувала транспортним засобом «Lexus GX 470», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , не врахувала дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впоралася з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 43 AMG», який рухався в зустрічному напрямку (а.с. 34-35). Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 20 березня 2019 року позивачем на підставі угоди про розмір страхового відшкодування від 06 березня 2019 року було складено страховий акт №ДКК-64243 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Відповідно до платіжного доручення №6642 від 20 березня 2019 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 738598,23 грн. (а.с. 80). Згідно полісу №АМ/6361244, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП» (а.с. 81). 06 червня 2019 року позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування №40167 до АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП», яке здійснило виплату в розмірі 99500,00 грн. (а.с. 82-85). Отже, предметом позову є стягнення 639098,23 грн., що становить залишок суми виплаченого позивачем страхувальнику страхового відшкодування. Оцінка суду. Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року у справі №703/304/19, [PERSON] визнана винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) за те, що 23 січня 2019 року, о 13 год. 08 хв., на 215 км. Автодороги Київ-Знамянка керувала транспортним засобом «Lexus GX 470», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , не врахувала дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впоралася з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 43 AMG», який рухався в зустрічному напрямку (а.с. 34-35). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідача було завдано шкоду володільцю автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року у справі №703/304/19, а тому, наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже, суд встановив підстави для деліктної відповідальності відповідача за завдання шкоди володільцю застрахованого транспортного засобу. Страхові правовідносини. З метою захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), функціонує інститут страхування. Так, положення ст. 4 Закону України «Про страхування» встановлюють, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Виходячи зі змісту договору страхування, укладеного між позивачем та страхувальником, такий є добровільним договорам страхування, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 абзацу 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що позивач як страховик у відносинах майнового страхування виконав своє грошове зобов`язання за договором та законодавством, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 738598,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6642 від 20 березня 2019 року. Однак, оскільки згідно полісу №АМ/6361244, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП», яке, за зверненням позивача, здійснило виплату в розмірі 99500,00 грн., тому у позивача виникло право на стягнення з відповідача 639098,23 грн. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже у деліктному зобов`язанні відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 639098,23 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до платіжного доручення №13571 від 26 травня 2020 року, позивачем за подання позову сплачено 9586,47 грн. судового збору (а.с. 5). Позовні вимоги задоволені повністю, а тому, судовий збір потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved