Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

В січні 2020р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-6) до відповідачів: [PERSON] , АТ «СБЕРБАНК», в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 69-71): 1) стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі: - 3228202,27 дол. США, 21338809,76 російських рублів, що обліковуються на банківському рахунку № [NUMBER] (валюта: долар США, російський рубль), відкритому у відповідача АТ «СБЕРБАНК»; - 1431536,05 євро, що обліковуються на банківському рахунку № [NUMBER] (валюта: євро), відкритому у відповідача АТ «СБЕРБАНК»; 2) зобов`язати відповідача АТ «СБЕРБАНК» здійснити списання зазначених вище сум коштів, які обліковуються на вищенаведених банківських рахунків №№ [NUMBER] (валюта: долар США, російський рубль), [NUMBER] (валюта: євро) та зарахувати їх на банківський рахунок № [NUMBER] (валюта: долар США, євро, російський рубль), відкритий позивачкою у відповідача АТ «СБЕРБАНК». Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016р. визнано за позивачкою право особистої приватної власності на зазначені грошові кошти, які обліковуються на відповідних рахунках, відкритих у відповідача АТ «СБЕРБАНК». В досудовому порядку, відповідач [PERSON] здійснив повернення лише частини грошових коштів у сумі 100,0 дол. США, решта суми ним повернута не була. Як, і не було вчинено дії відповідачем АТ «СБЕРБАНК» щодо зарахування коштів на відповідний банківській рахунок, відкритий на ім`я позивачки. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 03 березня на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 37-67), в якому АТ «СБЕРБАНК» проти позову заперечив, зазначивши, що дійсно між відповідачами було укладено договір банківського мультивалютного рахунку № Физ-[NUMBER]/Р від 10 серпня 2010р. та договір № 2608027015172/980/Р від 04 грудня 2012р. щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг в рамках договору щодо банківського обслуговування. На думку відповідача, він не порушував права позивачки, оскільки рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016р. не зобов`язано банк, в порядку ч. 2 ст. 1071 ЦК України здійснити списання належних позивачці грошових коштів, які обліковуються на банківському рахунку, відкритому на ім`я відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим в досудовому порядку банк не зобов`язаний був виконувати заяви позивачки про переказ коштів. Також, сторона відповідача зазначала, що відповідач [PERSON] не надав до банку діючий паспорт громадянина України, оскільки ним було досягнуто 45 років. 19 березня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 93-96), в якому відповідач [PERSON] , зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає, ним було в досудовому порядку перераховано позивачці 100,0 дол. США, при цьому рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016р. не зобов`язано відповідача здійснювати будь-які дії на виконання цього рішення суду. Також, 19 березня 2020р. на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача [PERSON] на відзив на позов АТ «СБЕРБАНК» (а.с. 103-108). 13, 14 квітня 2020р. на адресу суду від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 119-129), у зв`язку з запровадженням карантину, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка [PERSON] перебуває з 16 липня 2004р. у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016р. по цивільній справі № 235/5878/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/62581423), яке набрало законної сили, з урахуванням виправлених ухвалою цього ж суду описок від 23 лютого 2017р. (http://reyestr.court.gov.ua/Review/64906149), яка набрала законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя: - чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 121,7 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - підземний паркінг (парковочне місце № 3 площею 13,5 кв.м.), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - будівлю лукохранилища (літ. Ф-1, Ф'-l) кам`яну, загальною площею 843,1 кв. м., що входить до складу будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; - адміністративну будівлю, загальною площею 45,10 кв.м. (літ. И'-l) та складу з підвалом, загальною площею 875,00 кв.м. (літ. И-1), що входять до складу будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; - легковий автомобіль марки «BMW» моделі 530і, 2007р. випуску, державний номерний знак [NUMBER] ; - легковий автомобіль марки « ТОYОТА » моделі LANDCRUISER 200 VХ , 2011р. випуску, державний номерний знак [NUMBER] ; - грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), що належать [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ): [NUMBER] (українська гривня) - 44143,2 грн.; [NUMBER] (долар США) - 3228302,27 дол. США; [NUMBER] (російський рубль) - 21338809,76 російських рублів; [NUMBER] (євро) - 1431536,05 євро; [NUMBER] (українська гривня) - 159354,63 грн.; [NUMBER] (долар США) - 31316,41 дол. США; [NUMBER] (євро) - 1459,2 євро; - грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку, відкритому у ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» (МФО 334969), що належить [PERSON] , а саме: [NUMBER] (українська гривня) - 684012,33 грн.; Визнано за [PERSON] , право особистої приватної власності на: - чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 121,7 кв.м.; житловою площею 63,1 кв.м.; адреса: [ADDRESS] ; - підземний паркінг (парковочне місце № 3 площею 13,5 кв.м.), адреса: [ADDRESS] ; - будівлю лукохранилища (літ. Ф-1, Ф'-l) кам`яна, загальною площею 843,1 кв. м., що входить до складу будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; - адміністративну будівлю, загальною площею 45,10 кв.м. (літ. И'-l) та склад з підвалом, загальною площею 875,00 кв.м. (літ. И-1), що входять до складу будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; - легковий автомобіль марки «BMW» моделі 530і, 2007р. випуску, державний номерний знак [NUMBER] ; - 684012,33 грн. на банківському рахунку [NUMBER] (українська гривня), відкритому у ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» (МФО 334969); - 31316,41 дол. США на банківському рахунку [NUMBER] (долар США), відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК»; - 159354,63 грн. на банківському рахунку [NUMBER] , відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627); - 1459,2 євро на банківському рахунку [NUMBER] (євро), відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627); - 44143,2 грн. на банківському рахунку [NUMBER] (українська гривня), відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627); Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на : - 3228302,27 дол. США на банківському рахунку [NUMBER] (долар США), відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627); - 1431536,05 євро на банківському рахунку [NUMBER] (евро), відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627); - 21338809,76 російських рублів на банківському рахунку [NUMBER] (російський рубль), відкритому у ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627); - легковий автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LANDCRUISER 200 VX », 2011р. випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017р. у справі № 757/71862/17-к (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71367699), яка набрала законної сили, клопотання представника [PERSON] , в інтересах [PERSON] про скасування арешту майна - задоволено. Скасовано арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014р., у справі №757/31656/14-к, а саме: - з грошових коштів, у розмірі 3228302,27 дол. США, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] (валюта долар США); - з грошових коштів у розмірі 1431536,05 євро, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] (валюта євро); - з грошових коштів у розмірі 21338809,76 російських рублів, що знаходяться на рахунку [NUMBER] (російський рубль), відкриті у ПАТ «СБЕРБАНК» МФО 320627. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018р.у справі № 757/43556/18-к (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77099428), клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України Гарбузи С., про арешт майна у кримінальному провадженні № 42014000000625 (на грошові кошти у всіх видах валют, розміщені на банківських рахунках № [NUMBER] та [NUMBER] в ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627) - залишено без задоволення. Зазначена ухвала слідчого судді від 12 вересня 2018р. залишена без змін, як в апеляційному, так і касаційному порядку (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78044811; http://reyestr.court.gov.ua/Review/79879415). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що сторона відповідачів не бажає здійснити повернення належних їй на праві власності грошових коштів, утримуючи їх без відповідних правових підстав, обґрунтовуючи свої дії тим, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016р. по цивільній справі № 235/5878/16-ц, їх не зобов`язано вчинити відповідні дії щодо повернення коштів. Судом встановлено, і цього не заперечували сторони, що належні позивачці грошові кошти (3228202,27 дол. США, 21338809,76 російських рублів, 1431536,05 євро), обліковуються на теперішній час на банківському рахунку № [NUMBER] (валюта: долар США, російський рубль) (попередній № рахунку [NUMBER] (валюта: долар США, російський рубль), банківському рахунку № [NUMBER] (валюта: євро) (попередній № рахунку [NUMBER] (валюта: євро), відкритих у відповідача АТ «СБЕРБАНК», відповідачем [PERSON] . Також, судом встановлено, що в позасудовому порядку позивачка зверталась до відповідачів з заявами про повернення їй коштів, шляхом перерахування на відповідний банківський рахунок. Суд, вважає, що після набрання законної сили рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016р. по цивільній справі № 235/5878/16-ц, сторона відповідачів утримує належні позивачці грошові кошти, які обліковуються на рахунках №№ [NUMBER] (валюта: долар США, російський рубль), [NUMBER] (валюта: євро), відкритих у відповідача АТ «СБЕРБАНК», без відповідних правових підстав. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У розумінні Європейського суду з прав людини термін (далі по тексту - ЄСПЛ) «майно» має автономне тлумачення. Зокрема, до поняття «майно» ЄСПЛ відносить: - усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27 квітня 1979 р., п. 64), тобто наявне майно (« existing possessions»); - нерухомість, зокрема, маєтки (« Колишній Король Греції та інші проти Греції» (The Former King Of Greece and Others v. Greece), заява № 25701/94, рішення від 23 листопада 2000 р.), земельна ділянка та будинок, будинки («Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), рішення від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52) та інша нерухомість; - прибутки, що випливають з власності, зокрема, орендна плата (рента), передбачена договором, добровільно укладеним відповідно до законодавства (« Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р.); - рухоме майно, наприклад, картина (зокрема, «Портрет молодого селянина» Ван Гога був предметом розгляду у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [GC] від 5 січня 2000 р., заява № 33202/96), або речі особи, що знаходяться в її помешканні («Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine), заява № 47148/99, рішення від 22 лютого 2005р.); - банківські внески («Гайдук та інші проти України» (Остаточна ухвала щодо прийнятності заяв № 45526/99 […], поданих [PERSON] та іншими проти України від 2 липня 2002р.); - частка у пенсійному фонді («Мюллер проти Австрії», ухвала щодо прийнятності заяви № 6849/72, поданої Christian Muller v. Austria від 16 грудня 1974р.; - кошти/присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обов`язкового до виконання арбітражного рішення («Грецькі нафтопереробні заводи «Стран» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v.Greece), заява № 13427/87, рішення від 21 листопада 1994 р.); - кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, рішення від 7 травня 2002 р., п.40); - «активи», які можуть виникнути, зокрема, на підставі позову про відшкодування шкоди, який виникає з її заподіянням («Прессос Компанія Нав`єра С.А. та інші проти Бельгії» (Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium) (1), заява № 17849/91, рішення від 28 жовтня 1995 р.; - «правомірні очікування» / «законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (наприклад, правомірні сподівання бути здатним здійснювати запланований розвиток території, з огляду на чинний на той час дозвіл на промислове освоєння землі (Справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87, рішення від 23 жовтня 1991р.); - майнові права, наприклад, набуте на підставі заповіту право на одержання орендної плати (ренти) за користування земельною ділянкою (ухвала щодо прийнятності заяви № 10741/84 S. v. the United Kingdom від 13 грудня 1984 р.); - приватні власні інтереси, визнані відповідно до національного права (справа «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), рішення [GC] від 5 січня 2000р., заява № 33202/96); - акції компанії (ухвала щодо прийнятності заяв №№ 8588/79 та 8589/79 Lars Bramelid and Anne-Marie Malmstrom v. Sweden від 12 жовтня 1982 р.; « «Совтрансавто-Холдинґ» проти України» (Sovtransavto Holding v. Ukraine), заява №48553/99,рішення від 25 липня 2002 р.; - патенти; - «гудвіл» ( goodwill ) - накопичені нематеріальні активи підприємства, що включають її найменування, репутацію, ділові зв`язки (в тому числі клієнтуру), товарні знаки та ін.; власність «фірми» ( Ван Марле та інші проти Нідерландів» (Van Marle and Others), заяви № 8543/79, 8674/79, 8675/79 та 8685/79, рішення від 3 червня 1986р.; - інше «майно», що «становить економічну цінність», зокрема, необхідні для здійснення підприємницької діяльності дозволи чи ліцензії (cправа «Тре Тракторер Актіболаґ» проти Швеції» (Tre Traktorer Aktiebolag v. Sweden), рішення від 7 липня 1989р., серія A, № 159). Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту ч. 1 ст. 1212 ЦК України вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності сукупності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. У ст. 1215 ЦК України встановлено як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача. Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила. Тобто відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмуються, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Положення ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду (ч. 1 ст. 1074 ЦК України). Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідачів не було надано суду належних і допустимих доказів правомірності утримання належних позивачці грошових коштів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, враховуючи, в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду по справі № 922/3412/17 від 20 листопада 2018р. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 5255,0 грн., та підлягає поверненню позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, шляхом зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути останній - 5255,0 грн., згідно квитанції № 47709 від 22 січня 2020р. Крім того, з відповідача АТ «СБЕРБАНК» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,8 грн.

Outcome: approved