Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

В червні 2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08.11.2013 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. на обох дітей щомісячно, починаючи з 04.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку зі зміною вікових потреб дітей розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей, просила змінити їх розмір на 1/3 частину заробітку доходу щомісячне, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. \~ В судове засідання представник позивача не з»явився, проте заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав відзив на позов та не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, посилаючись на те, що він уже сплачує аліменти в такому розмірі, оскільки його доходи є не стабільними, мінливими. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. \~ Згідно із ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08.11.2013 року з [PERSON], 03.11.2013 року стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їхніх неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. на обох дітей щомісячно, починаючи з 04.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дітей, а вона самостійно неспроможна забезпечити їх усім необхідним. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частину заробітку доходу щомісячне, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Зясовуючи обґрунтованість таких доводів позивачки, судом враховується, що відповідно до ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Разом із цим, судом приймаються до уваги доводи позивачки про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів на дитини, виходячи з наступного. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своїм дітям, судом враховуються доводи відповідача, наведені ним в заперечення позову. Так, із наданого відповідачем відзиву вбачається, що він після бесіди з державним виконавцем вже сплачує аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також, що на даний час він його дохід є нестабільним та мінливим. Крім того, з матеріалів справи не вбачаються дані погайний стан здоров»я та наявність інших обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обовязків щодо його неповнолітніх дітей. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїм дітям, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки, та в подальшому стягувати їх з нього в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial