Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В травні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальне утримання у зв'язку з продовженням його навчання в розмірі ? частини всіх його заробітків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину. Зазначав, що з 2016 року він навчається в Чорноморському національному університеті ім. Петра Могли за контрактом на другому курсі денної форми навчання, тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Посилаючись на положення ст. 199 СК України просив стягувати з відповідача, який є його батьком, на свою користь аліменти у вказаному розмірі до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач заперечував проти нього, вказуючи, що він є особою, яка має статус інваліда третьої групи, роботи не має, отримує маленьку пенсію по інвалідності, тому не має можливості надавати сину матеріальну допомогу, пов'язану з його навчанням. Крім того зазначав, що перед розлученням із дружиною залишив їй значні кошти, які повинні були використані для повної оплати навчання сина. Також представив квитанції про оплату навчання сина за перші два роки, зазначивши що кошти на це він заробив на тичасові сезонній роботі, якої в теперішній час вже немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач [PERSON], [INFO] є сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 70), що і відповідачем не заперечувалося. Відповідно до довідки Чорноморського національного університету ім. Петра Могли від 19 квітня 2018 року (а.с. 4) він навчається в цьому учбовому закладі на ІІ курсі денного відділення за контрактом до 30 червня 2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до наданих відповідачем медичних документів він має стійкі захворювання, пов'язані з черепно-мозковими травмами. Згідно з копією наданої ним довідки МСЕК від 25 жовтня 2016 року він має ІІІ групу інвалідності строком до жовтня 2018 року. Довідкою Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 05 червня 2018 року підтверджено, що він отримує пенсійне забезпечення, пов'язане з його інвалідністю, в розмірі 1452 грн. щомісячно. Доказів про те, що відповідач має іншу роботу суду не представлено, в тому числі і не доведено позивачем його посилання, що батько працює електриком одночасно в трьох розташованих поруч садівничих товариствах Вітовського району. Таким чином, позивачем не доведена наявність у відповідача можливість надавати йому матеріальну допомогу, пов'язану з продовженням навчання. Тому і в задоволенні позов слід відмовити. Посилання в позовній заяві позивача про мінімальний розмір аліментів суд вважає помилковим, оскільки він визначається для аліментів, які сплачуються на утримання неповнолітніх дітей, однак позивач є повнолітнім і просить про грошове утримання в зв'язку продовженням навчання, для якого мінімальний розмір законом не визначено. З врахуванням викладеного,

Outcome: dismissed