Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В суд звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданих затопленням квартири. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивачам на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/5 належить квартира [ADDRESS] 13 березня 2015 року у квартирі сталось затоплення, яке мало місце з вини [PERSON], що мешкає у квартирі [NUMBER] того ж будинку, у зв'язку з чим було пошкоджено майно позивачів гарячою водою, загальна вартість відновлювального ремонту та заміни якого складає 47093,00 грн. Крім того, такими неправомірними діями [PERSON] позивачам завдано моральну шкоду, розмір якої кожен з позивачів оцінює у 2500 грн. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі та пояснили, що у даній квартирі проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також зареєстроване місце проживання двох інших позивачів. На поверсі вище над приміщенням квартири позивачів розташована квартира [NUMBER], належна [PERSON] 13 березня 2015 року вони виявили, що приміщення їх квартири зі стелі затоплюється гарячою водою. Було викликано аварійну службу Кузнецовського міського комунального підприємства, якою було перекрите водопостачання у під'їзд. В результаті затоплення квартири було пошкоджено меблі у квартирі, квартира після затоплення потребує ремонту. Кузнецовським міським комунальним підприємством було встановлено, що затоплення квартири відбулось з вини мешканців квартири [NUMBER] цього ж будинку, які недбало поставились до експлуатації сантехнічного обладнання. [PERSON] безпосередньо після події визнавав свою вину у затопленні квартири позивачів та пропонував вирішити питання компенсації вартості відновлювальних робіт у добровільному порядку. Проте в подальшому він не погодився з розрахунком витрат та відмовився відшкодовувати шкоду, що і стало підставою для звернення до суду. Позивачі також пояснили, що ремонтні роботи у квартирі у повному обсязі до цього часу не проведені, вони змушені були витрачати значний час на збирання даних щодо вартості відновлювального ремонту, у зв'язку з відмовою відповідача у відшкодуванні шкоди зазнали обурення та приниження, чим понесли моральну шкоду. З цих підстав позивачі, присутні в судовому засіданні, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та з підстав, викладених у позові, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та пояснив, що на його думку, затоплення сталось з вини Кузнецовського міського комунального підприємства, яким не проводився огляд сантехнічного обладнання, у той час як місцем пориву є зона відповідальності утримуючого підприємства, в результаті чого своєчасно не було виявлено прогнивання труби, що було безпосередньою причиною затоплення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала в повному обсязі та пояснила, що вина [PERSON] у затопленні квартири позивачів відсутня, порив стався на межі відповідальності КМКП, і КМКП як балансоутримувач будинку відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, здійснювати ремонт та технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Безпосередньою причиною затоплення стало загнивання різьби на трубі гарячого водопостачання, а механічний вплив [PERSON] на вентиль є лише припущенням КМКП. Крім того, якби вентиль на стояку гарячої води квартир сторін був би справний, кількість вилитої води була би значно меншою, у зв'язку з чим завдана затопленням майну позивачів шкода також була би меншою. Крім того, на думку представника відповідача, належних доказів у підтвердження розміру заподіяних збитків стороною позивачів суду не надано. З цих підстав представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог до [PERSON] Представник залученого судом до участі у справі відповідача - Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що КМКП не несе відповідальності за спричинену в результаті затоплення шкоду, оскільки причиною зривання запірної арматури стало втручання [PERSON] Крім того, відповідний договір про утримання будинків і прибудинкової території між КМКП та [PERSON] відсутній, оскільки відповідач відмовився його підписувати, у зв'язку з чим він як власник квартири зобов'язаний утримувати майно у належному стані. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши інші докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З копії свідоцтва про право власності на житло від 04.06.98 р., виданого Рівненською атомною електростанцією та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» за № 20-91-4291, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності у рівних долях по 1/5 належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що квартира [NUMBER] будинку [ADDRESS]. Учасниками процесу не оспорюється, що власником квартири [NUMBER] є відповідач [PERSON] Допитаний як свідок позивач [PERSON] суду показав, що 13.03.15 р., безпосередньо після затоплення їх квартири, [PERSON] приходив до них та визнавав свою вину у пошкодженні сантехнічного обладнання., пояснюючи, що вже кілька днів у місці розміщення запірного крана труби гарячого водопостачання у його квартирі мав місце невелике протікання води (покапувало), і 13.03.15 р. він намагався затягнути цей кран, проте зірвав його. При цьому у той день [PERSON] погоджувався компенсувати вартість ремонтних робіт, [PERSON] разом з [PERSON] робили фотографування пошкоджень, [PERSON] узгоджував з [PERSON] вартість ремонтних робіт та матеріалів для ремонту, завівши для цього окремий блокнот, у якому [PERSON] ставив свої підписи. При цьому [PERSON] висловлював свої зауваження, зокрема, щодо відсутності потреби у повній заміні кухонних меблів, з якими позивачі погодились, прийнявши рішення лише замінити та відремонтувати пошкоджені поверхні. Допитаний як свідок позивач [PERSON] підтвердив пояснення учасників процесу показання свідка [PERSON] щодо факту та наслідків затоплення квартири позивачів 13 березня 2015 року. Допитаний як свідок відповідач [PERSON] суду показав, що 13 березня 2015 року він перебував вдома. Діти побачили в кухні воду та покликали його. Побачивши, що протікає кран запірної арматури, він вирішив закрити його руками. З цією метою він прокрутив кран, але той зірвався, з труби під великим напором почала витікати гаряча вода. [PERSON] підтвердив розмови з позивачами з приводу відшкодування завданих їм збитків, проте пояснив, що мав на увазі написання колективної заяви до Кузнецовського міського комунального підприємства та стягнення заподіяної шкоди саме з цього підприємства, оскільки його вини у затопленні немає, так як саме з вини експлуатуючої організації своєчасно не було виявлено ржавіння труби. Крім того, під час події він намагався перекрити вентиль подачі гарячої води на весь стояк, проте вентиль не працював, у зв'язку з чим перекривався вентиль гарячої води на весь будинок. Дані дії зайняли певний час, протягом якого гаряча вода заливала поверхи та квартири, що розташовані нижче його квартири. У разі справності сантехнічного обладнання, за яке відповідає КМКП, розмір заподіяної майну позивачів шкоди був би значно меншим. Працівники КМКП перекрили гарячу воду у всьому будинку, після чого він придбав новий кран, який йому безкоштовно встановили працівники КМКП. Актом комісії ЖЕД-4 від 16.03.15 р. підтверджується, що квартиру [ADDRESS] було затоплено 13 березня 2015 року о 19 годині 50 хвилин водою з причини зривання вентиля гарячого водопостачання у квартирі [NUMBER] цього ж будинку, власником якої є [PERSON]. В результаті затоплення у приміщенні кухні було пошкоджено фарбування стелі під ВДВА, гіпсову конструкцію, шпалери на стінах, відкоси на вікні, у вітальні - ламінат на підлозі, шпалери, вінілову плівку на стелі; у коридорі - вінілову плівку на стелі, у спальні - ламінат на підлозі, шпаклювання стін, водоемульсійне фарбування стін, шпалери, відкоси на вікні, у ванній - фарбування під ВДВА. З акту комісії ЖЕД- 4 від 24.03.15 р. вбачається, що при обстеженні квартири [ADDRESS] 16.03.15 р. після затоплення, співвласник [PERSON] відмовилась від опису збитків у спальні та на балконі, дані приміщення квартири обстежені 24.03.15 р., виявлено ушкодження шпаклювання стелі та стін та фарбування під ВДВА у спальні, на балконі пошкоджень не виявлено. Затоплення 13.03.15 р. відповідачем квартири позивачів підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, свідок [PERSON] показала, що 13.03.15 р. [PERSON], прийшовши до квартири позивачів, пояснював подію тим, що у нього на кухні біля вентиля мало місце протікання, і за день до події він самостійно його «підтягнув», проте наступного дня стався порив. Свідок [PERSON] показала, що під час перемовин з власниками квартири [NUMBER] [PERSON] з приводу обсягу та вартості відновлювального ремонту був присутній і [PERSON], який казав, що буде приймати участь у придбанні матеріалів, визнаючи таким чином свою вину у затопленні квартири позивачів. Свідок [PERSON], який працює начальником зміни КМКП, суду показав, що 13.03.15 р. він разом з сантехніками виїжджав до будинку [ADDRESS] за викликом про порив труби гарячого водопостачання. Після ліквідації аварійної ситуації (перекриття запірною арматурою гарячого водопостачання до будинку) він разом з працівниками КМКП оглядав місце пориву труби у квартирі [PERSON] Було встановлено, що у місці розташування вентиля на трубі гарячого водопостачання до квартири [PERSON], розміщеного у кухні квартири, стався порив труби внаслідок механічного впливу на вентиль, зокрема, внаслідок того, що вентиль надмірно прокручували. Свідок пояснив також, що межа відповідальності власника квартири та КМКП за справність труби проходить якраз у місці розташування цього вентиля. Таким чином, пошкодження труби сталось на межі КМКП, проте з вини [PERSON] Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою визначено терміни, що вживаються у цьому Законі, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Статтею 24 вищезазначеного Закону передбачено, що балансоутримувач зобов'язаний, крім іншого, утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 26 Закону передбачено, що права та обов'язки сторін, визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу, порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту), порядок здійснення ремонту, відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору є істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Сторона відповідача під час розгляду справи посилалась на те, що відносини між [PERSON] та КМКП з приводу прав та обов'язків власника квартири та балансоутримувача будинку регулюються договором № 5013 від 19.04.99 р. про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, укладеним [PERSON] як власником будинку та УТЖКГ ВП «Рівненська АЕС». Чинність даного договору для відносин з КМКП представником КМКП [PERSON] в судовому засіданні оспорюється. Представник КМКП пояснив, що незважаючи на неодноразові пропозиції зі сторони утримуючого підприємства, відповідний договір між КМКП та [PERSON] з вини останнього не підписаний. Відсутність договору, укладення якого передбачено у ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між КМКП та [PERSON] в судовому засіданні ніким не оспорюється. Судом за клопотанням [PERSON] ухвалою від 19.07.16 р. у даній цивільній справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза з метою встановлення технічної причини пошкодження труби гарячого водопостачання у квартирі [PERSON], встановлення точки розподілу з передачі послуг водопостачання від виконавця до споживача, місця пориву труби у співвідношенні з даною точкою, особи, на якій відповідно до нормативно-правових актів лежить відповідальність за цілісність труби у місці пориву. Як вбачається з листа ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» № 297/16 від 17.10.16 р., призначену судом експертизу проведено не було з підстав ненадходження оплати за її проведення від ініціатора [PERSON] Відповідно до ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких обставин, а також враховуючи відсутність між балансоутримувачем будинку та [PERSON] передбаченого Законом України «Про житлово-комунальні послуги» договору, який мав би визначати права та обов'язки сторін, точки розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу, порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту), порядок здійснення ремонту, відповідальність сторін за невиконання умов договору, у суду відсутні підстави для висновку про вину КМКП у незабезпеченні належних умов експлуатації інженерних мереж, що призвело до пориву труби гарячого водопостачання у квартирі [PERSON], внаслідок якої сталось затоплення квартири позивачів. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України. На підставі вищезазначених встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що у пошкодженні майна позивачів в результаті затоплення їх квартири 13.03.15 р., яке сталось з причини пориву труби гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] винен відповідач [PERSON] як власник цього майна, який, у порушення вимог ст.322 ЦК України та ст.151 ЖК України, не виконав обов'язків щодо утримання у справному стані майна, що йому належить. З досліджених судом фотографій кухонних меблів та дитячої стінки судом встановлено пошкодження цього майна, яке за характером та часом виконання фотографій вказує на затоплення приміщення квартири гарячою водою як причину такого пошкодження. Відповідно до кошторису на виконання капітального ремонту квартири [ADDRESS] після затоплення, виконаного приватним підприємством «Половля» на замовлення [PERSON], вартість ремонтних робіт складає 33142,80 грн. Дослідженням кошторису встановлено відповідність переліку та обсягу робіт пошкодженням, зазначеним в актах ЖЕД-4. Як вбачається з рахунку-фактури СПД [PERSON], наданого на замовлення [PERSON], вартість відновлювального ремонту кухонних меблів та дитячої стінки складає 4891,00 грн. З кошторису № 04-04/15, виконаного СПД [PERSON] на замовлення [PERSON] вбачається, що роботи з улаштування натяжної стелі у вітальні та коридорі квартири [ADDRESS] разом з матеріалами коштують 6700,00 грн. Позивачі просили суд стягнути також вартість пошкодженого в результаті затоплення світильника в сумі 2360,00 грн. Разом з тим, будь-яких доказів у підтвердження його пошкодження в результаті затоплення суду не надано. Наданий суду відеозапис світильника з мерехтливим світлом окремих ламп не вказує прямо на його пошкодження. З огляду на це, суд прийшов до висновку, що пошкодження світильника у вітальні в результаті затоплення, позивачами в суді не доведене. Отже, матеріальна шкода, завдана затопленням квартири [ADDRESS], спричинення якої суд вважає доведеним, складається з: вартості капітального ремонту квартири у розмірі 33142,80 грн., вартості відновлювального ремонту кухонних меблів та дитячої стінки у розмірі 4891,00 грн., вартості улаштування натяжної стелі у вітальні та коридорі у розмірі 6700,00 грн., а всього на суму 44733,80 грн. Незважаючи на заперечення відповідачем [PERSON] такого розміру шкоди, заподіяної позивачам затопленням їх квартири, будь-яких доказів у спростування вищезазначеної вартості пошкоджень та витрат на їх відновлення відповідач суду не подавав, про їх витребування не клопотав, призначення судової експертизи не ініціював. З огляду на положення ст.360 ЦК України, відповідно до якої співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь кожного з позивачів відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру слід стягнути: 44733,80 грн. / 5 = 8946,76 грн. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди кожному з позивачів суд враховує глибину, характер та тривалість їх моральних страждань, обсяг відновлювального ремонту, а також приймає до уваги, що, як встановлено з пояснень позивачів, співвласники [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на момент події не проживали, що вказує на те, що в результаті затоплення вони зазнали менших порівняно з іншими позивачами моральних страждань. При цьому суд керується засадами розумності та справедливості. Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову та стягнути їх на користь того з позивачів, який їх поніс відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції. При цьому суд враховує, що при поданні позову фактично заявлено майнових вимог на суму 49563,52 грн., у той час як у ціні позову зазначено 47093,00 грн., з яких і сплачено судовий збір. А тому, несплаченим при поданні позову залишився судовий збір у розмірі 24,71 грн. Дана сума підлягає стягненню з позивачів в прибуток держави у рівних частках по 4,94 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial