Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

В червні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просила суд: визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить вищезазначена квартира, відповідачка - її донька, зареєстрована у вказаній квартирі з червня 2003р., але в квартирі не проживає, в ній відсутні її особисті речі, перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив, квартирою не цікавиться, витрати по сплаті за комунальні послуги нести не бажає, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. До судового засідання, стороною позивача було подано до суду заяву, в який сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд здійснювати розгляд справи у свою відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, в судове засідання не з'являлася, про час та місце розгляду справи, оповіщалася у встановленому законом порядку, поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у свою відсутність. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 20 вересня 2005р. Судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані сторони. Згідно наданого стороною позивача, в якості письмового доказу Акту від 30 вересня 2016р. відповідачка у спірній квартирі не проживає більше року. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачки в квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад одного року, який підтверджується наданими письмовими доказами. Судом не встановлено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі з поважних причин, а також те, що їй чиняться перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн., 420,0 грн. - витрати, пов'язані з дачею оголошення в друкований засіб масової інформації про виклик до суду відповідачки.

Outcome: approved