Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В трані 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні тим, що між нею та відповідачем 01.09.2012 укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, від якого сторони народили дитину - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що з середини квітня 2017 року сторони не проживають разом, відповідач пішов з дому. Від того часу матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач стверджує, що до того часу вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, проте була після розірвання стосунків із відповідачем змушена вийти на роботу. На даний час вона працює в банку та отримує зарплату приблизно біля 13 000,00 грн. Просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 3 000,00 грн., оскільки вважає, що 6 000,00 грн. на утримання дитини, якщо вони обидва будуть надавати на утримання дитини зможе забезечити мінімальні потреби сина. Відповідач в судовому засіданні спочатку категорично заперечував проти задоволення позову, повідомив, що він не впевний, що позивач буде витрачати ці кошти на дитину. В той же час, відповідач визнав, що з середини квітня матеріальної допомоги на утримання дитини зовсім не надає. Після чого, погодився, що допускає для себе можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500,00 - 2 000,00 грн. щомісячно. При цьому, зазначив, що інших неповнолітніх чи малолітніх дітей він не має, що він також не має проблем із здоров'ям, а також на даний час він не утримує своїх батьків, які навпаки надають саме йому матеріальну допомогу. Обіцяв найближчим часом влаштуватися на роботу та надавати кошти на утримання сина. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 01.09.2012 сторони зареєстрували шлюб, від якого народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.4, 7) Інших будь-яких документів на підтвердження позовних вимог чи заперечень проти позову сторони не надали. Проте, не заперечували, обставини того, що з середини квітня сторони разом не проживають, позивач подала позов про розірвання шлюбу. Також сторони визнавали, що відповідач з квітня 2017 року матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Так, суд враховує, що позивач за її твердженням отримує щомісячний дохід в сумі приблизно 13 000,00 грн., в той же час доказів щомісячного доходу відповідача в справі немає. Останній навпаки переконував суд в тому, що він не працює. Будь-яких клопотань щодо витребування тих чи інших документів ні позивач, ні відповідач не заявляли. А суд позбавлений можливості за власною ініціативою витребувати будь-що. На даний час син проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, всі витрати несе позивач, а також те, що відповідач не надав доказів незадовільного стану свого здоров'я, є дорослою людиною, здатною влаштуватися на роботу для забезпечення матеріальної можливості утримання малолітньої дитини, проте це не робить з незрозумілих для суду причин, відповідно до вимог закону, згідно якого сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та створювати для них необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця починаючи з 03.05.2017 року - дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial