Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В червні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просив встановити факт, що вони є рідними дітьми [PERSON], яка померла 25 серпня 2014 року; визнати за кожним із них окремо право власності в порядку спадкування за законом після померлої 25 серпня 2014 року [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння за № 21 по вул. Партизанській в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, до складу якого входять: літ. «А» - будинок, що складається з: 1 - сіней площею 3,3 кв.м., 2 - передпокою площею 7,48 кв.м., 3 - житлової кімнати площею 20,7 кв.м., 4 - кухні площею 6,14 кв.м., І -сіней площею 6,44 кв.м., ІІ - сіней площею 8,12 кв.м., загальною площею 55,48 кв.м., житлова кімната 20,7 кв.м., підсобна 20,22 кв.м., та таких господарчих та інших споруд: літня кухня літ. «Б» площею 22,62 кв.м., прибудова площею 10,44 кв.м., літ. «В» сарай площею 30,81 кв.м., погріб літ. «Г» площею 3,75 кв.м., колодязь літ. «К», паркан №1, ворота №2 хвіртка №3. Позивачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Позивач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] громади в особі Партизанської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без їх участі (а.с.49). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В свою чергу, в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2014 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 566744 актовий запис № 16 від 01 вересня 2014 року (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй домоволодіння за № 21 по вул. Партизанській в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння не приватизована, що підтверджується довідкою Управлінням Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області № 403-0.5-908/2-15 від 17.04.2015 року, в якій зазначено, що відомості щодо реєстрації земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Партизанська № 21 в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с.23). На підставі ст. 1261 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги та відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину не отримали, так як через розбіжності в написанні прізвища та імя їх матері, було не можливо встановити родинні відносини між ними та матірю (а.с.19), а тому позивачі звернулися до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Встановлено, що у свідоцтві про народження спадкоємця [PERSON] імя його матері, спадкодавці вказано «Полина», у свідоцтві про народження [PERSON] прізвище та імя матері зазначено «Єлик Полина», а в свідоцтві про смерть спадкодавці та правовстановлюючому документі на житловий будинок прізвище та імя зазначено «Косолапова Пелагея». Тому, виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та їх матірю [PERSON], померлою 25 серпня 2014 року. Статтею 256 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення факту родинних відносин між [PERSON], померлою 25 серпня 2014 року та [PERSON] і [PERSON] залежить виникнення у позивачів права на спадкування після померлої матері. Як вбачається з матеріалів справи, факт родинних відносин між позивачами та їх матірю підтверджується оригіналами документів, які збереглися на руках у позивачів як у членів родини. Окрім цього, судом встановлено, що померла 25 серпня 2014 року [PERSON] була прописана та постійно проживала за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою з Партизанської сільської ради № 707 від 11 листопада 2014 року (а.с.25). Таким чином, з наведених доказів можливо зробити висновок, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, а тому суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON], що померла 25 серпня 2014 року є рідною матірю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємцями першої черги після померлої є позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], які звернулися з заявами до нотаріуса про прийняття спадкового майна. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на домоволодіння за № 21 по вул. Партизанській в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області нотаріусом було відмовлено, оскільки не підтверджується факт належності спадкового майна спадкоємцю. Встановлено, що 09 жовтня 2013 року помер батько позивачів [PERSON] (а.с.18). Після його смерті відкрилась спадщина на 1\\2 частину вищевказаного домоволодіння, так як воно було придбане подружжям в період зареєстрованого шлюбу. Ніхто із спадкоємців першої черги за законом заяву про прийняття спадщини до Дніпропетровської державної районної нотаріальної контори не подавав. Мати позивачів, тобто дружина спадкодавця, [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як проживала в спадковому домоволодінні на час її відкриття (ст. 1268 ЦК України), але правовстановлюючі документи на спадщину не оформляла. [PERSON] заповіт не залишила, а тому після її смерті відкрилась спадщина за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачів, вони не мають можливості оформити свої спадкові права. [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, так як є рідними дітьми померлої [PERSON] і мають право на спадщину, що відкрилася після її смерті. Від спадщини позивачі не відмовилися і продовжують займатися всіма справами, пов'язаними з утриманням спадкового майна, тобто фактично вступив у його володіння. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (нотаріусом) іншою особою. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] та [PERSON] спадкових прав на домоволодіння за № 21 по вул. Партизанській в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/2 частині в порядку спадкування за законом на домоволодіння за № 21 по вул. Партизанській в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved