Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 19.08.2020 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 05.04.2011 р. № б/н у загальному розмірі 43 809,75 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача за довіреністю (а.с. 81) у позовній заяві зазначив, що за укладеним договором від 05.04.2011 р. № б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, що відображено в доданих до позовної заяви Розрахунках заборгованості за договором. У зв`язку з цим Відповідач з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за станом на 19.07.2020 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 43 809,75 грн., що складається з такого: - 33 690,31 грн. - заборгованість за «тілом» (простроченим «тілом») кредиту; - 10 119,44 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит за статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. - нарахована комісія. Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та усунення недоліків на виконання ухвали суду від 07.09.2020 р. (а.с. 88-89) судом ухвалою від 28.09.2020 р. відкрито провадження в справі, задоволено клопотання Позивача й вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено визначений статтею 275 ЦПК України строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 96-98). Відповідно до положень статті 275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду спливає 27.11.2020 р.; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи у іншому порядку. Згідно з відомостями офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження за трек-номером вручення рекомендованого поштового відправлення згадана ухвала суду від 28.09.2020 р. та копії позовної заяви з доданими до неї документами було вручено 13.10.2020 р. члену сім`ї (а.с. 127, 128), що відповідно до частини третьої статті 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням Відповідача про розгляд щодо нього цивільної справи. Разом з тим, у подальшому до суду повернуто розпечатаний конверт із зазначеними вище адресованими Відповідачеві процесуальними документами з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 132). Така позначка на конверті, а так само повернення до суду кореспонденції після її вручення члену сім`ї Відповідача не відповідає вимогам пункту 991 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (з подальшими змінами). Позивач та його представник також отримали згадану ухвалу суду, що підтверджено матеріалами справи; на виконання згаданої ухвали суду від 28.09.2020 р. надіслали додатково письмові докази в електронному вигляді (а.с. 100-105) та надалі поштою (а.с. 106-123). Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у строк, встановлений судом, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі якщо за положеннями цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.04.2011 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, банк) та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримав платіжну карту із встановленим кредитним лімітом, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї анкети-заяви Відповідача (а.с. 9). При цьому особу Позивача - [PERSON] , [INFO] , встановлено згідно з його паспортом громадянина України (а.с. 10-11). Протягом часу користування платіжною карткою розмір встановленого Відповідачеві кредитного ліміту змінювався: спочатку 05.04.2011 р. йому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., надалі цей кредитний ліміт неодноразово змінювався, в останнє - 10.01.2019 р. до 0,00 грн., перед цим 30.10.2017 р. - до 25 000,00 грн., що згідно з наданою Позивачем довідкою про зміну умов кредитування, а також Випискою по рахунку Відповідача є максимальним за весь час користування ним кредитними коштами (а.с. 12, 33-48). Також Позивачем надано суду довідку з інформацією про номери виданих Відповідачеві карток, дату їх відкриття та термін дії (а.с. 13). Відповідач користувався кредитними коштами Позивача зі свого карткового рахунку, зокрема шляхом зняття готівкових коштів, розрахунку за придбання товарів тощо, періодично поповнюючи рахунок, про що свідчить надана суду та згадана вище Виписка здійснених Відповідачем за кредитною картою операцій (а.с. 33-48) та додані до позовної заяви Розрахунки заборгованості. Отже, Позивач на виконання умов укладеного з Відповідачем договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві можливість користуватися кредитними коштами, проте останнім не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів і сплати складових кредитного договору. Тому за станом на 19.07.2020 р. Відповідач має перед Позивачем, як зазначено в позовній заяві, заборгованість, зокрема за «тілом» кредиту в розмірі 33 690,31 грн., а загальна заборгованість складає 43 809,75 грн., що складається на наведених вище сум його заборгованості за простроченим «тілом» кредиту та відсотками, нарахованими на прострочений кредит. Зокрема розмір заборгованості за простроченим «тілом» кредиту, який зазначений у позовній заяві та який просить стягнути Позивач, складає 33 690,31 грн. (а.с. 3), що перевищує наданий Відповідачеві кредит, навіть максимальний з усіх встановлених йому кредитних лімітів - 25 000,00 грн., що підтверджений Випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 86) та довідкою про зміну умов кредитування (а.с. 12). На наведену суперечливість щодо розміру наданого Відповідачеві кредиту звернуто увагу Позивача в згаданій вище ухвалі суду від 28.09.2020 р. про відкриття провадження в справі та зобов`язано надати докази на підтвердження наданого Відповідачеві розміру кредиту (а.с. 97). Проте доказів надання Відповідачеві кредиту у розмірі більшому ніж 25 000,00 грн. суду надано не було. Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 05.04.2011 р. № б/н, укладеного ним з Позивачем, та не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання. З огляду на це суд вважає, що з Відповідача з огляду на заявлені позовні вимоги слід стягнути на користь Позивача заборгованість за простроченим «тілом» кредиту, але в розмірі, який доведений Позивачем належними і допустимим доказами, що дорівнює максимальному розміру встановленого Відповідачеві кредитного ліміту - 25 000 грн. (74,21 % від заявленого в позові до стягнення розміру «тіла» кредита). Жодних інших доказів на підтвердження будь-якого іншого розміру наданого (встановленого) Відповідачеві кредитного ліміту, що перевищував би вказані 25 000 грн., які підтверджували б заявлений до стягнення розмір цієї заборгованості (33 690,31 грн.) Позивачем суду не надано, а відтак не доведено належними і допустимими доказами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України); учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини другої статті 43 ЦПК України). З огляду на наведене та враховуючи доведений Позивачем і встановлений судом розмір заборгованості Відповідача за «тілом» кредита, суд вважає, що з останнього слід стягнути також заборгованість за простроченими відсотками, але в меншому від заявленого в позові розміру, а саме: пропорційно до доведеного розміру заборгованості за «тілом» кредита, тобто 74,21 % від заявлених 10 119,44 грн., що складає 7 509,64 грн. Заборгованість за неустойкою у Відповідача відсутня, про що зазначено в позовній заяві (0,00 грн., а.с. 3). Зважаючи на усе наведене вище, суд вважає доведеним наявність у Відповідача перед Позивачем заборгованості за договором («тілом» кредиту) та відсотками, але у зменшеному порівняно із заявленим до стягнення розмірі, що доведений належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача доведеного розміру заборгованості за «тілом» кредиту - 25 000,00 грн. та відсотками - 7 509,64 грн., що загалом складає 32 509,64 грн. (74,21 % від заявленої ціни позову), в іншій частині вимог - у їх задоволені слід відмовити. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статей 3, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 616, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial