Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, часто виникали конфлікти. Крім того, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов вона підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Вона не заперечує проти ухвалення заочного рішення і просить суд строк на примирення не надавати, тому що це буде суперечити її інтересам. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому поштового відправлення, проте про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 021874, виданим Вовковинецькою селищною радою Деражнянського району Хмельницької області. Від даного шлюбу в сторін 01.10.2007 року народився син [PERSON] та 05.01.2011 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, а тому, з огляду на відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved