overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В січні 2015 року Миргородський міжрайонний прокурор звернувся в суд з заявою про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району, у виді права на земельну частку (пай), яке належало померлому [PERSON], що мешкав у [ADDRESS]. В судовому засіданні прокурор подану заяву підтримав, просив задовольнити її пояснивши, що після смерті спадкодавця ще у 1999 році, відкрилася спадщина, в тому числі і на його права, проте до цього часу така спадщина ніким не прийнята, а заповіту спадкодавцем не залишено, з огляду на що цю спадщину слід визнати відумерлою. Представник заінтересованої особи від Зуєвецької сільської ради її сільський голова Йощенко В.М. заяву прокурора підтримав, просив задовольнити її, пояснивши, що в [INFO] року помер [PERSON], який мешкав у [ADDRESS], внаслідок чого відкрилася спадщина. За життя цей спадкодавець мав право на земельний пай. Спадкоємці за законом чи за заповітом на спадщину [PERSON] відсутні та до сільської ради не з'являлися, з огляду на що цю спадщину слід визнати відумерлою та розпорядитися нею в інтересах місцевої громади. Представник заінтересованої особи від Миргородської районної державної Ушаков О.А., який діє на підставі довіреності / а.с. 19 /, заперечень щодо заяви прокурора не висловив, в своїх поясненнях вказував на можливість її задоволення через відсутність спадкоємців у померлої особи. Заслухавши пояснення представника заявника, представників заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що ця заява підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що за життя [PERSON] мав право на земельну частку (пай) на основі відповідного сертифікату / а.с. 8 /. За змістом копії актового запису про смерть та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, [PERSON] помер [INFO] року в [ADDRESS] / а.с. 3, 4 /. Після смерті вказаної особи, відкрилася спадщина. Як вбачається з повідомлення Полтавського обласного державного нотаріального архіву, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося / а.с. 10 /. Згідно зі ст. 1277 ч. 1 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. За змістом ст. 278 ЦПК України, суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. З огляду на викладені обставини, заява прокурора, що розглядається, підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В січні 2015 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі не сплачують за вказані послуги. У судове засідання представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON], в судове засідання з'явився та визнав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у засідання не зявилася проте повідомлена про час та місце судового розгляду Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено що відповідачі не здійснюють оплату послуг теплопостачання за період з 01.08.2011 року по 30.11.2014 року внаслідок чого, станом на 16.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 3567 грн.55 коп.. Вказана обставина підтверджується довідкою про склад сім'ї, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. З ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Враховуючи викладене, заявлену позивачем суму боргу слід стягнути з відповідачів. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках на користь позивача в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В січні 2015 року орган опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Зазначили, що відповідачка по справі є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не виявляє до дітей батьківського піклування, допомоги на утримання дітей не надає. Представник позивача, прокурор та представник зацікавленої особи надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. У разі повторної неявки відповідачки в судове засідання не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову суду не надсилала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.5,6). Відомості про батька малолітніх дітей внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.14,15). Діти: [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному державному забезпеченні в Ізюмському дитячому будинку Ізюмської міської ради Харківської області з 06 травня 2011 року ( а.с. 10). Орган опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області надав висновок, що в інтересах дітей вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 9). Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області від 07.11.2014 року, оскільки він відповідає зібраним доказам і фактичним обставинам справи. Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд виходячи з інтересів малолітніх дітей вважає, що існують підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 180 СК батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з положеннями частини 1 статі 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 26.01.2015 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню згідно з вимогами статі 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 12518 гривень 46 копійок, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 26 лютого 2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму кредитної заборгованості станом на 30 листопада 2014 року в розмірі 12518 гривень 46 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 2276 гривень 30 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9169 гривень 85 копійок та штрафи в сумі 1072 гривень 31 копійок, посилаючись на те, що останній в добровільному порядку відмовляється погасити суму боргу. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 26 лютого 2008 року між сторонами був укладений договір, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30 листопада 2014 року в розмірі 12518 гривень 46 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 2276 гривень 30 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9169 гривень 85 копійок та штрафи в сумі 1072 гривень 31 копійок. Оскільки відповідач у встановленому порядку не виконує свої зобов'язання щодо повернення суми кредитної заборгованості, її слід стягнути в примусовому порядку. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 49310,22 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 жовтня 2014 року складає 638567 гривень 37 копійок, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № CVFMGA03380013 від 24 вересня 2007 року відповідач отримав кредит в сумі 62150 доларів США терміном до 23 вересня 2027 року. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму кредитної заборгованості станом на 22 жовтня 2014 року в розмірі 49310,22 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 44490,20 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2437,79 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання в сумі 15,74 доларів США та штрафи в сумі 2366,5 доларів США, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити суму боргу. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 24 вересня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит розмірі 49310,22 доларів США. Станом на 22 жовтня 2014 року відповідач допустив прострочену заборгованість в розмірі 49310,22 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 44490,20 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2437,79 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання в сумі 15,74 доларів США та штрафи в сумі 2366,5 доларів США. Оскільки відповідач у встановленому порядку не виконує свої зобов'язання щодо повернення суми кредитної заборгованості, її слід стягнути в примусовому порядку. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві він вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. На день смерті вона проживала разом з чоловіком, який прийняв спадщину, але не оформив її у встановленому законом порядку. [INFO] батько позивача [PERSON] також помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки [PERSON] отримав. Щодо оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, Чортківська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 2 грудня 2014 року відмовила, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно на ім'я матері та батька позивача. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування майна за законом після смерті батьків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов вона також визнає. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], а [INFO] помер його батько [PERSON], після їх смерті позивач відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем майна за законом і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 11 серпня 1999 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 70. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами склалася повна психологічна несумісність характерів та відсутнє взаєморозуміння, тривалий час спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась й існує лише формально. Примирення неможливе. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків, між ними виникали конфлікти, термін, наданий судом для примирення, позитивних результатів не дав, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 11 серпня 2010 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у виконкомі Тростянецької сільської ради Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 2. Під час шлюбу у сторін немає. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, між ними часто виникають сварки, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 17 вересня 2013 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 115. Під час шлюбу у сторін дітей немає. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають сварки, скандали, непорозуміння, взаємні образи, з 03 січня 2015 року спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON], позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 17 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають сварки, скандали, непорозуміння, взаємні образи, з 03 січня 2015 року спільно не проживають, тривалий час сімейних стосунків не підтримують, їхня сімя існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 09 червня 2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №90. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду направила заяву, в якій просить розгляд судового засідання проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст..55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст..56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 09 червня 2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], актовий запис №90. (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 16 січня 2015 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо з березня 2013 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В позові вказує, що 08 квітня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської Ради народних депутатів Черкаської області, актовий запис № 170. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких на даний час є неповнолітнім: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що на протязі всього періоду їх спільного життя між ними виникали проблеми, викликані різними поглядами на життя та відсутністю порозуміння. В результаті постійних конфліктів, починаючи з 2009 року шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спроби налагодити сімейні стосунки та досягти примирення позитивних результатів не дали. Внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя на протязі останніх декількох років проживають окремо. На даний час сторони прийшли до висновку, що зберегти сім'ю не вийшло, тому збереження сімейних стосунків та спільне проживання між ними є неможливим. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, на даний час немає. Досягнуто угоду про місце проживання та виховання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладенні в ньому обставини та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Просила прізвище залишити без змін. Неповнолітній син: [PERSON] - [INFO], залишається проживати з матір'ю [PERSON]. Враховуючи, що сторони фактично припинили свої шлюбні стосунки, на примирення не погоджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб існує формально. Відповідно до ст. ст. 104, 105, 109, 110, 112 СК України,

Outcome: approved