Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою. В позовній заяві позивач посилається на те, що являється співвласником житлового будинку, за яким було закріплено земельну ділянку. В зв'язку з тим, що між співвласниками відсутня згода з приводу порядку користування нею, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом у якому просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованої у [ADDRESS] площею 910 кв.м. між [PERSON] та [PERSON] згідно висновку судової земельно-технічної експертизи. Так ухвалою суду від 15 листопада 2017 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу та 28 лютого 2018 року експертом ТОВ «Подільський центр судових експертиз» складено висновок №397, в якому надано три варіанти встановлення порядку користування. Позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову в якій просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою у [ADDRESS] площею 910кв.м. між [PERSON] та [PERSON], згідно третього варіанту №3 додаток №5 висновку судової земельно-технічної експертизи, складеного ТОВ «Подільській центр судових експертиз» від 28 лютого 2018 року за №397, згідно з яким [PERSON] користується земельною ділянкою площею 464 кв.м., [PERSON] користується земельною ділянкою 436 кв.м., земельною ділянкою площею 10 кв.м. сторони користуються спільно в рівних частках. Висновок судової земельно-технічної експертизи складений ТОВ «Подільській центр судових експертиз» від 28.02.2018р. за №397 вважати невід'ємною частиною судового рішення. Стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов із зміненим предметом підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Представник відповідача визнав позов частково. Зазначив, що експерт надав всі варіанти з відхиленням від ідеальних часток співвласників, а Верховний суд звертає увагу судів на необхідність дотримання при встановленні порядку користування саме часток співвласників, в зв'язку з чим він не визнає позов повністю. Однак, заяв про призначення додаткової чи повторної експертизи до суду не подав. При цьому відповідач, одночасно, не заперечує щодо третього варіанту №3 додаток №5 висновку судової земельно-технічної експертизи, складеного ТОВ «Подільській центр судових експертиз» від 28 лютого 2018 року за №397. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що оскільки варіанти порядку користування земельною ділянкою надані експертом стосуються земельної ділянки, яка надавалась в користування сторонам, тому права Вінницької міської ради не порушуються. Щодо варіантів запропонованих експертом користування спірної земельної ділянки, то покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач являється власником ? частини будинковолодіння, розташованого у [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію від 25 березня 2011 року (а.с. 5 та зворотній бік). Відповідач являється іншим співвласником ? частки будинковолодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 листопада 1988 року державним нотаріусом Першої Вінницької нотаріальної контори за номером 4-5115. Право власності на ? частку вказаного будинковолодіння на підставі даного договору зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом з нього (а.с. 56). Між колишніми співвласниками будинковолодіння 08 жовтня 1988 року укладався договір про порядок користування реальними частками будинку. Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці площею 910кв.м. зареєстрованої за співвласниками будинковолодіння, згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06 квітня 1955 року №10/310, що підтверджується також довідкою КП ВМБТІ від 28 серпня 2017 року №5567 та витягом про реєстрацію від 12 квітня 1955 року (а.с. 12-14). Спори із суміжними землевласниками та землекористувачами з приводу меж земельної ділянки відсутні, що підтверджується актом (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. 28 лютого 2018 року експертом ТОВ «Подільський центр судових експертиз» складено висновок №397, в якому надано три варіанти встановлення порядку користування. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм: жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Так судом встановлено, що всі три варіанти висновку експерта мають незначне відхилення від ідеальних часток. При обранні варіанту суд враховує, що варіант №3 додаток №5 запропонований експертом має найменшу земельну ділянку спільного користування. Також вказаний варіант враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я, а також підтримується сторонами по справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з такого. Суд дійшов висновку про задоволення позову, тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Так, позивачем при зверненні до суду та під час розгляду даної справи було понесене наступні судові витрати: судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с. 1), витрати на правничу допомогу в розмірі 3 680 грн. (а.с. 178) та витрати на проведення експертизи в розмірі 5 300 грн. (а.с. 179). Отже, вказані судові витрати, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача у зв'язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved