Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення сум наданої дитині тимчасової державної допомоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до виконавчих листів, виданих Луцьким міськрайонним судом 14.12.2006 року та 28.01.2010 року з [PERSON], в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно та на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 345 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів за період з 01.02.2010 року по 28.02.2014 року [PERSON] зверталася із заявами про призначення їй тимчасової державної допомоги на утримання дітей відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 року № 189 (далі - Порядок). В подальшому встановлено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, а саме з червня по серпень 2014 року сплатив аліменти у розмірі 2300 грн. Враховуючи, що [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету виплачено тимчасову допомогу за період з 01.02.2010 року по 30.06.2014 року в сумі 31 743,43 грн. та той факт, що відповідач може утримувати дітей та добровільно не повертає вказані кошти, просить суд, стягнути з відповідача в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради - 31 743,43 грн. сум наданої тимчасової державної допомоги дітям. Представник позивача Лягушнікова М.В. в судове засіданні позов підтримала із зазначених у заяві підстав. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в межах строків позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 8-10 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п.2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Тимчасова допомога призначається в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Судом встановлено, що у зв'язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів з 01.02.2010 року по 30.06.2014 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], матері [PERSON] призначалася тимчасова державна допомога у відповідності до вимог п. 2 Порядку в розмірі 31 743,43 грн. (а.с. 6, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 28, 31, 44-48). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надала позивачу довідки ВДВС Луцького РУЮ № 847, № 848 від 08.09.2014 року, за змістом яких в період червень-серпень 2014 року вона отримала аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1400 грн. та на утримання сина [PERSON] - в розмірі 900 грн. від примусового стягнення аліментів з [PERSON] по виконавчих листах (а.с. 4, 4 зворот). Таким чином, з червня 2014 року у відповідача виникла можливість утримувати дітей. Рішенням позивача від 09.09.2014 року визначено обсяг сплаченої тимчасової державної допомоги [PERSON] за період з 01.02.2010 року по 30.06.2014 року та вирішено стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 31 743,43 (а.с. 3 зворот). В добровільному порядку відповідач вказану суму грошових коштів позивачу не повернув (а.с. 3). Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. При цьому суд вважає безпідставною заяву відповідача про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення виплачених аліментів за період з 01.02.2010 року до моменту пред'явлення позову, так як позивач згідно вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, дізнався про порушення свого права з довідок про розмір сплачених аліментів, поданих [PERSON] 08.09.2014 року та заяви про перерахунок допомоги від того ж числа (а.с. 4-5).

Outcome: approved