Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Посилалась на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 листопада 2005 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2142, шлюб у неї перший, у відповідача - другий. Під час шлюбу народились двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Спільне життя з відповідачем не склалось, в грудні 2015 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї стали несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, між ними часто виникали різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на сімейне життя та щодо вирішення звичайних побутових питань, що призводило до взаємного відчуження та втрати довіри, без чого сімейне життя неможливе, також відповідач в грудні 2015 року застосував до неї фізичне насильство. На даний час їх шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. З моменту припинення подружніх стосунків відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак в недостатньому розмірі, а вона сама не має можливості повністю забезпечувати утримання дітей, оскільки на даний час працює вчителем в Чернівецькій спеціалізованій загальноосвітній школі № 22 та отримує заробітну плату в розмірі 3500 грн., якої в повній мірі не вистачає на всі потреби дітей. Відповідач здоровий, офіційно працює на посаді скляра в ПМП «Карат», розмір його доходу складає приблизно 7000 грн., стан здоров'я задовільний, у нього немає непрацездатних батьків, інших дітей або інших осіб, яких би він мав утримувати за законом, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Дійсно в грудні 2015 року в нього з позивачкою виникла конфліктна ситуація, яка призвела до сварки, після чого він неодноразово просив вибачення і щиро жалкує про те, що сталося. Проживати окремо вони стали не з його волі, а так забажала його дружина, тому він пішов на деякий час жити до своїх батьків. Він робив все можливе, щоб налагодити стосунки і дійти до злагоди та порозуміння. Дітей він дуже любить і ніколи не обділяв їх батьківською турботою, завжди приділяв їм увагу та матеріальну підтримку. Як православний християнин і глибоко віруюча людина має відповідні погляди на християнську мораль. Вони з позивачкою були повінчані в храмі Української православної церкви, тому він категорично заперечує проти розірвання шлюбу в суді. Що стосується стягнення аліментів, то за весь час перебування у шлюбі він працював, його заробітна плата була вище середньої. В серпні 2014 року був призваний до лав Збройних Сил України та відправлений в зону проведення антитерористичної операції, а після повернення додому в серпні 2015 року був змушений змінити місце роботи. На даний час він працює склярем ПМП «Карат», його заробітна плата складає 1500 грн. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку, а саме: 500 грн. Зазначає, що їхні спільні заощадження залишились у позивачки, з яких його частка може бути додатковою виплатою допомоги дітям на найближчих декілька років. Він буде шукати можливості збільшити свої заробітки, а відповідно і виплату аліментів, так як готовий приймати участь у вихованні і розвитку дітей та додаткових витратах. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Позивачка з відповідачем в грудні 2015 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду їх сім'ї стали несумісність характерів, вони перестали розуміти один одного, що призводило до сварок і непорозумінь, це відбувалось в присутності дітей, що негативно впливало на їх розвиток, також між ними часто виникали різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на сімейне життя та щодо вирішення звичайних побутових питань, що призводило до взаємного відчуження та втрати довіри один до одного, без чого сімейне життя неможливе, позивачка на примирення не згідна, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам малолітніх дітей, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Від шлюбу у позивачки і відповідача є малолітні діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12-13), які проживають з позивачкою [PERSON] і знаходяться на її утриманні, тому після розірвання шлюбу їх належить залишити проживати з матір'ю [PERSON] Відповідач надає добровільно матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, однак в недостатньому розмірі, тому позивачка [PERSON] потребує матеріальної допомоги на їх утримання з боку відповідача. Згідно ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач працює склярем в ПМП «Карат», його заробіток за період з грудня 2015 року по травень 2016 року становить 9000 грн., що підтверджується довідкою цього товариства (а.с.23). Він здоровий, матеріально забезпечений, інших неповнолітніх дітей, дружини та непрацездатних батьків у нього немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, тому він має можливість і зобов'язаний утримувати своїх дітей. На даний час позивачка офіційно працює вчителем в Чернівецькій спеціалізованій загальноосвітній школі № 22 та отримує заробітну плату в розмірі 3500 грн., якої в повній мірі не вистачає на всі потреби дітей, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача. Так як відповідач [PERSON] офіційно працює, має регулярний заробіток, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в частці від його заробітку в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повністю задовольнивши позовні вимоги. Також оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved