Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», згідно якого, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.11.2017 року, просить суд: визнати, що при відступленні права вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору №85 від 03.07.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] має місце невиконання своїх обов'язків ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» перед [PERSON], а саме: умов п.5.3.4 та п.7.5. кредитного договору №85 від 03.07.2007 року, п.8.3. іпотечного договору від 03.07.2007 року, п. 6.1. Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року за період 23.12.2011 року по 20.11.2017 року стосовно інформування [PERSON] про нового кредитора, його поштових та банківських реквізитів та внесення ними відповідних письмових змін, узгоджених сторонами, до кредитного договору №85 від 03.07.2007 року, іпотечному договору від 03.07.2007 року, який є похідним від кредитного договору №85 від 03.07.2007 року, та як наслідок - про наявність прострочення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» перед [PERSON] по кредитному договору №85 від 03.07.2007 року, який є похідним від кредитного договору №85 від 03.07.2007 року та по договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року; визнати право [PERSON] не сплачувати ТОВ «Кредитні ініціативи» відсотки за користування кредитними коштами по кредитному договору №85 від 03.07.2007 року за період з 17.12.2012 року до 20.11.2017 року внаслідок прострочення кредитора; судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи покласти на ТОВ «Кредитні ініціативи». Позовні вимоги обґрунтовано тим, 03.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Шевченківське відділення Промінвестбанку в м.Києві» та [PERSON] було укладено кредитний договір №85, за умовами якого банк надав позивачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 900 000,00 грн., та іпотечний договір. Як погоджено сторонами в п.п. 5.3.4, 7.5 Кредитного договору та п.8.3 Іпотечного договору, банк має право відступити право вимоги за Кредитним договором з наступним повідомленням позичальника про особу нового кредитора протягом 5 днів з моменту укладення договору. всі зміни та доповнення до Кредитного договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі шляхом укладення Договору про внесення змін та доповнень, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Зміни та доповнення до Іпотечного договору здійснюються за взаємною згодою сторін шляхом укладення Договорів про внесення змін та доповнень до цього Договору, які підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються невід'ємною частиною данного Договору. При цьому, 17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір відступлення права вимоги на пакет кредитних договорів, в тому числі й по кредитному договору №85, за умовами п.6.1 якого між сторонами було узгоджено зобов'язальні дії по відношенню до позичальника, зокрема щодо повідомлення первісним кредитором позичальника про здійснення відступлення права вимоги. Однак, позивачка зазначає, що в порушення вищенаведених вимог п.5.3.4 Кредитного договору, п.8.3 Іпотечного договору та п.6.1 Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, відповідачі не проінформували її належним чином про укладення договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №85 на користь іншої юридичної особи та, як наслідок, позбавили її можливості належним чином виконувати свої фінансові зобов'язання перед новою стороною по кредитному договору №85 від 03.07.2017 року. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 512, 513, 517, 613 ЦК України, позивачка просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 23.06.2017 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом. Ухвалою від 31.07.2017 року будо відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Разом з тим, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 17.11.2017 року за № 01-08-990 дану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Савицькому О.А. Ухвалою від 20.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою від 21.06.2017 року було відмовлено в задоволенні заяві позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 17.07.2018 року було відмовлено в задоволенні заяві позивача про забезпечення позову. 10.08.2018 року до суду надійшов відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. 10.09.2018 року до суду надійшли пояснення позивача щодо заявлених позовних вимог. Позивачка та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника в судове засідання суд не сповістив. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 03.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Шевченківське відділення Промінвестбанку в м.Києві» та [PERSON] було укладено кредитний договір №85, за умовами якого банк надав позивачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 900 000,00 грн., та іпотечний договір, згідно з яким позивачка передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Як погоджено сторонами в п.п. 5.3.4, 7.5 Кредитного договору та п.8.3 Іпотечного договору, банк має право відступити право вимоги за Кредитним договором з наступним повідомленням позичальника про особу нового кредитора протягом 5 днів з моменту укладення договору. всі зміни та доповнення до Кредитного договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі шляхом укладення Договору про внесення змін та доповнень, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Зміни та доповнення до Іпотечного договору здійснюються за взаємною згодою сторін шляхом укладення Договорів про внесення змін та доповнень до цього Договору, які підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються невід'ємною частиною данного Договору. При цьому, 17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір відступлення права вимоги на пакет кредитних договорів, в тому числі й по кредитному договору №85, умовами п.6.2 якого встановлено, що враховуючи вимоги чинного законодавства щодо повідомлення первісним кредитором позичальників про здійснення відступлення прав вимоги на користь іншої особи та необхідність Нововому Кредитору повідомити Позичальників про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити, сторони домовилися здійснити розсилку повідомлень кожному позичальнику про відступлення прав вимоги за формою, затвердженою Додатком №4 та повідомлення про нові банківські реквізити спільними зусиллями. Задля чого Новий Кредитор здійснює підготовку (заповнення, друк) повідомлень для позичальника та передає їх для належного оформлення первісному кредитору. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог в частині встановлення невиконання своїх зобов'язань як ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», так і ТОВ «Кредитні ініціативи» перед нею, посилається на невиконання відповідачами вищенаведених умов договорів. Так, відповідно до ст.ст. 512, 513 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. В свою чергу, положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання. Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та умов договору, можна дійти висновку, що якщо сторони договору досягнули домовленості щодо відступлення права вимоги та необхідності наступного повідомлення про це позичальника протягом 5 днів з моменту укладення Банком з цього приводу договору, таке відступлення може відбуватися виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який б підтверджував виконання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» умов п.5.3.4 Кредитного договору що повідомлення позивача про відступлення права вимоги у встановлений договором строк. На підстав викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині встановлення, що при відступленні права вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору № 85, укладеному 03 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та [PERSON], мало місце невиконання своїх зобов'язань Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за вказаним кредитним договором перед [PERSON], а саме умов пункту 5.3.4 кредитного договору щодо інформування [PERSON] про нового кредитора протягом п'яти днів з моменту укладення між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» договору про відступлення прав вимоги, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той же час, вимоги позивача що встановлення невиконання відповідачами своїх зобов'язань перед позивачкою, передбачених п.8.3 Іпотечного договору та 6.1 Договору відступлення прав вимоги, задоволенню не підлягають, адже, дослідивши зміст вказаних умов Договору, судом не встановлено, що сторонами при укладенні іпотечного договору обумовлювалася сама необхідність інформування позичальника про відступлення прав вимоги. До того ж, умовами договору про відступлення права вимоги встановлено взаємні права та обов'язки саме сторін цього договору: ПАТ «Акціонерний комерційний та ТОВ «Кредитні ініціативи», а не відповідачів та позивачки. Щодо решти позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить визнати її право не сплачувати ТОВ «Кредитні ініціативи» відсотки за користування кредитними коштами по кредитному договору №85 від 03.07.2007 року за період з 17.12.2012 року до 20.11.2017 року внаслідок прострочення кредитора, посилаючись при цьому на положення ст.ст. 517, 613 ЦК України. В свою чергу, відповідно до положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку новому кредиторові є належним виконанням. В частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторі до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Тобто, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень закону, не вчинення відповідачем певних дій щодо повідомлення боржника про передачу права вимоги не свідчить про настання прострочення кредитора у зобов'язанні, оскільки позивачка, у зв'язку з обставинами, на які вона посилається, мала право погасити заборгованість первісному кредитору. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, через невиконання позивачкою своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 05.05.2016 року, залишеним без змін ухвалою ВССУ від 19.06.2016 року, з позивачки на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було стягнуто 623 148,37 грн. прострочених відсотків за користування кредитом за період з дати відступлення права вимоги за кредитним договором та станом на дату ухвалення рішення. Крім того,як передбачено вимогами ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позивачкою, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання її права не сплачувати ТОВ «Кредитні ініціативи» відсотки за користування кредитними коштами по кредитному договору №85 від 03.07.2007 року за період з 17.12.2012 року до 20.11.2017 року внаслідок прострочення кредитора, слід відмовити. Відповідно до 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial