Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 29997,67 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 299,98 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 24 грудня 2012 року ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] уклали Договір № 120311343 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. 05 січня 2013 року [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед позивачем виступила як поручитель, уклавши Договір № 120311343 від 05 січня 2013 року поруки за клієнта в системі LeaseIT. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обовязки щодо надання обладнання [PERSON] у відповідні строки та належної комплектації, але відповідач не виконав своїх грошових зобовязань зо Договором, внаслідок чого йому нараховувалася плата за прострочення платежу, тобто за ним рахується заборгованість підтверджена розрахунком Структурою грошових нарахувань. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень [PERSON] сплатив лише перший обовязків платіж в розмірі 2508,33 грн. Заборгованість станом на день подання позову становить 29997,67 грн., а тому позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 17.03.2014 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, пояснив,що паспорт втратив та не є тією особою, з якою позивач укладав договір,у судове засідання 1.07.2014 року не з»явився. Відповідачка [PERSON] та її адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, пояснили про те,що [PERSON] не підписувала договір поручительства, оскільки з [PERSON] не знайома. Вислухавши у судовому засіданні відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Правовідносини сторін регулюються нормами глави 47-49, 51 Розділу І «Загальні положення про зобов'язання» і глави 71 параграф 2 «Кредит» ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2012 року між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» і [PERSON], [NUMBER], виданий 11.10.2012 року (а.с.7,18) був укладений договір № 120311343 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, відповідно до умов якого, [PERSON] приймає участь в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом LeaseIT. Також, з матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2013 року [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед позивачем виступила як поручитель, уклавши Договір № 120311343 від 05 січня 2013 року поруки за клієнта в системі LeaseIT. Згідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Як встановив суд, відповідач [PERSON] втратив [NUMBER] та 24 грудня 2012 року Договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу не підписував. Це підтверджується різними фотографіями особи у паспорті (а.с.18) та у заяві про видачу паспорта (а.с.54). При таких обставинах, суд погоджується і з запереченнями [PERSON] щодо підписання нею договору поруки , а тому суд приходить до висновку, що позивач необґрунтовано вимагає стягнути з відповідачів вказану заборгованість та вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed