overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого подружжя не проживає разом протягом тривалого часу. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивачки, крім того, вбачається, що позов вона підтримує, наполягає на розірвані шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви відповідача вбачається, що позовні вимоги він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 22 листопада 2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу у сторін народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін, відсутність ведення спільного господарства та шлюбних відносин між сторонами, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, через непорозуміння між ними. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.7). Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сімєю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 21 червня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 31 липня 1994 року виконкомом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, через непорозуміння між ними. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31 липня 1994 року виконкомом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не може жити однією сімєю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції №30 від 12 червня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, зацікавлена особа відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Балаклійська,52 на підставі свідоцтва про право на власність виданого Ізюмським міськвиконкомом від 07.02.2000 року, яке було складено на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 17 грудня 1999 року № 1300. Маючи намір отримати витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань заявник звернувся в установленому порядку до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області. У процесі підготовки документів було встановлено, о в зазначених вище правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про право на власність на цілий житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Балаклійська,52 помилково вказано його прізвище « Колєснік» замість «Колесник». Заявник, [PERSON], надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі , на підставі наявних у справі доказів. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи, Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином , заперечень проти заяви суду не надсилав. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд встановлює факти належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що прізвище, імя та по батькові заявника згідно копії паспорта [PERSON] ( а.с.5). Із довідки про склад сімї виданої Головою квартального комітету кварталу № 19, [PERSON] вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] ( а.с.8). Згідно копії свідоцтва про право власності виданого Ізюмським міськвиконкомом 07.02.2000 року [PERSON] дійсно належить в цілому на праві особистої власності житловий будинок № 52 по вул. Балаклійська, в м. Ізюмі, Харківської області ( а.с.7). Встановлення факту носить для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У заяві вона вказала, що у зв'язку з оформленням пенсії по віку звернулася до Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області. Заінтересована особа, розглянувши представлені документи виявила розбіжності в зазначенні дати її народження та прізвища між документами і трудової книжки, а саме: дата народження згідно свідоцтва про народження і шлюб та паспорта - [INFO], що відповідає дійсності, прізвище вказане -«[PERSON]», а в трудовій книжці дата народження помилково було зазначено [INFO] і в неї не внесено зміни відносно прізвища. В зв'язку з вказаними обставинами їй було рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Павлинів І.Г. заяву визнає, не має заперечень щодо заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свідок [PERSON] підтвердила факт роботи [PERSON] буфетницею з 1977 року в кафе «Берзіка». Суд, вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, свідка та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище -[PERSON]), народилась [INFO] в с. Великі Чорнокінці Чортківського р-ну Тернопільської області, що стверджується паспортом серія [NUMBER] виданого 28 березня 2012 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області та свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. 04 серпня 1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в Чорнокінецькій сільській раді Тернопільської області, актовий запис №18. Після укладення шлюбу заявниці було присвоєно прізвище - [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). 09 червня 1977 року заявницю було прийнято на роботу в Тернопільський обласний центр громадського харчування продавцем в кафе «Берізка». 09 червня 1977 року вказаним підприємством на її ім'я - [PERSON] - було заповнено трудову книжку сер.[NUMBER], в якій вказано дату народження [INFO]. Після укладення шлюбу на підставі свідоцтва про укладення шлюбу було внесено зміни в трудовій книжці щодо прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]». У 2012 році у встановленому законом порядку заявниця прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]»,що стверджується Свідоцтвом про зміну прізвища. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, співставлення наявних доказів дає суду підстави дійти до висновку про можливість встановлення юридичного факту про належність [PERSON] правовстановлюючого документа,, а саме трудової книжки, оскільки іншим способом встановити дані обставини неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 29.10.2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У грудні 2014 року припинили подружні відносини через постійні непорозуміння та конфлікти, які привели до розпаду сім`ї. Проживають окремо, спільного майна, житла не мають. За рішенням районного суду з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей. Діти проживають з нею, а вона не перешкоджає батькові спілкуватися з синами. Спільне життя з відповідачем не планує, тому що зустріла людину, з якою має наміри створити сім`ю. Витрати, пов`язані з розглядом справи, судовий збір 640 грн., покласти на неї. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на Єгурєнкова. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, пояснив, що наполягає на розірванні шлюбу, тому що позивачка не бажає з ним проживати. Спільного майна, житла не мають. За рішенням суду з нього стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дітей. Діти малолітні, тому повинні проживати з матір`ю, позивачкою у справі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 29.10.2005 року. Шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 309. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відповідача на користь позивачки з 2015 року стягуються аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні сторони підтвердили, що з грудня 2014 року не підтримують подружні відносини і мешкають окремо. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Позивачка має наміри створити нову сім`ю. Спору про майно, житло між подружжям не має. Діти проживають з матір`ю, проти чого не заперечує батько. За рішенням суду з батька на користь матері стягуються аліменти на утримання дітей. Позивачка не перешкоджає відповідачу, батькові її дітей, спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Витрати, пов`язані з розглядом справи, позивачка просить покласти на неї, змінити після розірвання шлюбу прізвище з «Іванова» на «Єгурєнкова». Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Від шлюбу мають доньку Лідію, [INFO]. З причин постійних сварок спільне життя з відповідачем не склалося. З січня 2017 року між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сімї не приймають. Вказуючи на викладені обставини просила позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала повністю. Відповідач надав суду заяву з проханням справу заслухати у його відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи\~ за її відсутності. Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Шрейдер) [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ВЛ №228808 (а.с.4). З наданих суду доказів убачається, що сім'я сторін через постійні сварки розпалася остаточно і зберегти її неможливо. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу, згідно її заяви, залишити прізвище Полякова. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку Альону, [INFO]. Позивач в заяві вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сімї не приймають. Вказуючи на викладені обставини просила позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала повністю. Відповідач надіслав телефонограму з проханням справу заслухати у його відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи\~ за її відсутності. Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Вовк) [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №106993 (а.с.3). З наданих суду доказів убачається, що сім'я сторін у звязку з відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, розпалася остаточно і зберегти її неможливо. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачу, згідно її заяви, залишити прізвище Старухіна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі Ізюмський міськрайонний ВДВС), третя особа [PERSON] про звільнення майна з\~- під арешту. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 02 червня 2016 року помер її дідусь [PERSON] Померлий склав заповіт , яким все своє майно заповідав позивачці. Під час оформлення своїх спадкових прав в Ізюмській нотаріальній конторі їй стало відомо, що на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] накладено арешт. На теперішній час вказане нерухоме майно входить до складу спадщини і наявність арештів перешкоджає їй в оформленні нею свідоцтва про право на спадщину, так як нотаріус не здійснити нотаріальні дії до зняття арештів. Просить суд зняти арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS], накладений 14.06.2006 р. на підставі постанови Ізюмського міськрайонного ВДВС Харківської області від 08.06.2006 р. щодо виконання виконавчого листа А-34 від 26.02.1990 р. Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, та скасувати реєстровий запис про обтяження накладення арешту на нерухоме майно за № 3329874 від 14.06.2006 р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі проти позовних вимог не заперечує. Відповідач, Ізюмський міськрайонний ВДВС, надав до суду письмову правову позицію в якій вказав, що згідно даних, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження з виконання виконавчого листа № А-34 від 26.02.2006 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів перебувало на виконанні у відділі в 2006 році. 20 грудня 2007 року державним виконавцем,

Outcome: approved