Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

До апеляційного суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою на рішення суду, яким з нього на користь його сина, позивача у справі, були стягнуті аліменти у розмірі по ? частині щомісячно на період його навчання, починаючи з 01 травня 2011 року по 30 червня 2014 року. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком позивача [PERSON], до досягнення сином повноліття він сплачував аліменти на його утримання. З 01 вересня 2010 року позивач навчається на денному відділенні у Маріупольському будівельному коледжі. Оскільки батько позивача не надає йому матеріальної допомоги у добровільному порядку, суд стягнув з нього на користь позивача аліменти на період навчання, починаючи з 01 травня 2011 року по 30 червня 2014 року, у розмірі по ? частині доходів відповідача щомісячно. В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам матеріального і процесуального закону. Так, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що його син 01 березня 2013 року був відрахований з коледжу через невиконання навчального плану. Крім того, у справі міститься начебто його заява від 19 травня 2011 року про розгляд справи за позовом його сина про стягнення з нього аліментів за його відсутності, також вказано, що про дату розгляду цієї справи він начебто був повідомлений. Однак такої заяви він насправді не писав, про розгляд справи не знав, хоча з нього за цим рішенням суду за місцем роботи було стягнуто на користь його сина 26 326 грн. 61 коп. Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити в частині періоду стягнення аліментів, з таких підстав. Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є рідним сином відповідача [PERSON] Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження позивача, з якого вбачається, що він народився [INFO], батьком його є [PERSON], відповідач у справі (а.с.3). 11 січня 2005 року батьки позивача розірвали свій шлюб, та на утримання сина відповідач сплачував аліменти до досягнення дитиною повноліття у розмірі по ? частині доходів щомісячно (а.с.3). Суд першої інстанції також установив, що позивач [PERSON] з 01 вересня 2010 року був прийнятий на навчання до державного вищого навчального закладу «Маріупольський будівельний коледж» на денне відділення; закінчення навчання - 30 червня 2014 року (а.с.4). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції з посиланням на ст.ст.199, 200, 182 СК України підставно виходив з того, що батько позивача за законом повинен утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, тому суд стягнув з відповідача аліменти у розмірі по ? його доходів щомісячно на утримання його сина на період навчання у державному вищому навчальному закладі «Маріупольський будівельний коледж», починаючи з дня звернення [PERSON] до суду по день закінчення навчального процесу - 30 червня 2014 року. Суд першої інстанції установив, що відповідач постійно працює, має стабільний заробіток, інших утриманців у нього немає, тому зробив правильний правовий висновок про обов»язок батька утримувати свого повнолітнього сина на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Натомість з довідки № 160 від 28 лютого 2014 року, виданої навчальним закладом, вбачається, що позивач навчався у коледжі на денному відділенні з 01 вересня 2010 року по 01 березня 2013 року та був відрахований зі складу студентів денного відділення у зв»язку з невиконанням навчального плану (а.с.30). За таких обставин апеляційний суд вважає, що в оскаржуваному рішенні слід змінити період, на який з відповідача стягнуті аліменти на користь його сина. Так, судом першої інстанції були стягнуті аліменти на весь передбачений контрактом період навчання, враховуючи дату звернення до суду з даним позовом, - з 01 травня 2011 року по 30 червня 2014 року, тоді як фактично позивач навчався у коледжі з 01 вересня 2010 року по 01 березня 2013 року, після чого був відрахований з навчального закладу. До того ж, до суду зі своїм позовом [PERSON] звернувся не 01 травня, а 05 травня 2011 року (а.с.1). За таких обставин в оскаржуваному рішенні суду слід змінити період, протягом якого суд зобов»язав відповідача сплачувати аліменти на утримання його сина, та вказати, що аліменти на утримання [PERSON] слід стягувати, починаючи з 05 травня 2011 року по 01 березня 2013 року. Що стосується розміру аліментів, які відповідач повинен був щомісячно сплачувати на утримання свого сина, то апеляційний суд вважає, що підстав для переоцінки висновків суду першої інстанції в цій частині рішення немає. В апеляційному суді представник позивача надала довідку, з якої вбачається, що позивач з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2014 року знову навчається, однак в іншому навчальному закладі - Маріупольському професійному ліцеї сфери послуг. Проте апеляційний суд не може прийняти вказану довідку як належний та допустимий доказ у даній справі, оскільки у справі за позовом [PERSON], з яким він звернувся до суду 05 травня 2011 року, йдеться про його навчання в іншому навчальному закладі - ДВНЗ «Маріупольський будівельний коледж». Саме у зв»язку з навчанням у цьому коледжі та на період навчання у цьому навчальному закладі і були стягнуті аліменти на утримання позивача. Апеляційний суд вважає, що надана представником позивача довідка про те, що позивач знову був прийнятий на навчання, але у іншому навчальному закладі, є новою обставиною у тих правовідносинах, що існують між сторонами, ця обставина не досліджувалась судом першої інстанції у тій справі, що розглядається, тому не може бути прийнята і апеляційним судом. На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити з частині строку, протягом якого відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, на вказати, що аліменти слід стягувати, починаючи з 05 травня 2011 року, по 01 березня 2013 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Outcome: partial