Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, перебувала у шлюбі з [PERSON] з 21.08.1993 року, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні доньки. Неодноразові прохання [PERSON] надати матеріальну допомогу залишились без реагування. Утримувати самостійно дочку позивач не може, оскільки [PERSON] потрібно виділяти кошти на наступні витрати: проїзд до місця навчання, підручники, харчування, проживання, одяг, ліки та інше. Крім того, дочка закінчує 11-й клас і готується вступати до вищого навчального закладу, для чого вона займається з репетиторами по різним предметам, що в свою чергу потребує додаткових витрат. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов'язання відсутні Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки - [PERSON], [INFO] аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 23 річного віку, якщо вона буде продовжувати навчання. В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги. Зазначив, що при складанні позовної заяви було допущено описку щодо року народження [PERSON], а саме: замість « [INFO]» зазначено « [INFO]». Просив стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 23 річного віку, якщо вона буде продовжувати навчання. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). Зазначив, що від допомоги в утриманні доньки не ухилявся і допомагав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 року, яке набуло законної сили 14.05.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 3) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.09.1997 року Чапаєвською сільською Радою народних депутатів Погребищенського району Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) Згідно довідки № 104 від 10.12.2013 року, виданої ДП «ЖЕК № 23», [PERSON] проживає разом із своє донькою - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Донька перебуває на її утриманні. (а.с. 5) Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яка проживає разом з матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у відповідача постійного місця роботи та постійного заробітку; інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін, вимоги чинного законодавства, в тому числі положення ч. 1 ст. 184 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вимога позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини до досягнення нею двадцятитрирічного віку не підлягає задоволенню з наступних підстав. Підставою виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги є насамперед досягнення дитиною повноліття і, відповідно, наявність факту навчання, потреба у матеріальній допомозі, що чітко передбачено ст. 199 СК України. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Отже, вимога позивача щодо стягнення аліментів з відповідача до досягнення дитиною двадцятитрирічного віку не ґрунтується на Законі і є передчасною. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, а також положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial