Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що в період з 01.07.2011 по 30.09.2014 [PERSON] отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на сина [PERSON], [INFO]. До управління 29.01.2016 звернувся [PERSON] - батько дитини із заявою, в якій повідомив позивача про те, що сплачував аліменти на дитину [PERSON] в період з 30.03.2011 по 21.05.2014. Розпорядженням управління соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики ЧМР про припинення виплати від 27.10.2015 [PERSON] було припинено виплату тимчасової державної допомоги з 01.08.2014. Згідно з повідомленням про переплату Управління соціального захисту населення Сосніського району сума переплати за період з 01.07.2011 по 30.09.2014 складає 13437,60 грн., тому на підставі Порядку призначення та сплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів відповідач має відшкодувати державі виплачену суму державної допомоги в розмірі 13437,60 грн., які просили стягнути з відповідача в судовому порядку та понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперчувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона не повідомляла позивачу неправдивої інформації щодо отриманих аліментів. Батько дитини - [PERSON] мав та і на даний ча має заборгованість по сплаті аліментів. Перераховані ним кошти - це погашення боргу за минулий період. Третя особа в судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що він надав позивачу копії документів про перерахунок відповідачці аліментних платежів, які він щомісячно їй направляв. Це були поточні платежі. Заслухавши пояснення сторін, свідка - працівника ДВС, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до виконавчого листа № А-299 Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.03.2000 з відповідача стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 27.10.1997 і до досягнення дитиною повноліття. В звязку з невиконанням рішення про стягнення аліментів, [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в період часу з 01.07.2011 по 30.09.2014. Згідно з порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги управління соціального захисту населення Соснівського району [PERSON] було призначено та виплачено державну допомогу на дитину: [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до управління із заявою 29.01.2016 про те, що [PERSON] отримувала аліменти на дитину за період з 30.03.2011 по 21.05.2014, про що свідчать копії розписок та квитанції про сплату коштів. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є допомогою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене устатті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Як роз'яснено в п.27 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього, яке проводиться або за згодою, або в судовому порядку. \~Порядок сплати аліментів може бути визначений: шляхом особистої сплати аліментів; шляхом сплати аліментів через третіх осіб (бабусю, дідуся або інших родичів); поштовим або телеграфним переказом аліментів по домашньому або іншій вказаній одержувачем аліментів адресою; шляхом перерахування аліментів на рахунок одержувача в комерційному банку або кредитній установі. Несплата аліментів [PERSON] мали систематичний характер у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.07.2011 по 01.05.2014 в сумі 8871,60 грн., що підтверджено довідкою розрахунком Головного Управління юстиції Черкаської оласті Черкаського міського управління юстиції Придніпровського відділу державної виконавчої служби № 1444 ДВ-14 від 27.01.2017 та поясненнями представника ДВС. Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідача щодо подання недостовірної інформації, оскільки належних та достовірних доказів, які б вказували на те, що, відповідачем безпідставно отримано державні кошти за період з 01.07.2011 по 30.09.2014 в сумі 13437,60 грн., а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди у заявленій сумі, як надміру виплаченої. Положеннями ст. 1215 ЦК України передбачено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Одночасно суд не погоджується з твердженням сторони позивача про недобросовісність з боку набувача, оскільки у судовому засіданні стороною позивача не надано жодного доказу про обґрунтованість такого твердження. Однією з головних підстав для припинення виплат та стягнення безпідставно набутої суми позивач вказує на наявність заяви [PERSON], батька дитини [PERSON], в якій він повідомив про сплату аліментів на утримання дитини [PERSON] за період з 30.03.2011 по 21.05.2014 та на підтвердження надав розписки та квитанції. У той же час, з наданих платіжних документів не вбачається, що були здійснені щомісячні аліментні платежі, а не відбувалося погашення раніше утвореної заборгованості. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою КМУ від 22.02.2006 №189 (далі - Порядок), тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухилення сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на яке законом може бути звернено стягнення. Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку, тимчасова допомога призначається і виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину (далі - одержувач), управлінням праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, структурним підрозділом з питань праці та соціального захисту населення виконавчого органу міської, районної у місті ради. Згідно з п.п. 9 п. 10 Порядку, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобовязаною сплачувати аліменти. Однак позивачем не було надано доказів щодо добровільного виконання рішення суду в повному обсязі, а тому факту недобросовісності чи зловживань з боку відповідача не доведено. Суд, дослідивши та зробивши аналіз наданих письмових доказів, встановив, що квитанції про сплату аліментів, які надані [PERSON], не мають чіткого призначення платежу, тому суд розцінює не як добровільну сплату аліментів, а як погашення заборгованості по аліментам згідно з виконавчим листом. Суд не погоджується таким твердженнями сторони позивача щодо надання недостовірної інформації стосовно отримання аліментів, оскільки з пояснень відповідача слідує, що [PERSON] не сплачував щомісячні аліментні платежи,а кошти, які отримала від нього, вважала, як заборгованість по аліментам, що утворилася по виконавчому листу. Таким чином, під час судового розгляду даного позову не встановлено фактів, які визначені чинним законодавством, на підставі яких необхідно стягнути з [PERSON] надміру сплачену суму 13437,60 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed