Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 07.06.1992 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: доньку Марину, 1993 р. н., та доньку Руслану, [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через постійне зловживання відпоповідачем алкоголем, на грунті чого завжди виникають сварки. Шлюб існує лише формально. Подальше життя та збереження сімї є неможливими. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, \~будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалась. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 431979, виданого 07.06.1992 року міським відділом ЗАГС м. Вінниця, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 07.06.1992 року, запис № 1039. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. (а.с. 8) Від спільного шлюбу сторонни маєть двох повнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно квитанції № 222 від 20.07.2017 позивачем було сплачено адвокату [PERSON] 400, 00 гривень за оформлення позовної заяви про розірвання шлюбу. (а.с. 9) Отже, враховуючи положення ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 640, 00 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 400, 00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved