Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття, та стягнення аліментів на її користь, як дружині, зайнятій доглядом за дитиною до 3-х річного віку в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно і до досягнення сином [PERSON] віку трьох років, тобто до [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, які її представник підтримала в судовому засіданні, позивач посилається на те, що відповідач матеріально її не підтримує, проживає окремо від сім'ї, інших утриманців не має, працездатний, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини у вказаному розмірі. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позов, а в задоволенні прохання відповідача зменшити розмір аліментів просила відмовити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надіслав заперечення на позов, в якому позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він проживає в сім'ї своїх батьків, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому може сплачувати на утримання сина аліменти в сумі 600 гривень, на утримання дружини - в сумі 250 гривень. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180, 181 ч. 3 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком малолітнього сина позивачки [PERSON],[INFO]. Відповідач є здоровим та працездатним, має нерегулярний, мінливий дохід, проживає в сім'ї своїх батьків, що підтверджується довідкою про склад його сім'ї, його трудовою книжкою, довідкою Великозозулинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Дитина відповідача [PERSON] є малолітньою, здоровою, проживає разом з позивачкою, яка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Красилівської РДА як отримувач допомоги при народженні дитини, на дитину [PERSON], яка призначена з 01.08..2015 року по 31.08.2018 року. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи викладене, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 600 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону, що є більшим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Відповідно до ст.84 ч.2 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання аліментів від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що дитина відповідача проживає з позивачем. Відповідач визнав, що він може надавати матеріальну допомогу дружині в сумі 250 гривень. Виходячи з вказаного, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти в сумі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21 червня 2016 року і до досягнення їх сином [PERSON] віку трьох років, тобто по [INFO] року. Твердження представника позивача на те, що відповідач спроможний на даний час платити аліменти на утримання дитини в сумі 800 гривень щомісячно, а на утримання дружини в сумі 500 гривень щомісячно, суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин позивач та її представник суду не надали і не могли пояснити, на чому ґрунтується їх твердження. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, від сплати яких позивач була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial