Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми безпідставно набутих коштів в розмірі 151 788,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір, на виконання умов якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у загальній сумі 42 473,34 грн. з метою укладення в майбутньому, а саме не пізніше 28.11.2009 року договору купівлі-продажу ? частини земельної ділянки загальною площею 0,0953 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ? частину житлового будинку, що знаходяться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] Разом з тим, позивачка вказує, що основний договір, укладення якого передбачалось вищевказаним попереднім договором не пізніше 28.11.2009 року, між сторонами укладено не було. В той же час, позивачка зазначає, що 07.09.2010 року між нею та відповідачкою в друге було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони домовились у майбутньому, а саме не пізніше 01.06.2011 року, укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу ? частини земельної ділянки загальною площею 0,0953 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ? частину житлового будинку, що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] При цьому, на виконання умов п.2.2 вказаного Договору позивачка передала відповідачці грошову суму у розмірі 76 000,00 грн. Однак, незважаючи на повне виконання позивачкою своїх зобов'язань за попереднім договором, основний договір, укладення якого передбачалось не пізніше 01.06.2011 року, укладено так і не було. Крім того, як зауважує позивачка, протягом 2008-2010 років відповідачка отримала від неї значну суму грошових коштів в рахунок майбутнього укладення договорів купівлі-продажу частини земельної ділянки та частини житлового будинку, яка у загальному розмірі становить 4 800,00 доларів США (гривневий еквівалент станом на 18.04.2017 року становить 128 688,00 грн.) та 23 100,00 грн. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що зобов'язання і за першим, і за другим попередніми договорами між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено у встановлений цими договорами строк, позивачка звернулася до суду за вказаним позовом, який просить задовольнити на підставі положень ст.1212 ЦК України. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір, згідно умов якого його сторони домовились в майбутньому, але не пізніше 28.11.2009 року укласти та нотаріально посвідчити Основний договір купівлі-продажу ? частини змеленої ділянки загальною площею 0,0953 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ? частину житлового будинку, що знаходяться на вищевказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], за 168 545,00 грн., що є еквівалентом 25000,00 доларів США на день укладення цього договору за курсом НБУ, з яких 42 473,34 грн., що є еквівалентом 6300,00 доларів США на день укладення цього договору за курсом НБУ сплачується до підписання цього договору. При цьому, відповідно до п.п. 3.1, 3.2 вказаного Попереднього договору відповідачка зобов'язалася прибути до нотаріуса для укладення Основного договору у день, визначений усною угодою сторін, але не пізніше останнього дня терміну, встановленому в п.2.1 цього Договору, а саме 28.11.2009 року. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка взяті на себе зобов'язання виконала належним чином та в день укладення попереднього договору передала відповідачці 42 472,34 грн. Разом з тим, відповідачкоюне виконано зобов'язань, визначених Попереднім договором, та не укладено з позивачкою основний договір в строки, обумовлені попереднім договором. Також, в судовому засіданні встановлено, що 07.09.2010 року між сторонами вдруге було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, на виконання умов якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у загальній сумі 76 000,00 грн. з метою укладення в майбутньому, а саме не пізніше 01.06.2011 року, договору купівлі-продажу ? частини земельної ділянки загальною площею 0,0953 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ? частину житлового будинку, що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій розписок, оригінали яких було оглянуто судом у судовому засіданні, протягом 2008-2010 років відповідачка отримала від позивачки грошові кошти в рахунок майбутнього укладення договорів купівлі-продажу частини земельної ділянки та частини житлового будинку, сума яких у загальному розмірі становить 4 800,00 доларів США (гривневий еквівалент станом на 18.04.2017 року становить 128 688,00 грн.) та 23 100,00 грн. Однак, всупереч вищенаведених умов Попереднього договору від 07.09.2010 року щодо укладення Основного договору не пізніше 01.06.2011 року, між сторонами Основний договір укладено не було ані до 01.06.2011 року, ані на час розгляду справи в суді. В свою чергу, відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч.3 ст. 635 ЦК України, зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. При цьому, у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто, виходячи з вищенаведених положень законодавства, а також встановлених обставин справи, суд вважає, що у зв'язку із не укладенням із вини відповідачки Основного договору купівлі-продажу нерухомого майна у встановлений строк, Попередній договір припинив свою дію та, відповідно, відповідачка вважається такою, що безпідставно отримала від позивачки грошові кошти, які були сплачені нею в рахунок виконання своїх зобов'язань за попередніми договорами на загальну суму 151 788,00 грн. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а враховуючи те, що обставини, на які позивачка посилалася в своєму позові, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, адоказів на їх спростування суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь позивачки безпідставно набутих грошових коштів у сумі 151 788,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у сумі 640,00 грн., а всього на загальну суму 152 428,00 грн., з яких: 151 788,00 грн. - сума безпідставно набутих коштів, 640,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору. Крім того, в порядку, визначеному ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 877,88 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 635, 1212 ЦК України та

Outcome: approved