Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з останньої інфляційні збитки в сумі 12432,05 грн. та три відсотків річних від простроченої суми в розмірі 2640,00 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач не виконує грошове зобов'язання по договору купівлі-продажу квартири, що був укладений 29 квітня 2014 року, а саме не сплачує обумовлену договором суму в розмірі 88000 грн. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала, то позивач [PERSON] просила стягнути в судовому порядку вищезазначені кошти за період з 12.04.2017 року по 12.04.2018 року (12 місяців), що передбачено ст.625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердила ті обставини, що були викладені в позовній заяві та підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на адресу суду не надіслала. Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року був визнаний п.2.2. договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 29 квітня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу за р.№192 частково недійсним в частині визначення ціни договору 120000 грн. Була встановлена ціна договору купівлі-продажу квартири в сумі 208000 грн. Зобов'язано [PERSON] сплатити [PERSON] недоплачену за договором купівлі-продажу квартири суму 88000 грн. Зазначені обставини не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судовими рішеннями, що передбачено ч.4 ст.82 ЦПК України. Крім цього рішенням Апеляційного суду Миколаївської області з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті інфляційні витрати починаючи з липня 2015 року по березень 2017 року у розмірі 16686 грн. 24 коп. та три проценти річних з 24 червня 2015 року по 12 квітня 2017 року у розмірі 4860 грн.49 коп. В судовому засіданні було встановлено, що станом на сьогоднішній день відповідач [PERSON] рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23.06.2015 року про зобовязання сплатити [PERSON] 88\~000 грн. не виконує. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися він певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом цієї норми правовідносини, в яких одна сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням. Згідно із частиною другої статті 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках , встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Стаття 652 входить до розділу І «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Таким чином, враховуючи обставини справи та вищезазначені норми матеріального права, суд виходить з того, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобовязання у звязку з покладенням на [PERSON] обовязку сплатити [PERSON] недоплачену за договором купівлі-продажу квартири суму 88000 грн. \~ \~ \~ \~Невиконання такого зобовязання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період з 12.04.2017 року по 12.04.2018 року. При цьому суд бере до уваги розрахунок, який наданий позивачем, а саме. Відповідно до розрахунку, сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні витрати 88 000 грн., за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 12.04.2017 року по 12.04.2018 року (в межах позовних вимог) - інфляційні втрати складають суму 12432 грн. 05 грн. Розмір трьох процентів річних за період з 12.04.2017 по 12.04.2018 року (335 днів) від простроченої суми 88000 грн. складає 2640 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати, згідно\~ст.141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи задоволення позовних вимог, таким чином з відповідача підлягають стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved