Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

В суд звернулася кредитна спілка Полісся-кредит з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення боргу за кредитним договором в сумі 9398,84 грн., судових витрат в сумі 1600 грн. та 16 грн. витрат на сплату комісії банку. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору від 16.02.2017р. №34 (далі кредитний договір) відповідач отримав кредит в сумі 6130 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,164% за кожний день користування залишком вказаного вище кредиту. Строк дії кредитного договору 12 місяців. Однак позичальник [PERSON] не виконує умов договору щодо обовязку позичальника вносити строкові платежі, які станом на день подачі позовної заяви не сплачені за 89 днів. Тому, позивач звернувся до суду про стягнення боргу, сформованого по вказаному кредитному договору. Оскільки поручителем по зобовязаннях позивача за кредитним договором виступає [PERSON], то заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу по кредитному договору. В судовоме засіданні представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] за викликом суду в судове засідання не зявилися. Від [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати дану справу в його відсутності, зазначає про повне визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову частково. Згідно із ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ч.1 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.02.2017р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №34, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит нероздільного типу в сумі 6130 грн. на строк 12 місяців і зобовязався щомісячно сплачувати проценти, нараховані за користування кредитом, а погашення тіла кредиту провести в кінці строку дії даного договору, або згідно із п.4.3 договору (п.1.1-1.3, 4.1.4 кредитного договору). Відповідно до п.4.1.2, 4.1.4 кредитного договору позичальник зобовязаний відсотки за користування кредитом сплачувати щомісячно, не рідше ніж через 32 дні до повного погашення боргів по даному договору. Пунктом 1.4. кредитного договору визначено відсоток за користування кредитом у розмірі 0,164% за кожен день користування залишком кредиту. Суд вбачає, що за умовами кредитного договору (п.3.2.4) кредитна спілка, у разі порушення позичальником строків сплати строкових платежів більше ніж на 30 днів, вправі вимагати стягнення всіх боргів з позичальника та поручителів, що включають в себе суму залишку тіла кредиту та відсотки, нараховані з першого дня їх несплати по кінець дії даного договору з врахуванням пролонгації. Відповідно до поданої суду облікової карточки члена КС Полісся-кредит на імя [PERSON] слідує, що позичальником не сплачуються щомісячно строкові платежі у виді відсотків за користування кредитом у встановленому договором розмірі. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості становить 9398,84 грн., з яких: 6091,91 грн. залишок тіла кредиту, 3306,93 грн. нараховані проценти. Відповідно до ст.554 ЦК у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як видно з п.2.1. кредитного договору відповідач [PERSON] є солідарним поручителем щодо виконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору, по боргах, що сформуються по даному договору. Отже, є фактичні та правові підстави для задоволення вимог про стягнення боргу з відповідачів солідарно. Судові витрати позивача в загальній сумі 1600 грн. підлягають присудженню із відповідачів у рівних частках з кожного. Вирішуючи вимогу про стягнення із відповідачів 16 грн. сплаченої позивачем комісії банку, суд констатує, що позивачем не подано до суду доказів, що підтверджували б здійснення ними таких витрат, через невиконання відповідачем свого зобовязання. Тому, в цій частині вимог позову немає підстав для задовольнення.

Outcome: partial