Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В серпні 2018 року ПАТ «СК «Універсальна» звернулось до суду з позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди і просило стягнути з [PERSON] на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 23923,19 грн. та понесений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІА» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Автомобіль «КІА» д.н.з [NUMBER] було застраховано [PERSON] у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3153/229/000006 від 11.08.2014 року. Страхувальник звернувся до СК із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку, ПАТ «СК «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та на підставі звіту експерта, рахунку №НШК00050 від 02.09.2015р. ФОП [PERSON], страхового акту №17223/1 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 23923,19 грн., яке перераховане згідно заяви страхувальника на рахунок СТО, де був відремонтований автомобіль, що підтверджується платіжним дорученням №91549 від 30.09.2015 року. Таким чином позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, тому звернувся з даним позовом про відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування. До судового засідання представник позивача ПАТ «СК «Універсальна» не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позов підтримав, просив його задоволити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2015 року (справа №127/19458/15-п) визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 59). З постанови суду вбачається, що [PERSON], 12.08.2015 року, о 16-10 год., в м. Вінниці по вул. 600-річчя, керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER], порушуючи п.п. 2.9б, 10.1 ПДР України, знаходячись в хворобливому стані, стані стомлення, під час зміни напрямку руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого відбулось ДТП та пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА» д.н.з [NUMBER], була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3153/229/000006 від 11.08.2014 року (а.с. 4-8). Власником транспортного засобу «КІА» д.н.з [NUMBER] є [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9). Згідно зі звітом №77/15 від 07.09.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «KIA\~SORENTO» д.н.з [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 25129,71 грн. (а.с. 17-29). Страхувальник [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку (а.с. 15). На підставі звіту (а.с. 17-29), рахунку №НШК00050 від 02.09.2015 р. ФОП [PERSON] (а.с. 30), розрахунку страхового відшкодування (а.с. 31), на підставі страхового акту №17223/1 від 29.09.2015 року та наказу (а.с. 32-33) ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату страхувальникові [PERSON] 23923,19 грн. страхового відшкодування. Платіжним дорученням №91549 від 30.09.2015 року сума страхового відшкодування в розмірі 23923,19 грн. було перераховано на рахунок СТО, де був здійснений ремонт автомобіля (а.с. 34). Позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про сплату суми страхового відшкодування від 27.10.2015 року, яка залишилася без відповіді та реагування з боку відповідача (а.с. 35). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язальні правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Закону України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Обов`язок страховика відшкодувати оцінену шкоду в результаті ДТП, завдану життю, здоров`ю, майну третьої особи визначений ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ч. 1 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 23923,19 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 04.09.2018 року (а.с. 52).

Outcome: approved