Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В червні 2015 року адвокат в інтересах Нотаріальної Палати України (надалі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі - 189 115 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої працівником при виконанні службових обов»язків, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Вищим органом нотаріального самоврядування є З»їзд нотаріусів України, а Рада Нотаріальної палати України забезпечує виконання рішень З»їзду. При цьому, раду очолює Президент, якою в період з 29.03.2013 року по 10.01.2014 року була відповідач. На замовлення позивача було проведено аудиторську перевірку діяльності Нотаріальної Плати за 2013 рік, тобто за час оголювання її відповідачем та було встановлено ряд порушень в бухгалтерському обліку підприємства, а саме як некоректне ведення обліку членських внесків, некоректне ведення обліку безповоротної фінансової допомоги, відсутність належним чином затвердженої облікової політики у 2013 році та викривлення фінансової звітності на загальну суму - 770 тис.грн. При цьому, помилки та неточності ведення бухгалтерського обліку у 2013 році призвели до невірного обрахування податкових зобов»язань Нотаріальною Палатою, що стало наслідком нарахування збитків розмірі- 189 115 грн. Також, не було сплачено податки із суми отриманої поворотної фінансової допомоги в розмірі податку на прибуток - 146 300 грн. та у зв»язку з цим було нараховано штрафні санкції. Вказані суми не було внесено до податкової декларації на прибуток за 2013 рік, а сплачено підприємством самостійно за час іншого керівництва підприємством позивача. Зазначені порушення стали можливі внаслідок винних дій відповідача, внаслідок порушення трудових прав, яка некоректно організувала бухгалтерський облік, фінансову звітність та податкове планування. Також, внаслідок службової недбалості відповідача за викладених обставин підприємство позивача зазнало погіршення ділової репутації, а тому останній було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінив в 50 000 грн. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, стягнувши матеріальну шкоду у вигляді заподіяних збитків у виді несплати податків за 2013 рік внаслідок порушення відповідачем покладених на неї обов»язків. Вказані податкові зобов»язання були сплачені лише в 2014 році під час їх виявлення самостійно та нарахування і сплату штрафних санкції та пені. При цьому, представник зазначила про наявність посади бухгалтера на підприємстві за увесь час його існування. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки на підприємстві була передбачена штатним розписом посада бухгалтера, що безпосередньо відповідала за ведення бухгалтерського обліку та звітності, а також наявні інші посади виконавчого директора та віце-президента, до обов»язків яких віднесено питання ведення облікової політики та фінансової звітності. Крім того, шкода, що позивач намагається покласти на відповідача носить характер нормального виробничого риску, а покладення обов»язку за самостійно визначені та нараховані позивачем податки не узгоджується із вимогами законодавства про відшкодування шкоди за пряму дійсну шкоду, внаслідок саме таких протиправних дій відповідача. Позивачем не надано доказів протиправності поведінки відповідача під час виконання ним своїх службових обов»язків, наслідком чого є відшкодування шкоди. Наявність загальних умов деліктної відповідальності за ст.ст.130, 132 КЗпУ не доведено позивачем як таки, що вчиненні взагалі та вчиненні відповідачем у зв»язку не виконанням покладених на неї обов»язків. Вказані обставини вказують на необхідність відмови у позові в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За умовами ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З наданих сторонами документів вбачається, що Нотаріальна Палата України (надалі по тексту - НПУ) є недержавною неприбутковою професійною організацією, яка об»єднує усіх нотаріусів України на засадах обов»язкового членства відповідно до ст..16 Закону України «Про нотаріат» (п.1.1 Статуту в редакції від 19.04.2013 року). Вищим органом нотаріального самоврядування є З'їзд нотаріусів України, який правомочний вирішувати будь-які питання діяльності НПУ (п. 5.2. ст. 5 Статуту НПУ). За умовами п.5.12. ст. 5 Статуту НПУ (в редакції від 22.01.2014 р.) та п. 5.13 ст. 5 Статуту НПУ (в редакції від 19.04.2013 р.) Рада НПУ забезпечує виконання рішень З'їзду нотаріусів України, а за п.5.17 ст.5 Статуту НПУ (в редакції від 19.04.2013 р.) очолює Раду НПУ Президент НПУ, який є офіційним представником НПУ, а також є гарантом її єдності. Як встановлено судом та не заперечується сторонами в період з 29.03.2013 року по 10.01.2014 року президентом НПУ була обрана позивач [PERSON] 12 березня 2014 року на замовлення Нотаріальної палати України ТОВ аудиторська фірма «ФІНАНСОВИЙ КЛУБ» було здійснено аудит фінансової звітності НПУ за 2013 рік. Під час проведення вказаної перевірки було виявлено отримання безповоротної фінансової допомоги вказаним підприємство на суму - 770 000 грн. та членських вгнесків в сумі - 213 232, грн.. З вказаних сум за умовами п.157.12 ст.157 Податкового кодексу України необхідно було нарахувати та сплати податки згідно п.п.135.5.4. п.135.5 ст.135 ПКУ за ставкою - 19% та включити його до податкової декларації за 2013 рік. Підлягали до сплати податки в розмірі - 173 514 грн. Саме на вказані обставини щодо не включення до податкової декларації та не сплати податків у вказаній сумі посилається сторона позивача, як на підставу для стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення трудових обов»язків відповідачем у зв'язку з чим було завдано матеріальної шкоди підприємству позивача. Як встановлено судом, то дійсно за вказаний період Керівництво Нотаріальною Палатою України здійснювала відповідач. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах та порядку, передбаченому законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівника не може бути покладена відповідальність зо шкоду, що відноситься до нормального виробничо-господарського ризику (ст..130 КЗПУ). Між тим, згідно діючого Статуту вказаної установи на час очолювання НПУ відповідачем, визначено повноваження та функціональні обов»язки відповідача на період перебування її на посаді Президента НПУ, де за п.п.5.18 Статуту НПУ (в редакції від 19.04.2013 р.) визначено можливість укладення правочинів від імені НПУ, розпорядження коштами та майном НПУ, контроль за порядком надходження членських внесків та їх використання, забезпечення ведення бухгалтерського обліку та звітності. Тобто вбачається про обов»язок відповідача лише у забезпеченні ведення бухгалтерського обліку та звітності, а не у контролі за його ведення або у відповідальності за його неналежне ведення бухгалтером вказаної організації, посада якого як була передбачена за час роботи відповідача, так і станом на даний час. За рекомендаціями п.4 постанови пленуму Верховного суду України від 29 грудня 1992 року N 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Таким чином, суду не надано жодних доказів протиправної поведінки, заподіяння матеріальної шкоди Нотаріальній Палаті України діями відповідача під час виконання нею свої трудових обов»язків, причинного зв»язку між не нарахуванням та не сплатою податків в 2013 році на вказану суму та необхідність стягнення таких по суті сум податків з відповідача як матеріальної шкоди. Наявність в матеріалах справи висновку аудитора про необхідність донарахування і сплати податку за 2013 рік та відсутність у зв»язку із цим встановлення аналогічних порушень по сплаті податків податковими органами у встановленому законом порядку за наслідками подачі декларації за 2013 рік, не обґрунтовує правомірності вимог позивача про необхідність існування самого обов»язку сплати податків та їх ототожнення із матеріальними збитками, необхідність стягнення яких з відповідача зазначено у позові по цій справі. Відповідно до статей 58, 59, 62, 63, 64, 212 Цивільного процесуального кодексу України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. Позивачем не надано в розумінні ст. 60 ЦПК України, доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме неправомірними діями відповідача як Президента НПУ у вигляді не нарахування та несплати податків за 2013 рік, позивачу було завдано шкоду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення коштів такої шкоди з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки судом не встановлено вина працівників Відповідача у заподіяння шкоди позивачу, тому підстав для стягнення коштів моральної шкоди з відповідача немає.

Outcome: dismissed