Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

В травні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-7) до відповідачів: [PERSON] , ПрАТ «СК «Брокбізнес», третя особа: ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в якому просив суд: - стягнути солідарно з відповідачів на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 79578,39 грн.; у відшкодування витрат за проведення автотоварознавчого дослідження - 2500,0 грн.; у відшкодування моральної шкоди - 25000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 березня 2019р. на бул. Дружби Народів в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «КрАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019р. по справі № 752/5265/19, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано відповідача [PERSON] . При цьому, згідно рахунку ФОП [PERSON] та за результатами виконаних робіт, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 130892,35 грн. При цьому третьою особою на виконання Угоди про пряме врегулювання збитків, було сплачено 51313,96 грн. на користь ФОП [PERSON] . За вказаних обставин, на думку позивача з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача різниця у вартості відновлювального ремонту та сплаченої суми страхового відшкодування, проте відповідачі в досудовому порядку відмовляються відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Крім того, внаслідок пошкодження майна позивача, йому також було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000,0 грн., внаслідок перенесених ним страждань та змін у звичному житті. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 листопада 2019р. на адресу суду від відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес» надійшов відзив на позов (а.с. 97-108), в якому відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що третьою особою було сплачено позивачу страхове відшкодування в повному обсязі, на підставі п. 2.1, 3.1 Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 20 березня 2016р. Також, на думку сторони відповідача безпідставними є вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди, з урахуванням положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутністю у позивача тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП. 28 листопада 2019р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від третьої особи (а.с. 110-140), які за змістом є ідентичними відзиву на позов відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес». Також третя особа, клопотала про здійснення розгляду справи у відсутність свого представника. 28 листопада 2019р. представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив на позов (а.с. 141-146), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами розмір фактичних витрат позивача на відновлювальний ремонт його пошкодженого автомобіля. Як і безпідставними, на думку сторони відповідача є вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, а неможливість позивача тривалий час використовувати за призначенням свій пошкоджений, внаслідок ДТП, автомобіль не спричинили йому моральних страждань. 12 лютого 2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якій позивач зазначав, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 05 березня 2020р. на адресу суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відповідь позивача, які за змістом є ідентичними відзиву на позов. До судового засідання представниками сторін, та третьої особи були подані заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 02 березня 2019р. на перехресті бул. Дружби Народів в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «КрАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] , що встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019р. по справі № 752/5265/19. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що на час ДТП, між позивачем та третьою особою було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6295693, а також на момент ДТП відповідач [PERSON] також мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3925987, укладений з відповідачем ПрАТ «СК «Брокбізнес». Судом встановлено, що позивач звернувся до третьої особи з заявою про виплату страхового відшкодування, і третьою особою на підставі п. 2.1, 3.1 Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 20 березня 2016р. було сплачено страхове відшкодування у розмірі 51313,96 грн. на користь ФОП [PERSON] (за місцем виконання відновлювального ремону автомобіля позивача). З матеріалів справи вбачається, що за результатами виконаних робіт, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 130892,35 грн., при цьому решта суми в розмірі 79578,39 грн. було сплачено позивачем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у постанові по справі №6-691цс15 від 02 грудня 2015р., Верховним Судом у постановах по справах: № 686/5234/15-ц від 30 січня 2018р., № 466/9318/14-ц від 27 червня 2018р., № 333/7222/16-ц від 30 січня 2019р., суд приходить до висновку, що з саме з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 79578,39 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачем [PERSON] адміністративного правопорушення позивач, зазнав майнових втрат, внаслідок пошкодження його автомобіля та душевних страждань, було змінено його звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, беручи до уваги положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача [PERSON] позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, а тому саме з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 15000,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1564,18 грн. Вимоги позивача про стягнення на його користь, у відшкодування витрат за проведення автотоварознавчого дослідження - 2500,0 грн. не підлягають задоволенню, оскільки зазначене автотоварознавче дослідження, враховуючи фактично понесені позивачем витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, не є належним доказом.

Outcome: partial