Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 3\~794 899,42 грн. та судових витрат у розмірі 56923,49 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ДП ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея» був укладений кредитний договір № 12.05-373 від 15.05.2012 року з додатковими угодами до нього: №1 від 15.02.2013 р., №2 від 15.02.2013 р., №3 від 20.03.2013 р., №3 від 25.03.2013 р., №4 від 18.04.2013 р., №5 від 19.07.2013 р., №6 від 07.03.2014 р., №7 від 27.03.2014 р., №8 від 08.04.2015 р., відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3 500 000, 00 грн., який він повинен був використати за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором були укладені наступні договори забезпечення: - між банком та [PERSON] був укладений [PERSON] поруки № 12.05-373/П від 15.05.2012 року з додатковими угодами до нього: №1 від 25.03.2013 року, №2 від 18.04.2013 року, №3 від 07.03.2014 року, №4 від 27.03.2014 року, №5 від 08.04.2015 року; - між банком та ТОВ «Компанія «МДД» був укладений [PERSON] поруки № 12.05-373/П-1 від 27.03.2014 року з додатковою угодою до нього за №1 від 08.04.2015 року; - між банком та ТОВ «Фармед» був укладений [PERSON] поруки № 12.05-373/П-2 від 27.03.2014 року з додатковою угодою до нього за №1 від 08.04.2015 року; - між банком та ТОВ «Компанія «САТ» був укладений [PERSON] поруки № 12.05-373/П-3 від 27.03.2014 року з додатковою угодою до нього за №1 від 08.04.2015 року. Відповідно до зазначених вище договорів поруки відповідачі поручилися перед банком за виконання ДП ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея» зобов'язань за кредитним договором. [PERSON] належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши відповідачу ДП ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея» позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. З боку відповідача має місце порушення виконання основного зобов'язання - повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв'язку з чим станом на 16.05.2016 року ДП ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея» має заборгованість у розмірі 3 794 899,42 грн., яка складається з: 3167104,42 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 535955,14 грн. - заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом; 59283,84 грн. - сума пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; а також відповідно до п.10.3.6.6 кредитного договору: 32556,02 грн. сума штрафу за невиконання зобовязань. Враховуючи те, що відповідачі своїх зобов'язань не виконують, позивач просив стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості та судові витрати. 30 серпня 2016 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON], Дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД», товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД», товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 3794899 грн. 42 коп., судові витрати у розмірі 56923 грн. 49 коп. та витрати, повязані з розміщенням оголошення в газеті у розмірі 840 грн. (т.1, а.с.100-102). 29.08.2017 року відповідач ТОВ «Фармед» звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення (т.1, а.с.112-117). 14.09.2017 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду вищезазначену справу передано на розгляд судді Андреєву В.В. 13 вересня 2017 року Дзержинським міським судом Донецької області заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 вересня 2016 року по справі №225/3642/16-ц скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (т.1, а.с.219-221). 05.10.2017 року на адресу Дзержинського міського суду Донецької області від уповноваженого представника позивача надійшла до суду заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 4 949 423,61 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту - 3 167 104,42 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом - 1 782 319,19 грн. та судовий збір в розмірі 74 241,36 грн. (т.2, а.с.35-38). 01.03.2018 року уповноважений представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про відвід головуючого судді Андреєва В.В. (т.3, а.с.258). Того ж дня Дзержинський міський суд Донецької області постановив ухвалу, якою заяву представника відповідача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про відвід судді Андреєва В.В. - задоволено та цивільну справу № 225/3642/16-ц було передано в канцелярію Дзержинського міського суду Донецької області для повторного автоматичного розподілу між суддями, в порядку ст.33 ЦПК України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2018 року справу було передано до розгляду головуючому судді Мигалевичу В.В. 03 березня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про прийняття справи до розгляду та призначення підготовчого судового засідання у справі (т.5, а.с.2). 21.03.2018 року уповноважений представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог. В якій просив по-перше залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» Торгівельний дім «Панацея»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» суми пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 59283,84 грн.; суму штрафу за невиконання зобовязань, встановлених п.10.3.6.6. кредитного договору в сумі 32556,02 грн. По-друге позивачем було збільшено розмір позовних вимог на суму процентів за користування кредитом, нарахованих та несплачених за період з 03.10.2017 року по 18.03.2018 року (включно) тобто на 412\~981 74 грн. Таким чином, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №12.05-373 від 15.05.2012 року та Договором поруки №12.05-373/П від 15.05.2012 року з [PERSON] за основною сумою кредиту та процентами за користування кредитом у загальному розмірі 5\~362\~405,35 грн. станом на 18.03.2018 року включно, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3167104,42 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом 2195300,93 грн.; а також судовий збір в розмірі 80 436,08 грн. (т.5, а.с.28-33). 28 березня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу якою провадження у вищезазначеній справі зупинено до перегляду ухвали Дзержинського міського\~суду Донецької\~області від\~22\~червня 2016\~року про\~відкриття провадження\~по справі\~і призначення\~справи до\~судового розгляду в порядку апеляційного провадження (т.5,\~а.с.61-62) . 16 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД» на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 22 червня 2016 року повернув скаржнику (т.5, а.с.28-33). 23 квітня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON], Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» про стягнення заборгованості поновлено та призначено у справі підготовче засідання (т.5, а.с.111-113). 11 травня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу якою клопотання представника позивача задоволено, а саме залишено без розгляду позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в частині стягнення заборгованості з Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» (т.5, а.с.134-136). 04 червня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу якою провадження у вищезазначеній цивільній справі зупинено до перегляду ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року в порядку апеляційного провадження (т.5, а.с.179-180). 18 жовтня 2018 року Донецьким апеляційним судом постановлено постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ «Фармед» залишено без задоволення. Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року залишено без змін (т.6, а.с.17-20). 25 жовтня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу якою провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості поновлено та призначено у справі підготовче засідання (т.6, а.с.36-37). 08 листопада 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу якою провадження у вищезазначеній цивільній справі зупинено до перегляду ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року в порядку апеляційного провадження (т.6,\~а.с.44-45) . 22 листопада 2018 року Донецьким апеляційним судом постановлено ухвалу, якою у відкритті провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «МДД» на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року відмовлено (т.6, а.с.65-66). 28 листопада 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості поновлено та призначено у справі підготовче засідання (т.6, а.с.78-79). 11 грудня 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою провадження у вищезазначеній цивільній справі зупинено до перегляду ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року в порядку апеляційного провадження (т.6, а.с.100-101). 27 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд постановив ухвалу якою у відкритті провадження за апеляційною скаргою [PERSON], від імені якої діє [PERSON], на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року у цивільній справі №225/3642/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON], Дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД», товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (т.6, а.с.111-112). 28 січня 2019 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості поновлено та призначено у справі підготовче засідання (т.6, а.с.130-131). 25.02.2019 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшов відзив, в обґрунтування якого зазначено таке: Позивач не направляв а відповідач не отримував жодних повідомлень про порушення боржником умов кредитного договору. Будь-яких вимог від позивача щодо необхідності погашення заборгованості замість боржника відповідач не отримував. Таким чином, оскільки відповідач не отримував від позивача письмової вимоги виконати замість боржника зобовязання, як того вимагають положення Договору поруки та ЦК України, у відповідача не виникло обовязку його виконувати. У звязку з чим, позовні вимоги Кредитора є протиправними та підлягають відхиленню судом. Крім того, заявлені до стягнення кредитором проценти в принципі є необґрунтованими, враховуючи наступне. Як слідує зі змісту позовної заяви, строк користування кредитом не був продовжений позивачем на третій період і відповідно боржник (Дочірнє підприємство ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея») мав погасити заборгованість у повному обсязі в день закінчення другого періоду користування кредитом, тобто 19 березня 2016 року. Отже, сторони погодили строк виконання зобовязань, а у звязку із тим, що термін користування кредитом не був продовжений на новий період, кінцевим строком повернення кредиту боржником є саме 19 березня 2016 року. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом можливе лише у межах погодженого сторонами строку кредитування і припиняється після спливу визначеного таким договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги. Отже, з огляду на те, що строк кредитування за Кредитним договором сплив 19.03.2016 року, то відповідно, і припинилося право Кредитора нараховувати проценти за кредитом у розмірі 28,5% річних. У звязку з чим, після 19 березня 2016 року кредитор не міг нарахувати боржнику проценти у зазначеному розмірі, адже для цього немає жодних правових підстав. Оскільки договір поруки є похідним від основного зобовязання (Кредитного договору, а відповідач як поручитель відповідає перед кредитором у тому ж самому обсязі, що і боржник, стягнення з відповідача процентів нарахованих по ставці 28,5% річних є безпідставним. З вказаної підстави також позовні вимоги є необґрунтованими. Таким чином сторона відповідача просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі (т.6, а.с.151-155). 26.02.2019 року до Дзержинського міського суду Донецької області надано стороною відповідача додаткові пояснення (доповнення до відзиву) в обґрунтування яких зазначено, що [PERSON] поруки №12.05-373/п від 15.05.2012 року укладений між позивачем та відповідачем, не містить строку його дії, а встановлює, що «порука за цим договором припиняється з припиненням зобовязання за кредитом» (п.6.1). Відповідно до графіку платежів за Кредитною угодою передбачено, що погашення позичальником основної суми боргу повинно було здійснюватися окремими платежами у певні строки (зокрема, до 29 червня 2015 року, до 29 вересня 2015 року тощо), то відповідно, з часу несплати кожного з платежів згідно ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановлення ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. В свою чергу, у разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Оскільки, за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів банк повинен предявити вимогу до поручителя у шестимісячний строк з моменту настання терміну сплати чергового платежу. Однак, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, коли саме, в якому порядку та розмірі позичальник здійснював погашення основної суми боргу по тілу кредиту відповідно до графіку платежів за Кредитною угодою. Позивачем також не надано жодного документального підтвердження розрахунку основної суми заборгованості позичальника, зокрема дати її виникнення та прострочення, дат надходжень/ненадходжень відповідних платежів в рахунок погашення позичальником основної заборгованості по тілу кредиту, та головне коли саме надходив останній платіж від позичальника. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача 13 червня 2016 року. У звязку із чим, з огляду на графік платежів, вимоги позичальника про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі як мінімум 600 тис. грн. є безпідставними, оскільки відносно цієї частини грошових вимог порука є припиненою внаслідок спливу 6-місячного строку для звернення позивача із позовною заявою до відповідача (а саме - з дати 29.06.2015 року та з дати 29.09.2015 року) (т.6, а.с.179-181). 26 лютого 2019 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу якою клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення третьої особи на стороні відповідача задоволено та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги: Дочірнє підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» Торгівельний дім «Панацея», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «МДД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармед», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «САТ» (т.6, а.с.184-185). 15.03.2019 року до Дзержинського міського суду Донецької області надано стороною відповідача додаткові пояснення (доповнення до відзиву), в обґрунтування яких зазначено, що позивач звернувся до суду в червні 2016 року. Відтак, позивач пропустив шестимісячний строк по черговим платежам, які боржник повинен був здійснити не пізніше 29.03.2015 року. Якщо керуватися розрахунком позивача фактична сума несплаченого боржником кредиту складає 3\~167\~104,42 грн. Таким чином, порука припинилася на суму кредиту у розмірі 267\~104,42 грн. (3\~167\~104,42 2\~900\~000,00 = 267\~104,42 грн.). Також вважає, що порука припинилася і на суму процентів, які були нараховані позивачем до 22 грудня 2015 року (період за межами 6-місячного строку звернення позивача до суду). Як вбачається з розрахунку позивача, ним нараховані проценти: за період з 25.09.2015 по 25.10.2015 року 18322,68 грн.; за період з 26.10.2015 по 24.11.2015 року 77563,83 грн.; за період з 25.11.2015 року по 24.12.2015 року 77563,83 грн. В останньому періоді лише 3 дні ( з 22.12.2015 по 24.12.2015) знаходяться в межах 6- місячного строку. Тобто, за період з 25.11.2015 року по 24.12.2015 року порука не припинилася лише на суму нарахованих процентів у розмірі 7756,38 грн. (3\~311\~204,42 грн. х 28,5%:365 днів х 3 дня). Таким чином, порука припинилася на суму процентів у розмірі 165 693,96 грн. (18\~322,68 грн. + 77 563,83 грн. + 77 563,83 грн. + 7756,38). Отже, проценти які нараховані позивачем за період з 19.03.2016 року по день звернення до суду з позовом не підлягають стягненню (т.6, а.с.219-220). 19.03.2019 року на адресу суду від уповноваженого представника позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що у звязку з невиконанням ДП ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея» зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, на підставі п.3.1. Договорів поруки позивач направив на адресу відповідача вимогу, щодо виконання зобовязань за Договором поруки позивач направив на адресу відповідача вимогу, щодо виконання зобовязань за Договором поруки, за вих. № КНО-61.1/420 від 30.03.2016 року, на адресу [PERSON] 24.11.2014 року на офіційному сайті Укрпошта була опублікована інформація про припинення відправки пошти на територію проведення АТО. Враховуючи, що станом на березень 2016 року на сході України тривала Антитерористична операція, у звязку з чим відділення Укрпошти не здійснювали відправку поштової кореспонденції. Таким чином, банк здійснив відправку вимоги за допомогою курєрської служби Global Post. На підставі п.7.3. Договору поруки, вимога вважається отриманою 07.04.2016 року. Таким чином строк погашення заборгованості відповідача за даною вимогою сплив 11.04.2016 року. Щодо стягнення з відповідача процентів поза межами строку повернення кредиту, зазначено, що кредитним договором встановлений розмір процентів за користування кредитом по простроченій заборгованості, а саме у розмірі 27,5 % та у підвищеному розмірі у випадку невиконання зобовязань, встановлених п.10.3.6.1. Кредитного договору (28,5%). Оскільки має місце невиконання позичальником умов п.10.3.6.1 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди до Кредитного договору №7 від 27.03.2014 року), проценти за користування Кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 28,5% за весь час прострочення позичальником погашення заборгованості за основною сумою кредиту. Проценти, нараховані з дати видачі кредиту по 24.09.2015 року, сплачені позичальником в повному обсязі. Однак починаючи з 25.09.2015 року позичальник не виконує обовязок зі сплати процентів. Таким чином, сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період 25.09.2015-18.03.2018 року (включно), з урахуванням збільшення позовних вимог, склала 2\~195\~300,93 грн. Загальна сума заборгованості Кредитним договором №12.05-373 від 15.05.2012 року, зі всіма змінами і доповненнями до нього, станом на 18.03.2018 року (включно), складає: 5\~362\~405,35 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3\~167\~104,42 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом 2 195\~300,93 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 5\~362\~405,35 грн. та судовий збір у розмірі 74\~241,36 грн. (т.6, а.с.228-233). 20 березня 2019 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.7, а.с.17-19). 02.04.2019 року на адресу Дзержинського міського суду Донецької області надійшла від позивача заява про уточнення позовних, в обґрунтування якої зазначено, що 03.06.2016 року позивачем була подана позовна заява до Дзержинського міського суду Донецької області про стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором та договором поруки. Кредитним договором №12.5 373 від 15.05.2012 року та Договором поруки № 12.05.-373/П від 15.05.2012 року встановлено, що кредит, наданий в розмірі 3\~500\~000,00 грн., повертається частинами та в строки, зазначені в графіку, але не пізніше 03.04.2017 року, а у випадках, передбачених кредитним договором, в інші встановлені Кредитним договором строки. Отже, договорами передбачено погашення кредиту частинами. Таким чином, приймаючи до уваги, що позов був поданий 03.06.2016 року, в межах шестимісячного строку на предявлення позову до поручителя, з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2\~900\~000,00 грн. Проценти нараховуються за перший період та підлягають сплаті щомісячно не пізніше 1 банківського дня, наступного за 24 числом кожного місяця. Тому до стягнення з відповідача підлягає сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом станом на 18.03.2018 року (включно) в загальному розмірі 2\~099\~414,42 грн. Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача в межах строку дії поруки за кредитним договором №12.05-373 від 15.05.2012 року та Договором поруки №12.05-373/П від 15.05.2012 року станом на 18.03.2018 року (включно) становить 4\~999\~414,42 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 2 900\~000,00 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом 2\~099\~414, 42 грн. Отже позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 4\~999\~414,42 грн. та судовий збір (т.7, а.с.36-38). 02.04.2019 року на адресу суду надійшла від позивача відповідь на додаткові пояснення (доповнення до відзиву), в обґрунтування яких зазначено, що 03.06.2016 року позивачем була подана позовна заява до Дзержинського міського суду Донецької області про стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором та договором поруки. Кредитним договором №12.5 373 від 15.05.2012 року та Договором поруки № 12.05.-373/П від 15.05.2012 року встановлено, що кредит, наданий в розмірі 3\~500\~000,00 грн., повертається частинами та в строки, зазначені в графіку, але не пізніше 03.04.2017 року, а у випадках, передбачених кредитним договором, в інші встановлені Кредитним договором строки. Отже, договорами передбачено погашення кредиту частинами. Таким чином, приймаючи до уваги, що позов був поданий 03.06.2016 року, в межах шестимісячного строку на предявлення позову до поручителя, з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2\~900\~000,00 грн. Проценти нараховуються за перший період та підлягають сплаті щомісячно не пізніше 1 банківського дня, наступного за 24 числом кожного місяця. Отже, поза межами шестимісячного строку предявлення позову до поручителя знаходяться нараховані та непогашені проценти за періоди: з 25.09.2015 року по 25.10.2015 року в сумі 18\~322,68 грн., які підлягали сплаті 25.10.2015 року; з 26.10.2015 року по 24.11.2015 року в сумі 77\~563,83 грн., які підлягали сплаті 25.11.2015 року. Що стосується процентів нарахованих за період з 25.11.2015 року по 24.12.2015 року в сумі 77\~563,83 грн., то обовязок сплатити нараховані проценти виник 25.12.2015 року, тобто позов про стягнення заборгованості за цими процентами подано Банком в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. Тому до стягнення з відповідача підлягає сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом станом на 18.03.2018 року (включно) в загальному розмірі 2\~099 414,42 грн. Окрім того, в поданих додаткових поясненнях (доповнення до відзиву) представник відповідача окремо зазначає, що у відзиві була висловлена позиція, згідно якої не підлягають стягненню проценти, нараховані позивачем з 19.03.2016 року по день звернення до суду з позовом. Однак представник позивача вважає, що за кредитним договором передбачено право банку нараховувати проценти на прострочену заборгованість та обовязок позичальника сплатити такі проценти. Зазначене свідчить про правомірні вимоги позивача до відповідача за кредитним договором та договором поруки, в тому числі, щодо стягнення процентів за неправомірне користування кредитними коштами поза межами строку повернення кредиту. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4\~999\~414,42 грн. та судові витрати (т.7, а.с.39-41). Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, наполягала на їх задоволені у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив що з позовними вимогами не погоджується, а саме просив відмовити позивачу в частині нарахованих процентів в розмірі 2099414,42 грн. оскільки не погоджується зі всіма періодами нараховування процентів, у звязку з чим просить стягнути заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 296 183,02 грн. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 15.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та Дочірнім підприємством товариства з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея» був укладений Кредитний договір № 12.05-373 (т.1, а.с.10-17). Окрім того, протягом строку дії договору сторонами вносились зміни до умов договору додатковими угодами до нього: №1 від 15.02.2013, №2 від 15.02.2013, №3 від 25.03.2013, №4 від 18.04.2013, №5 від 19.07.2013, №6 від 07.03.2014, №7 від 27.03.2014, №8 від 08.04.2015 (т.1, а.с.18-19, 20, 21-23, 24, 25, 26-36, 37 -39). Відповідно до приписів, передбачених п. 1.1. Кредитного договору банк зобовязався надати Позичальнику кредит у розмірі 3 500 000,00 гривень (в редакції Додаткової угоди №8 від 08.04.2015 року до Кредитного договору № 12.05-373 від 15.05.2012), а Позичальник зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. Згідно п.1.1. Кредитного договору відповідач зобовязується сплатити плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. Згідно п. 6.1 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди №7 від 27.03.2014 року), Позичальник зобовязаний повернути кредит та виконати боргові зобовязання за кредитом в повному обсязі в день закінчення кожного відповідного періоду користування кредитом. Строк користування кредитом може бути продовжено, при цьому загальна кількість періодів користування кредитом не може перевищувати 4 (чотирьох) періодів користування кредитом. У випадку продовження строку користування кредитом на 4 (четвертий) період користування кредитом, датою повернення кредиту є 30.04.2017 року. Відповідно до статті 6 Кредитного договору Кредит підлягає поверненню частинами в розмірах та у строки, зазначені в графіку. Відповідно до пп. 6.1.2. Кредитного договору протягом строку дії кожного Періоду користування кредитом банк розглядає питання щодо продовження кредитування на наступний Період користування кредитом на діючих умовах договору. При прийняті рішення про продовження кредитування на діючих умовах банк направляє відповідне письмове повідомлення не менш ніж на 45 (сорок пять) календарних днів до дати закінчення дії відповідного Періоду користування кредитом Позичальнику та поручителям/майновим поручителям. Згідно пп. 6.1.3. Кредитного договору у випадку якщо до дати закінчення відповідного Періоду користування кредитом банк не направив Позичальнику, а Позичальник не отримав повідомлення щодо продовження кредитування на діючих умовах цього Договору на наступний Період користування кредитом відповідно до пп. 6.1.2. договору, при цьому Позичальник має намір продовжити користуватися кредитом, то він повинен зявитися до Банку (з необхідними документами) в узгоджений з Банком день не менше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення дії відповідного Періоду користування кредитом для оформлення змін до договору та Угод про забезпечення щодо умов кредитування на наступний Період користування Кредитом. [PERSON] не направляв Позичальнику повідомлення про продовження кредитування на третій Період користування кредитом, а Позичальник не з'явився в банк у строки, встановлені пп. 6.1.2. Кредитного договору, для оформлення змін щодо умов кредитування на наступний (третій) період користування кредитом. Таким чином, термін користування кредитом не був продовжений на третій період користування кредитом і, відповідно, позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі в день закінчення другого періоду користування кредитом, а саме - 19.03.2016 року. За своєю правовою природою договір №12.05-373 від 15.05.2012 є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ст.628\~Цивільного Кодексу\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст.\~629\~Цивільного Кодексу\~України договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] належним чином виконав свої обовязки за Кредитним договором, відкривши ДП ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея» позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №2 від 15 травня 2012 року та випискою за особовим рахунком Позичальника № 26008962489528 (т.1, а.с.53, 54-84). Проте, Позичальник (ТОВ «Фармед» «ТД «Панацея») умови договору щодо повернення суми кредиту не виконав. Доказів зворотного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.\~546\~Цивільного Кодексу\~України (далі - ЦК України) встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено між банком та [PERSON] [PERSON] поруки № 12.05-373/П від 15.05.2012 року з додатковими угодами до нього: №1 від 25.03.2013 року, №2 від 18.04.2013 року, №3 від 07.03.2014 року, №4 від 27.03.2014 року, №5 від 08.04.2015 року (т. 1 а.с.40-41, 42, 43, 44, 45, 46). Відповідно до умов пункту 1.2 статті 1 Договору поруки, відповідач відповідає перед позивачем за виконання зобовязань Позичальника в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Пунктом 3.1 ст. 3 Договору поруки передбачено, що в разі порушення зобовязання Дочірнього підприємства товариство з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея» банк направляє відповідачу письмову вимогу виконати зобовязання. При цьому, банк не зобовязаний підтверджувати яким-би то не було чином факт невиконання зобовязання Дочірнього підприємства товариство з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея». Вимога Банку буде достатньою для Відповідача підставою виконати зобовязання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Банку про надання додаткової інформації чи документів. Згідно п. 3.2. Договору поруки Відповідач зобовязаний виконати предявлену вимогу в валюті зобовязання в повному обсязі в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання. Відповідно до приписів п. 7.3. Договору поруки будь - які повідомлення та/або документи, що направляються сторонами одна одній у звязку з цим договором, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу Сторін. Повідомлення та/або документи вважаються надісланими з дати їх відправлення однією Стороною іншій за адресою, зазначеною у цьому Договорі. Сторона вважається такою, що знала про зміну адреси Іншої Сторони, виключно у разі укладення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору. Сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими Поручителем на сьомий календарний день з дати реєстрації Кредитором рекомендованого листа у відділенні поштового звязку (при цьому Поручитель несе ризик отримання таких листів у строк, що перевищує сім календарних днів) або в день особистого вручення Поручителю, зазначений в повідомленнях та/або документах. У зв'язку з невиконанням Дочірнім підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея» зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, на підставі п. 3.1. Договору поруки, Позивач направив на адресу Відповідача вимогу щодо виконання зобовязань за договором поруки. Вимога, щодо виконання зобовязань за договором поруки за вих. № КНО-61.1/420 від 30.03.2016 року на адресу Відповідача відправлена курєрською службою Global Post 31.03.2016, що підтверджується копією експрес накладної №70055381 (вважається отриманою 07.04.2016 на підставі п. 7.3. Договору поруки). Строк погашення заборгованості Відповідачем заданою вимогою сплив 12.04.2016. (відповідно до п. 3.2 Договору поруки). Однак відповідач зобовязання за Договорами поруки у вказані вище строки не виконав. Стаття 553\~Цивільного кодексу\~України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобовязання боржником. У відповідності до ст.\~554\~Цивільного кодексу\~України правовим наслідком порушення зобовязання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників. Враховуючи, зазначені вище положення законодавства та умови Договору поруки, приймаючи до уваги що відповідач відповідає перед позивачем за виконання зобовязань Позивальника в повному обсязі та є солідарними з Позичальником боржником, суд доходить висновку про те, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за Кредитним договором №12.05-373 від 15.05.2012 року та Договором поруки №12.05-373/П від 15.05.2012 року, встановив, що станом на 18.03.2018 року (включно) утворилась заборгованість на загальну суму 4\~999\~414,42 грн. з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 2 900\~000,00 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом 2\~099\~414, 42 грн. (т.7, а.с. 38). Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України (в редакції від 11.06.2016 року) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, судом встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, окрім того позов був поданий 03.06.2016 року, тобто в межах шестимісячного строку на предявлення позову до поручителя, з моменту настання строку погашення чергового платежу (не пізніше 19 березня 2016 року) за основним зобовязанням, у звязку з чим відповідач має станом на 18.03.2018 року заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2\~900\~000,00 грн., що підтверджується розрахунком позивача, тож в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) суд зазначає таке: Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Правила статті 1048\~Цивільного кодексу\~України поширюються й на кредитний договір (пункт 2 статті 1054 Цивільного кодексу України). Згідно п. 7.2.1. Кредитного договору та Додаткової угоди № 8 від 08.04.2015 року проценти за користування Кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 27,5% (двадцять сім цілих пять десятих процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят пять) днів на рік). Згідно п. 7.2.1.1. Кредитного договору та Додаткової угоди № 8 від 08.04.2015 року у випадку невиконання зобовязань, встановлених п. 10.3.6.1, проценти за користування Кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 28,5% (двадцять вісім цілих пять десятих процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят пять) днів на рік). Таким чином, Кредитним договором встановлено розмір процентів за правомірне користування кредитом (у межах встановленого договором строку кредитування), а саме у розмірі 27,5% та у підвищеному розмірі у випадку невиконання зобовязань, встановлених п. 10.3.6.1. Кредитного договору (28,5%). Отже, Кредитним договором встановлений розмір процентів за користування кредитом по простроченій заборгованості, а саме у розмірі 27,5% та у підвищеному розмірі у випадку невиконання зобовязань, встановлених п. 10.3.6.1. Кредитного договору (28,5%). Оскільки має місце невиконання Позичальником умов пункту 10.3.6.1 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди до Кредитного договору № 7 від 27.03.2014 року), проценти за користування Кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 28,5% (двадцять вісім цілих пять десятих процентів) за весь час прострочення Позичальником погашення заборгованості за основною сумою кредиту. Таким чином, позивачем на підставі ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 625\~ЦК України та положень Кредитного договору (пункти 7.2.1.1, 7.2.5) нараховано Відповідачу проценти за користування кредитом. Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені пунктом 7.2 Кредитного договору. Згідно ст. 7 Кредитного договору: 7.2.2. Період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший Банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення Кредиту, а початком - дата надання Кредиту та/або перший Банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа (з його урахуванням). 7.2.3. Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування Кредитом. 7.2.4. Нараховані проценти повинні сплачуватися Позичальником щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 24 (двадцять четвертим) числом кожного місяця. Проценти, нараховані з дати видачі кредиту по 24.09.2015 сплачені Позичальником в повному обсязі. Однак, починаючи з 25.09.2015 Позичальник не виконував обовязок зі сплати процентів. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який припинив свою дію 19.03.2016 року. Відтак, у межах строку кредитування до 19.03.2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати нараховані проценти за певний період та сплачувати щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 24 числом кожного місяця. Починаючи з 19.03.2016 року, відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до розрахунку позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом згідно Кредитного договору №12.05-373 від 15.05.2012 року за період з 25.11.2015 року до 18.03.2018 року (включно) у розмірі 2\~099\~414,42 грн. Однак суд не погоджується з розрахунками позивача, оскільки строк кредитування за Кредитним договором сплив 19.03.2016 року, відповідно, і припинилося право Кредитора нараховувати проценти за кредитом у розмірі 28,5% річних. У звязку з чим, після 19 березня 2016 року кредитор не міг нарахувати боржнику проценти у вищезазначеному розмірі, адже для цього немає жодних правових підстав. Як убачається з розрахунку позивача, ним нараховані проценти: за період з 25.11.2015 по 24.12.2015 року 77563,83 грн.; за період з 25.12.2015 по 24.01.2016 року 79134,22 грн.; за період з 25.01.2016 року по 24.02.2016 року 78787,22 грн., за період з 25.02.2016 року по 24.03.2016 року 73312,72 грн. В останньому періоді 5 днів (з 20.03.2016 року по 24.03.2016 року) не знаходяться в межах строку дії кредитного договору. Тобто, за період з 20.03.2016 року по 24.03.2016 року не підлягають стягненню нараховані проценти у розмірі 12614,97 грн. (3\~231\~204,42 грн. х 28,5%:365 днів х 5 днів). Таким чином, заборгованість по процентам за період з 25.02.2016 року по 19.03.2016 року становить 60697,75 грн. (73312,72 12614,97 грн.). Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість зі сплати процентів у розмірі 296 183,02 грн. (77563,83 грн. + 79134,22 грн. + 78787,22 грн. + 60697,75). Окрім того, проценти які нараховані позивачем за період з 19.03.2016 року по день звернення до суду з позовом не підлягають стягненню, оскільки такі нараховані поза межами строку кредитування. З огляду на викладене, суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті 631\~ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти та пеню до повного погашення заборгованості за кредитом, а тому уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 80 436 гривні 09 копійок, про що свідчать: платіжне доручення №1/КНА від 02.06.2016 року на суму 56923,49 грн. (Т.1, а.с.2); платіжне доручення №1/КНА від 04.10.2017 року на суму 17317,87 грн. (Т.2, а.с.39); платіжне доручення №1/КНА від 19.03.2018 року на суму 6194,73 грн. (Т.5, а.с.42). Як убачається з уточненої позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по Кредитному договору №12.05-373 від 15.05.2012 року та Договору поруки №12.05-373/П від 15.05.2012 року у розмірі 4\~999\~414,42 грн. Таким чином, при зверненні до суду із вищезазначеними вимогами позивачу необхідно було сплатити судовий збір, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), в розмірі 74991,22 грн. (4\~999\~414,42 грн. х 1,5%). Оскільки раніше суд дішов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати слід частково стягнути з відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 47942,75 грн ((3196183,02/4999414,42)х74991,22 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial