Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди, оскільки він проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ «ЧОПЛ» ЧОР [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної, галюцинаторно маячний синдром, у звязку з чим являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Окрім цього, вказав, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - психіатра в Драбівській центральній районній лікарні, втретє поступає на лікування до КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР. Після проведення лікування у зазначеному закладі, стан [PERSON] покращується, у звязку з чим останній почав працювати, що не відмічалося раніше. Просив заяву задовольнити та госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР. Прокурор Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області [PERSON] в судовому засіданні заяву головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР підтримала та просила її задовольнити. Особа, стосовно якої розглядається заява, [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР та пояснив, що хворим себе не вважає, адекватно сприймає всі обставини, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, хоча дійсно двічі лікувався в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника та особу, стосовно якої розглядається заява, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР згідно направлення лікаря-психіатра Драбівської центральної районної лікарні, з діагнозом: тяжкий психічний розлад, актуальна маячна симптоматика, агресивна поведінка стосовно оточуючих, погрози розправою (а.с.1). Згідно з висновком комісії лікарів психіатрів КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР від 29 січня 2018 року, заступника головного лікаря [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря психіатра [PERSON] комісія лікарів прийшла до висновку, що у звязку з наявністю тяжкого психічного розладу «шизофренія, параноїдна, галюцинаторно маячний синдром», і реальних намірів вчинити неправомірні дії, лікування [PERSON] необхідне лише в умовах стаціонару та він потербує подальшого перебування у психіатричному закладі у примусовому порядку(а.с.2). Як вбачається з копії постанови Драбівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2012 року, [PERSON] визнаний особою, що вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України та до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.с5). Відповідно до епікризу повідомлення №4877, [PERSON], [INFO], з 25 грудня 2012 року по 23 квітня 2013 року перебував на лікуванні згідно постанови Драбівського районного суду Черкаської області. Під час проведеного лікування [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з перенесеним розгорнутим галюцинаторно маячним епізодом та вираженим емоційно вольовим зниженням особистості, ускладненої вживанням психоактивних речовин типу канабіс (а.с.3). Крім того, як вбачається з анамнезу захворювання епікризу повідомлення №4877, [PERSON] з 24 січня 2012 року по 01 березня 2012 року лікувався в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст.341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обовязковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, повязані з наданням психіатричної допомоги. Згідно ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 340 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Оскільки у хворого [PERSON] психічні розлади відмічаються з 2012 року, він втретє поступає на лікування до КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР після якого його стан покращується, та враховуючи, що він виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, в звязку з чим вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, та відповідно до висновку ЛКК його лікування можливе лише в умовах стаціонару, відтак він підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного закладу для примусового лікування. За таких обставин позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved