Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В січні 2015 року позивачка за первісним позовом [PERSON] подала в суд позов до відповідача за первісним позовом [PERSON], в якому просить суд поділити спільне майно, набуте за час шлюбу з ним, визнавши за нею право власності на квартиру за №2 в будинку №8 по вулиці Леніна в с. Великі Низгірці, Бердичівського району, Житомирської області (далі квартира). Також, просить визнати за нею право власності на побутову техніку: мультиварку ORION OR-MT01 вартістю 332,00 гривень; пилосос ORION OVC-023 вартістю 820,00 гривень; обігрівач DELFA OHF-07 - вартістю 680,00 гривень. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на холодильник INDESIT SB 185 - вартістю 2.544,00 гривень, на автомобіль марки ГАЗ-53 (самоскид), реєстраційний номер АВ 97-04, вартістю 46.500,00 гривень, та автомобіль марки ГАЗ-3221 (Газель), синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 49.600,00 гривень та сплатити їй грошову компенсацію в розмірі 14.036,00 гривень, на будівельний інструмент, меблі та товари домашнього вжитку: бензопила вартістю 1.200,00 гривень; болгарка - вартістю 700,00 гривень; диван 2 шт. - вартістю 2.500,00 гривень; килим 3х2 м. - вартістю 400,00 гривень; килим 1.8х2 м. вартістю 250,00 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати. Свої вимоги позивачка за первісним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 08 лютого 2005 року, який було розірвано 19 вересня 2013 року. Угоди про поділ спільного майна не досягли. За період шлюбу нею з відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору-купівлі продажу квартири від 18 червня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №4-956. Загальна вартість квартири становить 73.790,00 гривень (сімдесят три тисячі сімсот девяносто гривень 00 копійок). Також, подружжям були придбані: автомобіль марки ГАЗ-53 (самоскид), реєстраційний номер АВ 97-04, вартістю 46.500,00 гривень, та автомобіль марки ГАЗ-3221 (Газель), синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 49.600,00 гривень, а також будівельний інструмент, меблі, побутова техніка та товари домашнього вжитку зазначені вище. Посилаючись на положення статей 60, 63, 68, 70, 71 СК України просить поділити спільно нажите майно.. В травні 2015 року позивач (відповідач за первісним позовом) [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до відповідачки (позивачки за первісним позовом) [PERSON] про поділ спільного майна подружжя і просить суд поділи спільне майно, а саме: визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], визнати за відповідачкою право власності на мультиварку ORION OR-MT01 вартістю 332,00 гривень; пилосос ORION OVC-023 - вартістю 820,00 гривень; обігрівач DELFA OHF-07 вартістю 680,00 гривень, бензопила - вартістю 1.200,00 гривень; болгарка - вартістю 700,00 гривень; диван 2 шт. вартістю 2.500,00 гривень; килим 3х2 м. - вартістю 400,00 гривень; килим 1.8х2 м. - вартістю 250,00 гривень. На загальну суму 6.882,00 гривень. Стягнути з відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] на його користь різницю вартості спільного майна в розмірі 3.441,00 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в своїй позовній заяві. Пояснила, що під час шлюбу було придбано майно, зазначене в позовній заяві. Автомобіль ГАЗ-53 (самоскид) був придбаний батьком відповідача [PERSON], але вони з чоловіком вклали в нього багато спільних коштів, а тому вважає, що він є спільною власністю подружжя. Крім того, під час шлюбу було придбано майно домашнього вжитку. Зустрічну позовну заяву не визнала, просила суд відмовити у її задоволенні. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги позивачки за первісним позовом [PERSON] не визнали, зазначили, що зазначені автомобілі не являються спільною власністю подружжя, а тому поділу не підлягають. Автомобіль ГАЗ-53 (самоскид) дійсно належав відповідачу [PERSON], але придбаний він був його батьком за багато років до шлюбу між сторонами. Зустрічну позовну заяву підтримали повністю, просили суд її задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що автомобіль ГАЗ-53 (самоскид) був придбаний батьком відповідача [PERSON] приблизно у 1990-х роках, тобто за багато років до реєстрації шлюбу між сторонами. Цей факт не заперечує і сама позивачка [PERSON] Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходилися в шлюбі з 08.02.2005р. по 19.09.2013р. (а.с.8-9). Стаття 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична особа або юридична особа маж право мирно володіти своїм майном. Конституція України (ст.41) та статті 316-319, 321 ЦК України передбачають, що власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право приватної власності є непорушним. Оскільки право власності складається з таких його невідємних складових як право володіння, користування та розпорядження, то позбавлення особи хоча одного з них ущемить права власника, які охороняються законом. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Правила присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у справі спільної сумісної власності на майно передбачені положеннями частин 4 та 5 вище вказаної статті, згідно яких присудження такої компенсації можливе лише за згодою особи, яка її отримує та за умови внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно роз'яснень Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р. у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як вбачається з доказів, досліджених у судовому засіданні за період шлюбу на імя [PERSON] була придбана згідного договору купівлі-продажу від 18 червня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №4-956, квартира за №2 в будинку №8 по вулиці Леніна в с. Великі Низгірці, Бердичівського району, Житомирської області (а.с.38-40). Суд вважає, що вищевказана квартира є спільною власністю подружжя оскільки придбана в період шлюбу і позбавляти одну із сторін права власності є незаконним, а тому визнає за [PERSON]Г право власності на ? частину вищезазначеної квартири. Автомобіль марки ГАЗ-53 (самоскид), реєстраційний номер АВ 97-04 та автомобіль та автомобіль марки ГАЗ-3221 (Газель), синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], не визнаються судом спільною власністю, а тому поділу не підлягають. ГАЗ-53 (самоскид) придбаний батьком [PERSON] за багато років до шлюбу вказаних сторін, а автомобіль ГАЗ-3221 (Газель) ніколи не належав нікому із подружжя, що підтверджується відповідними відповідями компетентних органів, що знаходяться в матеріалах справи (а.а.127-130, 145, 146, 148, 154-155, 170-172). Вирішуючи спір в частині визнання спільною власністю та поділу майна будівельного інструменту, меблів та товарів домашнього вжитку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Сторони визнають наявність майна зазначеного в позовах, а відтак вказане майно - будівельний інструмент, меблі та товари домашнього вжитку є спільним майном подружжя та підлягає поділу. При поділі майна домашнього вжитку суд виходить з положень ч.1 ст.71 СК України, відповідно до якої спільне майно подружжя ділиться між ними в натурі. Так як майно знаходиться у позивачки за первісним позовом [PERSON], суд приймає рішення про визнання за нею право власності на зазначене вище майно в сумі 6.882,00 (шість тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 00 копійки) гривень, а саме: мультиварку ORION OR-MT01 вартістю 332,00 гривень; пилосос ORION OVC-023 - вартістю 820,00 гривень; обігрівач DELFA OHF-07 - вартістю 680,00 гривень, бензопила - вартістю 1.200,00 гривень; болгарка - вартістю 700,00 гривень; диван 2 шт. - вартістю 2.500,00 гривень; килим 3х2 м. - вартістю 400,00 гривень; килим 1.8х2 м. - вартістю 250,00 гривень. Різницю вартості спільного майна в розмірі 3.441,00 гривень суд стягує з позивачки [PERSON]І на користь відповідача [PERSON] Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON], понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] в сумі 403,36 грн.

Outcome: approved