Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В січні 2017 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], Гаджиєв Садіяр Ага-Лала Огли про витребування майна із чужого володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року (цивільна справа №182/2042/15-ц) було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 01 березня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» та визнано за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення, в тому числі і за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Тверська, 31-а у буд. літ.А-2 нежитлове приміщення №1 поз. 1-10, загальною площею 171,9 кв.м.; стягнуто заборгованість з орендної плати. Разом з цим, вищезазначене спірне нерухоме майно відповідно до Постанови Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року у справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, відносилось до державної власності, однак Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, всупереч ст.33 ЦПК України, до участі у справі №182/2042/15-ц залучено не було. В подальшому, Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року (цивільна справа №182/2042/15-ц) було скасовано Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року та у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Однак, 16 лютого 2016 року спірне нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу, було відчужене [PERSON] Гаджиєву Садіяр Ага-Лала Огли, який, у свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2016 року, відчужив спірне нерухоме майно [PERSON] Зазначає, що оскільки спірне нерухоме майно вибуло поза волею власника - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, останнє на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України підлягає поверненню державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області. В судовому засіданні прокурор прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 позовні вимоги\~ підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області позовні вимоги підтримав та просив пред'явлену позову заяву задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Також зазначив, що спірне майно вибуло із власності держави поза волею РВ ФДМУ по Дніпропетровській області. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду прокурора та представника РВ ФДМУ по Дніпропетровській області, відповідно до\~ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку із своєю хворобою та тим, що його представник знаходиться в іншому судовому процесі. Разом з цим, будь-яких доказів перебування [PERSON] на лікуванні та наявності у останнього представника, суду не надано. На підставі викладеного, враховуючи ст. ст.157, 169 ЦПК України, суд визнає неявку [PERSON] в судове засідання неповажною та не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. Гаджиєв Садіяр Ага-Лала Огли в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Суд, заслухавши прокурора та представника РВ Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, повно та всебічно дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року у справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення ФДМУ задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ» «Дніпроважбуд» гуртожитків у м.Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській,29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» цих гуртожитків; визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного ВАТ БМФ «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського \~облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та \~№4 по вул. Б. Хмельницького,10; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на вказані гуртожитки: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького,10; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» вказані гуртожитки. Разом з цим, станом на 22 грудня 2016 року право власності на \~на нежитлове приміщення, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Тверська, 31-А, загальною площею 171,9 кв.м. зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення серія та номер 2435, виданий 24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Передумовою укладення цього договору став договір купівлі-продажу від 16 лютого 2016 року, згідно якого [PERSON] продав, а Гаджиєв Садіяр Ага-Лала Огли купив вищезазначене спірне нежитлове приміщення. В свою чергу, [PERSON] набув право власності на вищезазначене нежитлове приміщення, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Тверська, 31-А, загальною площею 171,9 кв.м. на підставі Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON], ВАТ БМ «Дніпроважбуд» про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення заборгованості з орендної плати (цивільна справа №182/2042/15-ц). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року вищезазначене Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності на спірне нежитлове приміщення та стягнення заборгованості з орендної плати, було відмовлено. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України\~передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~ст. 388 ЦК України\~майно не може бути витребуване в нього. У абзаці 2 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі\~статті 388 ЦК\~звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна. За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Аналогічний висновок викладений у Постанові ВСУ по справі №6-52цс14, згідно якого за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Оскільки у даній справі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року про визнання права власності, на підставі якого спірне нежитлове приміщення було вибуло з володіння держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь [PERSON], у подальшому Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року було скасовано, суд дійшов висновку, що нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Тверська, 31-а у буд. літ. А-2 нежитлове приміщення №1 поз. 1-10, загальною площею 171,9 кв. м. вибуло з володіння власника поза його волею і тому воно підлягає витребуванню від останнього набувача [PERSON] за правилами\~ст. 388 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved