Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, та зазначала, що 25 жовтня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 06 лютого 2011 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею. З 2015 року відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим вона вимушена самостійно забезпечувати потреби сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 17 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. З [PERSON] в дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання двох дітей синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 33 %. [PERSON] зазначав, що суд не врахував матеріальне становище його та позивачки, яка отримує аліменти, та з якою мешкає їх донька, що вже досягла повноліття та працевлаштована, а він вимушений наймати житло, купувати речі необхідні для проживання, виплачує кредити, які отримані під час сумісного проживання. В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач [PERSON] не заперечувала проти того, щоб відповідач сплачував аліменти на двох неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини своїх доходів. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1997 року. Від шлюба мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На теперішній час діти проживають окремо від відповідача разом з матірю [PERSON] 10 липня 2016 року дочка відповідача [PERSON] досягла повноліття і з цього часу він виплачує аліменти в розмірі ? частини на утримання сина [PERSON], [INFO], що в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердили сторони. Позивач [PERSON] в суді апеляційної інстанції не заперечувала проти того, щоб відповідач на двох неповнолітніх синів платив аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу), суд правильно виходив з вимог закону про те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та урахував матеріальне становище відповідача, який є працездатною, фізично здоровою особою. Проте, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та позиції позивача [PERSON], апеляційний суд вважає можливим змінити рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів та зменшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 17 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), не можуть бути задоволені, оскільки на утримання сина [PERSON], [INFO], з відповідача рішенням суду від 29 грудня 2009 року вже стягнуті аліменти.

Outcome: partial