Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В січні 2017 року Старокостянтинівське об»єднане управління Пенсійного фонду Хмельницької області звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 9674 грн. 68 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] з 10 листопада 2004 року перебував на обліку в Старокостянтинівському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду Хмельницької області, де отримував соціальну пенсію по інвалідності. На час призначення пенсії відповідач не працював та зобов'язався повідомляти органи Пенсійного фонду про працевлаштування для зміни розміру пенсії або припинення її виплати. У період з 12 червня 2007 року по 09 липня 2007 року та з 03 квітня 2008 року по 31 травня 2010 року [PERSON] працював, про що не повідомив органи Пенсійного фонду України, внаслідок чого йому було виплачено пенсії на загальну суму 15007 грн. 88 коп. На підставі рішення управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі №14 від 14 січня 2012 року з пенсії відповідача проводилось стягнення надміру виплаченої пенсії в розмірі 20% щомісяця, починаючи з 01 лютого 2012 року. Станом на 01 листопада 2016 року переплата утримана в сумі 11133 грн. 20 коп. й залишок становить 3874 грн. 68 коп. 01 червня 2016 року [PERSON] знову працевлаштувався, не повідомивши про це управління. В зв»язку із цим за період з 01 червня 2016 року по 30 жовтня 2016 року йому було безпідставно виплачено 4640 грн. пенсії. Таким чином загальний розмір надміру виплаченої [PERSON] пенсії становить 9674 грн. 68 коп., які в добровільному порядку останній не повертає. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що позов подано з пропуском строку позовної давності. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 10 листопада 2004 року перебував на обліку в Старокостянтинівському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду Хмельницької області, де отримував соціальну пенсію по інвалідності. На час подання заяви про призначення пенсії відповідач не працював. У заяві [PERSON] про призначення пенсії від 10 листопада 2004 року зазначено, що йому відомо про обов'язок своєчасно повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію, про прийняття на роботу, звільнення та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення. У період з 12 червня 2007 року по 09 липня 2007 року [PERSON] працював у ВАТ «Старокостянтинівський спеціалізований кар»єр», що підтверджується довідкою цього підприємства №576 від 03 червня 2011 року (а.с.7) та індивідуальною відомістю про застраховану особу (а.с.8), а у період з 03 квітня 2008 року по 31 травня 2010 року у фізичної особи підприємця [PERSON], що підтверджується трудовим договором від 03 квітня 2008 року та індивідуальною відомістю про застраховану особу (а.с.8). При цьому відповідач не повідомив Старокостянтинівське об»єднане управління Пенсійного фонду Хмельницької області про своє працевлаштування й продовжував отримувати пенсію загальний розмір якої за ці періоди склав 15007 грн.88 коп., що підтверджується відповідною довідкою про розмір переплати (а.с.10 зворот). 31 січня 2011 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою, в якій просив переплачену йому суму пенсії у зв»язку із його працевлаштуванням утримувати з його пенсії в розмірі 20% щомісяця до повного погашення. На підставі розпорядження Старокостянтинівського об»єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області №14 від 04 січня 2012 року з пенсії [PERSON] проводилось утримання переплаченої суми пенсії за період з 12 червня 2007 року по 09 липня 2007 року та з 03 квітня 2008 року по 31 травня 2010 року у сумі 15007 грн. 88 коп. в розмірі 20% щомісяця, починаючи з 01 лютого 2012 року. Станом на 01 листопада 2016 року переплата утримана в сумі 11133 грн. 20 коп., залишок нестягнутих коштів становить 3874 грн. 68 коп. 01 червня 2016 року [PERSON] знову працевлаштувався, не повідомивши про це управління. В зв»язку із цим за період з 01 червня 2016 року по 30 жовтня 2016 року йому було безпідставно виплачено 4640 грн. пенсії. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст.102 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України №1788-XII) пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Враховуючи викладене, з [PERSON] слід стягнути 9674,68 грн надміру виплаченої пенсії. Представник відповідача звернувся про застосування до даних правовідносин позовної давності, однак дана заява не підлягає до задоволення із наступних підстав. Згідно ст.256 та ч.1 ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається із матеріалів справи розпорядження про стягнення коштів видано 04 січня 2012 року, по якому стягнення проводились аж до до 1 жовтня 2016 року, отже позивачем строк позовної давності не пропущено.

Outcome: approved