Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, уточнивши та збільшивши позовні вимоги (а.с.33), зазначив у позові про те, що 16.11.2008 року, з вини відповідача йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження та встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання довічно. Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області №652/337/14-ц від 24.06.2014 року було частково задоволено його позов до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я, стягнуто з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9650,01 грн. З часу постановлення зазначеного рішення йому знову доводиться постійно звертатися за медичною допомогою у зв'язку з погіршенням стану здоров'я через каліцтво. Відповідно до епікризу №08978 від 31.05.2016 року він був госпіталізований до Херсонської обласної клінічної лікарні через різке погіршення свого стану. Після виписки йому призначено амбулаторне лікування та призначені медичні препарати. Всього ним витрачено на придбання медикаментів у 2016 році, що документально підтверджено на суму 5680,73 грн. Також, відповідно до інформації Високопільського РВ ДВС від 27.12.2016 року у їхньому провадженні перебуває виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9650,01 грн. Так, за період з 11.07.2014 року по 27.12.2016 року з [PERSON] стягнуто 9636,07 грн., тобто стягнення коштів відбувалося протягом всього періоду частинами. У зв'язку з чим, відповідач повинен відшкодувати йому втрати від знецінення коштів (інфляції) та відсотки за прострочення зобов'язання покладене на нього рішенням суду. Так, відповідно до розрахунку за період з 24.06.2014 року по 27.12.2016 року сума індексації становить 5065,81 грн., сума 3-х відсотків на прострочений борг становить 389,20 грн. Також, зазначив, що після подання ним позову він знову проходив лікування з 24.02.2017 року по 06.03.2017 року у Херсонській обласній клінічній лікарні у зв'язку з погіршенням стану здоров'я через отриману 2008 року черепно-мозкову травму, яка спричинена діями відповідача. За призначеннями лікаря, ним з часу останньої госпіталізації були придбані медичні препарати на загальну суму 3596,47 грн. Також за час перебування у лікарні з 24.02.2017 року по 06.03.2017 року він поніс витрати на харчування в розмірі 139,78 грн. Просить суд, стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9416,98 грн.; суму інфляційних витрат у розмірі 5065,81 грн. та три відсотки річних у розмірі 389,20 грн. нараховані на несплачену з простроченням суму боргу 9636,07 грн. за період з 24.06.2014 року по 27.12.2016 року - всього 5455,01 грн. та судові витрати в розмірі 640,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник, за довіреністю, [PERSON] (а.с.53), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд задовольнити їх в судовому порядку. Представник відповідача [PERSON], за довіреністю, [PERSON], в судовому засіданні, в режимі відео-конференції, заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги визнаються частково, а саме на суму 4000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та судового збору в сумі 640 грн., при цьому зазначив, що позивачем не доведено у повній мірі того, що він поніс матеріальні витрати на медичні препарати, так як у наданих позивачем квитанціях не зазначено прізвище особи, яка придбаває медикаменти. Також, деякі квитанції, що були надані позивачем з'явилися раніше, ніж позивач проходив лікування в медичному закладі, а відтак вони не можуть бути належними доказами по даній справі та не підтверджують витрати позивача. Крім того, зазначив, що вказані у чеках найменування медичних препаратів відрізняються від медичних препаратів, які згідно епікризу, наданого позивачем, рекомендовані позивачу для поліпшення загального стану здоров'я, а тому відповідач у справі не повинен нести матеріальну відповідальність за їх придбання. А також не визнаються вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та відсотків за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань, мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем не має договірних відносин. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що проживає неподалік від позивача [PERSON], та знає що в останнього є трактор марки Т-25 та мотоцикл марки «УРАЛ», якими позивач керує. А також зазначив, що особисто бачив, як позивач [PERSON] своїм трактором обробляв весною 2016 року та весною 2017 року свою присадибну ділянку(город). Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що працює сільським головою Новопетрівської сільської ради Високопільського району Херсонської області та знає місцевого жителя [PERSON] Про те чи обробляє останній земельні ділянки і як, йому особисто не відомо. Довідку про те, що [PERSON] має у власності трактор та мотоцикл, а також обробляє свої земельні ділянки він посвідчив зі слів свідків, про ті обставини які були викладені у довідці. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом з'ясовано наступне: - Із копії паспорту громадянина України(а.с.3) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в селі Новопетрівка, Високопільського району Херсонської області, зареєстрований та проживає по [ADDRESS] та має ІПН-[NUMBER] (а.с.3 на звороті). - Із копії постанови Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18.05.2009 року (а.с.4) вбачається, що кримінальну справі відносно [PERSON] за ст.128 КК України закрито у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. - Із копії довідки МСЕК серії 10ААА №759827 від 23.04.2012 року (а.с.5) вбачається, що [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, загального захворювання, безтерміново, що також підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] видане 20.03.2013 року (а.с.6). - Із копії рішення Високопільського районного суду Херсонської області №652/337/14-ц від 24.06.2014 року (а.с.7) вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9650,01 грн., вирішено питання щодо судових витрат. - Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.8) вбачається, що на виконанні відділу ДВС з 11.07.2014 року перебуває виконавче провадження №43997046 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 9650,01 грн., яка стягувалася з боржника в період з 13.10.2014 року по 13.12.2016 року на загальну суму 9636,07 грн. та станом на 27.12.2016 року заборгованість за виконавчим документом становить 13,94 грн. (а.с.9). - Із копії епікризу №08978 від 31.05.2016 року (а.с.10) вбачається, що [PERSON] у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, був госпіталізований до Херсонської обласної клінічної лікарні 21.05.2016 року де перебував до 31.05.2016 року. - Із копій квитанцій (а.с.11-13) вбачається, що [PERSON] придбав медичних препаратів на загальну суму 5680,73 грн. - Із копії епікризу №03513 від 06.03.2017 року (а.с.34) вбачається, що [PERSON] в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, був госпіталізований до Херсонської обласної клінічної лікарні 24.02.2017 року де перебував до 06.03.2017 року. - Із копій квитанцій (а.с.35-39) вбачається, що [PERSON] придбав медичних препаратів на загальну суму 3596,47 грн., а також витрачено кошти на продукти харчування в розмірі 139,78 грн. - Із копії розрахунку суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних від суми боргу за період з липня 2014 року по грудень 2016 року (а.с.54-56) вбачається, що сума індексації за період з 24.06.2014 року по 27 грудня 2016 року становить 5065,81 грн. та три відсотки річних на прострочений борг за вказаний період в розмірі 389,20 грн., зазначені суми нараховані на несплачену з простроченням суму боргу 9636,07 грн. покладено на відповідача рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 24.06.2014 року у справі №652/337/14-ц (а.с.7). За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши характер правовідносин, які виникли між сторонами, приходить, до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.11.2008 року біля 23.00 години, відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, на околиці с.Новопетрівка, Високопільського району, Херсонської області, на ґрунті тривалих неприязних відносин, штовхнув позивача, в результаті чого останній впав, внаслідок чого [PERSON] спричинені тяжкі тілесні ушкодження та встановлено третю групу інвалідності довічно. Вказані обставини підтверджуються постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18.05.2009 року, згідно якої відповідач скоїв злочин передбачений ст.128 КК України (а.с.4), копією довідки МСЕК від 23.04.2012 року (а.с.5), а також копією пенсійного посвідчення від 20.03.2013 року (а.с.6) про встановлення позивачу 3 групи інвалідності загального захворювання довічно. Так, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також, в судовому засіданні з'ясовано, що позивач у 2014 році звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров'я. Так, 24.06.2014 року рішенням Високопільського районного суду Херсонської області у справі №652/337/14-ц, позовні вимоги [PERSON], задоволено частково, стягнуто з [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 9650,01 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.7). Після набрання рішенням законної сили, позивач звернувся з виконавчим документом до Високопільського відділу ДВС, в зв'язку з чим державним виконавцем 11.07.2014 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.8). Так, згідно довідки державного виконавця, з'ясовано, що зазначене вище рішення суду перебуває на виконанні в період з 11.07.2014 року по теперішній час та за період з 11.07.2014 року по 27.12.2016 рік з [PERSON] стягнуто коштів на загальну суму 9636,07 грн., які перераховані на користь стягувача, залишок боргу станом на 27.12.2016 року становить 13,94 грн. (а.с.9). Крім того, позивач, відповідно до епікризів №08978 від 31.05.2016 року (а.с.10) та №03513 від 06.03.2017 (а.с.34), перебував на стаціонарному лікуванні в зв'язку з погіршенням стану здоров'я в період з 21.05.2016 року по 31.05.2016 року та в період з 24.02.2017 року по 06.03.2017 року у Херсонській обласній клінічній лікарні. При цьому позивачем витрачено кошти на придбання ліків в періоди госпіталізації, а також після госпіталізації з метою продовження курсу терапії амбулаторно на загальну суму 9416,98 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наданими позивачем (а.с.11-13, 35-39). Суд, задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, ч.1 ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відшкодування шкоди регулюється главою 82 Цивільного кодексу України, згідно якої, за загальним правилом шкода, заподіяна особистості або майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою заподіяла шкоду. Відповідно до вимог ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Як зазначалося вище, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Херсонській обласній клінічній лікарні в період з 21.05.2016 року по 31.05.2016 року (а.с.10), де як зазначає позивач, ним було витрачено кошти на придбання медикаментів на загальну суму 5680,73 грн., згідно наданих ним копій товарних чеків та квитанцій (а.с.11-13). З якими суд, не може погодитися в повній мірі. Так, дійсно позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.05 по 31.05.2016 року, а надані товарні чеки, такі як №25 від 19.10.2016 р. на суму 159,20 грн., №6 від 21.04.2016 р. на суму 252,20 грн., №2 від 20.01.2017 р. на суму 1253,00 грн. (за винятком придбання «карбамазепіна» на суму 44,00 грн.), №7 від 22.04.2016 р. на суму 681,50 грн. та чек №75375 від 29.05.2016 року на суму 19,05 грн., всього на суму - 2364,95 грн. (а.с.11, 12, 13), не можуть бути прийняті судом до уваги, як придбання позивачем медикаментів в період госпіталізації та після госпіталізації при проходженні курсу терапії амбулаторно, за рекомендаціями лікаря, так як в даних чеках не співпадають найменування ліків призначених лікарем в рекомендаціях, тощо. Разом з тим, заслуговують на увагу такі докази придбання ліків, як товарний чек №2 від 20.01.2017 року в частині придбання «кабамазепіну» на суму 44,00 грн.; №9 від 19.05.2016 року на суму 78,00 грн.; №19 від 14.07.2016 року на суму 570,00 грн.; №11 від 02.06.2016 року на суму 816,00 грн., а також копії чеків (а.с.13) на суму 1851,78 грн., як такі, що підтверджують витрати позивача на медичні препарати в період госпіталізації та період амбулаторного лікування, згідно рекомендаціям лікаря. Таким чином, задоволенню підлягає сума згідно епікризу №08978 від 31.05.2016 року, на підставі товарних чеків на загальну суму - 3359,78 грн. Крім того, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 24.02.2017 р. по 06.03.2017 року, а надані копії товарних чеків (а.с.35-39), також не в повній мірі відповідають дійсним витратам позивача, оскільки з деяких чеків вбачається, що позивач здійснював витрати на продукти харчування, що не має жодного відношення до лікарських призначень, а тому такі вимоги підлягають відхиленню. Також, згідно чеку №120254 від 04.03.2017 року на суму 294,54 грн. позивачем придбано «тонометр MEX.PARAMED», який жодним чином не відноситься до загальних призначень та рекомендацій лікаря, так як і викликає сумнів чек №149042 від 02.03.2017 року на суму 149,03 грн. та №125799 від 01.03.2017 року на суму 41,78 грн., яким було придбано ліки, які не мають відношення до хвороби (каліцтва) позивача. Враховуючи викладене, суд дослідивши надані позивачем чеки витрат на ліки, приходить до висновку, що заслуговують на увагу чеки, якими підтверджується придбання ліків в період госпіталізації та амбулаторного лікування за рекомендаціями лікаря, а саме: №125138 від 24.02.2017 року на суму 3,83 грн.; №164953 від 02.03.2017 року на суму 7,38 грн.; №173560 від 24.02.2017 року (за винятком придбання «септостерилу» на суму 16,05 грн.) на суму 819,57 грн.; №5 від 13.03.2017 року (за винятком придбання препарату «вазонат» на суму 105,00 грн.) на суму 230,00 грн.; №174892 від 03.03.2017 року на суму 476,05 грн.; №174891 від 06.03.2017 року на суму 1012,11 грн. та №б/н від 20.03.2017 року на суму 316,00 грн. (а.с.35-39). Таким чином, задоволенню підлягає сума згідно епікризу №03513 від 06.03.2017 року, на підставі товарних чеків на загальну суму - 2861,11 грн. Отже задоволенню підлягає сума за двома епікризами (а.с.10, 34) на загальну суму - 6220,89 грн., що стосується сум зазначених в інших чеках, задоволенню не підлягають, у зв'язку з недоведеністю позивачем витрат передбачених в епікризах, тобто в призначеннях та рекомендаціях лікаря, як в період госпіталізації, так і при амбулаторному лікуванні. Задовольняючи позовні вимоги, щодо стягнення інфляційних витрат та три відсотки річних, що нараховані на сплачену з простроченням суму боргу 9636,07 грн., покладену на [PERSON] рішенням суду від 24.06.2014 року, суд виходить із такого. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач у 2014 році звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров'я. Так, 24.06.2014 року рішенням Високопільського районного суду Херсонської області у справі №652/337/14-ц, позовні вимоги [PERSON], задоволено частково, стягнуто з [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 9650,01 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.7). Зазначену суму боргу було стягнуто з [PERSON] в період з 11.07.2014 року по 27.12.2016 року в розмірі 9636,07 грн. Тобто, майже на протязі трьох років проводилося періодичне стягнення боргу, що в свою чергу призвело до несвоєчасного виконання боржником зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду у 2014 році, у зв'язку з чим позивачем нараховано інфляційні витрати та три відсотки річних за несвоєчасне повернення боргу за рішенням суду на загальну суму 5455,01 грн., що на думку суду відповідає вимогам встановленим Цивільним кодексом України. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України, передбачено, що ч.1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. ч.2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу втрати від знецінення коштів (інфляції) та відсотки за прострочення боргового зобов'язання. Тому, як вбачається із матеріалів справи, що зобов'язання покладене на [PERSON] (відповідача у справі) рішенням суду від 24.06.2014 року на суму 9650,01 грн., виконано з простроченням, а також враховуючи той факт, що відповідач порушив умови щодо повернення коштів та норми діючого законодавства, а тому вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних в розмірі 389,20 грн. та 5065,81 грн. сума інфляції, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 30.03.2016 року по цивільній справі №6-2168цс15, в якій «вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду». Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до задоволених вимог, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 640 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.1) На підставі викладеного, ст.ст.509, 526, 625, 1166, 1195 ЦК України та

Outcome: partial