Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В травні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним спільним позовом до відповідача [PERSON] міської ради, за яким просили визнати за кожним з них, в порядку спадкування, право власності на 1/3 частку земельної ділянки, загальною площею 1,6 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] міської ради Миколаївської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] вказали,\~що зазначена земельна ділянка належала їхньому батьку [PERSON],\~який помер 11.03.2004 року. Ще до смерті спадкодавця, помер його син [PERSON], що мало місце 06.11.2003 року, після смерті якого залишилося двоє дітей позивачі [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] прийняти у спадок вищевказане нерухоме майно в органах нотаріату ані його діти [PERSON] та [PERSON], ані його онуки [PERSON] та [PERSON] за правом представлення, до цього часу не змогли, оскільки правовстановлюючий документ на вищевказане спадкове майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, серії МК № 071820) видано на імя спадкодавця 23.12.2004 року, тобто вже після його смерті. Вирішити це питання у позасудовому порядку неможливо, що і змусило їх звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися, кожним з них було надано до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали і просила їх задовольнити. Представник відповідача, [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON], на розгляд справи також не зявилася, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, зазначивши в заяві про визнання позовних вимог позивачів. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.\~\~\~\~ Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно фотокопії державного акту про право власності на земельну ділянку, серії МК № 071820 від 23.12.2004 року, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження від 02.12.2004 року № 1161-р, громадянину [PERSON] належить земельна ділянка, площею 1,60 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території [PERSON] міської ради Миколаївської області (а.с.27). 11.03.2004 року [PERSON] помер (а.с. 17). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке вправі успадковувати мали спадкоємці за законом першої черги діти, позивачі у справі, [PERSON] та [PERSON], а також, в силу положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України, його онуки за правом представлення після смерті сина спадкодавця [PERSON], який помер ще 06.11.2003 року, зокрема інші позивачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-16, 19). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №213/2004, всі позивачі, своєчасно звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] й отримали свідоцтва про право на спадщину на інше його майно, насамперед на дві земельні частки (паї) та грогові внески з відсотками, які знаходилися на рахунках банківської установи. Як вбачається з вказаних свідоцтв, вище перелічене спадкове майно спадкоємці успадкували в рівних частках. Так, [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/3 частині, а [PERSON] та [PERSON] разом в розмірі 1/3 частки. Однак, у видачі свідоцтва позивачам про право на спадщину на спірну земельну ділянку, [PERSON] нотаріальна контора Миколаївської області відмовила через те, що державний акт, що посвідчує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку, виданий після смерті останнього, тобто 23.12.2004 року. Так, в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність громадянина виникає з моменту народження і припиняється у момент його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що документальне оформлення права власності на спірну земельну ділянку було розпочато ще за життя спадкодавця, однак розпорядження про видачу останньому державного акту на цю земельну ділянку та сам відповідний державний акт були видані [PERSON] райдержадміністрацією вже після смерті [PERSON] Зазначені обставини вказують на те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являючись спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], в силу положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, мають право на успадкування належної останньому вищезазначеної земельної ділянки, у розмірі по 1/3 частині кожному. За правилами ч. 1 ст. 1266 ЦК України, позивачі [PERSON] та [PERSON] як онуки спадкодавця, зважаючи, що на час відкриття спадщини їхній батько [PERSON] помер, мають однакове право, на рівні інших позивачів, своїх дядька [PERSON] та тітки [PERSON], на успадкування тієї частини спадщини, яка б належала за життя їх батькові. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1266 ЦК України, якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Відтак, [PERSON] та [PERSON] також мають право на успадкування вказаної земельної ділянки, але у розмірах по 1/6 частці кожному. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на законі, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачами на оплату судового збору, останні не заявляли, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved