Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В червні 2014 року позивач - банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним його прав, а також зобов'язань за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача Ребрик С.М., яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 13 /, заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що свого часу між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, умови якого відповідач виконував неналежним чином. З огляду на це, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за 2008 рік з відповідача стягнуто певну грошову суму заборгованості за цим договором, проте і в подальшому він не виконує своїх зобов'язань за договором, в наслідок чого утворилася нова заборгованість. Оскільки своїх зобов'язань він не виконує, то ці зобов'язання відповідно до ст. 599 ЦК України не припинені. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Користуючись своїми процесуальними правами, визначеними ст. 27 ЦПК України, від давання пояснень по суті позову фактично відмовився. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року між банком - позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № PLIWRK08251077, за умовами якого цей банк надав відповідачу грошовий кредит у сумі 4586 гривень зі сплатою останнім відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом / а.с. 7 - 8 /. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2008 року, з [PERSON] за вказаним договором стягнуто 3419,73 гривень заборгованості та судові витрати / а.с. 4/, що фактично вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Статтею 61 ч. 3 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно з доказів, наданих стороною позивача, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує, хоча обґрунтовано і не заперечує проти них. Згідно розрахунків позивача - банку, які суд визнає вірогідними та обґрунтованими, станом на 04 червня 2014 року та на час розгляду справи відповідач заборгував по комісії за користування кредитом 4727,03 гривень; по процентам за користування кредитом 770,40 гривень; по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 14218,73 гривень, а всього з урахуванням різниці за судовим рішенням від 29 жовтня 2008 року 16296,43 гривень, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 5 - 6/. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, які документально підтверджені / а.с. 1 /, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved