Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32542,51 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.11.2009 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення закону та умов договору відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконав, не сплатив кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 31.07.2017 утворилася заборгованість 32542,51 грн., з яких: 2806, 48 грн. - заборгованість за кредитом; 24611,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3098,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1525,83 грн. - штраф (процентна складова). Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2017 позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.10.2020 скасовано заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2017, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 13.11.2009 в розмірі 9806, 67 грн., яка складається з: 2806,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6233, 23 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 766, 96 грн. - заборгованість з пені, а також понесені позивачем судові витрати. Представник відповідача просить розгляд справи проводити без його участі, просить суд застосувати строки позовної давності та стягнути з відповідача лише суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 2806, 48 грн, в іншій частині позову відмовити. Так, представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що відсутність підпису відповідача в умовах та правилах надання банківських послуг свідчить про незаконне нарахування заборгованості про процентам, просив застосувати строк позовної давності щодо нарахованої суми заборгованості за відсотками. Крім того, заявлення позовної вимоги про стягнення подвійного штрафу (фіксованої частини та процентної складової), а також пені свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності, вказана сума штрафу є необгрунтованою. Представник позивача зазначив, що у наданій банком заяві-анкеті позичальника від 13.11.2009 процентна ставка не зазначена, вона не містить основних умов кредитування, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів задоволенню не підлягають. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.11.2009 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення закону та умов договору відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконав, не сплатив кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 31.07.2017 утворилася заборгованість 32542,51 грн., з яких: 2806, 48 грн. - заборгованість за кредитом; 24611,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3098,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1525,83 грн. - штраф (процентна складова). Представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 13.11.2009 в розмірі 9806, 67 грн., яка складається з: 2806,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6233, 23 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 766, 96 грн. - заборгованість з пені, а також понесені позивачем судові витрати. Анкета-заява, долучена представником позивача до матеріалів справи, підписана відповідачем, містить дані стосовно того, що [PERSON] отримано кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості. Термін дії перевипущеної картки - 04/16. Станом на закінчення строку дії картки, тобто на 30.04.2016 заборгованість за тілом кредиту складала 2806,48 грн., заборгованість за простроченими процентами складала 6543,13 грн., заборгованість за пенею складала 1598,6 грн. Відповідно до ч1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Стосовно клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом відповідач здійснив 31.01.2020,отже саме з цієї дати відповідачу стало відомо про порушення позивачем умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності. Враховуючи, що позов до суду надійшов 01.09.2017, а відповідно до розрахунку, долученого до позовної заяви, [PERSON] на той час останній платіж щодо погашення заборгованості здійснено 10.11.2014, на час надходження до суду позову трирічний строк позовної давності також не сплинув, тому підстав для задоволення клопотання про застосування строку позовної давності суд не знаходить. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved