Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В травні 2016 року позивач з звернувся до суду із позовом до відповідачки , в якому просив поділити спільне сумісне майно та виділити йому у користування телевізор Самсунг, вартістю 700 грн. , тумбу під телевізор, ДВД_програвач,вартістю 500 грн. шафу-купе,вартістю 4000 грн., стіл кухонний, вартістю 2000 грн., всього на суму 14000 грн.; а відповідачці виділити автомобіль ВАЗ 21723011801, вартістю 125 000 грн., холодильник Лдж., вартістю 7000 грн. пральну машину Лдж,вартістю 6000 грн., килими вартістю 2000 грн та 1500 грн., ноутбук з аксесуарами,вартістю 5000 грн. м'ясорубку електричну,вартістю 500 грн. кухонний комбайн, вартістю 500 грн., відеокамера Панасонік, вартістю 500 грн., стіл письмовий кутовий з шухлядами, вартістю 3000 грн., пилосмок Самсунг, вартістю 800 грн., магнітофон Панасонік,вартістю 500 грн., утюг Еленберг з дошкою для прасування, вартістю 500 грн., мультиварку [PERSON],вартістю 600 грн. а всього на суму 152 800 грн., та стягнути з відповідачки компенсацію різниці від вартості майна, яке виділено у її власність у розмірі 69 400 грн. Позивач в судовому засіданні вимоги позову просив задовольнити в повному обсязі, Визнав в судовому засіданні, що дійсно не сплачує аліменти на утримання дітей, оскільки відповідачка без його згоди реалізувала спільний автомобіль і забрала всю побутову техніку та меблі, отже вважає, що таким чином заборгованість по аліментах до вирішення питання щодо розподілу спільного майна не підлягає сплаті. Автомобіль був придбаний в період шлюбу, але відповідачка продала його без згоди співвласника, тим більше відібрала його обманним шляхом, отже повинна сплатити компенсацію 1\\2 вартості автомобіля в розмірі 125 000 грн., оскільки саме такою є його дійсна ринкова вартість на час продажу. Представник відповідачки суду пояснив, що позивач ухиляється від належного утримання двох спільних доньок, не сплачує аліменти, до того ж багато з вказаних їм речей або вийшли з ладу і відсутні в наявності пральна машина тощо), або були придбані для користування дітей та їм подаровані (ноутбук, стіл). Також деяка техніка ( холодильник, телевізор тощо) були надані їм у користування її матір'ю і не придбавалися ними за спільні кошти. Така поведінка позивача є підставою для відступу від рівності часток у майні подружжя в бік матері , з якою проживають діти , і визначити частку позивача у спільному майні як 1\\4 частку. Вислухав пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони з 11 березня 2006 року по 04 грудня 2015 року (рішення Центрального районного суду м. Миколаєва № 490\\10058\\15-ц) перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей доньку Аліну, [INFO], та Антоніну, [INFO] Правовстановлюючими документами, наявними в матеріалах справи підтверджується, що у період шлюбу 03 червня 2009 року сторони придбали автотранспортний засіб марки ВАЗ 217230 , випуску 2008 року, д\\н ВЕ2008ВМ , вартістю 78 900 грн., зареєстрований на ім'я [PERSON] Відповідно до Облікової картки на вказаний автомобіль згідно бази ЄДР МВС України, 05 травня 2016 року [PERSON] за Договором купівлі-продажу продала вказаний автомобіль [PERSON] Згідно довідки ФОП [PERSON]В, Центр авто с пробегов АвтоГалактика , середня ринкова вартість аналогічного транспортного засобу станом на час розгляду справи складає приблизно 125 000 грн. Суд приймає до уваги зазначену ринкову вартість автомобіля, оскільки інших, більш достовірних доказів щодо реальної ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи або на час відчуження спільного автомобіля, позивач суду не надав, правом клопотати про призначення судової експертизи з оцінки вартості зазначеного автомобіля не скористався, незважаючи на роз'яснення судом. Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя , доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обовязок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надав. Наведені обставини свідчать про те, що зазначений автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідачки. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р., «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 22 - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, за рішенням суду частка майна може бути збільшена, якщо з дружиною або чоловіком проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, є недостатнім для їх розвитку. За рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва (виконавчий лист виданий 04.01.2016 року) на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання доньок Аліни та Антоніни стягнуто аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист за цим рішенням суду перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС. Довідкою ДВС підтверджується, що боржник жодного разу не сплатив заборгованість по аліментах , що визнав позивач в судовому засіданні. При цьому , оскільки наявність спору щодо розподілу спільного майна подружжя не є підставою для несплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, отже твердження представника відповідки про наявність підстав для збільшення частки у спільному майні подружжя за викладених обставин є обгрунтованим та приймаються судом до уваги. Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в Постанові\~\~Пленуму Верховного\~\~Суду\~\~України від\~\~21.12.2007 №11 «Про практику застосування\~\~судами\~\~законодавства при розгляді\~\~ справ\~\~про\~\~право на\~\~шлюб,\~\~розірвання\~\~шлюбу,\~\~визнання\~\~його\~\~недійсним\~\~та поділ\~\~спільного\~\~майна\~\~подружжя»,\~ поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу.\~ Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. За такого, оскільки автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, відчужено на час розгляду справи відповідачем, з неї слід стягнути на користь позивача 1\\3 частину дійсної ринкової вартості майна, а саме 41 666, 66 грн. Відповідно до положень вищевказаної Постанови пленуму ВСУ, ст. ст. 60-72 СК України, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї . Як вбачається з Квитанції від 07.08.2010 року, сторони придбали холодильник Лдж, вартістю 4150 грн., сторони не заперечували , що цей холодильник залишився у відповідачки. За такого, слід визнати це майно спільним сумісним майном подружжя, провести поділ цього майна, визначивши 1\\2 частини за позивачем , що дорівнює 2075 грн. від його вартості. Отже, слід врахувати зазначену вартість у вартість компенсації, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за частку у спільному майні (41 666, 66 + 2075) = 43 741,66 грн. Щодо іншого рухомого майна , зазначеного у позовній заяві, то жодних доказів як наявності цього майна в натурі, так і придбання цього майна в період шлюбу саме сторонами і дійсну вартість цього майна , позивач суду не надав, отже у задоволенні цих вимог щодо визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя , його поділу між сторонами та стягнення компенсації його вартості слід відмовити за недоведеністю. Що стосується пральної машинки, на придбання якої є підтверджуючі документи, то відповідач пояснила, що цей прилад вийшов з ладу і сторони здали її на запасні частини ще під час спільного проживання. Отже, це майно не підлягає розподілу як таке, що не існує в натурі на час вирішення позовних вимог. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 437,41 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial