Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, 6.16 кв.79, є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2013 р. визнаний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2013 р. опікуном призначена мати [PERSON]. Із анамнезу відомо, що [PERSON] знаходиться під наглядом у лікаря-психіатра з 1999 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, непереривний перебіг. Галюцинаторно-маячний синдром». У клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна, афективна-маячна симптоматика з агресивними тенденціями. Багаторазово лікувався стаціонарно в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, Госпіталізації часті, по 2-3 рази нарік; ремісії медикаментозні, короткочасні. Остання виписка із стаціонару 27.09.2017. Після виписки підгримуюче амбулаторне лікування приймав нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Зі слів матері-опікуна [PERSON], стан погіршився протягом однієї доби: перестав спати, галюцинує, агресивний у відношенні до матері й бабусі, припинив приймання препаратів, п'є окріп, а говорить, що це холодна вода, загрожує фізичною розправою рідним, на зауваження не реагує, вмикає газ уночі або ставить порожній чайник на включену газову плиту. 12.11.2017 р. о 08.40 пацієнт у супроводі матері-опікуна доставлений бригадою швидкої медичної допомоги в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з погіршенням психічного стану. Оглянутий черговим лікарем, який кваліфікував стан, як загострення, тяжкого хронічного психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг. Галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями. Госпіталізований у примусовому порядку о 09.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: контакт формальний, злісний, на запитання не відповідає, говорить - «вони мене дістали, я вийду, я їх усіх приб'ю!». Збуджений, дратівливий. До чогось прислухається. Підхоплюється, прагне на вихід з кабінету. Не заперечує наявність «голосів»: «Є... а що тут такого? Вони в усіх є, навіть у матері. Вона ними впливає на мене». Негативистичний. Імпульсивний. Дистанцію не дотримує. Афективно заряджений на адресу матері, висловлює погрози на її адресу - «вона заяву на мене написала, я приб'ю її, коли випишуся!». Мислення непослідовне, різнопланове. Інструкції не виконує. Критика до хвороби відсутня. Встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями». Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, високу вірогідність скоєння суспільно-небезпечного діяння по відношенню до матері-опікуна та бабусі (агресія та погрози фізичної розправи на їх адресу), а також неспроможність задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність (не може самостійно готувати собі їжу, залишає включеним газ), примусова госпіталізація доцільна, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] не заперечувала відносно задоволення даної заяви. [PERSON] у судовому засіданні не надав пояснення, оскільки перебуває в тяжкому психічному стані. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.11.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями». За психічним станом [PERSON] являє небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 2013 р. страждає на психічний розлад - «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними діями», на даний час психічний стан останнього погіршився, внаслідок чого він представляє небезпеку для себе та оточуючих, є висока вірогідність скоєння суспільно-небезпечного діяння по відношенню до матері-опікуна та бабусі (агресія та погрози фізичної розправи на їх адресу), а також неспроможність задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність (не може самостійно готувати собі їжу, залишає включеним газ), добровільно не бажає проходити лікування, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved