Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до кредитної спілки «Злагода» про стягнення грошових коштів. Позовна заява мотивована тим, що 04.04.2012 року між кредитною спілкою «Злагода» та [PERSON] був укладений депозитний договір № 4886д у відповідності з яким вона внесла внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок спілки в сумі 12 000, 00 гривень на строк до 04.04.2015 року з виплатою 26, 5 % річних. 16.03.2015 року вона письмово попередила відповідача про необхідність 04.04.2015 року, згідно п. 2.8. договору, підготувати та видати їй у повному розмірі суму вкладу 12 000, 00 гривень з нарахованими процентами, в зв'язку із закінченням строку вкладу. Починаючи з 04.01.2015 року відповідач всупереч умовам договору та узгодженого графіку нарахування та виплати процентів перестав як нараховувати їх так і сплачувати. В результаті чого утворилась заборгованість по відсотках в сумі 1 139, 15 гривень. Однак, КС «Злагода» було відмовлено [PERSON] у видачі вкладу незважаючи на те, що термін дії договору вже скінчився. [PERSON] вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують її права як споживача фінансових послуг, тому і звернулася до суду. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача суми депозиту 12 000,00 гривень, нарахованих та невиплачених відсотків в сумі 1 139, 15 гривень та відсотків за користування коштами без сплати процентів в сумі 940, 93 гривень, що разом складає 14 080, 08 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві, та просила задовольнити. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомлено. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.04.2012 року між кредитною спілкою «Злагода» та [PERSON] був укладений договір № 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до п. 1.1. цього договору член КС вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 12 000, 00 гривень, на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням - 04.04.2015 року. Згідно п. 2.2. процентна ставка за внеском складає 26, 5 % річних. Згідно п. 2.8. цього договору спілка зобов'язується повернути члену КС суму внеску, а також нараховані, але не сплачені проценти на внесок в день, визначений п. 2.7. цього договору, в якості закінчення строку внеску. (а.с. 5-7) Додатком до депозитного договору № 4886д від 04.04.2012 року між сторонами було погоджено графік розрахунків. (а.с. 7) Свої зобов'язання перед КС «Злагода» [PERSON] виконала, передавши відповідачу внесок на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 12 000, 00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 04.04.2012 року. (а.с. 4) Згідно акту-звірки розрахунку за депозитом від 22.06.2015 року згідно депозитного договору № 4486д від 04.04.2012 року станом на 22.06.2015 року основна сума вкладу/депозиту та відсотків становить 13 153, 33 копійки, з яких: основна сума - 12 000, 00 гривень, нараховані відсотки - 1 153, 33 гривень (а.с. 27) 16.03.2015 року [PERSON] звернулася до кредитної спілки «Злагода» із заявою про необхідність повернення їй 04.04.2015 року депозитного внеску за договором № 4486д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року та нарахованих відсотків у зв'язку із закінченням строку його дії. (а.с. 8) Листом № 2/386 від 09.04.2015 року кредитною спілкою «Злагода» було відмовлено [PERSON] у видачі депозитного внеску та нарахованих відсотків та вмотивовано таку відмову запровадженням стабілізаційного період в КС «Злагода» з 26.01.2015 року. (а.с. 9) Згідно ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нараховані на внески доходи (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожен член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти у порядку і строки, які визначені відповідно до укладеного з членами кредитної спілки договорами. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороннязміна умов договору не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 530 ЦК України, зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), згідно ст. 610 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Договір№ 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року є домовленість сторін цього договору, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, грошові кошти та проценти позивачу не повернув. Відмова у виплаті внесеного позивачем вкладу є незаконною. Відповідно до договору відповідач зобов'язаний виплатити позивачу суму внеску (вкладу), а також нараховані, але не сплачені проценти. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом перевірено розрахунок нарахування процентів на вклад, наданий позивачем і встановлено його часткову невідповідність вимогам чинного законодавства України, враховуючи наступне. (а.с. 11) Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно п. 2.4. договору № 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року нарахування процентів на внесок починається з наступного дня після внесення членом КС внеску та припиняється в день, визначений п. 1.1. цього договору в якості закінчення строку внеску, тобто 04.04.2015 року, або в день остаточного розрахунку у випадку дострокового розірвання цього договору. Відповідно до п. 2.7. вище зазначеного договору сплата процентів, нарахованих на внесок, здійснюється спілкою починаючи з 04 числа кожного місяця за який відбулося нарахування процентів протягом строку, визначеного п. 1.1. цього договору. З книжки вкладника КС «Злагода» за якою видаються кошти та графіку розрахунків від 04.04.2012 року (додаток до депозитного договору) вбачається, що відповідач мав виплатити позивачу всього 9 539, 97 гривень процентів на суму вкладу, а виплатив лише 8 400, 82 гривень. (а.с. 7, 10) Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем по процентах на банківський вклад становить 1 139, 15 гривень. Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 7.2. договору № 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року дія цього договору припиняється, зокрема, після повного виконання сторонами власних обов'язків згідно цього договору. Як встановлено в судовому засіданні відповідачем зобов'язаня в повному обсязі не виконано. Як випливає із змісту укладеного між банком та вкладником договору, його автоматична пролонгація (без додаткового погодження між сторонами) та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Сторони договору № 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 7.1. договору), так і строк повернення внеску та нарахованих, але не виплачених процентів на внесок, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню 04.04.2015 року (п. 1.1., п. 2.8. договору). Судом прийнято до уваги, що сама по собі умова договору про його дію до повного виконання сторонами зобов'язання, як то визначено в п. 7.1. договору, не може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строк виконання зобов'язань, зокрема, відповідача, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно, по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу (04.04.2015 року), закінчується і дія укладеного між сторонами договору. Отже, аналіз зазначених вище правових норм та умов договору банківського вкладу дає підстави для висновку про те, що відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання кредитної спілки перед вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, встановлений договором вкладу. Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Отже, за користування грошовими коштами, що знаходились на рахунку позивача, кредитна спілка повинна сплатити проценти в розмірі, встановленому цим договором. Вище викладена позиція узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України 17.06.2015 року у справі № 6-36цс15. Судом перевірено розрахунок нарахування процентів за користування вкладом після закінчення строку договору. Так, позивачем нараховано проценти на внесок в сумі 12 000, 00 гривень станом на 20.07.2015 року (день звернення до суду) в розмірі 940, 93 гривень. При визначені розміру процентів, позивач керувалась наступним розрахунком: 12 000, 00 грн. х 26, 5% / 365 днів х 108 днів = 940, 93 гривень, де 12 000, 00 гривень - розмір вкладу ; 26, 5 % - проценти за користування коштами (річні) ; 108 днів - кількість днів з 04.04.2015 року по 20.07.2015 року. Однак, згідно умов договору № 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року, нарахування процентів за користування вкладом після закінчення строку договору мало бути розраховано з 05.04.2015 року, оскільки 04.04.2015 року відповідно до п. 2.4. цього договору є останнім днем нарахування відсотків за депозитним договором № 4886д від 04.04.2012 року. Таким чином, сума процентів за користування вкладом після закінчення строку договору за період з 05.04.2015 року по 20.07.2015 року становить: 12 000, 00 грн. х 26, 5% / 365 днів х 107 днів = 932, 22 гривень, де 12 000, 00 гривень - розмір вкладу ; 26, 5 % - проценти за користування коштами (річні) ; 107 днів - кількість днів з 05.04.2015 року по 20.07.2015 року. Отже, сума процентів на банківський вклад, яка підлягає до стягнення складає 2 071, 37 копійок, з який 1 139, 15 гривень - нараховані але невиплачені проценти, 932, 22 гривень - проценти за користування вкладом після закінчення строку договору. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом стягнення з Кредитної спілки «Злагода» на користь [PERSON] вкладу по договору № 4886д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2012 року та процентів на банківський вклад в сумі 14 071 (чотирнадцять тисяч сімдесят одна) гривня 37 копійок, з яких: 12 000, 00 гривень - сума вкладу, 1 139, 15 гривень - нараховані але невиплачені проценти, 932, 22 гривень - проценти за користування вкладом після закінчення строку договору за період з 05.04.2015 року по 20.07.2015 року. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Кредитної спілки «Злагода» на користь [PERSON] процентів на банківський вклад в розмірі 8, 71 гривень слід відмовити, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial