Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

В січні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача [PERSON], в якому просила суд, з у рахуванням поданої заяви про зменшення вимог (а.с. 84, 85): - стягнути на її користь з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісяця, на утримання їх повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою 23 років; - стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісяця на її утримання з дня предявлення позову протягом строку інвалідності. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народилася [INFO] донька [PERSON], яка продовжує навчання в Київському національному університеті ім. Т. Г. Шевченка, денна форма навчання, за кошти державного бюджету, а розмір пенсії позивачки не дозволяє їй в повному обсязі утримувати доньку сторін. Крім того, позивачка зазначала, що має ІІІ групу інвалідності, розмір отримуваної нею пенсії також є недостатнім, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом до відповідача, який за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та на її утримання. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просили суд позов задовольнити. Відповідач, позов визнав частково, зазначаючи, що ним здійснюється в добровільному порядку утримання спільної доньки сторін, проте він категорично заперечує проти позову в частині вимог про стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини, яка не бажає взагалі працювати, хоча наявна в неї група інвалідності дозволяє їй виконувати певну роботу. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони з 17 лютого 1996р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017р. по справі №761/3160/17, яке не набрало законної сили. В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] Судом встановлено, що спільна донька сторін навчається в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, є студенткою 1 курсу Інституту журналістики денної форми навчання, з терміном навчання до 30 червня 2019р., навчання здійснюється за державні кошти. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дочки, сина, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом достовірно встановлено, що спільна дитина сторін проживає окремо від відповідача, не отримує стипендію. Крім того, судом встановлено, що позивачка має ІІІ групу інвалідності довічно і отримує пенсію у розмірі 1247,0 грн. Судом не встановлено, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, при цьому з наданих стороною відповідача письмових доказів вбачається, що відповідачем надається повнолітній доньці допомогу на її утримання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ починаючи з 01 травня 2017р. по 30 червня 2019р. включно, при цьому судом враховано матеріальний стан сторін, час закінчення навчання дитиною сторін, а також те що відповідачем надавались кошти на утримання доньки. За змістом ч. 2-4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання, підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно починаючи з 27 січня 2017р. (часу подання позову) та до поновлення працездатності позивачки, а також реєстрації з нею повторного шлюбу (ч. 1 ст. 82 СК України), при цьому судом враховано, що позивачка є непрацездатною (має ІІІ групу інвалідності), а єдиним джерелом її доходу є призначена їй по інвалідності пенсія. Крім того, судом враховано і матеріальний стан відповідача, який спроможний сплачувати визначений судом розмір аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280,0 грн. на користь держави. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial