Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

В серпні 2020 року ПП «Обухівміськвторресурси» (далі - ПП) звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] надаються ПП з 1 жовтня 2016 року на підставі договору на вивезення побутових відходів, щорічно опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Обухівської міської ради - газеті «Обухівські вісті» № 37(708) від 24 вересня 2016 року; в газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; в газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті. Відповідачі у справі не надали будь-яких заяв про незгоду з умовами опублікованого договору. В той же час, відповідачі, які проживають за вищевказаною адресою та є споживачами послуг, які надає позивач, починаючи із 01 листопада 2016 року по 30 червня 2020 року не здійснили оплату вищевказаних послуг, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість на загальну суму 4308 грн. 40 коп. ПП просило суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у вищевказаному розмірі та судові витрати у вигляді судового збору. Представник позивача в судовому засыданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з зазначених у позові підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, зазначили, що фактично послугами позивача з вивозу побутових відходів не користуються, самі сортують та утилізують сміття або вивозять на відповідні пункти прийому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом встановлено, що рішенням Обухівської міської ради від 28 липня 2016 року № 223-12-УІІ «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» виконавцем послуг з вивезення побутових відходів визначено ПП «Обухівміськвторресурси» (а. с. 24) ПП в якості пропозиції для підписання споживачами в газетах «Обухівські вісті» № 37(708) від 24 вересня 2016 року; в газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; в газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті опубліковані редакції публічних договорів про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - договір). Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що виконавець ПП зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів на підставі рішення Обухівської міської ради від 28.07.2016 року № 223-12-УІІ, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Починаючи з 01 жовтня 2016 року на підставі укладеного з Обухівською міською радою договору, встановлених норм надання послуги, затвердженого тарифу графіку вивезення, позивач розпочав надавати послуги і по цей час надає мешканцям приватної забудови у тому числі відповідачам послуги із вивезення побутових відходів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги» Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20). Такі положення Закону України «Про житлово- комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг- органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Вказана позиція знайшла своє відображення в у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц, провадження № 61-4824св18. В матеріалах справи містяться докази направлення ПП оферти про вивезення побутових відходів, який було доставлено відповідачам та останні не довели, що не користуються цими послугами - тобто прийняли оферту. Для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони. Встановивши те, що протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору відповідачі про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до ПП у письмовому вигляді не направили, а тому відповідачі вважаються такими, що прийняли пропозицію ПП щодо укладення договору про надання послуг із вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору. Крім того, належних і допустимих доказів того, що відповідачі не користується послугами ПП по вивезенню твердих побутових відходів від їхнього домоволодіння або уклали договір про вивезення відходів іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять, окрім цього на користь доводів позивача свідчить ті факти відсутності скарг на якість послуг позивача. За таких обставин, відповідачі зобов`язані сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які здійснює ПП, за тарифами визначеними органом місцевого самоврядування на підставі Постанови КМУ. Внаслідок невиконання вказаного зобов`язання виникла заборгованість відповідачів перед позивачем, що підлягає стягненню у розмірі, визначеному виконавцем на підставі тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування і який останнім не спростовано. Позивач просив відповідно до статті 526 ЦК України та пункту б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» стягнути з відповідачів плату за користування послугами з вивезення побутових відходів у розмірі 4308 грн. 40 коп. Згідно зі статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню із відповідачів.

Outcome: approved