Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

В січні 2020 року ТзОВ «Веллфін» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладений договір позики №95014 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримала в кредит кошти у розмірі 1200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п. 1.1., 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.12.2019 року становить 51374,60 грн., з яких: 1200 грн. - основний борг, 11 784,56 грн. - заборгованість по відсоткам; 38 390,04 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 51 374,60 грн. та судовий збір у сумі 1921 грн. 04.05.2020 року заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області задоволено позов ТОВ «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики у розмірі 51374,60 грн. та судового збору 1921 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16.07.2021 року зазначене рішення було скасовано за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення суду та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково у розмірі суми основного боргу 1200 грн. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладений договір позики №95014 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримала в кредит кошти у розмірі 1200 грн. Відповідно до п. 1.1. договору позики, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 1 200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5. цього Договору. Згідно пунктів 4.1., 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позички ТОВ «Веллфін» (далі - Правила), заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до пунктів 6.1., 6.2., 6.3, 6.4., 6.7 Правил, у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення смс-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті. Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету. Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. Відповідач [PERSON] у встановленому пунктами 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики порядку оформила на сайті ТОВ «Веллфін» заявку для отримання позики. ТОВ «Веллфін» прийняло позитивне рішення та 02.12.2019 року через ТОВ ФК «Вей Фор Пей», з яким у позивача укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року, здійснило переказ грошовий коштів в сумі 1200 грн. 00 коп. на платіжну картку відповідача. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 639 ЦК України визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст. ст. 526, 615 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.2 Договору позики обумовлено, що позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою в порядку визначеному цим договором. Відповідно до п. 3.1. Договору позики, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим Договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься відповідно до умов цього договору та Графіку розрахунків. Згідно п. 1.5 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 0,95 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього договору; у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 договору, нарахування процентів проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, додатково до основних процентів на вимогу позикодавця позичальник зобов`язаний сплатити 2,85 процента від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до визначеного сторонами Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики №95014 від 18.11.2016 року, повернення позики здійснюється позичальником до 18 грудня 2016 року в сумі 1552,76 грн., з яких: 1 200 грн. - основна сума по договору позики та 352,76 грн. - сума процентів за користування позикою. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №95014 від 18.11.2016 року, яка станом на 17.12.2019 року становить 51374,60 грн., з яких: 1200 грн. - основний борг, 11 784,56 грн. - заборгованість по відсоткам; 38 390,04 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам. Суд не приймає до уваги нараховану позивачем суму відсотків за договором позики з огляду на наступне. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернула отримані в позику кошти в сумі 1200 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача. Також встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики №95014 від 18.11.2016 року ТОВ «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язалася повернути надану позику у повному обсязі 18 грудня 2016 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «Веллфін» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 18.12.2017 року у розмірі 352,76 грн. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою. За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 19 грудня 2016 року по 17 грудня 2019 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 1552,76 грн., що включає заборгованість за основною сумою позики 1200 грн. 00 коп. та заборгованість за процентами за користування позикою в межах строку кредитування у розмірі 352,76 грн. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 58,06грн. (1552,76х1921/51374,60).

Outcome: approved