Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

До Вінницького міського суду звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та є законними представниками [PERSON], з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що 24.01.2008 року позивачами було отримано свідоцтво про право спільної часткової власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. 12.11.2013 року на адресу позивачів надійшов лист з колекторської контори на ім'я [PERSON] з вимогою повернути борг. [PERSON] звернувся до колекторської компанії і повідомив, що дана особа за цією адресою не проживає і вимагав не турбувати вимогами, оскільки позивачам невідома така особа як [PERSON] В конторі пояснили, що листи направляються на адресу позивачів, тому що в копії паспорту [PERSON] зазначено місце його реєстрації за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до працівників МКП «ЖЕК № 15» з метою з'ясування реєстрації невідомих осіб за його адресою. Працівниками ЖЕКу йому було повідомлено, що серед документів, переданих їм балансоутримувачем ПП «Трембіта», знайдено ще одну картку прописки форми № 16, в якій зазначено, що в одній із кімнат позивачів, а саме № [ADDRESS], прописаний [PERSON] Таким чином, у житлі позивачів виявився зареєстрованим невідомий їм [PERSON], який ніколи не був членом їх сім'ї, не проживав і не вселявся в їх житло. Позивачі ніколи не бачили ні його особисто, ні його речей, хоча проживають у цьому будинку з травня 1999 року. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], [ADDRESS] В ході розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги, в зв'язку з опискою в прохальній частині позовної заяви, а саме: замість «[ADDRESS]» було зазначено «[ADDRESS]». Тому, позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], [ADDRESS] В судовому засіданні [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та є законними представниками [PERSON], та представник [PERSON] - [PERSON] підтримали позовні вимоги, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві та просили їх задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, враховуючи думку позивачів, ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.01.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 170 від 24.01.2008 року[ADDRESS], [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4). (а.с. 6) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.03.1998 року відділом РАГС Вінницької міської ради Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9 ) Відповідно до копії особового рахунку від 31.12.2013 року та довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію № 3915/р від 31.12.2013 року, виданих МКП «ЖЕК № 15», в квартирі [ADDRESS], [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], (квартиронаймач), [PERSON], [INFO], (дружина), [PERSON], [INFO], (син), [PERSON], [INFO], (донька). (а.с. 10-11) Згідно картки прописки, посвідченої ПП «Трембіта», [PERSON] проживає в [ADDRESS]. (а.с. 12) З матеріалів справи вбачається, що на адресу проживання позивачів надійшла вимога та позовна заява на ім'я [PERSON] від колекторської компанії «Вердикт». (а.с. 13-15) Згідно отриманої судом довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 05.03.2014 року [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.19) Відповідно до акту № 261213/489 від 26.12.2013 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], посвідченого начальником, майстром та юристом МКП «ЖЕК № 15», [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1999 року. (а.с. 16) Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ст. 321 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що позивачі та відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, не є членами однієї сім'ї. Відповідач не проживає в спірній квартирі з 1999 року без поважних причин. Окрім того, відповідач ніколи не проживав у спірній квартирі з часу оформлення права власності позивачами на дану нерухомість. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим і доведеним. Суд прийшов до висновку, що відповідач створює перешкоди позивачам в користуванні, володінні та розпорядженні їх майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 03.02.2014 року позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір при зверненні до суду в розмірі 243, 60 гривень (а.с. 1) Враховуючи вище викладене, а також положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved