Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на навчання. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно до Указу Президента України від 9 липня 2000 року № 1212 «Про комплексну програму підготовки державних службовців» та Договорів між Пенсійним фондом України і вищими учбовими закладами про педагогічне співробітництва, на виконання наказу Пенсійного фонду України «Про організацію добору абітурієнтів до вищих навчальних закладів, з якими укладені договори про педагогічне співробітництво у 2006 році» головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано департаменту кадрового забезпечення та організаційно-інформаційної роботи Пенсійного фонду України кандидатуру [PERSON], [INFO], на отримання направлення для вступу за державним замовленням до Національної юридичної академії України ім. Я.Мудрого. У вересні 2006 року [PERSON] було зараховано на 1-й курс факультету Національної юридичної академії України ім. Я.Мудрого, що підтверджується Угодою від 1 вересня 2006 року № 063 про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням, яка була укладена між відповідачем, зазначеним вищим учбовим закладом та головним управлінням. Після закінчення навчання [PERSON] не прибула за місцем направлення та відповідно не приступила до роботи, чим порушила умови вищевказаної угоди. Умовами угоди передбачено, що у разі відмови приїхати за призначенням, особа повинна відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Така ж позиція передбачена п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, який затверджено постановою КМУ від 22 серпня 1996 року № 922, а саме, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови від поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно з довідкою-розрахунком, надаю Національною юридичною академією України ім. Я.Мудрого, вартість навчання [PERSON] склала 82239 грн. [PERSON] не виконала зобов'язання, покладені на неї згідно з угодою, а тому порушила умови договору, а тому позивач просив суд зобов'язати [PERSON] відшкодувати до Державного бюджету вартість навчання в Національній юридичній академії України ім. Я.Мудрого у розмірів 82239 грн. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги. Підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Також зазначили, що відповідач не прийшла на працевлаштування за місцем направлення, не дивлячись на неодноразові виклики, як письмові так і в телефонній розмові. Для неї було місце роботи в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області і зараз на її посаді працює тимчасовий працівник. Також відповідачу було запропоновано працевлаштуватися інших управліннях Пенсійного фонду України, проте цього також не було зроблено. Відповідач проходила практику в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області та їй було відомо про необхідність відпрацювати три роки після закінчення навчання, проте цього не було зроблено. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що після закінчення навчання вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі з приводу працевлаштування, проте начальник Управління Романчук Н.Д. пояснила, що з нею зв'яжуться. Протягом чотирьох місяців з нею так ніхто і не зв'язався, а тому вона була змушена працевлаштуватися для свого забезпечення. Окрім того відсутній порядок відшкодування вартості навчання, що унеможливлює розрахунок суми цього відшкодування. Також позивачем не надано належні фінансові документи, які б підтверджували суми виплат стипендії та інших витрат, необґрунтовано включено до розрахунку придбання учбового обладнання, комунальні послуги, товари та інші послуги, заробітну плату науково-педагогічного та іншого персоналу. У зв'язку з чим відповідач вважала розрахунок витрат на навчання необґрунтованим, та він не може бути належним доказом. Відповідач посилається також на роз'яснення Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, викладеної в листі від 20 червня 2011 року № 1/9-481, згідно з яким будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, тому відсутні правові механізми, які б зобов'язали його відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. Дана позиція підтверджується інформаційним листом Міністерства юстиції України щодо працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням від 19 жовтня 2010 року № 12566-0-5. Враховуючи вищевикладене відповідач просила суд відмовити у позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підтримав, підтвердив факт укладення тристоронньої угоди між навчальним закладом, замовником та студентом [PERSON] Навчальний заклад виконав зі свого боку умови договору. Відповідачу було видано диплом бакалавра [NUMBER] від 26 червня 2010 року та диплом магістра [NUMBER] від 9 червня 2011року та було видано направлення на роботу до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Фінансування навчання студентів денної форми навчання здійснюється в межах ліцензійного обсягу за рахунок загального фонду Державного бюджету. Вартість навчання [PERSON] визначено у довідці-розрахунку. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.56 Закону України «Про вищу освіту», на підставі Угоди про співробітництво та підготовку фахівців з вищою юридичною освітою між Пенсійним Фондом України та Національною юридичною академією України 1 вересня 2006 року між Національною юридичною академією України ім. Ярослава Мудрого, [PERSON] (Студент) та Головним управлінням Пенсійним фондом України в Дніпропетровській області (Установа) було укладено тристоронній договір про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням (Договір). Згідно з умовами даного Договору Національна юридична академія України ім. Ярослава Мудрого повинна була здійснити підготовку студента, [PERSON], за денною формою навчання на факультеті підготовки кадрів для Пенсійного фонду України за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, спеціаліст, магістр за державним замовленням. Академія виконала взяті на себе обов'язки та здійснила навчання, забезпечила теоретичну і практичну підготовку згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційної характеристики та видала [PERSON] диплом магістра [NUMBER] (а.с.54), за розподілом молодих спеціалістів видано направлення на роботу до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (а.с.50). Згідно з пунктом 4.2 Договору [PERSON] була зобов'язана прибути після закінчення Академії до Установи для працевлаштування та відпрацювати не менше як три роки згідно з державним розподілом. 8 липня 2011 року у відповідності до умов Договору Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області надсилало [PERSON] повідомлення про необхідність явки до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області для працевлаштування (а.с.15), Проте відповідач до Управління не з'явилася. Отже судом встановлено, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання щодо обов'язкового відпрацювання згідно з державним розподілом. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що їй не було запропоновано працевлаштування Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області як необґрунтовані, оскільки вони не підтверджують належними доказами та спростовуються встановленими судом обставинами, зокрема тим, що відповідачу надсилалося повідомлення про обов'язкову явку та необхідність відпрацювання не менше як три роки і це повідомлення відповідач отримала 15 липня 2011 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.16). Згідно з п. 4.3. Договору передбачено, що у разі відмови працювати за призначенням Студент зобов'язаний відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку. Аналогічне положення міститься у ст. 52 Закону України «Про освіту», згідно з якою випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та в інших підзаконних нормативно-правових актах. Так п. 8. Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 922 передбачено, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п.14). Для підтвердження вартості навчання позивачем надано довідку-розрахунок, згідно з якою вартість навчання [PERSON] становить 82239 грн. Підстав для визнання даного доказу недопустимими у суду не має, а доводи відповідача про безпідставність включення до вартості навчання тих чи інших витрат є лише її особистою оцінкою наданих суду доказів, оскільки розрахунок вартості навчання проведено у відповідності до витрат на підготовку студента денної форми навчання в Національному університеті ім. Ярослава Мудрого за період 2006-2011 навчальні роки (а.с.48). Також суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про незаконність вимог позивача через відсутність порядку відшкодування витрат на навчання з огляду на наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з Національною юридичною академією України ім.Ярослава Мудрого та Головним Управлінням ПФУ Дніпропетровської області тристоронній договір, [PERSON] взяла на себе обов'язок після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за державним розподілом, або відшкодувати вартість навчання, проте порушила умови зобов'язання, а тому вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відсутність порядку для відшкодування витрат на навчання, на думку суду, не є підставою для відмови в позові. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, відшкодування вартості навчання у даному випадку є правовим наслідком порушення зобов'язання, а обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України. Окрім того суд не приймає до уваги посилання відповідача на позицію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, яка викладена в листі від 20 червня 2011 року № 1/9-481, згідно з якою будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, тому відсутні правові механізми, які б зобов'язали його відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та Міністерства юстиції України, яка викладена в листі від 19 жовтня 2010 року № 12566-0-5 щодо працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, оскільки вони мають рекомендований характер та не є обов'язковими для суду. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що у відповідності до п. 18 ст. 15 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, виходячи, що позовна заява є майнового характеру. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved