Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області, [PERSON] про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом заявниці та з народження страждає на хронічне психічне захворювання, є інвалідом з дитинства І групи та перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра в Березанській міській лікарні Київської області. Внаслідок хронічного стійкого психічного розладу [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи вказане, просить суд визнати її брата [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Заявниця в судовому засіданні пред`явлені вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених в заяві, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. На підставі ч. 1 ст. 299 ЦПК України розгляд справи здійснюється без виклику заінтересованої особи - [PERSON] , як особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.12.1977 року Березанською міською радою Баришівського району Київської області, актовий запис № 184, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.12.1970 року Березанською селищною радою Баришівського району Київської області, актовий запис № 132, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . 25.09.1993 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Березанською міською радою Баришівського району Київської області, актовий запис № 110 . Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 18.01.1994 року, [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства, інвалідність встановлено довічно, є непрацездатним та потребує стороннього догляду . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 172, [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.04.2019 року Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 77 . Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 77-ц від 04.12.2019 року, наданого за результатом проведення судово-психіатричної експертизи, призначеної ухвалою Березанського міського суду Київської області від 29.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - важку розумову відсталість внаслідок хвороби Дауна, F 72.1 за МКХ-10. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними . Згідно висновку органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету ради від 19.09.2019 року № 215, [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства І групи (довічно) з 18.01.1994 року, перебуває на обліку у лікаря невропатолога Березанської міської лікарні з діагнозом F 71.00 (внаслідок хвороби Дауна), не може контактувати, не комунікабельний, з тривожною поведінкою, не довірливий до оточуючих за своїм психічним станом, не може усвідомлювати значення своїх дій, потребує постійного стороннього догляду, лікування та реабілітації. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, як спокійна та не конфліктна громадянка, підтримує добрі стосунки з сусідами, веде здоровий спосіб життя, спиртні напої не вживає, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Відтак, орган опіки та піклування Березанської міської ради вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Як визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною. Так, за змістом ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 30 ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України). Правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною встановлені статтею 41 ЦК України, за змістом якої над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка , недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину , правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун , який також несе відповідальність за шкоду, завдану такою недієздатною фізичною особою. Згідно з приписами ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними ( ст.58 ЦК України). Так, як встановлено ч. 1 ст. 300 ЦПК України та кореспондується з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. За правилами, встановленими частинами 2-4 статті 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю та лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як встановлено п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 16.05.1999 року № 34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Перелік осіб, які не можуть бути опікунами, встановлено ст. 64 ЦК України та п. 3.2 вказаних вище Правил. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України). З системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною має на меті забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою, яка в силу свого правового статусу позбавлена можливості реалізовувати їх самостійно, та здійснюється судом за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування. Вказаний порядок є імперативним та передбачає обов`язок органу опіки та піклування надати суду ґрунтовне подання щодо призначення особі, визнаній недієздатною, опікуна, який за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для такої особи може виконувати обов`язки опікуна. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Враховуючи вказане, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] страждає на хронічне стійке психічне захворювання, внаслідок якого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є достатньою підставою в розумінні ч. 1 ст. 39 ЦК України для визнання його недієздатним. За таких обставин, з метою забезпечення реалізації законних прав та інтересів [PERSON] , як особи, визнаної судом недієздатною, є необхідність у встановленні над ним опіки та призначенні опікуна. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує висновок органу опіки та піклування, той факт, що батьки недієздатного [PERSON] померли, заявниця [PERSON] є його рідною сестрою, зареєстрована та проживає разом з ним, здійснює за ним догляд, за місцем проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках чи у розшуку не перебуває, не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатним братом. Визначених законом обставин, які б перешкоджали встановленню опіки та призначенню [PERSON] опікуном над її недієздатним братом - [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи вказане, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч. 6 ст. 300 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved