Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 20.09.2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно заочного рішення суду від 03.09.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина. Згідно рішення суду від 18.06.2013 року по справі № 127/14183/13-ц шлюб було розірвано. При розірванні шлюбу позивач повернулася на своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ».Після розлучення спільний син залишився проживати з позивачем. 02.02.2019 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] ». [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] , а [INFO] син - [PERSON] . Усі діти проживають разом із позивачем та [PERSON] . Позивач, троє її дітей та теперішній чоловік проживають в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №342, 343 від 12.07.2021 року. Оскільки в цьому році у позивача народилася третя дитина - син [PERSON] , [INFO] , у неї виникло право на отримання статусу багатодітної сім`ї та відповідні пільги. Позивач звернулась в Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з проханням видати їй та членам її сім`ї посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та посвідчення «Дитини з багатодітної сім`ї». До заяви було надано всі необхідні документи, в тому числі, документ, що підтверджують факт проживання дітей з позивачем, довідки, копію рішення про розірвання шлюбу. Однак, листом позивачу було повідомлено про відмову у задоволенні її вимоги, оскільки не надано копію рішення суду із зазначенням місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюб з [PERSON] . Проживання сина [PERSON] з позивачем відповідає його інтересам і не суперечить вимогам діючого законодавства. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулась до суду та просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради згідно заяви просила справу слухати без участі представника. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.09.2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано 18.06.2013 року відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області. При розірванні шлюбу позивач повернулася на своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2009 року. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 03.09.2010 року, зокрема, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 02.02.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] , а [INFO] син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Оскільки в 2021 році у позивача народилася третя дитина - син [PERSON] , [INFO] , у неї виникло право на отримання статусу багатодітної сім`ї та відповідні пільги. Позивач звернулась в Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з проханням видати їй та членам її сім`ї посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та посвідчення «Дитини з багатодітної сім`ї». До заяви було надано всі необхідні документи. Однак, листом позивачу було повідомлено про відмову у задоволенні її вимоги, оскільки не надано копію рішення суду із зазначенням місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюб з [PERSON] . Відповідно до довідки квартального комітету «Ясний» від 12.07.2021 року за № 342 [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із [PERSON] , 1998 р.н., (чоловік), [PERSON] , 2009 р.н., (син), [PERSON] , 2019 р.н., (дочка) та [PERSON] , 2021 р.н., (син). Згідно із довідкою про склад сім`ї від 12.07.2021 року за № 343 за адресою [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , 1986 р.н., (власник), [PERSON] , 1998 р.н., (чоловік), [PERSON] , 2009 р.н., (син), [PERSON] , 2019 р.н., (дочка) та [PERSON] , 2021 р.н., (син). Також, факт проживання [PERSON] , зокрема, разом із неповнолітнім сином [PERSON] , 2009 р.н., підтверджується актом № 369 обстеження житлових умов сім`ї. Відповідач мешкає окремо від сина. Доказів про те, що він приймає участь у вихованні дитини матеріали справи не містять. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.10.2021 року № 01-00-011-67002 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , виконавчий комітет Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина проживає постійно з матір`ю окремо від батька. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved