Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про виділення долі в натурі із спільної часткової власності. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві спільної часткової власності (1/2 розмір частки) належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за [ADDRESS] відповідачу теж належить (1/2 розмір частки). Оскільки частка відповідача у спільній власності на житловий будинок не може бути виділена в натурі (будинок є неподільною річчю), внаслідок особливих обставин - спільне користування будинком неможливо, в будинку відповідач не проживає і забезпечений іншою житловою площею, припинення права на частку у спільному майні не надасть істотної шкоди інтересам відповідача та членів його сім'ї, позивач просила суд провести виділ 1/2 частки в натурі із спільної часткової власності на житловий будинок за [ADDRESS] з виділенням їй (позивачу) на праві власності у житловому будинку такі приміщення: кімнату 1-3 площею 13,3 кв.м.; кухню 1-2 площею 13,3 кв.м., а з надвірних споруд 1/2 частину огорожі №5, №6, №7. Виділити на праві приватної власності [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку такі приміщення: коридор 1-1 площею 6,8 кв.м.; кладову 1-4 площею 10,5 кв.м., а з надвірних споруд погріб Впб; спорудження №1 та 1/2 частину огорожі №5, №6, №7. Згодом представник позивача уточнив позовні вимоги, з урахуванням згоди відповідача - [PERSON], позивач просить суд виділити їй у власність 1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 43,9 кв.м, вартістю 52209 грн., яка належала [PERSON] на праві часткової власності за [ADDRESS] та припинити право власності [PERSON] на дану частку у спільній частковій власності, виплативши [PERSON] грошові кошти в розмірі вартості його частки. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти виділення позивачу - [PERSON] у власність 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] яка належить [PERSON] на праві часткової власності та припинити його право власності на дану частку у спільній частковій власності з виплатою грошових коштів в розмірі вартості його частки. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 43,9 кв.м, з частками: [PERSON] - 1/2 частки, [PERSON] - 1/2 частки. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 жовтня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області - Рожко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №1171 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 жовтня 2016 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 909164348236, також зазначене підтверджується копією витягу з рішення Казанківської селищної ради за №117/9 від 16 листопада 2016 року та технічним паспортом КП Казанківське БТІ, що є в справі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно вимог ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови від 4 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Так, відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до п.п.19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово - ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Враховуюче вищевикладене, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, з урахуванням згоди відповідача - [PERSON] про виплату позивачем [PERSON] йому компенсації за його частку, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved