Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з січня 2007 року по [INFO] року, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер. За життя [PERSON] ним не був складений заповіт. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: 35/100 частини трикімнатної квартири за адресою - [ADDRESS]; Земельна ділянка загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; Автомобіль ВАЗ 21061, ДНЗ [NUMBER], рік випуску - 1991. 20 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 38 та долучена до спадкової справи № 7/2013, заведеної до майна померлого [INFO] року [PERSON]. Відповідно до листа приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] від 06.11.2013 року № 156/02-14, остання повідомляє, що свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] не можуть бути видані Позивачу без пред'явлення належних документів. Сини померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги, передбачені ст. 1261 Цивільного кодексу України, які спадщину прийняли та документами підтвердили родинні стосунки з померлим. З часу проживання однією сім'єю [PERSON] знаходився у безпорадному стані через свій похилий вік та тяжку хворобу. [PERSON] постійно хворів. Мав клінічний діагноз: правостороння пряма пахова грижа, ІХС (ішемічна хвороба серця), стенокардія напруги ФК ІІ, кардіосклероз, СН ІІ А (серцева недостатність), викривлення носової перегородки з порушенням дихання. Це підтверджується випискою з історії хвороби № 5619/34620. У зв'язку з захворюванням серця [PERSON] кожен рік перебував на лікуванні в Чорнобильській лікарні № 2 у відділенні «Кардіологія». Позивачка постійно здійснювала за ним догляд в лікарні, відвідувала його, готувала та приносила йому їжу, купувала ліки. [PERSON] кожен рік їздив в санаторій у зв'язку з хворобою серця. У жовтні місяці 2012 року останньому було зроблено операцію по видаленню грижі. Також [PERSON] та [PERSON] були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет (за спільні кошти було придбано багато речей: два дивани, крісло, журнальний стіл, шафу з антресоллю, постільну білизну, покривала, подушки, штори, швейну машину, художню літературу, електромотор для подачі води, вуличний електроліхтар на рух, електрорубанок та ін..) Окрім цього, разом із спадкодавцем позивач облаштували дачну ділянку в с. Здорівка. Постановили на земельній ділянці тимчасове помешкання (битовка), контейнер для господарського інвентарю, холодильник, садове знаряддя, викопали криницю, посадили сад та ін. Тобто, [PERSON] тривалий час, весь час скільки вони проживали разом із спадкодавцем, опікувалась останнім,, надавала йому матеріальну допомогу, доглядала [PERSON], адже відповідно до рекомендації лікарів [PERSON] рекомендовано обмеження фізичних та емоційних перевантажень, дієта, дотримання режиму праці та відпочинку. Через це він ніде не працював, та усе домашнє господарство вела позивачка. Тому позивач просила визнати факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з січня місця 2007 року по [INFO] року (день смерті [PERSON]). Змінити черговість одержання на спадкування, а саме: визнати [PERSON] спадкоємицею першої черги за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнати за [PERSON] право на спадкування за законом 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнати за [PERSON] право на спадкування за законом 1/3 частини 35/100 трикімнатної квартири за адресою - [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнати за [PERSON] право на спадкування за законом 1/3 частини автомобіля ВАЗ 21061, ДНЗ - [NUMBER], рік випуску - 1991. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідачі та їх представник проти задоволення позову заперечували, просили у позовних вимогах відмовити. Третя особа направила на адрес суду лист в якому просила спір вирішити на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. До майна померлого [INFO] року [PERSON] приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа № 7/2013 від 26 квітня 2013 року. 26 квітня 2013 року сини померлого, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] подали до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщин після померлого [PERSON] 20 вересня 2013 року позивач по справі [PERSON] направила до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщин після померлого [PERSON] Листом від 06.11.2013 р. № 156/02-14 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] повідомила [PERSON], що нею не надано документів про підтвердження шлюбних відносин з померлим (свідоцтва про шлюб) та будь-яких інших документів, які б надавали в їй право спадкувати на рівні зі спадкоємцями першої черги за законом, зокрема рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, нотаріально посвідчений договір, укладений між спадкоємцями, про зміну черговості або рішення суду, яке б надавало право на спадкування разом із спадкоємцями І черги за законом. Враховуючи викладене приватним нотаріусом було відмовлено відповідачу у видачі свідоцтв на спадкове майно. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 21 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно ж до ч.1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ним за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 6 даної Постанови безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, в даній справі доказуванню підлягала, зокрема обставина проживання позивача та померлого [PERSON], з 2007 року до дня смерті останнього та дана обставина відповідно до норм ч.1 ст. 60 ЦПК України підлягала доказуванню саме позивачем у справі. При цьому, будь-яких належних доказів на підтвердження тих обставин, на які позивачка посилається, як на підставу для задоволення своїх вимог, зокрема проживання однією сім'єю з [PERSON], наявність спільного бюджету та ведення спільного господарства в період з січня 2007 року по [INFO] року позивачем суду не надано, а до показань допитаних в ході судового розгляду справи свідків зі сторони позивача суд відноситься критично, оскільки вони, з врахуванням того, що обставини, які підлягають доказуванню носять приватний характер, не можуть бути підтверджені показами свідків, а саме: наявність спільного бюджету, ведення спільного господарства та побуту між позивачем та померлим [PERSON] Більш того, згідно показань свідків наданих під присягою, не вбачається що померлий протягом тривалого часу через похилий вік або тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, у зв'язку з чим самостійно не міг забезпечити умови свого життя. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимога про визнання права власності на спадкове майна задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено самої обставини проживання однією сім'єю без шлюбу у вищевказаний період, що могло би бути підставою для задоволення вказаних позовних вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed