Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Державне підприємство «Великокопанівське лісомисливське господарство» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON], треті особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 18684,90 гривень і пов*язаної з ушкодженням транспортного засобу та витрати у справі в сумі 1378,00 гривень. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди 18124,10 гривень ,з яких 14980,10 гривень в рахунок недоплаченої суми страхового відшкодування, 3144,00 гривень - витрати на послуги із тимчасового зберігання автомобіля на спецмайданчику, а всього стягнути 19196,50 гривень. Також позивачем пред*явлено позов до ПАТ «УПСК» про стягнення 1072,40 гривень, які складаються з витрат на послуги експерта за послуги автонавантажувача по перевезенню транспортного засобу, який провадженням закрито 17.02.2017 року ( а.с.87), як такий, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов і суду пояснив, що 11.11.2015 року з вини відповідача [PERSON], який керував належним йому на праві власності транспортним засобом - автомобілем марки «Ореl Vivaro», д.н.з.[NUMBER], і при здійснені виїзду з узбіччя правої смуги автодороги «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» в районі 11 км. +750 м. в напрямку с. Раденськ Олешківського району на проїзну частину, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності початку та зміни напрямку свого руху, зіткнувся з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по правій смузі автодороги в напрямку до с. Раденськ. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], належного ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ДАЇ УМВС України від 02.06.2000 року, який отримав механічні пошкодження. Провадження у справі за ч.1 ст. 286 КК України закрито 18.01.2016 року у зв*язку відсутністю складу злочину, оскільки потерпілим не було спричинено тілесних ушкоджень середньої тяжкості, і слідчим направлено матеріали для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, що є доказом вини. Розмір спричиненої шкоди відповідно до експертного автотоварознавчого висновку склав 49377,35 гривень. Ринкова вартість автомобіля на час ДТП становила 29308,10 гривень, яка страховиком відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодована частково у розмірі 14418,00 гривень, а у сплаті різниці у розмірі 14980,10 гривень 01.06.2016 року позивачу страховиком було відмовлено. Тому просить стягнути з винуватця ДТП різницю суми, яка не охоплена страховим відшкодуванням. У зв*язку з тим, що автомобіль було поміщено на спецмайданчик, то підприємство було сплачено 3144,00 гривень за послуги за зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів згідно акту № 141693 від 11.11.2015 року та квитанції про сплату,. які також стягнути з відповідача. Відповідач в судові засідання не з*являвся, його представники [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково, подали заперечення на позов, відповідно до якого позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 14418,00 грн., яке розраховано за результатом різниці ринкової вартості пошкодженого автомобіля згідно висновку Херсонської Торгово-промислової палати №Ве-82 від 21.03.2016. (29398,10 грн.) та утилізаційної вартості автомобіля згідно Звіту №953 від 29.04.2016, проведеного ПАТ «УПСК», яка склала 14980,10 грн., і вважає, що страховик ПАТ «УПСК» виконав свої обов'язки щодо відшкодування завданої відповідачем страхової шкоди у повному обсязі, тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування завданої відповідачем шкоди через недостатність страхової виплати у порядку ст.1194 ЦК України. Також зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення реальних збитків, оскільки пошкоджений транспортний засіб залишився у розпорядженні позивача, який експертом оцінено. Крім цього, відповідачем не визнано вимоги в частині стягнення витрат на послуги за зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, оскільки збільшенню цих витрат сприяла груба необережність позивача. Тому в цій частині позов визнає в сумі 2060,00 гривень. Представники відповідача зазначене у запереченні під час судового розгляду підтримали. Треті особи [PERSON] та представник ПАТ «УПСК» в судове засідання не з*явилися, що не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.11.2015 року з вини відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом марки «Ореl Vivaro», д.н.з. [NUMBER], і здійснюючи виїзд з узбіччя правої смуги автодороги «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» в районі 11 км. +750 м. в напрямку до с. Раденськ Олешківського району на проїзну частину, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності початку та зміні напрямку свого руху, в результаті чого зіткнувся з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по правій смузі автодороги в напрямку до с. Раденськ. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], належний ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ДАЇ УМВС України від 02.06.2000 року, отримав механічні пошкодження. Зазначений висновок підтверджено постановою слідчого СВ Цюрупинського ВП Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області від 18.01.2016 року про закриття кримінального провадження з направленням матеріалів відносно [PERSON] для складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП(а.с.12). Обома сторонами вина відповідача [PERSON] у вчинені ДТП визнана, тому приймається судом у відповідності до положень ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Вз-82, проведеного експертом Херсонської Торгово-промислової палати від 21.03.2016 року - вартість матеріальної шкоди, заподіяної з технічної точки зору власнику легкового автомобіля [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], унаслідок його пошкодження у ДТП 11.11.2015 року, визначається рівній ринковій вартості на момент пошкодження і становить 29398,10 грн.(а.с.14-40). Цивільна відповідальність винуватця ДТП застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка 12.05.2016 року відповідно до страхового акту № ОП/044/000/16/0020 від 11.05.2016 року перерахувала на рахунок позивача 14418,00 гривень в рахунок страхового відшкодування внаслідок ДТП від 11.11.2015 року, у відшкодуванні решти суми страховиком відмовлено у виплаті різниці у розмірі 14980,10 гривень(а.с.47-48). Також позивач заявляє про відшкодування спричиненої шкоди у зв*язку витратами за послуги зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів згідно акту № 141693 від 11.11.2015 року ( а.с. 13,42), сума яких склала 3144,00 гривень. Згідно п.3 ч. І ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тому суд вважає, що реальний розмір спричиненої пошкодженням транспортного засобу матеріальної шкоди ( збитків) становить відповідно до авто товарознавчого висновку 29398,10 гривень, з яких страховиком відшкодовано лише частину і сумі 14418,00 гривень, різниця становить 14980,10 гривень, що позивачем підтверджено належними доказами. Цивільні позов позивачем, який є потерпілою від ДТП стороною, заявлено саме до винної особи, оскільки потерпілій стороні як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов*язань, деліктному та договірному, вони вільно на власний розсуд обирають спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 року (справа 6-2808цс15). Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що в результаті ДТП транспортний засіб позивача фізично знищений, і власнику страховиком відшкодовано лише частину його вартості, визначеній у ринкових цінах на момент ДТП. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром спричиненої шкоди та страховою виплатою в сумі 14980,10 гривень. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині того, що у позивача залишилися рештки пошкодженого майна, оскільки законом йому надано право вимоги передачі йому пошкодженого майна після відшкодування збитків. Розглядаючи вимоги про відшкодування з відповідача витрат, понесених на оплату послуг за зберігання пошкодженого транспортного засобу на спецмайданчику в сумі 3144,00гривень, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Транспортний засіб був поміщений на тимчасове зберігання на спец майданчик 11.11.2015 року, що підтверджено актом огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання (а.с.13). Постанова про закриття кримінального провадження винесена 18.01.2016 року, а транспортний засіб позивачем із спецмайданчика було забрано з допомогою автонавантажувача 15.02.2016 року відповідно до заяви від 15.02.2016 року (а.с.13,42,45). В цій частині суд приймає до уваги заперечення відповідача, що бездіяльність позивача сприяла збільшенню витрат на зберігання авто на спецмайданчику. Тому оскільки автомобіль знаходився на спецмайданчику з 11.11.2015 року по 18.01.2016 року, що становить 68 діб, вартість за вказані послуги має становити 2060,00 гривень відповідно до Наказу МВС України Мінекономрозвитку та Мінфіну України від 10.10.2013 року за №967/1218/869 « Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках(стоянках)»: з яких перші 7 діб - 840,00 гривень (по 120 гривень за добу), 61 доба - 1220,00 гривень (по 20гривень за добу), в цій частині підлягає до стягнення 2060,00 гривень. Таким чином, з відповідача , який є власником автомобіля «Opel Vivaro», яким він керував і завдав шкоду джерелом підвищеної небезпеки за цим позовом належить стягнути 14980,10 гривень + 2060,00 гривень =17040,10 гривень. На відповідача також належить віднести витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем в сумі 1378,00 гривень.

Outcome: partial