Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов позов [PERSON] до Нижчедубечанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій після уточнення позовних вимог позивач просить визнати в порядку спадкування після смерті [PERSON] за нею, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2845 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221885601:31:056:0205, земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221885601:31:056:0204, а також земельну ділянку 0,1613 га, що знаходяться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, урочище «Клітки» кадастровий номер 3221885601:35:158:0207. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після його смерті залишилась спадщина, а саме житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка 0,1613 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, урочище «Клітки». 13 березня 2021 року позивачка звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину зв`язку з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Оскільки в позасудовому порядку успадкувати майно позивачка не має можливості, звернулась до суду з даною заявою. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року замінено відповідача Нижчедубечанську сільську раду Вишгородського району Київської області на її правонаступника Пірнівську сільську раду Вишгородського району Київської області. 25 травня 2021 року ухвалою суду було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] та призначено наступну дату підготовчого засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.06.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від сільського голови Книжникова С. до суду надійшла заява, в якій зазначено, що Пірнівська сільська рада не заперечує проти позовних вимог, визнає їх в повному обсязі та просить розглядати цивільну справу без присутності представника сільської ради. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 18 листопада 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за №28, [PERSON] набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №320040 на підставі рішення Нижчедубеченської сільської ради 7 сесії 5 скликання №59 від 22.03.2007р. (а.с. 19), а також інформації з Державного земельного кадастру про право власноств на речові права на земельну ділянку (а.с.143-144) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2845 га., яка розташована за адресою [ADDRESS] Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №320039 на підставі рішення Нижчедубеченської сільської ради 7 сесії 5 скликання №59 від 22.03.2007р. (а.с.20), а також інформації з Державного земельного кадастру про право власноств на речові права на земельну ділянку (а.с.141-142) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га., яка розташована за адресою [ADDRESS] Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №320039 на підставі рішення Нижчедубеченської сільської ради 7 сесії 5 скликання №59 від 22.03.2007р. (а.с.21), а також інформації з Державного земельного кадастру про право власноств на речові права на земельну ділянку (а.с.145-146) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1613 га., яка розташована за адресою [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.06.2015 (а.с.39) Згідно з свідоцтвом про одруження [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 38) 29 вересня 2015 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 484/2015 ( а.с. 30) Матеріалами спадкової справи № 484/2015, підтверджується, що 29 вересня 2015 року до Вишгородської районної державної нотаріальної контори надійшли заяви про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , від [PERSON] надійшла заява про відмову від прийняття спадщини.(а.с. 31-33) У відповідності до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. На підставі ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до договору про поділ спадщини від 03.03.2017 спадкоємці першої черги - [PERSON] та [PERSON] рамках спадкової справи № 484/2015 поділили між собою прийняту спадщину. Відповідно до п. 4 Договору у спадщину до позивача переходить житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2845 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221885601:31:056:0205, земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221885601:31:056:0204, а також земельну ділянку 0,1613 га, що знаходяться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, урочище «Клітки» кадастровий номер 3221885601:35:158:0207 (а.с. 50) Як вбачається з витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості у Державному реєстрі речових прав, у реєстрі прав власності,у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження та у Державному реєстрі іпотек щодо об`єктів нерухомого майна: житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки кадастровий номер 3221885601:31:056:0205, земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 3221885601:31:056:0204, а також земельної ділянки 0,1613 га, кадастровий номер 3221885601:35:158:0207- відсутні. Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження На підставі ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При чому спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. З урахуванням поділу спадщини, визначеного у договорі, 03 лютого 2017 року позивачка звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 03.03.2017 № 185/02-31 Державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області М.О. Пушняк відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки після померлого [PERSON] оскільки правовстановлюючі документи на зазначені об`єкти нерухомості відсутні (а.с.5) Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. За ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищевикладене, суд виходить з того, що в порядку спадкування позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належало її померлому чоловіку, однак право власності на яке він при житті не зареєстрував у встановленому законом порядку. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає захистові, а пред`явлений позов задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved