Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

В травні 2018 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту,що має юридичне значення, а саме встановлення факту сумісного проживання , однією сім'єю та за однією адресою : [ADDRESS] - заявниці та її покійного чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. В обгрунтування заявлених вимог заявниця та її представник посилались на наступне. З 01 березня 1968року заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб , яке було видане Міським Бюро ЗАГС м. Батумі, актовий запис №78. [INFO] чоловік заявниці помер. Заявниця звернулась до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду з заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Пенсійний фонд відмовив [PERSON] в переведені пенсії, оскільки нею не було надані документи які б підтвердили факт проживання за однією адресою її та її чоловіка, оскільки до заяви було надано довідку з ЦНАП, яка вказувала на те, що її чоловік був зареєстрований за іншою адресою, а саме:м. Маріуполь, [ADDRESS], а вона була зареєстрована і проживає за адресою : [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що чоловік заявниці фактично проживав разом з нею, за адресою її реєстрації і ці дані необхідні для органів Пенсійного Фонду України для переоформлення її пенсії-вона вимушена була звернутись до суду із зазначеною заявою. Докази на які посилається заявниця були долучені до заяви, а саме: свідоцтво про одруження, свідоцтво про смерть, акт ОСББ «Восход-49», інформація з Департаменту адміністративних послуг, довідка з КСН, рішення Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про відмову в переведені з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Просила задовольнити заяву. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання надали заяву про розгляд справи у їх відсутність просили заяву задовольнити. Представник заінтересованою особи Маріупольської міської ради Карацюба В.Л. в судове зсідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Перешкод для розгляду справи немає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 01 березня 1968року міським бюро ЗАГС м. Батумі- 01.03.1968року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу подружжю надано прізвище -[PERSON]. Актовий запис №78(а.с.5) [PERSON] знаходиться на обліку в Маріупольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду, що підтверджено посвідченням серія [NUMBER](а.с.5) Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Приморським районним у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області - [PERSON] помер [INFO] у м. Маріуполі Донецької області (а.с.6) Згідно наданого заявницею акта ОСББ «Восход-49»- [PERSON] та [PERSON] проживали разом , однією сім'єю в квартирі [ADDRESS] з 1975року і по дату смерті [PERSON], а саме [INFO] (ас.7) Згідно довідки з Департаменту адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Маріупольської міської ради - [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 30.06.2016року і по 06.12.2017року,був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю (а.с.8) Згідно довідки з КСН «Приморський» [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою : [ADDRESS], та вели сумісне господарство(а.с.9) Рішенням Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду №28 від 26.07.2018року [PERSON] було відмовлено в переведені з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. В рішенні вказано, що заявниця надала в органи Пенсійного Фонду наступні документи, а саме: трудову книжку покійного чоловіка, свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті ; свідоцтво про шлюб, довідку від 06.07.2018року з Департаменту адміністративних послуг про реєстрацію [PERSON] за адресою : [ADDRESS] по день смерті, картку платника податків. Пенсійним Фондом було роз'яснено заявниці причину відмови заяви про переведення на інший вид пенсії, з наступних підстав. З посиланням на п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання з годувальником за однією адресою, видані згідно із вимогою ст..3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Також в рішенні вказано, що [PERSON] надала в органи Пенсійного фонду лише довідку з Департаменту адміністративних послуг про місце реєстрації чоловіка.(а.с.31) Відповідно до положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування Згідно ст..3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно ч.2 ст.3 СК України - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно ч.4ст.3 СК України - сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено,що заявницею до органів Пенсійного Фонду не було надано в повному обсязі всіх довідок та актів, що були надані суду для підтвердження факту сумісного проживання однією сім'єю та за однією адресою. До того ж судом встановлено, що до суду заявниця звернулась в травні 2018року, а до органів Пенсійного Фонду в липні 2018року.В рішенні Пенсійного Фонду чітко встановлено перелік документів, які були надані [PERSON], а також вказано, що лише у разі неможливості надання необхідних документів ,які були вказані в рішенні органу, заявниці необхідно звернутись до суду для встановлення відповідного факту. Документи, які підтверджують факт сумісного проживання за однією адресою, та перебуванні на утриманні у заявниці є в наявності, а значить підстави для звернення до суду із відповідною заявою - відсутні.Не підлягають встановленню ті факти, що вже встановлені. Заявницею також було надано свідоцтво про шлюб, яке вказує, згідно вимог ст..3 СК України на шлюбні відносини, наявність взаємних прав та обов'язків між подружжям. Факт проживання за однією адресою не підлягає доказуванню в судовому засіданні оскільки він доведений відповідними документами, які заявниця не надала належним чином до органів Пенсійного Фонду, але вони є в неї в наявності, вони не підлягають відновленню, і у заявниці не має ніяких труднощів для збору вказаних документів і надання до органів Пенсійного Фонду. Суд вважає, що у разі незгоди [PERSON] з прийнятим рішенням Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду - вона повинна була оскаржити вказане рішення в Пенсійному фонді або до суду за правилами адміністративного судочинства, а не звертатись до суду із встановленням факту, що має юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: dismissed