Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В червні 2016 року ТОВ «Вельд-Пак» звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 22 січня 2015 року позивач уклав з ТОВ «Оптоком» договір пос-тавки №150122-1. З метою забезпечення виконання цього договору 26 січня 2015 року відпо-відачі уклали договір застави, за яким [PERSON] передав в заставу ТОВ «Оптоком» автомобіль марки «Kia Magentis», номерний знак [NUMBER]; а [PERSON] передав в за-ставу цього ж господарського товариства вантажний автомобіль марки «МАЗ 437041-262», номерний знак [NUMBER]. 22 грудня 2015 року сторони склали акт прийому-передачі май-на, за яким [PERSON] та [PERSON] передали, а ТОВ «Оптоком» прийняв застав-лені автомобілі. Однак ТОВ «Вельд-Пак» не отримував повідомлення про звернення стяг-нення на предмет застави. Крім того, передача автомобілів відбулась після закінчення 30-денного строку для досудового порядку звернення стягнення на предмет застави. Тому ТОВ «Вельд-Пак» просить суд визнати незаконною передачу ТОВ «Оптоком» автомобіля марки «Kia Magentis», номерний знак [NUMBER], та вантажного автомобіля марки «МАЗ 437041-262», номерний знак [NUMBER]. У судовому засіданні представники ТОВ «Вельд-Пак» Сакалош С.В. та Нагорний С.А. підтримують позов та просять суд задовольнити його. [PERSON] та [PERSON] визнають позов та не заперечують проти його задо-волення. Представник ТОВ «Оптоком» Данайканич О.С. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що позивач був повідомлений про звернення стягнення на предмет застави. Ця обставина додатково під-тверджується особистою присутністю представника ТОВ «Вельд-Пак» під час передачі за-ставлених автомобілів. Тому представник ТОВ «Оптоком» Данайканич О.С. просить суд від-мовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 22 січня 2015 року позивач уклав з ТОВ «Оптоком» договір поставки №150122-1. З метою забезпечення виконання цього договору 26 січня 2015 року відповідачі уклали договір застави (а.с.3-5), за яким [PERSON] передав в заставу ТОВ «Оптоком» автомобіль марки «Kia Magentis», номерний знак [NUMBER]; а [PERSON] передав в заставу цього ж господарського товариства вантажний автомобіль марки «МАЗ 437041-262», номерний знак [NUMBER]. 22 грудня 2015 року сторони склали акт прийому-передачі майна (а.с.10), за яким [PERSON] та [PERSON] передали, а ТОВ «Оптоком» прийняв заставлені авто-мобілі. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєс-трацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечуваль-ного обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим об-тяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Встановлено, що 29 липня 2015 року ТОВ «Оптоком» надсилав [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Вельд-Пак» письмові повідомлення про порушення зобов'язання за договором поставки №150122-1 від 22 січня 2015 року. Ці обставини підтверджуються копіями описів документів, направлених цінними листами (а.с.50-52), та копіями квитанцій (а.с.53-55). Крім того, директор ТОВ «Вельд-Пак» був присутнім під час заставлених автомобілів та особисто підписав акт приймання-передачі (а.с.10-12). Ця обставина додаткового під-тверджує те, що позивач був повідомлений про порушення забезпеченого зобов'язання. З огляду на це суд вважає, що доводи позивача про те, що ТОВ «Оптоком» ніби-то не виконав обов'язок, передбачений ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог креди-торів та реєстрацію обтяжень», не відповідають дійсності. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєс-трацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відо-мостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'я-заний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Згідно з ч.3 цієї ж статті якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забез-печувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. З копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №49436954 від 19 квітня 2016 року (а.с.7-9) вбачається, що звернення стягнення на предмет застави було за-реєстровано 29 липня 2015 року. Однак акт приймання-передачі був складений лише 22 грудня 2015 року. Ця обставина свідчить про те, що передача заставлених автомобілів була здійснена після закінчення 30-денного строку з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Однак закінчення цього строку не виключає можливість звернення стягнення на пред-мет застави в позасудовому порядку. Ця обставина свідчить про те, що передача заставлених автомобілів не суперечить ч.2, ч.3 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання незаконною передачу ТОВ «Опто-ком» автомобіля марки «Kia Magentis», номерний знак [NUMBER], та вантажного автомо-біля марки «МАЗ 437041-262», номерний знак [NUMBER], відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позов-них вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що ТОВ «Вельд-Пак» сплатив судовий збір в розмірі 1378 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.13). Однак у задоволенні пред'явленого ним позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed