Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у майні подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 червня 2003 року позивач уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області. Від проживання у шлюбі у сторін народилося троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, подальше спільне життя не склалося, та рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначив, що за період проживання у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В добровільному порядку відповідач [PERSON] відмовляється поділити спільне майно в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду, який просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , належного сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 29 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 22 лютого 2019 року через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Чудака В.Д. надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що спірний будинок був придбаний [PERSON] за її особисті грошові кошти. Зазначив, що [INFO] в м. Чита Російської Федерації померла мати відповідача [PERSON] , після сметрі якої залишилося спадкове майно, до складу якого входила двохкімнатна квартира. Вказану квартиру прийняла у спадщину відповідач та її сестра [PERSON] та згодом продали її за 300000 рублів, що на той час за офіційним курсом НБУ складало 80640,87 грн або 15698,49 доларів США. Так як сестра відповідача має інвалідність з дитинства, то вона разом із [PERSON] переїхали в Україну та почали проживати в однокімнатній квартирі [ADDRESS] . Восени 2006 року відповідач та її сестра вирішили купити власний будинок та 11 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] за 30000 грн. на купівлю вказаного будинку [PERSON] витратила частину грошових коштів, яка була отримана від продажу квартири в Російській Федерації. Також за 1000 грн [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку площею 0,11 га, розташовану біля придбаного житлового будинку. Вказаний будинок потребував капітального ремонту, та оскільки коштів отриманих від продажу успадковуваної квартири на ремонт не вистачало, [PERSON] вимушена була продати свою приватизовану однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. [PERSON] не приймав ніякої участі у придбанні будинку про що свідчить і його нотаріально посвідчена заява, в якій він дає згоду [PERSON] на придбання будинку та земельної ділянки за ціну та на умовах на її власний розсуд. Крім того, 12 вересня 2017 року позивач надав відповідачеві розсписку, в якій вказав, що претензій до [PERSON] по розподілу спільного майна подружжя не має, а належну йому частку передає на користь спільних дітей. В подальшому [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати спірний будинок спільною власністю сторін та визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , належного сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя. 07 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати спірний будинок спільною сумісною власністю сторін та визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , належного сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Семко В.М. позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній, просили задовольнити позовну заяву. Крім того, [PERSON] зазначив, що на той час офіційно працював на Вапнярському крупзаводі та отримував пристойну заробітну плату, а також отримував додатковий дохід із тимчасових підробітків. Частину заощаджень він зберігав у своєї матері, які в подальшому й витратив на купівлю будинку. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Чудак В.Д. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтується позовна\~заява,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~по суті,\~суд приходить\~до наступного\~висновку зтаких підстав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працював із позивачем на круп-заводі в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області та йому відомо, що за час проживання у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок. У вказаному будинку він допомагав [PERSON] проводити ремонтні роботи. Також зазначив, що всі грошові кошти, які заробляв позивач, останній витрачав на придбання будівельних матеріалів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що доводиться матір`ю позивача. Вказала, що у зв`язку зі смертю матері [PERSON] , остання поїхала в м. Читу Російської Федерації, де пробула біля трьох місяців. По телефону [PERSON] повідомляла, що має намір придбати будинок у смт. Вапнярка Томашпільського району вінницької області. Повернувшись додому, відповідач повідомила, що продала успадковувану після смерті матері квартиру, однак отриманої з продажу квартири суми не назвала. Через деякий час сторонами було придбано житловий будинок в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Після купівлі будинку, в ньому було проведено ряд ремонтних робіт, які вона особисто допомагала робити, проведено опалення та водопостачання. Зазначила, що як до купівлі будинку так і після [PERSON] ніде не працювала, оскільки перебувала у декретних відпустках по догляду за дітьми. В свою чергу [PERSON] офіційно працював та підробляв на тимчасових заробітках. Оскільки сторонам не вистачало коштів на проведення ремонту та придбання меблів у будинок, були вимушені продати належну [PERSON] однокімнатну квартиру в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Зазначила, що [PERSON] своїх грошей у неї не зберігав, однак вона неодноразово давала йому власні кошти на придбання будівельних матеріалів. В подальшому покази змінила, вказала, що кошти син у неї зберігав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що доводиться братом позивача та йому відомо, що за час проживання сторін у зареєстрованому шлюбі, ними було придбано житловий будинок в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Вказав, що всі ремонтні роботи в будинку робив сам [PERSON] та він особисто неодноразово допомагав [PERSON] . Також зазначив, що на момент придбання житлового будинку позивач був офіційно працевлаштований. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сестрою позивача [PERSON] та їй достименно відомо, що поїзавши в м. Чита Російської Федерації [PERSON] продала там квартиру, яка була успадковувана нею після смерті матері. В смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області остання повернулася разом із своєю сестрою. Суму отриманих грошей за продаж квартири відповідач нікому не назвала. З Російської Федерації [PERSON] привезла собі новий одяг, золоті прикраси та подарунки для дітей. Вказала, що на той [PERSON] працював, однак чи були у нього якісь заощадження їй не відомо. Також їй нічого не відомо щодо продажу квартири в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2016 року було розірвано (а.с. 8). Як видно з договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 жовтня 2006 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами за [ADDRESS] та розміщений на присадибній земельній ділянці за грошові кошти в сумі 30000 грн (а.с. 41). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 19 лютого 2007 року КП «Могилів-Подільське МБТІ» власником житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 43). Відповідно копії договору купівлі-продажі земельної ділянки від 11 жовтня 2006 року [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1100 га, розташовану в [ADDRESS] за грошові кошти в сумі 1000 грн (а.с. 44). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 травня 2017 року, земельна діянка площею 0,11 га, що розташована в [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 46-48). Як видно з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2003 року [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 37). Крім того, судом встановлено, що [INFO] в м. Чита Читинської області Російської Федерації померла мати відповідача [PERSON] (а.с. 38). В судовому засіданні не заперечувалося сторонами, що після сметрі [PERSON] відповідач [PERSON] та її сестра [PERSON] прийняли у спадщину належну матері останніх квартиру в м. Чита Російської Федерації. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири, укаденого 10 липня 2006 року між [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] , відповідач продала успадковувану квариту за 300000 рублів (а.с. 39). Також в судовому засіданні було оглянуто копію копію трудової книжки позивача, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а також копію письмової розписки, даної [PERSON] відповідно до якої останній зазначає, що «претензій до [PERSON] по розподілу спільного майна подружжя не маю, належну мені частку передаю на користь наших спільних дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] » (а.с. 107-109, 110-111, 51). \~ \~ \~ \~Із нотаріально засвідченої заяви [PERSON] видно, що останній дав згоду на куплю його дружиною [PERSON] житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами та земельної ділянки, які знаходяться в [ADDRESS] , за ціну та на умовах на її власний розсуд (а.с.7). Так, відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Однак, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але за\~кошти,\~які належали\~їй,\~йому особисто. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що, майно заявлене до поділу є особистою власністю [PERSON] , яке було набуте нею під час шлюбу за особисті кошти, які вона отримала внаслідок проданого спадкового майна. Надані позивачем\~відомості про\~отримання заробітної\~плати не\~свідчать про достатність доходу, щоб придбати спірне майно. Твердження про заощадження, які позивач нібито зберігав у матері у судовому засідання не знайшло свого підтвердження. Зокрема, допитана у судовому засіданні мати позивача суду пояснила, що ніяких заощаджень син у неї не зберігав. Подальше твердження свідка про те, що гроші син у неї все таки зберігав, суд до уваги не бере, оскільки вона їх змінила тоді коли її було задано уточнююче запитання та повідомлено про покази позивача. Проведення [PERSON] ремонтних робіт в спірному будинку також не дають права вважати його спільною сумісною власністю. Надаючи оцінку показам свідків, суд вважає що вони не є достатніми доказами, які підтверджують позовні вимоги [PERSON] , натомість сестра і мати позивача пояснювали, що ще будучи у Російській Федерації бувша невістка телефоновула та казала, що має намір придбати будинок, при цьому просила [PERSON] \~поцікавитися про\~продаж будинків\~в Томашпільському\~районі. Також, суд не бере до уваги твердження сторони позивача, що будинок був придбаний значно пізніше ніж продана квартира у Російській Федерації, оскільки це виключне право особи в якій період її вчиняти такий правочин. Отже, позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів придбання спірного житлового будинку за власні кошти, чим не виконано вимоги\~ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За встановлених обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю, оскільки позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed