Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України та на його вїзд до Російської Федерації, оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька - [PERSON] у супроводі матері - [PERSON] терміном на один місяць з 01.08.2016 року по 01.09.2016 р. для відпочинку та оздоровлення з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. Надати дозвіл на отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі неповнолітньому [PERSON] без згоди батька - [PERSON] Стягнути з Відповідача судовий збір. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд її позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам в їх сукупності прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 24.05.2011 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука з [PERSON] були стягнуті аліменти на мою користь на утримання сина, [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2009 року і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів на даний час знаходиться на виконанні. Відповідно до довідки розрахунку Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2015 року становить 42710,29 грн. Згідно довідки № 87 від 06.04.2016 р. про стан здоровя їхній син [PERSON] спостерігається у 3 дитячій поліклініці м. Кременчука з народження. Часто хворіє простудними інфекціями, мав тубконтакт, перебуває на обліку у лікаря окуліста з приводу гіперметропічного остегматизму обох очей. Потребує щорічного санітарно-куротного лікування. Крім того, враховуючи необхідність постійного санаторно-курортного лікування дитини, з метою оздоровлення, відпочинку та екскурсії, розвитку здібностей дитини, позивач має намір виїхати з сином за кордон на санітарно курортне лікування. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягай 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМУ від 31.03.95 року N 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому виїзд дитини разом з матір'ю за кордон з метою оздоровлення є однією з форм піклування про здоров'я дитини. Відпочинок батьків з дітьми за кордоном зміцнює сімейні стосунки та розширює кругозір дитини, а тому вважаю, що відповідач безпідставно створює перешкоди в перетинанні державного кордону синові, чим перешкоджає нормальному розвитку та формуванню світогляду дитини. Про тимчасовість виїзду з дитиною за кордон можуть свідчити ті факти, що у позивача на території України у власності є нерухоме майно, а саме, квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], крім цього вона працює в ТОВ «Євротранс-сервіс» та отримує дохід. Тут також проживають її батьки, які мають похилий вік, хворіють, та яких вона не покине, оскільки опікується ними. Враховуючи необхідність вивезення дитини за кордон для оздоровлення, профілактики захворювань та відпочинку, а також з метою розширення кругозору дитини та зміцнення сімейних стосунків, відсутність обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд її неповнолітнього сина за межі України у її супроводі, а також те, що термін, на який виготовляється проїзний документ дитини, складає один місяць, вважаю за можливе надати такий дозвіл терміном на один місяць. Отже, суд вважає, що з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. \~

Outcome: approved