Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва звернулось Комунальне підприємство «Київпастранс» в особі філії ТРЕД № 1 з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] у 2018 році перебував у трудових відносинах з філією КП «Київпастранс» Тролейбусним ремонтно-експлуатаційним депо № 1 та працював на посаді водія тролейбуса 2-го класу. Для виконання службових обов`язків йому був ввірений тролейбус марки «ЛАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві повного господарського відання КП «Київпастранс». 03 травня 2018 року о 10 год. 40 хв., керуючи тролейбусом марки «ЛАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись по вулиці Антоновича в м. Києві, [PERSON] не було дотримано безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedez-Вenz», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2018 у справі № 752/9551/18 відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого автомобіля «Mercedez-Вenz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою щодо отримання страхового відшкодування, яке йому було виплачено 25.05.2018 в розмірі 26\~382, 06 гривень. 26.02.2019 Господарським судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 910/14778/18 про стягнення з КП «Київпастранс» на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суми виплаченого страхового відшкодування. В травні 2019 року КП «Київпастранс» перерахувало на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 26\~382, 06 гривень. 02.07.2019 відповідачу було направлено регресну вимогу, яка була залишена без відповіді. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Київпастранс» в особі філії ТРЕД № 1 суми виплаченого відшкодування у розмірі 14\~325, 29 гривень, враховуючи положення ч. 1 ст. 132 КЗпП України. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.09.2019 позовну заяву Комунального підприємства «Київпастранс» в особі філії ТРЕД № 1 направлено за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 17.10.2019 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені неодноразово відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Тому, судом було опубліковано оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, визначений судом ухвалою від 17.10.2019, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 по справі № 910/14778/18 \~було стягнуто з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в сумі 26\~382, 06 гривень\~\~та\~\~витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~762, 00 гривень. (а.с. 28-31) З офіційного веб-порталу судової влади України у мережі Інтернет вбачається, що вищевказане судове рішення набрало законної сили 02.04.2019. Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 по справі № 910/14778/18 було встановлено наступне. 23 листопада 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»\~\~(страховик) та [PERSON] (страхувальник)\~\~укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0197-17-00170, згідно з яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем\~\~«Мерседес» державний реєстраційний № [NUMBER] . 3 травня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес» державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «тролейбус» державний реєстраційний № [NUMBER] , що належить КП «Київпастранс», під керуванням водія [PERSON] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/9551/18, якою [PERSON] \~визнано винним\~\~у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 25 травня 2016 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку № 21181552 від 16 травня 2018 року було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 26\~\~382, 06 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 10715 від 25 травня 2018 року. Власником транспортного засобу «тролейбус» державний реєстраційний № 1921 є КП «Київпастранс». [PERSON] \~\~на момент ДТП перебував у трудових відносинах з\~\~КП «Київпастранс», а саме працював водієм у КП «Київпастранс». Цивільно-правова відповідальність водія\~\~транспортного засобу\~\~«тролейбус», державний реєстраційний № [NUMBER] ,\~у передбаченому\~Законом України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку\~\~не застрахована. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 по справі № 910/14778/18 вищевказані обставини, не потребують доказування. Отже, судом встановлено, що в порядку суброгації з КП «Київпастранс» на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було стягнуто суму страхового відшкодування в розмірі 26\~382, 06 гривень. Згідно із платіжними дорученнями від 03.05.2019 та 07.05.2019 КП «Київпастранс» на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 по справі № 910/14778/18 було перераховано на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 26\~382, 06 гривень. (а.с. 23-24) Таким чином, правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане з регресною вимогою. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Нормою ч. 1 ст. 1191 ЦК України дійсно передбачено право регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, проте, як вже зазначалось, відповідач на час ДТП, у результаті якої було завдано матеріальної шкоди, перебував із позивачем у трудових відносинах, з огляду на що, застосуванню підлягає спеціальна норма КЗпП України. Так, ст. 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві Випадки повної матеріальної відповідальності регламентовані ст. 134 КЗпП України. Однак, судом не встановлено обставин, які на підставі положень ст. 134 КЗпП України давали б підстави для висновку про можливість покладення на відповідача (працівника) повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду. Таким чином,\~в даному випадку, на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти необхідність для підприємства, установи, організації провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Як роз`яснено\~у п.\~4\~постанови в\~Пленуму Верховного\~Суду України\~№14 від 29.12.1992 (із змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»,\~при матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08.02.1995\~№100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації). 14.02.2019 [PERSON] був звільнений КП «Київпастранс» з посади водія тролейбуса за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу № 28-к. (а.с. 21) Відповідно до довідки про доходи № 544 від 15.05.2019, виданої КП «Київпастранс», середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 14\~325, 29 гривень. (а.с. 22) На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана відповідачем, як працівником при виконанні своїх трудових обов`язків, та відшкодована позивачем, як роботодавцем, у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідача, яка в даному випадку становить 14\~325, 29 гривень. Позивач 02.07.2019 звернувся до відповідача із регресною вимогою № 06-1/86 в порядку досудового врегулювання спору. (а.с. 25-26) Однак, вимоги позивача були залишені відповідачем без належного реагування. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.ч. 13 ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 17.10.2019 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до\~ч.\~2\~і ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~і п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Київпастранс» в особі філії ТРЕД № 1 суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14\~325, 29 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 1 921, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 27.08.2019. (а.с. 5) Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921, 00 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved