Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Надати їй у володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 11,6 кв. м. та балкон площею 3 кв. м, а відповідачеві ізольовану кімнату житловою площею 16.8 кв. м. та лоджію площею 2 кв. м.. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у нашому загальному користуванні. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час там місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд беручи до уваги відсутність з боку позивача заперечень щодо постановлення по справі заочного рішення та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність неприбувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Згідно з ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 70 Сімейного Кодексу України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Судом в ході розгляду даної справи було достовірно встановлено, що 25 грудня 1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у Палаці шлюбів «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 1642, і прожила з ним до 2000 року. 24 вересня 2004 року було постановлено судове рішення про їхнє розлучення. Під час спільного проживання, в 1992 році, відповідач вступив до житлово- будівельного кооперативу за адресою м. Кременчук, вул. В. Інтернаціоналістів, 3, зараз ОСББ № 71 та згодом вніс перший пайовий внесок за квартиру. Наприкінці 1993 року їхній родині з трьох осіб була надана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Після отримання квартири сторони спільно погашали наданий на її будівництво кредит і наприкінці 1994 року повністю виплатили пайовий внесок за квартиру. У зв'язку з цим відповідач, як член житлово-будівельного кооперативу, на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» набув права власності на спірну квартиру. 16 грудня 1994 року [PERSON] було отримано свідоцтво про право особистої власності на квартиру. Однак, оскільки будівництво квартири здійснювалося за їхні спільні кошти [PERSON], згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, також має право на її половину. Не зважаючи на це відповідач оспорює її право власності на квартиру і чинить їй перешкоди у користуванні нею. [PERSON] має право на 1/2 частину спірної квартири і виходячи з цього пропонує надати їй у володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 11,6 кв.м. та балкон площею 3 кв.м., а відповідачеві ізольовану кімнату житловою площею 16.8 кв.м. та лоджію площею 2 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у їхньому загальному користуванні. Житлові умови нікого із них при цьому погіршені не будуть, оскільки кожний отримає у володіння та користування ту частку квартири в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Враховуючи вищевикладені обставини, а також факт отримання вищевказаної квартири під час шлюбу суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved