Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області 30.08.2018 року Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» було подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що ПрАТ «Київобленерго» є юридичною особою, яка здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та діє на підставі Статуту та ліцензій. [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «Київобленерго» за адресою: [ADDRESS] Відносини між енергопостачальником та споживачем регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312. З урахуванням положень п. 3 Правил постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Підключення електричної енергії за заявою наймача (власника) і відкриття особового рахунку № [NUMBER] слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правил. За особовим рахунком № [NUMBER] відповідача електроенергія обліковується електролічильником тип 10.012.499 № 2923071. Відповідач виконує свої зобов'язання не належним чином. Згідно рахунку за електроенергію № 8739354101 від 31.07.2018 року відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 48388 грн. 06 коп. На вимогу позивача виконати зобов'язання за договором в повному обсязі відповідач відмовляється. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Київобленерго» в особі Баришівського РП (розподільчий рахунок 26030307734279 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669) суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 48388 грн. 06 коп. та 1762 грн. попередньо сплаченого позивачем судового збору. Ухвалою Березанського міського суду від 24.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21 листопада 2018 року на 09 год. 00 хв. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 11.12.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15 січня 2019 року. 15.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 06.02.2019 року для повторного виклику відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС Київської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Судові повістки направлялися за вище вказаною адресою. Конверти з повістками про виклик до суду на 21.11.2018 року, 11.12.2018 року, 15.01.2019 року, 06.02.2019 року повернулися з відміткою «за не запитом» та «не проживає». Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно з нормами ч. 10 ст. 187 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128,131 ЦПК України. Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, ним не подано відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази суд, вважає позов обгрунтованим і таким що підлягає до задоволення з наступних підстав В судовому засіданні встановлено. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з матеріалів справи, зокрема, акту звіряння розрахунків, особової картки споживача [PERSON], останній користувався електричною енергією ще з 2016 року, відтак, до виниклих між ним та позивачем правовідносин застосовуються чинні на той час Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357. Згідно з п. 3 вказаних вище Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Пунктом 1 частини 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено обов'язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Так, на час звернення позивачем до суду чинними є Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Згідно з п.п. 5.5.5.Правил споживач електричної енергії зобов'язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Позивач належним чином виконував свої зобов'язання щодо постачання електроенергії відповідачу. Особовий рахунок відповідача [PERSON] (споживач: [PERSON], адреса: [ADDRESS]) № [NUMBER] було відкрито 01.09.2001 року, що підтверджується особовою карткою споживача (а.с. 8). Відповідно до довідки станом на 20.08.2018 року про фактично спожиту електричну енергію за період з 01.01.2016-31.07.2018 року № о/р [NUMBER], [PERSON], адреса: [ADDRESS] сума простроченої понад два місяці заборгованості з оплати за використану електроенергію складає 48388 грн. 06 коп. (а.с. 9-10). Наявність у відповідача [PERSON] заборгованості підтверджується і актом звіряння розрахунків від 20.08.2018 року (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні 00 коп. (а.с. 14). Таким чином, відповідачу належить сплатити позивачу суму на відшкодування понесених ним судових витрат у розмірі 1762 грривні 00 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved