Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

В червні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи свою вимогу тим, що впродовж 10 років відповідач, який є братом позивача, за вказаною адресою не проживає, місце його перебування невідоме, через що позивач не може вільно розпоряджатись своїм майном, що значно обмежує її права як власника. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, судом про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно, причин неявки до суду чи заперечень не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що стверджується договором дарування житлового будинку від 29.09.2006 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7, 8). Як вбачається з довідки Застугнянської селищної ради від 04.06.2018 р., а також повідомлення Застугнянської сільської ради від 23.08.2018 р. на запит суду щодо місця реєстрації відповідача, [PERSON] (брат [PERSON]), [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,17). Згідно з актом обстеження умов проживання від 01.06.2018 р., складеним сільським головою Застугнянської сільської ради Васильківського району Дубоділ В.А., [PERSON] станом на 01.06.2018 р. на протязі 10 років за адресою: [ADDRESS] - не проживає, що підтверджено сусідами (а.с.10). Оскільки понад рік відповідач не проживає у зазначеному будинку, але самостійно не знявся з реєстраційного обліку, зазначене порушує право позивача як власника та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним приміщенням. Відповідно до статті 41 Конституції У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1 статті 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2 статті 321 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вони підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на житлове приміщення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved