Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.05.2018\~р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій Позивач просить суд: змінити розмір аліментів та стягнути з Відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог [PERSON]\~у позовній\~заяві зазначила, що на\~виконання рішення\~Володарського районного\~суду Київської\~області 16.09.2009\~р.\~видано виконавчий лист по справі №\~2-392 про стягнення аліментів з [PERSON] (Відповідач) на користь [PERSON] (Позивач) на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00\~грн. щомісячно до повноліття дитини; загальний розмір заборгованості Відповідача по сплаті аліментів за станом на 01.03.2018\~р. складає 43\~890,00\~грн. У той же час на теперішній час аліменти, які стягуються з Відповідача, повинні стягуватись в розмірі не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 29.05.2018\~р. відкрито провадження в справі, призначено справу до підготовчого судового засідання на 21.06.2018\~р.; ухвалою суду від 21.06.2018\~р. справу призначено до судового розгляду на 16.08.2018\~р. У судовому засіданні 16.08.2018\~р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зазначила також про те, що вона є одинокою матірю та крім згаданої дочки, [INFO], виховує ще сина, [INFO], стверджувала про недостатність 500\~грн. на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 20.06.2018\~р. (а.с.\~26-28), просив суд відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що змінився його сімейний стан та погіршився матеріальний стан, а саме: він має заборгованість по аліментах, про що зазначено самим Позивачем, у розмірі понад 40\~000\~грн., яка по мірі можливості ним погашається. До того ж він не працює, зараз знов одружений та має на утриманні ще двох дітей, [INFO] і [INFO]; здійснює догляд за хворою матірю пенсіонеркою, яка зареєстрована за тією ж адресою, що й він та потребує стороннього догляду; перебуває у звязку з цим на обліку в управлінні соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації. На думку Відповідача, збільшення розміру аліментів призведе лише до збільшення розміру заборгованості по аліментах та ніяким чином не покращить матеріальне утримання їхньої дитини. Стверджував, що взагалі він не проти збільшення розміру аліментів, але вказав, що планує спочатку погасити заборгованість (понад 40\~000\~грн.), на погашення якої почав сплачувати Позивачеві по 100\~грн. щомісячно. Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~надані у\~судовому засіданні,\~ознайомившись з\~матеріалами справи\~і оцінивши\~наявні в\~справі докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959\~р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна рости, зокрема, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип\~6). Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися\~про здоровя\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток,\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя;\~передача дитини\~на виховання\~іншим особам\~не звільняє\~батьків від\~обовязку батьківського\~піклування щодо\~неї (стаття\~51 Конституції України, статті\~150, 180 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що на підставі рішення Володарського районного суду Київської області та виданого 16.09.2009\~р. виконавчого листа (справа №\~2-392/2009) з [PERSON] (Відповідач) стягуються аліменти на користь [PERSON] (Позивач) на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500\~грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2009\~р., до її повноліття (а.с.\~7). За частиною четвертою статті\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вироком Володарського районного суду Київської області від 06.04.2010\~р. (справа №\~1-33/2010) Відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті\~164 Кримінального кодексу України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей) (а.с.\~8-10). Як вбачається з цього вироку, заборгованість Відповідача перед Позивачем по сплаті аліментах за станом на 01.02.2010\~р. становила 2\~500\~грн., а за станом на 01.03.2018\~р. складає вже 43\~890\~грн.,\~що підтверджено\~довідкою Володарського\~районного відділу\~державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.03.2018\~р. №\~41/15.5/47 (а.с.\~6). Наявність такої заборгованості не заперечувалася самим Відповідачем у судовому засіданні. Як видно зі згаданої довідки державної виконавчої служби, Відповідач тривалий час майже не сплачував аліментів, у 2015\~році здійснив лише один платіж у розмірі 300\~грн., тобто меншому за розмір аліментів, присуджений судом до стягнення, а протягом 2017\~року взагалі не зробив жодного платежу. З наданої Відповідачем копії його трудової книжки (а.с.\~37) вбачається. що останній запис у цій трудовій книжці датований у 2004\~році та, як стверджував Відповідач, надалі він офіційно ніде не працював. Разом з тим, не зважаючи на відсутність роботи, постійних джерел доходу, наявність значної заборгованості по аліментах на утримання дитини, [INFO], а також матері похилого віку (а.с.\~34, 35), Відповідач, уклавши у 2015\~році шлюб з гр.\~[PERSON] (а.с.\~32), народжує ще одну дитину [PERSON], яка народилася 20.05.2015\~р. (а.с.\~33). Наведене, на переконання суду, свідчить про наявність у нього можливості утримувати нову сімю, хоча, як стверджує Відповідач, роботи він не має, а відтак суд вбачає, що матеріальне становище Відповідача, дійсно, є складним. У той же час суд, беручи до уваги складне матеріальне становище Відповідача, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Володарського районного суду Київської області та виданого 16.09.2009\~р. виконавчого листа (справа №\~2-392/2009), виходить з такого. Відповідно до\~статті\~192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття є конституційним обовязком батьків (стаття\~51 Конституції України), при цьому обидва батьки несуть спільний обовязок по утриманню дитини (стаття\~180 Сімейного кодексу України). 08.07.2017\~р.\~набрав чинності\~Закон України\~від 17.05.2017\~р.\~№\~2037-VIII\~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було викладено в новій редакції частину другу статті\~182 Сімейного кодексу України, яка визначила мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тим самим підвищивши державні гарантії і соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Конвенцією про\~права дитини\~Організації Обєднаних\~Націй від\~20.11.1989\~р.\~передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини;\~держави-учасниці\~зобовязуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття\~3 Конвенції). За розясненнями, викладеними у пункті\~17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006\~р. №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на який посилається Відповідач у своєму відзиві на позов, дійсно передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті\~182 Сімейного кодексу України; при цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Проте, надаючи наведені розяснення, Верховний Суд України, як зазначено в цьому ж пункті\~17 названої Постанови Пленуму, виходив з того, що порядок стягнення аліментів визначений у статті\~74 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999\~р. №\~606-XIV. У звязку з цим суд звертає увагу на те, що частини третя, четверта статті\~74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999\~р. №\~606-XIV передбачала відповідні повноваження державного виконавця визначати і обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів із зазначенням, що розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. За станом на тепер чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016\~р. №\~1404-VIII та Інструкція з\~організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012\~р. №\~512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012\~р. за №\~489/20802 (в редакції наказу від 29.09.2016\~р. №\~2832/5), вже не передбачають повноважень виконавця під час здійснення виконавчих дій у разі зміни встановленого законодавством мінімального розміру\~аліментів на\~дитину проводити\~подальше стягнення\~з урахуванням\~нового мінімального розміру аліментів. Тому, на переконання суду, таке право Позивача (стягувача) підлягає захисту в судовому порядку, в тому числі й з огляду на наведені вище конституційні і міжнародні гарантії держав, зокрема України, якнайкраще забезпечувати інтереси дитини. Враховуючи усе\~наведене та\~відсутність правового\~механізму «автоматичного»\~визначення (обчислення) державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням\~нового мінімального розміру аліментів (оскільки чинним законодавством України не передбачено відповідних повноважень виконавців), а також беручи до уваги, що Позивач просить збільшити розмір призначених судом аліментів та стягувати їх з Відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, тобто в мінімально гарантованому державою розмірі, тому суд вбачає можливим задовольнити позов у частині збільшення розміру аліментів. Разом із тим, у новому розмірі аліменти мають сплачуватися з дня набрання рішенням законної сили (пункт\~23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006\~р. №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті\~141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті\~133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Зважаючи на усе наведене та

Outcome: approved