Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

В серпні 2019 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 звернувся в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Дніпропетровського обласного бюджету в особі Дніпропетровської обласної ради в особі комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна» Дніпропетровської обласної ради матеріальні збитки завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , [INFO] у розмірі 4949 грн. 84 коп. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Рожко Д.І. надав суду заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав та промив задовольнити, проти заочного рішення не заперечував (а.с.36). Представник Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.34). Представник Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.33). Відповідач [PERSON] про час та дату судового розгляду повідомлений в порядку ч. 1 ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.35), у судове засідання свого законного представника не направив, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглядати справу при заочному розгляді справи за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 серпня 2018 року близько о 21-00 год. [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин нижньої частини обличчя більш праворуч, перелому нижньої щелепи праворуч без зміщення уламків в проекції між 43-м та 44-м зубами, розриву слизової оболонки в проекції альвеолярного відростку нижньої щелепи, які за своїм характером відповідно до висновків судово-медичної експертизи №3013е від 28 вересня 2018 року відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (а.с.13-21). 02 жовтня 2018 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за фактом умисного спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , а 26 жовтня 2018 року обвинувальний акт відносно [PERSON] було скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року у справі №175/4308/18-к кримінальне провадження №12018040440001033 від 07 серпня 2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку із відмовою законного представника неповнолітнього потерпілого [PERSON] , [INFO] від підтримання обвинувачення (а.с.9-11). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до розрахунку Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради загальна вартість лікування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у відділенні нейрохірургії за 7 ліжко-днів з 07 серпня 2018 року по 13 серпня 2018 року становить 4949 грн. 84 коп. (а.с.22). Листами №74-3270вих19 від 14 серпня 2019 року (а.с.25) та №74-3271вих19 від 14 серпня 2019 року (а.с.26) керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 звернувся до Дніпропетровської обласної ради та КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради із запитом чи вживалися закладом охорони здоров`я заходи представницького характеру, спрямовані на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. За змістом ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи те, що закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, не є реабілітуючими підставами, вказане не перешкоджає стягненню з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. За таких обставин, понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] , [INFO] , підлягають відшкодуванню особою яка вчинила злочин, тобто [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved