overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому позивач просить її позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила стягувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 24 липня 2002 року. Відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб у нього на утриманні не має, а тому визначає їх розмір 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на місяць. Судові витрати по справі становлять 243,60 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON]І, звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] пеню за несплачені аліменти на неповнолітніх дітей в сумі 719 439 грн. 96 коп. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі до 25 липня 2002 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які мешкають за матір'ю. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2003 року, [PERSON], [INFO], позбавлений батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину для особи відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2008 року до 20 травня 2017 року, а починаючи з 21 травня 2017 року - на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, до досягненню нею повноліття. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист № 2-4-2252 від 28 листопада 2008 року та відкрито виконавче провадження. Разом з цим, з розрахунку заборгованості по аліментам, що виданий державним виконавцем, вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2014 року складає 67 205 грн. 19 коп. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несплачені аліменти в сумі 719 439 грн. 96 коп. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 08.07.2011 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач в судовому засіданні позивач просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 08.07.2011 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 09.12.2014 р., серія [NUMBER], актовий запис № 632, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м Києві (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість та індекс інфляції у розмірі 426 567,05 грн. та 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 3 102,74 грн., а також суму судового збору у розмірі 3 654 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошову позику у розмірі 400 000 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути позивачеві отримані кошти у розмірі 200 000 грн. до 04 серпня 2014 року та 200 000 грн. до 04 вересня 2014 року. Проте, вказані зобов'язання відповідачем не виконуються, по закінченню зазначеного строку борг повернуто не було, що зумовило необхідність звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В січні 2015 року державне підприємство «Ізюмське лісове господарство» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної лісу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач в кінці грудня 2014 року, не маючи відповідного дозволу, самовільно, здійснив порубку дерев (одне дерево сосни звичайної) до ступеня припинення росту на новорічну ялинку в лісній полосі на території Піщанського лісництва. Шкода заподіяна незаконною порубкою дерев складає 198 гривень 51 копійку, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 23 грудня 2014 року, № 4014 відповідач, [PERSON], був притягнутий до адміністративної відповідальності по статті 65 КУпАП, за незаконну порубку, пошкодження лісових культур і молодняка та йому запропоновано добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну лісовому господарству ( а.с.4). На момент розгляду справи постанова про накладення адміністративного стягнення на відповідача є чинною і ніким не відмінена. Розмір заборгованості розрахований у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року і складає 198 гривень 51 копійку. Статтею 107 Лісового Кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового господарства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. При таких даних позовні вимоги ДП « Ізюмське лісове господарство» підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

В січні 2015 року заявни звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.02.2009 р. [PERSON] визнано недієздатним, йом призначено опкуна в особі матері зявника - [PERSON], яка померла [INFO] Оскільки [PERSON] потребує опіки, тому заявник просив призначити його опікуном недієздатному. Учасники судового розгляду у судове засідання не з'явились, письмово просили розглянути справу за їхньої відсутності, заяву задовольнити. [PERSON], щодо якого розглядалася справа, в судове засідання не викликався з урахуванням стану його здоров'я та перебування у спеціальному закладі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 58, 60, 63 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.02.2009 р. [PERSON] визнано недієздатним, йому призначено опікуна в особі [PERSON], яка померла [INFO] Племінником [PERSON] є заявник [PERSON] З подання голови комісії з питань опіки та піклування над повнолітніми недієздатними та/або обмежено дієздатними особами Приморської районної адміністрації Маріупольської міської вбачається, що вважається можливим призначити заявника [PERSON] опікуном [PERSON] Таким чином, в суду є підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В січні 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною внаслідок психічного захворювання [PERSON]. Посилався на те, що він проживає [ADDRESS], разом з ним проживає його рідний брат [PERSON], 1004.1975 року в періоди виписки із стаціонарного лікування в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні. Вказував, що [PERSON] страждає на психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, є інвалідом ІІ групи безстроково, отримує пенсію, однак розпорядитися в своїх інтересах не може. Зазначав, що їх батьки померли і після смерті батьків вся турбота про брата лягла на нього їх у батьків було двоє, а тому він повинен доглядати за ним. Він готує їжу, пере його одяг, купляє продукти харчування, одяг, оскільки він самостійно ці види робіт не може виконувати. Вказує, що незважаючи на тривалий час лікування, його стан здоров»я тільки погіршується. В зв»язку з психічним розладом, він не може розуміти значення сказаних нею слів, усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує сторонньої допомоги і догляду. Просив визнати його недієздатним та встановити над ним опіку. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав повністю, підтвердивши викладені в заяві обставини, просить визнати [PERSON] недієздатним з підстав, вказаних в заяві. Представник зацікавленої особи не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги заяви підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи довічно, що вбачається з копії довідки серії 2-8 №225694 від 10.11.2003 2012 року та копії пенсійного посвідчення [NUMBER]. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 160, [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі шизофренії параноїдної, безперервного перебігу з вираженим змішаним типом дефекту. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатним має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для захисту його законних прав та інтересів На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

В січні 2015 року заявник, [PERSON], звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що на момент подання заяви їй виповнилось 17 років. Оскільки перебуває у стані вагітності, просить суд надати дозвіл на шлюб з заінтересованою особою [PERSON], [INFO], який буде відповідати її інтересам, як майбутньої мами. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду письмові пояснення, що не заперечують проти заяви [PERSON], оскільки вона відповідає її найвищим інтересам. Судовим розглядом встановлено, що заявник народилася [INFO] року ( а.с.5). Батьками заявниці значиться [PERSON] і [PERSON] ( а.с.14). Заявниця перебуває на обліку в Ізюмській жіночій консультації з діагнозом вагітність 15-16 тижнів ( а.с.15). Шлюбний вік для жінок встановлюється у 18 років ( ч. 1 ст. 22 СК України). Статтею 23 СК України передбачено надання судом право на шлюб зі зниження шлюбного віку. Оскільки вимоги заявниці відповідають її найвищим інтересам, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В січні 2015 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що його рідна сестра [PERSON], [INFO], 29 червня 2009 року пішла з дому та не повернулась. Сестра має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 1998 року народження, та дочку [PERSON], 2002 року народження. 13 грудня 2011 року набрало чинності рішення Бородянського районного суду про визнання його сестри, [PERSON] безвісно відсутньою. Розпорядженнями Бородянської районної державної адміністрації № 253 від 11 квітня 2012 року та № 442 від 25 грудня 2013 року її дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а його призначено їх опікуном. Просив оголосити сестру [PERSON], [INFO] померлою, оскільки йому потрібно вирішити питання про усиновлення її дітей. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала, викладене підтвердила. Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області представника в судове засідання не направив, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Представник заінтересованої особи - служби у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації у Київській області в судове засідання представника не направив, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду від 02 грудня 2011 року (а.с.9) визнана безвісно відсутньою [PERSON], [INFO], уродженка смт. Пісківка Бородянського району Київської області, яка являється матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Розпорядженням № 253 від 11 квітня 2012 року та розпорядженням № 442 від 25 грудня 2013 року дітям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування (а.с.9,10). Відповідно до довідки виконкому Пісківської селищної ради № 2426 від 24 грудня 2014 року (а.с.12) сестра заявника [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS], але з 2011 року за вказаною адресою фактично не проживає, її місцезнаходження невідоме. З довідки Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області від 23 січня 2015 року (а.с.26) вбачається, що [PERSON], [INFO], рахується як безвісно зникла особа, місцезнаходження якої на даний час не встановлено. За таких обставин, оскільки з 2011 року, тобто більше трьох років в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про її місце перебування, то відповідно до ст.46 ЦК України її необхідно оголосити померлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В січні 2015 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що його рідна сестра [PERSON], [INFO], 29 червня 2009 року пішла з дому та не повернулась. Сестра має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. 13 грудня 2011 року набрало чинності рішення Бородянського районного суду про визнання його сестри, [PERSON] безвісно відсутньою. Розпорядженнями Бородянської районної державної адміністрації № 253 від 11 квітня 2012 року та № 442 від 25 грудня 2013 року її дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а його призначено їх опікуном. Просив оголосити сестру [PERSON], [INFO] померлою, оскільки йому потрібно вирішити питання про усиновлення її дітей. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала, викладене підтвердила. Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області представника в судове засідання не направив, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Представник заінтересованої особи - служби у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації у Київській області в судове засідання представника не направив, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду від 02 грудня 2011 року (а.с.9) визнана безвісно відсутньою [PERSON], [INFO], уродженка смт. Пісківка Бородянського району Київської області, яка являється матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Розпорядженням № 253 від 11 квітня 2012 року та розпорядженням № 442 від 25 грудня 2013 року дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування (а.с.9,10). Відповідно до довідки виконкому Пісківської селищної ради № 2426 від 24 грудня 2014 року (а.с.12) сестра заявника [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS], але з 2011 року за вказаною адресою фактично не проживає, її місцезнаходження невідоме. З довідки Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області від 23 січня 2015 року (а.с.26) вбачається, що [PERSON], [INFO], рахується як безвісно зникла особа, місцезнаходження якої на даний час не встановлено. За таких обставин, оскільки з 2011 року, тобто більше трьох років в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про її місце перебування, відповідно до ст.46 ЦК України її необхідно оголосити померлою.

Outcome: approved