overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В січня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 700 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 21 червня 2003 року уклала шлюб із [PERSON]. Від спільного проживання мають доньку - [PERSON] [INFO]. Шлюб з відповідачем [PERSON] виявився не вдалим, спільне життя не склалося в наслідок чого шлюб між ними 11 травня 2010 року був розірваний. Позивачка вказує, що з моменту розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні. [PERSON] зазначила, що на даний час відповідач проживає окремо та зацікавленості і відповідальності у виховані дочки не проявляє. Дочка на даний час проживає з матір'ю. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на утримання доньки [PERSON] аліментів в розмірі 500 грн.. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 21 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Рівне про що свідчить актовий запис №683. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що її батьками є сторони у справі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, донька проживає з [PERSON], перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, нею не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Враховуючи, що донька залишились з матір'ю, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, доводи позивачки не спростував, підстави для стягнення з нього аліментів наявні. Із врахуванням принципу рівності прав та обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, встановлений ч.6 ст.7 СК України, встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років та від 6 років до 18 років, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. 00 коп. на дитину, щомісячно. У задоволенні вимоги про стягнення аліментів в більшому розмірі суд вважає за необхідне відмовити, оскільки доказів про матеріальне становище відповідача та можливість ним сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка, не надано і такі судом не встановлені. На підставі ст.ст.180-182,184,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 20.01.2001 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції м. Житомира, про що зроблено актовий запис №068271. Від даного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім»ю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 20 січня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №68 (а.с.5). Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 12.12.1992 року у Палаці реєстрації шлюбі та новонароджених, актовий запис № 3990 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просила суд розірвати шлюб. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.12.1992 року у Палаці реєстрації шлюбі та новонароджених, актовий запис № 3990. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на, в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

В січня 2015 року публічне акціонерне товариство « Дельта Банк» ( далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] в серпні 2008 року уклав кредитний договір з АТ « УкрСиббанк» за умовами якого отримав кредитні кошти у розмірі 20.000,00 дол. США з розрахунку 14,5 % річних на строк з 15.08.2008 року по 15.08.2033 року. Виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] В грудні 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ « Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку , обсязі та на умовах, визначених в договорі, АТ «УкрСиббанк» передає ( відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами. Оскільки відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку 451.725,32 гривні заборгованості за кредитним договором та судовий збір в сумі 3.654,00 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідачів в судове засідання. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову суду не надавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що 15 серпня 2008 року між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 11384263000 ( відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору було змінено на 11384263001), згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20.000,00 дол. США з розрахунку 14,5 % річних на строк з 15.08.2008 року по 15.08.2033 року ( а.с.7-22). Пунктом 1.2.2 кредитного договору встановлено, що відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та у розмірах встановлених графіком погашення кредиту. Відповідно до п.п.1.3.3, 1.3.4 проценти нараховуються на суму кредитних коштів щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з моменту фактичного надання до повернення коштів банку, а сплачуються з 01 по 15 число ( включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком проценти. В п. 6.1. договору зазначено, що сторони

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

В січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатною її дочки [PERSON], [INFO], та призначення її опікуном, посилаючись на те, що [PERSON] перебуває на обліку у Теплицькій лікарні планового лікування у лікаря психіатра та є інвалідом першої А групи з дитинства, за станом здоровя потребує постійного догляду та піклування, не може розуміти своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що дочка є хворою людиною, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не розуміє наслідків своєї поведінки, самостійно не може їсти та пересуватись, постійно потребує нагляду та допомоги, обмежена в мові. Просить визнати [PERSON] недієздатною і призначити її опікуном дочки. Представник органу опіки та піклування Погорільської сільської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 19 квітня 2016 року, підтримала заяву [PERSON], пояснила, що за станом свого здоровя [PERSON] потребує опіки, тому просить задовольнити подання сільської ради про призначення [PERSON] опікуном. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 050726(а.с. 6), [PERSON] народилася 26 грудня 1997 року, її матірю вказано [PERSON], тобто заявник є матір'ю [PERSON] [PERSON] є інвалідом першої А групи, яка встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 19 січня 2016 року серії 12 ААА № 324113. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта за № 45 від 03 березня 2016 року, проведеної комісією Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. [PERSON], [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді глибокої розумової відсталості, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Погорільська сільська рада Теплицького району Вінницької області подала до суду подання, в якому просить призначити заявника [PERSON] опікуном її дочки [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

В січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 18.10.2014 вона уклала шлюб з відповідачем. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини між ними не склалися у звязку з відмінністю їх поглядів на життя. Втрата почуття любові, поваги та відсутність спільних інтересів стали причиною фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом останніх двох місяців шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Зусилля, які докладалися нею для збереження сімї, виявились марними. Добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає. Примирення між ними є неможливим. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 18.10.2014 сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. З листопада 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини між ними не склалися у звязку з різними поглядами на життя, втратою почуття любові, поваги та відсутність спільних інтересів. Зусилля, які докладалися позивачем для збереження сімї, виявились марними. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними є неможливим. Шлюб існує формально. Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб серії І-БМ №128789 виданим 18.10.2014 виконавчим комітетом Западинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області №7. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В січня 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 05 вересня 2003р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 701. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2003р. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

В січня 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу Вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 1984 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис за №1020. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось; протягом останніх кількох років їх стосунки як подружжя розладились; зникло взаєморозуміння і самоповага; стали частими сварки; вже тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами; фактично сім'я припинила своє існування. Відповідачка в судове засідання не з'явилась; про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістила; заяв про розгляд справи за її відсутності чи оголошення перерви о суду не направила; відзив на позов не надіслала; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Оскільки, позивач в судовому засіданні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухав пояснення представника позивача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд, заслухав пояснення представника позивача; дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

В січня 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовує тим, що 15 квітня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що було зроблено актовий запис за №58. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось; з 2012 року не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства та проживають окремо. В 2017 року вона, разом з дітьми переїхала до м. Києва, як внутрішньо переміщена особа у зв'язку з тимчасовою окупацією східних областей України. На сьогоднішній день у неї інший чоловік з яким мають спільну дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістив; заперечень на позов не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухав пояснення позивачки, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2006 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд, заслухав пояснення позивачки; дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з державного бюджету на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 352, 40 грн., сплаченого нею при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 352, 40 грн. згідно квитанції № 11 від 25 січня 2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved