Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В суд із заявою про встановлення факту належності до національності «поляк» звернувся [PERSON] Заяву обґрунтовує тим, що за національністю він поляк, оскільки все життя сповідував католицьку віру. На даний час він також підтримую дух польської національності віросповідуючи успадковану католицьку віру. З того моменту, коли почав усвідомлювати свої дії пам'ятає, що у його родині завжди святкувались польські свята. В радянський період його родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялася політичних переслідувань, а щоб уникнути гонінь зі сторони влади вони приховували свою приналежність до польської національності. Він та його родина живе традиціями польської культури. До цього часу його батьки не змогли підтвердити свою- приналежність до польської національності, оскільки оберігали своє життя та здоров'я, життя свої дітей. В дусі поваги до свого історичного походження, відновлення своєї корінної польської приналежності для нього має велике значення. В судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали та просять встановити факт приналежності [PERSON] до національності «поляк» та зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження № 21 від 15.03.1975 року, складеного Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області, де в графі національність зазначити «поляк». Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції надав до суду письмові пояснення, в судове засідання не з?явився. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника , дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] за національністю поляк, оскільки все життя сповідував католицьку віру. На даний час він також підтримує дух польської національності віросповідуючи успадковану католицьку віру. Відповідно до п.1.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року№95/5 про внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках передбачених законодавством України. Пункт 2.13., 2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного ставну є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Частиною 2 ст.256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім зазначених в ч.І ст.256 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З частини 1 ст.60 ЦПК України убачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як випливає із ст.300 ЦК України, кожна особа має право на індивідуальність та право збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм ат способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Правові приписи ст. ст.1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» держава гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичної, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При збереженні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національність, виявлять почуття національного самоусвідомлення та суспільності між собою. Відповідно до ст.ІІ Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати свою національність. На підставі та

Outcome: approved