Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь відповідача суму кредитної заборгованості в розмірі 3298,62 грн., а також судовий збір в сумі 40798,57 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.11.2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 524961011 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість на загальну суму 40798,57 грн. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути суму заборгованості із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 524961011 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. За умовами договору банк встановив відповідачу бажаний розмір кредиту в розмірі 32000,00 грн., та максимальний розмір кредиту в сумі 250000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 38 % річних АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, ще прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору належним чином у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, непогашений відповідачем кредит складає загальну суму у розмірі 40798,57 грн., а саме: основа заборгованість у розмірі 30792,91 грн., проценти за користування кредитним коштами у розмірі 7072,92 грн., пеня за несвоєчасне погашення боргу у розмірі 1485,52 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом в розмірі 778,97 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 101,67 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 369,54 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 123,97 грн., сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту в розмірі 37,90 грн., сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів 35,17 грн. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, а, останній, в свою чергу, порушив порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений, останнім, судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved