Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду до відповідачів з зазначеним позовом, вказавши, що 12.04.2007 року відповідач [PERSON] з банком уклав кредитний договір №MRC0GK04000168 та отримав кредит у розмірі 44000 доларів США на термін до 11.04.2022 року. Умовами договору передбачено порядок погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязання з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконував свої зобовязання за кредитним договором відповідно до умов договору, тому станом на 17.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 37760,89 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 33478,5 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 3217,33 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 528 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 537,06 доларів США. На даний час сума заборгованості не сплачена тому позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму зазначеної заборгованості, яка відповідно курсу долара 22,24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2015 року складає 839802,19 грн. та судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. Представник [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяви про розгляд справи у його відсутність, просив застосувати строки позовної давності при ухвалені рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №MRC0GK04000168, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 44000 доларів США на термін до 11.04.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Умовами договору передбачено порядок погашення кредиту. Також 12.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №MRC0GK04000168 в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором. Відповідачам було надіслано повідомлення 18.03.2015 року про прострочення зобовязання з боку відповідачів. У звязку із не виконанням зобовязань за кредитним договором відповідно до наданого банком розрахунку станом на 17.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 37760,89 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 33478,5 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 3217,33 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 528 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 537,06 доларів США. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до вимог \~ст. 554 ЦК України, у разі порушення\~\~боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник\~\~і поручитель\~\~відповідають перед кредитором\~\~як солідарні\~\~боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.\~\~ Згідно з\~ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання та відповідно до вимог \~ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників\~\~кредитор має право вимагати\~\~виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окреме Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.\~ Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. У зв'язку з тим, що представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності, із даним позовом банк звернувся до суду 19.05.2015 р., вимоги заявлено за період станом на 17.03.2015 р., а тому суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності до пені за період з 19.05.2014 року по 19.05.2015 року. У той же час суд також враховує наступні обставини. Згідно з Законом України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2015 р. на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної організації. Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі проживають у [INFO]. На підставі наведеного позов в частині стягнення з відповідачів пені не підлягає задоволенню.\~\~ Таким чином, оскільки відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконують, внаслідок чого станом на 17.03.2015 р. утворилася заборгованість, з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 33478,50 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 3217,33 доларів США, заборгованість за комісією в сумі 528 доларів США, в загальній сумі 37223,83 доларів США, що за курсом 22.24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2015 року (як зазначено у позовній заяві) складає 827854,98 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витра ти в сумі 3601,75 грн. На підставі ст.ст. 526, 541, 543,544, 610, 612, 614, 615, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial