Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

До Баришівського районного суду Київської області 12.11.2021 звернувся заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області померла його мати [PERSON] .. Факт смерті матері заявника зафіксовано свідоцтвом про смерть [PERSON] виданого Калінінським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР від 18.10.2021. Встановлення факту смерті [PERSON] є необхідним для отримання свідоцтва про смерть українського зразка, з метою реалізації свої прав, у зв`язку з чим просить задовольнити подану заяву. Заявник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 317 ЦПК України щодо невідкланого розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В м. Горлівка Донецької області, що розташоване на непідконтрольній території України, [INFO] померла матір заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] виданого Калінінським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР від 18.10.2021, за яким складено актовий запис про смерть від 18.10.2021 № 1340. [PERSON] є матір`ю, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження повторно виданого Баришівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області від 10.11.2021. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. Як зазначено у Листі Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 987/0/208-21, письмова відмова органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні відмови реєстрації фактів смерті та народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, при розгляді судом справ про встановлення таких фактів, не вимагається. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, дійшов висновку у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті [PERSON] є встановленим.

Outcome: approved