Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

В січні 2017 року заявник - Вітовська Центральна Районна Лікарня звернулася до суду із заявою про обовязкову примусову госпіталізацію до обласного протитуберкульозного диспансеру м. Миколаєва та примусове лікування проти туберкульозу хворого [PERSON] Дана заява була мотивована тим, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Вітовський район, с. Лимани, вул. Фрунзе, 43, знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Вітовської ЦРЛ із захворюванням на туберкульоз з 2014 року. Хворіє на заразну активну форму туберкульозу з розширеною резистентністю з травня 2014 року і по теперішній час. Лікувався в стаціонарі Миколаївського протитуберкульозного диспансеру з 24.04.2016 року по 01.12.2016 р., виписаний на амбулаторне лікування за самовільне залишення відділення. [PERSON] злісно ухиляється від лікування, відвідує місця загального користування, що становить загрозу розповсюдження та захворювання на туберкульоз серед населення. На підставі викладеного, заявник був змушений звернутись до суду із даною заявою. Представник заявника надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06.04.2000 р. - особи, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, зобов'язані: вживати рекомендованих медичними працівниками заходів для запобігання поширенню інфекційних хвороб; виконувати вимоги та рекомендації медичних працівників щодо порядку та умов лікування, додержуватися режиму роботи закладів охорони здоров'я та наукових установ, у яких вони лікуються; проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження. Частиною другою статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» № 2586-ІІІ від 05.07.2001 р. передбачено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, [PERSON]. хворіє на туберкульоз з 2014 року. Лікувався в стаціонарі Миколаївського протитуберкульозного диспансеру з 24.04.2016 року по 01.12.2016 року, виписаний на амбулаторне лікування за самовільне залишення відділення. У хворого виявлено активну форму туберкульозу з розширеною резистентністю, яка потребує долготривалого та специфічного лікування в умовах хіміорезистентного відділення обласного протитуберкульозного диспансеру. [PERSON] від лікування відмовляється, відвідує місця загального користування, що становить загрозу розповсюдження та захворювання на туберкульоз серед населення. Відповідно до висновку лікаря-фтизіатра Вітовської ЦРЛ про доцільність примусової госпіталізації громадянина [PERSON], останній потребує примусової госпіталізації в Миколаївський протитуберкульозний диспансер. Відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України, справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. З огляду на вищевикладене, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved