Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

В червні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з дати припинення стягнення аліментів з відповідача згідно Виконавчого листа від 06.02.2015 року по справі № 176/3542/14-ц на період навчання та до досягнення нею повноліття; розглянути можливість надання матеріальної допомоги відповідачем на її користь по досягненню нею 23 років та до закінчення навчання в магістратурі ОДЕКУ (з 18.11.2019 р. по 31.05.2020 року); допустити негайне виконання стягнення аліментів з відповідача від дня припинення стягнення аліментів згідно Виконавчого листа від 06.02.2015 року по справі №176/3542/14-ц у розмірах, встановлених законом. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що рішенням Жовтоводського міського суду з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на її утримання на час навчання у розмірі ј частини його заробітку (доходу) на період навчання, тобто до 30.06.2019 року. Однак наказом від 31.08.2018 року її було зараховано на 1 курс магістратури ОДЕКУ денної форми навчання, де вона продовжує навчатись по цей час. Приблизна дата закінчення навчання до 31.05.2020 року, а стягнення по виконавчому листу №176/3542/14 припиниться 30.06.2019 року. Під час навчання вона проживає окремо у м. Одеса та знаходиться на утриманні своєї матері, але враховуючи те, що вона навчається і заробляти собі на життя не може, цієї допомоги їй замало та вона потребує допомоги з боку батька. При цьому вона зазначає, що батько проживає окремо, відношень із нею не підтримує, іншої допомоги, окрім аліментів не надає. Відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, інших утриманців, окрім неї немає. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року було відкрито провадження по даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у своєму відзиві та відповіді на заперечення на відзив позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів з 01.07.2019 року до досягнення позивачкою 23-х років але у меншому розмірі ніж вона просила, а саме у розмірі 1/10 його доходу. Щодо стягнення аліментів до закінчення навчання після досягнення позивачкою двадцяти трьох років, то відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку із їх необґрунтованістю. При цьому відповідач зазначив, що одружений та має на утриманні батьків-пенсіонерів, а сам потребує коштів на лікування тому не може сплачувати позивачці аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доход). Позивачка у своїй відповіді на відзив та заяві, яка надійшла до суду 10.09.2019 року зазначила, що відповідач, зазначаючи про інших осіб, які знаходяться на його утриманні ніяким чином не доводить, що ці особи перебувають на його утриманні, оскільки батьки відповідача, будучи пенсіонерами, ще працюють та можуть самостійно себе утримувати. ЇЇ мати, окрім неї, має на утриманні ще одну неповнолітню дочку. На даний час для проживання навчання та можливості проживання у гуртожитку вона має сплатити однією сумою загальну вартість річного проживання, а це 5130 грн. Таких коштів вона не має, аліментів від батька на даний час не отримує. Річну суму за гуртожиток внесла її мати. Також, сама позивачка має проблеми із здоров`ям, які потребують вартісного лікування. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено наступне. Відповідно до виконавчого листа від 06 лютого 2015 року, виданого по справі №176/3542/14 із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти на утримання останньої у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання, тобто 30 червня 2019 року, почавши стягнення з 24 листопада 2014 року./а.с.8/ Тобто, з 01 липня 2019 року було припинено стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки та на даний час аліментів від нього вона не отримує. Відповідно до довідки Одеського Державного Екологічного Університету від 10.06.2019 року [PERSON] є студентом 1 курсу рівня вищої освіти «магістр», гідрометеорологічного інституту Одеського державного екологічного університету (денної форми навчання. Приблизна дата закінчення 31.05.2020 року. /а.с.9/ Відповідно до витягу з реєстру на призначення академічної стипендії студентам гідрометеорологічного інституту з 1 липня 2019 року, [PERSON] призначено стипендію у розмірі 2416 грн. У своєму позові, позивачка зазначила, що потребує допомоги з боку батька, оскільки продовжила навчання в магістратурі та такі доводи позивачки є обґрунтованими зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, судом встановлено, із позовної заяви та відзиву на позов, що відповідач працевлаштований на ДП «СхідГЗК» та отримує стабільно заробітну плату, розмір якої ні позивач ні відповідач не зазначають. Також судом встановлено, що відповідач не має інших утриманців, окрім повнолітньої дочки [PERSON] . Його доводи, що він має на утриманні батьків-пенсіонерів, не беруться судом до уваги, оскільки, як вбачається із матеріалів справи батьки відповідача отримують пенсію за віком, та продовжують працювати. Таким чином суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд бере до уваги, що він має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується наданими суду довідками. Таким чином, суд враховуючи всі обставини справи та надані сторонами докази з урахуванням можливості батька надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання позивачки [PERSON] в частці від заробітку (доходу) батька, але в меншому розмірі ніж вона просила, а саме у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку з часу закінчення отримання аліментів, а саме з 01.07.2019 року до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Що ж стосується вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача після досягнення позивачкою двадцяти трьох років до закінчення нею навчання, то такі вимоги позивачки задоволенню не підлягають, оскільки не передбачені нормами Сімейного законодавства. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого позивача за законом звільнено. На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд ЦПК України, суд, -

Outcome: partial