Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позов до [PERSON], Прилуцької міської ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж земельної ділянки із суміжним землевласником та просив визнати неправомірною відмову [PERSON] у підписанні акту визначення і погодження меж земельної ділянки в [ADDRESS], визнати право на приватизацію даної земельної ділянки без погодження меж із суміжним співвласником [PERSON] та зобов'язати Прилуцьку міську раду і управління Держземагенства у м.Прилуки Чернігівської області оформити документи на земельну дану ділянку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він має намір приватизувати земельну ділянку, площею 600,00 квадратних метрів по [ADDRESS], яка перебуває у його користуванні, у зв'язку з чим звернувся до Прилуцької міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Рішенням шістдесят третьої сесії Прилуцької міської ради №13 про вирішення питань землекористування йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж даної земельної ділянки. На підставі рішення він звернувся з заявою до Прилуцької міської ради для погодження меж земельної ділянки, було складено акт визначення і погодження меж земельної ділянки, проте [PERSON] відмовилась погодити дані межі, що порушує право позивача на приватизацію. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково, визнано безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, земельна ділянка, якої розташована по [ADDRESS] у підписанні акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS], зобов'язано Прилуцьку міську раду оформити документи на приватизацію земельної ділянки в [ADDRESS] без погодження зовнішніх меж земельної ділянки та підпису з суміжним землекористувачем [PERSON] Також вирішено питання про розподіл судових витрат. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність необґрунтованість та порушення норм матеріального і процесуального права просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] та вирішити питання про стягнення судового збору. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Прилуцьким міськрайонним судом дана справа не була повно та всебічно розглянута, не дано мотивування всім доводам. Зокрема, апелянт зазначає, що вона відмовилась від підписання даного акту, оскільки позивач після приватизації ділянки має намір збудувати гараж поблизу межі між суміжними їх земельними ділянками з порушенням державних будівельних норм, протипожежних вимог, санітарних вимог з урахуванням забезпечення нормативної тривалості освітленості, з порушенням інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть, наприклад, стіканню атмосферних опадів та вдихання вихлопних газів через близькість гаражу до її подвір'я, що призведе до порушення прав відповідача [PERSON] Також апелянт зазначає, що чинним законодавством не передбачене такого способу захисту прав як визнання безпідставною відмови, як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення і погодження зовнішніх меж землекористувача, а також зобов'язання Прилуцької міської ради оформити документи на приватизацію без погодження зовнішніх меж. Тому [PERSON] вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, який не передбачений законом. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а позивач не вірно визначив предмет спору. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з відмовою [PERSON] підписати акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки, [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію виділеної йому земельної ділянки, що перебуває у безстроковому користуванні для будівництва житлового будинку на праві приватної власності на підставі типового договору № 36 від 13.11.1984 року. Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю, тому порушене право [PERSON] підлягає захисту у суді та поновленню у спосіб, визначений відповідно до ст.16 ЦК України - шляхом визнання його права. В резолютивній же частині рішення, суд, всупереч вірному висновку, визнав безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та зобов'язав Прилуцьку міську раду оформити документи на приватизацію земельної ділянки в [ADDRESS] без погодження зовнішніх меж земельної ділянки та підпису з суміжним землекористувачем [PERSON], в решті вимог відмовив. З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись повністю, оскільки судом допущено порушення вимог матеріального права. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачу [PERSON], відповідно до копії типового договору №36 від 13 листопада 1984 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, виділено земельну ділянку у безстрокове користування для будівництва житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 600 квадратних метрів (а.с.14-17). Даний договір посвідчено державним нотаріусом Прилуцької міської нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №438. Згідно акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку та господарських будівель індивідуального забудовника від 30 жовтня 1986 року вбачається, що приймальна комісія в присутності індивідуального забудовника [PERSON] оглянула житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані в [ADDRESS] та вирішила прийняти в експлуатацію даний житловий будинок (а.с.11-12). З реєстраційного посвідчення від 16 грудня 1986 року вбачається, що Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує факт належності домоволодіння [ADDRESS] в цілому [PERSON] на праві особистої власності на підставі типового договору №36 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 13 листопада 1984 року, що записано в реєстрову книгу за №9555 (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] та [ADDRESS]. [PERSON] дозволено розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на праві власності, що підтверджується копією витягу із рішення Прилуцької міської ради №13 від 27 березня 2014 року про вирішення питань землекористування (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст.118 ЗК України. Для приватизації земельної ділянки відповідно до ст. 198 ЗК України необхідним є встановлення та узгодження її розмірів. Відповідно до п.б ч.2 ст.198 ЗК України погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу слід вважати, що погодження меж не відбулося. Із матеріалів справи, зокрема з акту роботи комісії з розгляду звернення [PERSON] №012-10/М-478 від 20 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] здійснюються заходи, пов'язані з оформленням прав власності на присадибну земельну ділянку по [ADDRESS], йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, проведено обмір земельної ділянки за фактичним використанням. В ході розробки документації із землеустрою, у відповідності до вимог ст.198 ЗК України [PERSON] звернувся до суміжних власників та землекористувачів з приводу підписання акта встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки по [ADDRESS]. Власник садиби по [ADDRESS] [PERSON] від підписання акта відмовилась. Претензій щодо проходження межової лінії між присадибними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] не має. Відмову від підписання акта пояснила наміром [PERSON] збудувати індивідуальний гараж поблизу межі між суміжними земельними ділянками. Станом на 20.05.2014 року факту проведення [PERSON] робіт по будівництву гаража не виявлено. Висновком комісії відмова [PERSON] від підписання акта встановлення та погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] не пов'язана з вирішенням земельних питань та є безпідставною. Рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для подальшого оформлення документації на земельну ділянку без погодження з [PERSON] (а.с.20). Згідно акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та схеми зовнішніх меж земельної ділянки по [ADDRESS], вбачається, що власники суміжних землеволодінь жодних претензій при встановленні меж не заявляли (а.с.21). Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, судом першої інстанції вірно встановлено безпідставність відмови від підпису [PERSON] під актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки. Однак, перелік способів захисту порушених прав та інтересів в судів визначено ст.16 ЦК України, а способи захисту порушених прав на земельні ділянки встановлені ст.152 ЗК України. Згідно п.1 ч. 2. ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угод недійсними; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів. Враховуючи вищевикладене, визнання безпідставною відмови відповідачки від підпису під актом погодження меж, як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено. Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно зобов'язав Прилуцьку міську раду оформити документи на приватизацію земельної ділянки в [ADDRESS] без погодження зовнішніх меж земельної ділянки та підпису з суміжним землекористувачем [PERSON], оскільки відсутність погодження меж з усіма суміжними власниками (землекористувачами) дійсно є підставою для відмови у прийнятті рішення відповідної ради про затвердження технічної документації та приватизації земельної ділянки, до ухвалення рішення у даній справі. Таке зобов'язання судом можливе лише при відмові відповідної ради затвердити технічну документацію та надати дозвіл на приватизацію при наявності чинного судового рішення про визнання права позивача на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з відповідачкою [PERSON] Приймаючи до уваги, що рішення суду у цій частині не відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів доходить висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу частково, змінити рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог про визнання безпідставною відмови [PERSON], як суміжного землекористувача у підписанні акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та про зобов'язання Прилуцької міської ради оформити документи на приватизацію земельної ділянки в [ADDRESS] без погодження зовнішніх меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON], з ухваленням нового рішення про визнання за [PERSON] права на приватизацію спірної земельної ділянки без погодження зовнішніх меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON], а в іншій частині рішення залишити без змін. В силу вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, судові витрати по оплаті апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп. підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: partial