Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що остання перебуває на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 13.06.2017 року. Поступила до стаціонару вперше, раніше за допомогою лікарів-психіатрів не зверталася. Зі слів доньки - [PERSON] психічний стан її матері змінився протягом кількох місяців - погано спить, тривожна, підозріла, висловлює ідеї переслідування, з хворобливих мотивів звільнилась з роботи, вважає, що її хочуть вбити та відібрати квартиру, агресивна по відношенню до доньки, погрожувала вистрибнути з балкону, відмовлялась від їжі. Доставлена спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги у супрвроді доньки з діагнозом - параноїчний синдром. 13.06.2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїчного синдрому у межах хронічного маячного розладу. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для себе та оточуючих, є доцільним примусова госпіталізація хворого, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Лікар Ломінська Т.В. пояснила, що стан [PERSON] не задовільний, вона агресивна, особливо по відношенню до своєї доньки. Почала приймати лікування та їжу. Зацікавлена особа - донька [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заяви, вважає, що відсутні підстави для її лікування, почуває себе добре. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.06.2017 року [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїчного синдрому у межах хронічного маячного розладу. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для себе та оточуючих, є доцільним примусова госпіталізація хворого, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] постійно знервована, заперечує щодо свого психічного стану, агресивно налаштована до своєї доньки, відмовлялась від їжі, являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved