Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 01.02.2021 р. надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Володарської селищної ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому Позивач просить суд: позбавити Відповідача батьківських прав відносно таких її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з Відповідача аліменти на користь Позивача на утримання двох названих дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 9). На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачем у позовній заяві зазначено, що вона є бабусею названих вище неповнолітніх дітей, матір`ю яких є Відповідач. Остання протягом 11 років не проживає із своїм старшим сином [PERSON] та протягом 1 року з молодшим сином [PERSON] , не спілкується з ними, не зустрічається, не утримує своїх дітей та не виконує належно своїх батьківських обов`язків відносно цих дітей. При цьому Відповідач не працює, вживає спиртні напої, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. На теперішній час вихованням дітей займається бабуся (Позивач) та дідусь. Діти мають певні проблеми зі здоров`ям: [PERSON] є дитиною-інвалідом, діагноз: «хронічна сенсуоневральна тоговугість, дефект мови»; [PERSON] має діагнози: «відмороження всіх пальців обох кистей», «збіжна косоокість, міопія». Під час обстеження умов проживання Відповідача працівниками соціальних служб від Відповідача відчувався запах алкоголю, також з`ясовувалося, що у неї з її співмешканцем часто виникали бійки та сварки, що негативно впливало на дітей. На тепер Відповідач свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про розвиток дітей, не забезпечує їх харчуванням, не займається лікуванням, не спілкується з дітьми в необхідному обсязі, не проживає спільно з ними, натомість веде непорядний спосіб життя, зловживає алкоголем. Вихованням та утриманням дітей займається бабуся (Позивач) і дідусь, які забезпечують дітей усім необхідним для їх розвитку, піклуються про їх стан тощо (а.с. 3-10). Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 18.02.2021 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено строк Відповідачеві для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 16.03.2021 р. (а.с. 49-51); 16.03.2021 р. справи знято з розгляду на підставі наказу в.о.голови суду від 12.03.2021 р. № 4-АС через встановлення карантинних обмежень у зв`язку з виявленням у суді підтвердженого випадку захворювання на COVID-19 (а.с. 57-58), підготовче судове засідання призначено на 09.04.2021 р. Ухвалою суду від 09.04.2021 р. справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 07.05.2021 р. (а.с. 78-80), відкладене надалі на 26.05.2021 р. через неявку Відповідача; у судовому засідання 26.05.2021 р. оголошено перерву до 09.06.2021 р. для підготовки учасників до судових дебатів з урахуванням неоднозначних позицій, висловлених учасниками справи у судовому засіданні. У судових засіданнях 26.05.2021 р. та 09.06.2021 р. Позивач та її представник підтримали позов, просили позовні вимоги задовольнити. Позивач надала суду пояснення про те, що Відповідач є її дочкою, вона вживає горілку, дітьми не займається, обидва її сини проживають з нею (з Позивачем): старшого сина вона взяла, коли йому було лише два роки, а молодший син проживає з ними вже близько року. Зараз Відповідач почала трохи допомагати, поки стала утримуватися від вживання горілки, але як буде далі - не знає, впевненості не має. «Дитячі» гроші (соціальна допомога) отримує вона (Позивач), інших грошей Відповідач на дітей не дає. Відповідач на початку судового засідання 26.05.2021 р. позов визнала, вказавши, що згодна на позбавлення її батьківських прав, але не назавжди. Надалі у судовому засіданні 26.05.2021 р. та під час судових дебатів 09.06.2021 р. проти задоволення позовних вимог і позбавлення її батьківських прав заперечила, просила у позові відмовити. Надала пояснення суду про те, що вона, дійсно, тривалий час вживала алкогольні напої та має із цим проблеми, вона не працює, у неї є город, «дитячі» гроші не крала. До дітей вона приїжджає десь раз на тиждень. Старший син проживає у бабусі (Позивача), оскільки звик там змалку, адже вона жили недалеко, і він постійно ходив до бабусі, тому звик там жити. Молодший син проживає з бабусею, бо вона (Відповідач) пила (вживала алкоголь). Стосовно відмороження пальців в [PERSON] пояснила, що вони пізно поверталися додому пішки після свята, вона була випившею, тому не одразу помітила, що син загубив десь рукавички, на ранок помітили відмороження, викликали «швидку», лікували. Представник Третьої особи підтримала доданий до позовної заяви висновок органу опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області щодо доцільності позбавлення Відповідача батьківських прав, зазначивши, що діти тривалий час вже проживають з бабусею, Відповідач власноручно писала заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав, проти цього не заперечує старший син, про що також написав заяву, Відповідач проживає із співмешканцем, зловживає алкоголем. Також у судовому засіданні 26.05.2021 р. з`ясовано думку старшого сина Відповідача - [PERSON] , [INFO] , з приводу досліджуваних обставин справи, який зазначив, що проживає з бабусею і хоче з нею далі проживати, адже з бабою йому краще. Суд, заслухавши наведені вище пояснення та думки учасників справи, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що Відповідач - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Гальонки Октябрського району Приморського краю (а.с. 14), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47), фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 47), є матір`ю таких неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.2007 р. виконкомом Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 04 (а.с. 16); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.09.2011 р. виконавчим комітетом Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 2 (а.с. 15). Згідно з наданими суду копіями довідок органу державної реєстрації актів цивільного стану відомості щодо батька названих дітей записані зі слів матері (Відповідача) у порядку частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 17, 23). За загальними положеннями Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, схваленою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1989 р. та ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічно стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Національне законодавство України покладає на батьків обов`язки утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України). Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини визначені також Законом України «Про охорону дитинства». Згідно з приписами частин першої, другої статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. На порушення наведених вимог Відповідач [PERSON] батьківських обов`язків щодо виховання і розвитку названих вище двох неповнолітніх дітей не виконувала і не виконує з огляду на таке. Як встановлено судом за довідкою і характеристикою органу місцевого самоврядування за місцем фактичного проживання Відповідача - Тадіївської сільської ради Володарського (на тепер Білоцерківського) району Київської області [PERSON] проживає в будинку свого діда із співмешканцем [PERSON] , діти проживають в її батьків у с. Ожегівка Володарського (на тепер Білоцерківського) району Київської області, менший син [PERSON] , [INFO] раніше проживав разом з матір`ю (Відповідчем), яка належного догляду за ним не приділяла, однієї зими ця дитина обморозила ручки, старший син взагалі з нею не проживав; [PERSON] не працює, щоденно зловживає спиртними напоями, при зловживанні спиртними напоями обзивала сусідів нецензурними словами (довідка і характеристика від 27.11.2020 р. відповідно вих. № 269-02-15 та № 270-02-15, а.с. 20, 22). За інформацією Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції (на тепер Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції) Головного управління Національної поліції в Київській області від 02.12.2020 р. за вих. № 5557/109/1006/1/20-20 [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, здебільшого за статтями 178, 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (відповідно за розпиття спиртних напоїв у громадських місцях, за здійснення неправдивих викликів працівників поліції), зокрема й протягом останнього року (а.с. 24). Згідно з доданими до позовної заяви копіями довідок та характеристик Комунального закладу «Пархомівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Володарської районної ради Київської області неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у 8 класі названої школи (а.с. 26), навчається в цій школі з першого класу, зарекомендував себе як не дуже старанний і уважний учень, через порушення слуху дитина зазначає труднощів при оволодінні навчальним матеріалом, виявляє недостатньо сформовані основні навчальні вміння і навички, йому потрібна постійна організуюча допомога, він не вміє контролювати себе, планувати свою навчальну роботу, має занижену самооцінку щодо своїх успіхів у навчанні, проте дотримується режиму дня, на заняття не запізнюється, пропуски навчальних занять без поважних причин відсутні, не схильний до порушення дисципліни, підтримує дружні стосунки як з однолітками, так і з меншими та старшими учнями; батьки належної уваги вихованню і навчанню сина не приділяють, тому його вихованням повністю займається бабуся з дідусем (а.с. 28). [PERSON] , [INFO] , навчається у 4 класі названої вище школи (а.с. 26), навчається в цій школі з 3 класу, володіє навчальним матеріалом на низькому і середньому рівні, не повною мірою використовує свій потенціал, потребує постійного контролю з боку вчителів, не виявляє зацікавленості до навчання, має довільну пам`ять, повільно запам`ятовує навчальний матеріал, опанування шкільних предметів дається йому важко, мало читає, тому має низький словниковий запас, проте уроки без поважних причин не пропускає, домашні завдання виконує систематично в міру своїх можливостей, бере участь у громадському житті класу, намагається підтримувати дружні стосунки з однолітками; батьки належної уваги вихованню сина не приділяють, його вихованням займаються бабуся і дідусь (а.с. 27). Згідно з інформацією Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради «Володарський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 30.11.2020 р. вих. № 934 (а.с. 30) [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом з 07.02.2012 р., діагноз: «хронічна сенсоневральна туговухість ІІІ ступеня, дефект мови», знаходиться під наглядом лікаря-педіатра, охоплений медичним оглядом, лабораторними обстеженнями; [PERSON] , [INFO] , також знаходиться під наглядом лікаря-педіатра, охоплений медичним оглядом і лабораторними обстеженнями, діагноз: «збіжна косоокість, міопія», також в його амбулаторній карті є епікриз за січень 2016 року з діагнозом: «відмороження всіх пальців обох кистів ІІ ступеня». Діти відвідували медичний заклад у супроводі матері [PERSON] (Відповідач) та бабусі [PERSON] (Позивач), призначення лікаря виконували добросовісно. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідача розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Володарській районній державній адміністрації Київської області 21.12.2020 р. (протокол № 13), за наслідками розгляду та проведених з Відповідачем бесід названою державною адміністрацією зроблено висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно названих вище неповнолітніх дітей (висновок від 24.12.2020 р. № 04-09/1557, а.с. 31-34). Як вбачається зі змісту наведеного висновку, органом опіки та піклування було також взято до уваги подання Відповідачем власноручно написаної заяви, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с. 33), копія цієї заяви додана до позовної заяви, в якій Відповідач зазначила, що як на причину такої її позиції, що вихованням та утриманням її дітей займається їх бабуся [PERSON] (Позивач), а вона не має роботи, стабільного доходу і вживає спиртні напої (а.с. 18). Наведені обставини, зокрема вживання алкогольних напоїв, наявність проблем у зв`язку з цим, Відповідач підтвердила в судовому засіданні. Також зі згаданого висновку органу опіки та піклування вбачається врахування думки старшої дитини Відповідача - [PERSON] (а.с. 33), яким також викладено письмово згоду на позбавлення його матері батьківських прав, оскільки його вихованням займається бабуся [PERSON] , яка піклується про нього, утримує його (а.с. 19). Відповідно до положень пункту 2 частини першої, частин третьої, четвертої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них; під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. На підставі частини першої статті 165 названого Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, особа, в сім`ї якої проживає дитина. За роз`ясненнями, викладеними у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (пункт 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України). За встановлених судом обставин і наведених вище законодавчих підстав суд дійшов до висновку, що Відповідач на порушення вимог законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх двох неповнолітніх дітей, в інтересах яких подано позов, піклуванню про їх здоров`я, моральний та духовний розвиток, навчання цих дітей, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для їх нормального життя, отримання освіти, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків, переклавши свої обов`язки на своїх батьків, зокрема Позивача, яка турбується про дітей протягом тривалого часу. При цьому Відповідач зловживає алкогольними напоями, протягом тривалого часу діти проживають окремо від Відповідача, старший син - вже більше одинадцяти років. Наведені обставини окремо та у своїй сукупності, на переконання суду, є правовою підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав відносно двох названих вище неповнолітніх дітей. Згідно з частиною шостою статті 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 167 Сімейного кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Зважаючи на наявність наведених підстав для позбавлення Відповідача батьківських прав, суд вважає необхідним передати її дітей Позивачеві - їх бабі [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Лінєвічі Ускурійського району Приморського краю (а.с. 11-13), з якою згадані неповнолітні діти проживають на теперішній час. Суд також бере до уваги, що за характеристикою органу місцевого самоврядування за місцем проживання Позивача - Ожегівської сільської ради Володарського (на тепер Білоцерківського) району Київської області [PERSON] зареєстрована і проживає разом з її чоловіком [PERSON] , [INFO] , у приватному будинку, разом з ними проживають двоє онуків її дочки [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] , який проживає спільно з Позивачем з 2009 року; [PERSON] , [INFO] , який проживає спільно з нею з вересня 2019 року. Позивач характеризується позитивно, доброзичлива, тактовна, ввічлива, із сусідами та односельчанами знаходиться в добрих стосунках (а.с. 21); згідно з актом обстеження її житлово-побутових умов одноповерховий цегляний будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні та веранди, є земельна ділянка площею 1,25 га, у господарстві утримується кінь, свині, домашня птиця, бджолосім`ї, санітарно-гігієнічні умови житла та прибудинкової території задовільні, для виховання, розвитку та проживання дітей умови придатні (а.с. 35). Разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей; батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина четверта статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», частина друга статті 166, стаття 180 Сімейного кодексу України); при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (частина третя статті 166 Сімейного кодексу України). При цьому законом встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 названого Кодексу). Відповідно до частин першої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина перша статті 191 Сімейного кодексу України). Зважаючи на усе наведене вище та виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, суд, оцінивши в сукупності надані Позивачем докази, вважає, що Відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей та зобов`язана за законом належним чином забезпечувати і утримувати їх, тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за нормами статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені судові витрати за сплату судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав, а також слід стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір (за вимогою про стягнення аліментів) у розмірі, визначеному за статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний (неробочий) день. Відповідно до статей 12, 25 Закону України «Про охорону дитинства», статей 150, 164-167, 180-182, 184, 191, 193 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved