Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору, вчиненого особою, яка не усвідомлювала значення свої дій. 29.07.2014 р. позовні вимоги були уточнені Позивачем на визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що що 21 листопада 2013 року в місті Харкові у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] померла її сестра [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з квартири розташованої за адресою [ADDRESS] та житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою Харківська область, Банківський район, с.Шарівка, провулок Радянський, будинок № 6, на яке [PERSON] 11 жовтня 2013 року вчинила на її ім'я заповіт на квартиру, який було зареєстровано Харківським-міським приватним нотаріусом [PERSON] за № 1283, а 8 листопада 2013 року вчинила на її ім'я заповіт на житловий будинок, який було зареєстровано Харківським міським приватним нотаріусом [PERSON] за № 1765. За останній рік здоров'я сестри суттєво погіршилося, тому Позивач часто навідувала її, допомагала у веденні господарства, приблизно за півроку до смерті [PERSON] зізналася позивача в тому, що страждає на невиліковну хворобу рак, але просила про це нікому не розповідати та приділяти їй ще більше уваги. В жовтні 2013 року [PERSON] сказала Позивачу, що почуває себе не добре і тому попросила привезти до неї нотаріусів для вчинення заповіті на її ім'я, так як Позивач з [PERSON] троюрідні сестри і щоб у Позивача не виникло незручностей при оформленню спадщини по закону після смерті [PERSON] З 10 листопада 2013 року стан [PERSON] дуже погіршився, вона почала марити, казала що хтось намагається її душити тому вона була налякана і постійно викликала лікаря з 26 міської поліклініки, де [PERSON] знаходилася на обліку та під наглядом, Позивач питала у лікаря [PERSON], що коїться з хворою, лікар пояснила їй, що у її сестри хворобою повністю пошкоджена печінка і тому вона марить і не усвідомлює дійсності. 14 листопада 2013 року Позивач на декілька годин відлучалася у справах, а сестрі залишала телефони, щоб вона могла в разі необхідності телефонувати їй або лікарю, а коли вона повернулася її сестра була дуже збуджена і казала, що її хтось намагався душити, що в квартирі були якісь люди і тому вона телефонувала сусідам і знайомим щоб її рятували, але вона не надала значення її розповіді, пам'ятаючи про пораду лікаря. 15 листопада 2013 року у двері квартири [PERSON] постукали і коли Позивач відчинила, то у квартиру увійшли невідомі їй люди, а також міліціонер. Ці люди стали ображати її, та виштовхувати з квартири, коли вона сказала, що вона сестра хворої і весь час доглядає її, хтось з присутніх жінок підтвердив, що вона сестра [PERSON], а в неї не має ніяких документів, щоб підтвердити родинний звя'зок, присутній у цивільному чоловік сказав, що вона шахрайка і буде відповідати за отруєння хворої, зважаючи на те що з ними був присутній міліціонер, Позивач не стала чинити опору і пішла з квартири. Пізніше коли вона прийшла до тями, вона зателефонувала Надіній сусідці [PERSON], яка сказала, що це була дочка від першого шлюбу Надіного померлого чоловіка, і що вони поміняли двері і повідомить її в разі смерті [PERSON], а через неділю її повідомили по телефону, що через дві години вони будуть ховати померлу [PERSON]. Про скасування її заповіту на квартиру та про складений новий заповіт на Відповідача вона дізналася у Шостій Харківській державній нотаріальній конторі, коли звернулася із заявою про намір прийняти спадщину після смерті своєї сестри [PERSON]. Позивач вважає, що у момент вчинення спадкового договору 15.11.2013 року за неділю до своєї смерті [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Просить суд визнати заповіт [PERSON], посвідчений 15.11.2013р. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №2663 на користь [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову заперечував в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю. Третя особа в судове засідання не зявилася, надавши до суду заперечення на позов, в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. 21 листопада 2013 року в місті Харкові у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] померла її сестра [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з квартири розташованої за адресою [ADDRESS] та житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою Харківська область, Банківський район, с.Шарівка, провулок Радянський, будинок № 6, на яке [PERSON] 11 жовтня 2013 року [PERSON] вчинила на ім'я Позивача заповіт на квартиру, який було зареєстровано Харківським-міським приватним нотаріусом [PERSON] за № 1283, а 8 листопада 2013 року вчинила на ім'я Позивача заповіт на житловий будинок, який було зареєстровано Харківським міським приватним нотаріусом [PERSON] за № 1765. 15 листопада 2013р. [PERSON] вчинила на ім'я Відповідача заповіт на квартиру, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за №2663. В звязку із станом здоровя заповідача [PERSON], заповіт було посвідчене за місцем її проживання за адресою: [INFO] об 18.00год. 15 листопада 2013р. При цьому, при вчиненні заповіту, [PERSON] виявила бажання, щоб при підписанні заповіту були присутні сторонні та не зацікавлені свідки, яких вона особисто обрала та щоб безпосереднє підписання нотаріального бланку зі змістом заповіту було здійснено іншою фізичною особою за її дорученням через незадовільний стан здоров'я [PERSON] Текст заповіту до його підписання [PERSON] (після зміни прізвища - Змійовим) [PERSON], за дорученням заповідача, в присутності його та нотаріуса, зачитаний уголос запрошеними свідками [PERSON] та [PERSON], після чого заповідач підтвердив дійсність своїх намірів, сказавши про це уголос, свідки ж в свою чергу підтвердили наміри заповідача, викладені в заповіті. Після чого текст заповіту за дорученням заповідача, в присутності нотаріуса та свідків, був підписаний [PERSON] та свідками. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 2, 3 ст.10 ЦПК України\~, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Під час розгляду справи за клопотання представника Позивача [PERSON] по справі було призначено проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, на розгляд якої були поставлені наступні питання: 1. В якому психічному стані знаходилась [PERSON] [INFO], яка мешкала в [ADDRESS] під час нотаріального посвідчення заповіту15 листопаду 2013 року № 2663 між нею та [PERSON]? 2. Чи могла [PERSON] за своїм психічним станом у зазначений час 15.11.2013 року розуміти значення свої дій та керувати ними? Виконання посмертної судово-психіатричної експертизу було доручено експертам відділення судово психіатричної експертизи № 18 Харківської обласної психіатричної лікарні № 3. Згідно до висновку судово-психиатричного експерта №539 від 19.06.2015р. (а.с. 238-242), за наданими даними, [PERSON] за час життя на момент укладення заповіту 15.11.2013р. ознак будь-якого стійкого хронічного психічного розладу не виявляла та за своїм психічним станом [PERSON] в період часу, що відноситься до складання заповіту 15.11.2013р., була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За клопотанням Відповідача судом були допитані свідки, які були присутні 15.11.2013р. в квартирі померлої [PERSON] в день оформлення заповіту, а також сусіди та друзі померлої [PERSON] Так, свідок [PERSON], що була присутня при складанні заповіту в якості свідка, пояснила, що [PERSON] на час укладення заповіту виявляла загальну слабкість, але жодних ознак розладу пам'яті або розсуду у [PERSON] не було помітно, [PERSON] не перебувала у стані в якому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та бажання заповідати на користь Відповідача квартиру [ADDRESS] було обумовлене тим, що до Відповідача [PERSON] відносилась як до доньки та лише на неї сподівалась. Свідок [PERSON] (відповідно до свідоцтва про зміну імені від 29.01.2014р. прізвище [PERSON] було змінено на Змійов), що був присутній при складанні заповіту в якості особи, що підписала заповіт на прохання [PERSON], пояснив, що [PERSON] на час складання заповіту виявляла слабкість, у неї тремтіли руки, але будь-яких ознак марення або не можливості усвідомлювати значення своїх дій не виявляла. Свідок [PERSON], що була сусідкою [PERSON] пояснила, що хоча [PERSON] і була певної мірою слабка останній час перед смертю через захворювання та похилий вік, але будь-яких проявів марення та розладу пам'яті чи розсуду у [PERSON] не було помітно, вона керувала своїми діями та усвідомлювала значення своїх дій. Свідок [PERSON], що була сусідкою та знайомою [PERSON] пояснила, що [PERSON] за час життя була хворою, що [PERSON] по сусідські допомагала [PERSON], вони разом відвідували магазини та аптеки для придбання продуктів та ліків, що в день складання заповіту [PERSON] була у розумі та ознак марення не виявляла, при цьому була пригнічена фактами раніш укладених заповітів на користь Позивача, через те, що вважала за необхідність заповісти квартиру саме Відповідачу. Свідок [PERSON], що була сусідкою та знайомою [PERSON] пояснила, що на час складання заповіту [PERSON] не виявляла ознак розладу пам'яті або розсуду, була слабкою від захворювань та засмученою, але не марила та самостійно виявила бажання укласти заповіт на користь Відповідача. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] була другою дружиною її батька - [PERSON], який після розірвання шлюбу з матір'ю Відповідача - [PERSON], уклав шлюб з [PERSON], якій після укладення шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON]. Після смерті батька 04.04.2006р., [PERSON] продовжувала спілкуватися з [PERSON], мала з нею теплі стосунки та в разі необхідності допомагала їй як матеріально так і по господарству. За проханням [PERSON] 15.11.2013р. [PERSON] викликала нотаріуса для складання заповіту, при цьому на час складання заповіту [PERSON] була засмученою через раніш складені заповіти на користь Позивача, говорила, що її ввели в оману відносно цих заповітів, вважала за необхідне скасувати обидва заповіти та заповісти все належне їй майно, насамперед квартиру по вул.Культури на користь [PERSON], тому що саме такий розподіл майна вони свого часу обговорювали з її чоловіком [PERSON]. При цьому, окрім певною мірою засмученого стану через свою хворобу та слабкість, [PERSON] не виявляла будь-яких ознак марення, не виявляла будь-яких ознак розладу пам'яті або розсуду, розуміла значення своїх дій та прагнула вчинити оскаржуваний заповіт. Допитана в якості свідка [PERSON] зазначила, що у [PERSON] починаючи з початку листопада 2013р. різко погіршився стан здоров'я, вона почала марити, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. З заперечень на позов Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 15.11.2013р. він здійснив виїзд за адресою: [ADDRESS] де мешкала [PERSON], яка просила посвідчити заповіт на належну їй квартиру на ім'я [PERSON]. При приїзді за вищезазначеною адресою, приватний нотаріус [PERSON] побачив [PERSON], яка пояснила, що попросила викликати нотаріуса додому, оскільки їй дуже тяжко рухатися, але їй потрібно зробити заповіт, оскільки вона сильно хворіє. Вчиняючи заповіт, [PERSON] пояснила, що відчуває слабкість не тільки всього тіла, а і зору, її руки малорухливі та ручку вона не спромоглася тримати в руках, про що приватний нотаріус [PERSON] пересвідчився, давши [PERSON] можливість написати що-небудь на листку паперу. Заповідач виявила бажання, щоб при підписанні заповіту були присутні сторонні та не зацікавлені свідки, яких вона особисто обрала та щоб безпосереднє підписання нотаріального бланку зі змістом заповіту було здійснено іншою фізичною особою за її дорученням. Встановивши особу заповідача за паспортом та перевіривши її дієздатність, в результаті проведеної розмови, приватний нотаріус [PERSON] не мав жодних сумнівів у тому, що фізична особа [PERSON], яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки заповіту, та не було жодних підстав вважати, що [PERSON] діє під впливом насильства, тобто приватний нотаріус [PERSON] пересвідчився, що дії заповідача не вчинялися проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку іншої сторони. Більше того, ні до, ні під час вчинення нотаріальної дії приватний нотаріус [PERSON] не виявив жодних ознак марення чи не усвідомлення дійсності заповідачем, її безпорадності, тобто заповідач не перебував на момент укладення заповіту в стані, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. В запереченнях на позов Відповідача зазначено, 15.11.2013р. біля 9 години її розбудив телефонний дзвінок сусідки [PERSON] з квартири №8 [PERSON], яка передала прохання [PERSON] щоб я негайно прийшла до неї додому з допомогою. Відповідач одразу прийшла до [PERSON] В квартирі у неї знаходились сусіди, дальня родичка померлої [PERSON] та раніше невідомі Відповідачу люди. [PERSON] повідомила Відповідача, що її обманули, пообіцяли допомогу, але фактично позбавили медичної допомоги і не годували її, тому просила викликати медичну допомогу та міліцію, що на її прохання було зроблено. Після приїзду міліції [PERSON] повідомила, що її паспорт забрала [PERSON], і [PERSON] вимагала його повернути. На питання щодо інших документів, [PERSON] зазначила, що всі інші документи, в тому числі документи на квартиру знаходяться у неї у шафі, що на її прохання було Відповідачем перевірено та відповідало дійсності. При цьому, жодних ознак марення чи не усвідомлення дійсності в її діях не було. На прохання [PERSON], яке вона виказала працівникам міліції, останні витребували паспорт у [PERSON], яка певний час сперечалася, але повернула його [PERSON] Після цього на прохання [PERSON] до міліції, останні попросили [PERSON] та зявившогося пізніше чоловіка, який назвався її братом, залишити квартиру, що ті після триваючої словесної перепалки все ж таки зробили. Після уходу з квартири [PERSON] та чоловіка, який назвався її братом, [PERSON] в присутності сусідів розповіла, що [PERSON] дізналась про її тяжку хворобу і скориставшись цим її обманула, пообіцяла постійний догляд і допомогу, в обмін на спадкування майна померлої, але після оформлення заповіту свої обіцянки не виконала. Також [PERSON] просила у Відповідача пробачення за те, що не виконала волю батька Відповідача [PERSON] стосовно раніше належної йому квартири, пояснюючи, що її ввели в оману. Також вона зазначила, що дуже хоче виправити свою помилку і заповісти квартиру і будинок Відповідачу. Відповідач від будинку відмовилась, оскільки до нього ніколи не мала ніякого відношення. Після цього, на вимогу [PERSON] Відповідач викликала нотаріуса, який приїхав і в присутності свідків оформив заповіт, з текстом якого Відповідач вже ознайомилась після смерті [PERSON] Твердження позивачки про те, що вона часто навідувала померлу [PERSON] і весь час допомагала у веденні господарства не відповідають дійсності і протирічать фактичним даним, оскільки позивачка постійно мешкала у м. Суми, що підтверджується і наданими нею документами і лише з 02.11.2013 по 17.11.2013р. позивачка брала відпустку за власний рахунок. Навіть в момент смерті [PERSON] 21.11.2013р. позивачка не знаходилась рядом і не приймала участі у її похованні, організацією та оплатою якого повністю займалась Відповідач. Фактично відпустка була взята позивачем лише після оформлення заповіту, який було складено 11.10.2013р. і лише в період її відпустки Відповідач, мешкаючи в 5 хвилинах пішки від будинку померлої та постійно відвідуючи її, декілька раз бачила [PERSON] в квартирі [PERSON] Заява позивача про те, що 15.11.2013р. невідомі люди ображали та виштовхували її з квартири померлої і вона прийшла до тями тільки через декілька днів, а про смерть [PERSON] взагалі дізналась лише за 2 години до поховання [PERSON], є суперечливою, протирічивою та не підтверджується жодними доказами. Навпаки, заслуговує на увагу та обставина, що [PERSON] починаючи з 15.11.2013р. до дня смерті [PERSON] жодного разу її не навідувала та до правоохоронних чи інших компетентних органів з приводу протизаконних на її думку дій не зверталась до подачі позову 29.04.2014р. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересовані особи суд визнає заповіт не дійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно до п.1 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2012 № 648/0/4-12, відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнано недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушено. Висновок про тимчасову недієздатність сторони такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у такій справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання заповіту недійсним не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту перебування [PERSON] у стані коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. В ході розгляду справи твердження Позивача про марення та безпорадний стан [PERSON] В момент укладення оспорюваного заповіту свого підтвердження не знайшли, та повністю спростовуються висновком судово-психиатричної експертизи №539 від 19.06.2015р.\~та показами допитаних по справі свідків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed