Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції Хмельницької області (далі відділ ДВС) Савіч Ю.А. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання покладених на нього зобов'язань по сплаті штрафу. В обґрунтування подання державний виконавець зазначав, що ним 18.05.2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення із вказаної особи штрафу, про що боржника було повідомлено, проте останній вимог виконавчого документу не виконав, на виклики державного виконавця від 02.12.2013 року про явку на 09.12.2013 року не з'явився, причини не повідомив, що на думку автора подання підтверджує факт ухилення від виконання рішення суду, а тому є підстави обмежити [PERSON] у праві виїзду за межі України. В судове засідання державний виконавець не з'явився, подав заяву про розгляд подання без його участі. Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, подання задоволенню не підлягає із наступних міркувань. Згідно ч.1, п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходи примусового виконання рішень, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є випадок, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з подання державного виконавця Савіча Ю.А., на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває постанова інспектора ДАІ від 14.03.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення ним проступку, передбаченого ч.8 ст.133-1 КУпАП, за що на порушника накладено штраф. 18 травня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, державний виконавець не вказав та не надав доказів про направлення і отримання боржником копії зазначеної постанови, а також що [PERSON] отримував виклик державного виконавця про явку на 09.12.2013 року і що він ухиляється від сплати штрафу. За наведених підстав суд приходить до висновку про ненадання державним виконавцем доказів, які б свідчили про ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань з моменту відкриття виконавчого провадження та до звернення до суду з вказаним поданням і що державним виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також суд зазначає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, не за сам факт невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від цього, про що доказів держаним виконавцем не надано, а відтак підстави для обмеження боржника права на виїзд за кордон - відсутні.

Outcome: dismissed