Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про встановлення відсутності права вимоги у зобовязанні за кредитним договором, в обґрунтування якого вказала, що 04.07.2008року уклала з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір за №2202/0708/88-041. За отриманою досудовою вимогою ПАТ «Дельта Банк» від 11.08.2015 року за №31.4-08/4280/15, 25.05.2012року між Відповідачем та ПАТ «Сведбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. За змістом вимоги, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) Відповідачу права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінює ПАТ «Сведбанк» , як кредитор. Позивач вважає, що заявлене у досудовій вимозі повідомлення про передачу Відповідачу права вимоги у зобов»язанні Позивача перед ПАТ «Сведбанк» не відповідає дійсності, а вимога Відповідача про сплату на користь останього грошового зобов»язання є неправомірною, юридично непідтвердженою. Позивач вказала, що відповідачем не надано жодних належних доказів про відступлення права вимоги ПАТ «Сведбанк», які б мали юридичну силу, а тому відповідач намагається примусити безпідставно виконати зобов»язання за кредитним договором від 04.07.2008року №2202/0708/888-041 на власну користь, за відсутності правових та юридичних підстав на право вимоги у цьому зобов»язанні. Пред»явлений позивачу акт приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012року та витяг з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги не можливо розцінювати належними доказами. При цьому, позивач вважає, що за відсутності доказів про перехід права вимоги до відповідача, ПАТ «Сведбанк» не передав відповідачу документи, які засвідчують права, що передають, а тому відступлення права вимоги не відбулося. Позивач ввжає, що у даному випадку способом захисту його законних прав та інтересів є встановлення факту, що у відповідача відсутнє право вимоги за кредитним договором від 04.07.2008 року №2202/0708/88-041, укладеним між позивачем та ПАТ «Сведбанк», до якого жодного відношення відповідач не має. В судовому засіданні предстанвик позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, в подальшому подав клопотання про слухання справи за відсутності представника. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що відповідно до укладеного 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» купив права вимоги за кредитиним договором від 04.07.2008 року №2202/0708/88-041, укладеним між позивачем та ПАТ «Сведбанк», позивач була обізнана із вказаним договором, оскільки з 06.06.2012 по 04.04.2014 року позивач сплачувала кошти на погашення кредиту ПАТ «Дельта Банк», а також позивач зверталась до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про проведення реструктуризації заборгованості по кредиту, що свідчить про обізнаність позивача із переходом прав вимоги по кредиту до ПАТ «Дельта Банк», просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 04.07.2008року [PERSON] уклала з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір за №2202/0708/88-041, відповідно до умов якого отримала в кредит на строк з 04.07.2008 року по 04.07.2018 року кредит в сумі 50,0 тис. доларів США, зі сплатою 11,9% річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.1 ч.1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлені договором або законом. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» купив права вимоги за кредитиним договором від 04.07.2008 року №2202/0708/88-041, укладеним між позивачем та ПАТ «Сведбанк». 11.08.2015 року за №31.4-08/4280/15 ПАТ «Дельта Банк» направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №2202/0708/88-041 від 04.07.2008р. Як встановлено судом, [PERSON] з 06.06.2012 року по 04.04.2014 року сплачувала чергові платежі ПАТ «Дельта Банк» по кредитному договору №2202/0708/88-041 від 04.07.2008 року, про що свідчить виписка по особовому рахунку № 29090243867631. Також 11.02.2015 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про проведення реструктуризації кредиту №2202/0708/88-041 від 04.07.2008р. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, тобто в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Згідно вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання неспрятиливих для нього наслідків, у цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Також [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 517-518 ЦК України не висувала заперечень проти вимоги нового кредитора, а виконувала зобовязання за кредитним договором на користь нового кредитора. Крім цього, відповідно до ст. 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивачата чи підлягають вони захисту в обраний ним спосіб. Право вимоги ПАТ «Дельта Банк» виникло з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк». Вказаний договір недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, а тому права позивача у обраний спосіб встановлення відсутності права вимоги у зобовязанні за кредитним договором не захищаються, у звязку з чим позовні вимоги задоволеню не підлягають.

Outcome: dismissed