Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДІЄСА», неодноразово змінюючи, уточнюючи позовні вимоги. Згідно останньої позовної заяви (т. 1 а.с. 172-177) [PERSON] остаточно просив: визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «ДІЄСА» від 08.11.2018 року №68-д/с; стягнути з ТОВ «ДІЄСА» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; грошову компенсацію за несвоєчасну оплату відпускних; грошову компенсацію за невиданий спеціальний одяг і спеціальне взуття; моральну шкоду за незаконне звільнення з роботи у розмірі 25000 грн.; змінити запис у трудовій книжці [PERSON] , вказавши формулювання звільнення - за згодою сторін по п. 3 ст. 36 КЗпП України, з усіма наслідками, що випливають з діями зміни причини звільнення. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.10.2017 року [PERSON] було прийнято на роботу в ТОВ «ДІЄСА» на посаду вантажника в магазині «Ельдорадо» за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 78. А 12.11.2018 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідно до наказу №68-д/с від 08.11.2018 року. Позивач [PERSON] вважає звільнення з роботи незаконним, оскільки відсутні фактичні дані про систематичне невиконання ним своїх обов`язків, позивач завжди працював сумлінно та професійно, до дисциплінарної відповідальності ніколи не притягувався, внаслідок чого кожного місяця йому призначалась премія. У позові\~ [PERSON] \~вказував,\~що був\~зарахований до\~штату підприємства\~20.10.2017\~року з\~графіком роботи\~з 9-00\~год.\~до 18-00\~год., які є\~незмінними,\~трудовий договір\~не укладався.\~Відповідач не\~мав права\~змінювати графік\~роботи самостійно,\~без належного\~наказу та\~попередження за\~два місяці,\~як це\~вимагає законодавство\~України.\~Наказу про\~введення двозмінного\~режиму роботи,\~позивачу не\~було надано\~під розписку,\~як вимагає\~КЗпП України.\~В листопаді\~2018\~року,\~лише перед\~своїм звільненням\~з роботи\~ [PERSON] \~дізнався,\~що існують\~«Правила внутрішнього\~трудового розпорядку\~підприємства» від\~квітня 2018\~року,\~з якими\~позивача не\~було ознайомлено,\~тому посилання\~відповідача у\~наказі про\~звільнення №68-д/с\~на «Правила\~внутрішнього трудового\~розпорядку підприємства»\~є незаконним.\~Також у\~наказі про\~звільнення з\~роботи зазначено,\~що у\~грудні 2017\~року позивачу\~була винесена\~догана через\~відсутність [PERSON] \~на робочому\~місці без\~поважних причин,\~однак позивача\~не було\~попереджено про\~таке стягнення\~у виді\~догани.\~Крім того,\~відповідно до\~п.\~3\~ст.\~151\~КЗпП України\~протягом строку\~дії дисциплінарного\~стягнення заходи\~заохочення до\~працівника не\~застосовуються, а згідно довідки ТОВ «ДІЄСА» від 13.11.2018 року №я0000000757 премія позивачу нараховувалась постійно. Станом на день звільнення з роботи 12.11.2018 року відповідач неповністю нарахував [PERSON] заробітну плату за листопад 2018 року в сумі 740,30 грн. та не виплатив її при звільненні, що підтверджується випискою із зарплатної картки «Ощадбанку» від 10.01.2019 року. Відповідач протягом місяця не виплатив відпускні та грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки, що також підтверджується банківською випискою із зарплатної картки від 10.01.2019 року та від 14.11.2018 року. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Простроченням вважається кожен день після встановленого терміну виплати аж до моменту отримання коштів співробітником. Позивач здійснив розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який складає 22815,84 грн. (листопад 2018 року 814,84 грн., грудень 2018 року 5000 грн., січень 2019 року 6000 грн., лютий 2019 року 6000 грн., компенсація за відпустку 5000 грн.). Також за весь період роботи на даному підприємстві, в порушення чинного законодавства позивачу не було видано відповідачем спеціальний одяг і спеціальне взуття. [PERSON] придбав спецодяг за власні кошти, хоча товарні чеки не збереглися, тому позивач надав приблизний розрахунок вартості взуття і спеціального одягу на суму 2300 грн. (взуття - 600 грн., спеціальний одяг 1500 грн., спеціальний халат 200 грн.), які просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач вважає, що відповідач спричинив [PERSON] моральну шкоду в розмірі 25000 грн., оскільки з записом в трудовій книжці про звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України позивачу важко знайти роботу, формулювання причин незаконного звільнення перешкоджало працевлаштуванню, а також з огляду на вік позивача (55 років), роботодавці всупереч законодавству відмовляють йому в наданні роботи. Крім того, на утриманні позивача перебуває мати, 1935 р.н., яка є інвалідом 1-ої групи та дружина, яка є інвалідом 2-ої групи, тому позивач був вимушений додавати додаткових неймовірних зусиль для організації сімейного життєзабезпечення. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом лише в січні 2019 року, оскільки довідку про заробітну плату позивач отримав 06.12.2018 року, а повний розрахунок з позивачем був проведений тільки 07.12.2018 року згідно виписки «Ощадбанку» від 10.01.2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив задовольнити позов повністю. Представник відповідача - адвокат Білека Ю.І. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Надав суду пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (т. 1 а.с. 74-84), вказавши, що звільнення з роботи [PERSON] було здійснено згідно чинного трудового законодавства, того ж дня з ним було проведено повний розрахунок, видано трудову книжку, від ознайомлення із наказом про звільнення позивач відмовився. Представник відповідача також просив врахувати, що [PERSON] звернувся до суду з даним позовом 25.01.2019 року, а тому пропустив строк звернення до суду з даним позовом без поважних причин. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника відповідача адвоката Білеки Ю.І. та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» №3072-К від 20.10.2017 року [PERSON] прийнято на роботу з 23.10.2017 року на посаду вантажника, що підтверджено також записом у трудовій книжці [PERSON] (т. 1 а.с. 6, 11). У ТОВ «ДІЄСА» затверджено наказом №9 від 03.11.2014 року Посадову інструкцію вантажника, в пункті 4 якої визначені посадові обов`язки вантажника, в тому числі виконання ним правил внутрішнього трудового розпорядку. У пункті 7 Посадової інструкції вантажника вказано, що режим роботи вантажника визначається відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві (т. 1 а.с. 88-90). Протоколом загальних зборів працівників ТОВ «ДІЄСА» від 07.04.2017 року затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ТОВ «ДІЄСА» (т. 1 а.с. 199-210). Протоколом конференції трудового колективу ТОВ «ДІЄСА» від 16.04.2018 року затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ТОВ «ДІЄСА» (т. 1 а.с. 211-223). У пункті 5.6.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ТОВ «ДІЄСА», які затверджені 16.04.2018 року протоколом конференції трудового колективу ТОВ «ДІЄСА» вказано, що для інших працівників, як правило, встановлюється двозмінний або трьохзмінний графік роботи в залежності від режиму роботи підрозділу по 8 годин на зміну: при режимі роботи з 9.00 по 20.00 год.: 1 зміна - початок роботи 9.00, перерва на відпочинок і харчування 13.00 -14.00, закінчення роботи - 18.00, 2 зміна - початок роботи 11.00, перерва на відпочинок і харчування 15.00 -16.00, закінчення роботи - 20.00; при режимі роботи з 9.00 по 21.00 год.: 1 зміна - початок роботи 9.00, перерва на відпочинок і харчування 13.00 -14.00, закінчення роботи - 18.00, 2 зміна - початок роботи 12.00, перерва на відпочинок і харчування 16.00 -17.00, закінчення роботи - 21.00; при цілодобовому режимі роботи: 1 зміна - початок роботи 8.00, перерва на відпочинок і харчування 12.00 -13.00, закінчення роботи - 17.00; 2 зміна - початок роботи 14.00, перерва на відпочинок і харчування 18.00 -19.00, закінчення роботи - 23.00, 3 зміна - початок роботи 23.00, перерва на відпочинок і харчування 03.00 -04.00, закінчення роботи - 08.00. У пункті 5.6.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ТОВ «ДІЄСА» визначено, що виходячи з виробничих потреб установлений режим може бути змінено на підставі наказу і з обов`язковим попередженням про це працівників не пізніше ніж за два місяці (т. 1 а.с. 218). 23.10.2017 року, у день прийняття на роботу в ТОВ «ДІЄСА» [PERSON] написав заяву, в якій просив при кожній виплаті заробітної плати повідомляти його про розмір заробітної плати, яка належить йому до виплати шляхом усного роз`яснення про суми утримання, інших виплат та про загальний розмір заробітної плати безпосереднім керівником. Також в цій заяві вказано, що [PERSON] з Правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлений, що підтверджується особистим підписом [PERSON] у даній заяві (т. 1 а.с. 87). Наказом №68-д/с від 08.11.2018 року згідно з п.2 ст.147 КЗпП України за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наказано відділу кадрів 12.11.2018 р. видати наказ про звільнення [PERSON] , вантажника, за п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку). У даному наказі №68-д/с від 08.11.2018 року вказано, що в зв`язку із порушенням працівником - вантажником [PERSON] розділів 3.1 та 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, а саме, не виконання позмінного графіку роботи працівників підрозділу в листопаді 2018 року, з яким працівник був попередньо ознайомлений та вчинення повторності проступку, за який в грудні 2017 року до нього вже застосовувався захід дисциплінарного стягнення у вигляді винесення догани за фактом порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці без поважних причин), а також враховуючи, що працівник не став на шлях виправлення, що свідчить про небажання працівника дотримуватись регламентів, стандартів та норм роботи підприємства, режиму роботи підприємства, що призводить до невиконання або неналежного виконання з власної вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, визначених Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, - зважаючи на зазначене вище та враховуючи повторність вчинення проступку,

Outcome: partial