Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 10.08.2018 р. надійшла позовна заява ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором про надання кредиту, в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.03.2012 р. № 500258180, укладеним між Публічним акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» (далі - ПАТ «АЛЬФА-БАНК») та Відповідачем, у розмірі 62 303,96 грн. На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначив, що 01.03.2012 р. Відповідач уклала з ПАТ «АЛЬФА-БАНК» кредитний договір № 500258180, за умовами якого отримала кредитні кошті в розмірі 45 000 грн. з кінцевим строком погашення 02.03.2015 р. на принципах поворотності, платності, строковості, проте виконували взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов кредитного договору, сплачуючи щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення заборгованості. Кредитор (ПАТ «АЛЬФА-БАНК») 23.12.2013 р. уклав з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Позивач) договір факторингу № 2013-1, за умовами якого відступило Позивачеві своє право вимоги за укладеним з Відповідачем кредитним договором, прострочена заборгованість по якому з урахуванням прострочених відсотків за користування кредитом на названу дату склала 62 303,96 грн. Надалі новий кредитор (Позивач) додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені тощо не нараховував, проте неодноразово телефонував та надсилав повідомлення Відповідачеві з проханням про здійснення погашення заборгованості у вказаному розмірі, що Відповідачем виконано не було. Ухвалою суду від 13.11.2018 р. відкрито провадження у справі, визначено порядок розгляду справи - у загальному позовному провадженні, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 11.12.2018 р. У підготовче судове засідання 11.12.2018 р. представник Позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, до суду 11.12.2018 р. подав заяву про розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 50-52). Представник Відповідача - [PERSON] (довіреність від 10.12.2018 р., а.с. 49) у підготовче судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, до суду подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі (а.с. 48). За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що Відповідач 01.03.2012 р. уклала з ПАТ «АЛЬФА-БАНК» кредитний договір № 500258180, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 28), також Відповідач підписала додаток № 1 до цього кредитного договору, в якому викладено умови кредитування та графік погашення кредиту (а.с. 29). Крім того, до позовної заяви додано копії документів Відповідача, які були надані названому кредитору з метою отримання кредитних коштів, а саме: анкети-заяви на отримання кредиту по продукту «Свій кредит» від 29.02.2012 р. (а.с. 24); паспорта громадянина України та картки платника податків з ідентифікаційним номером, завірені 29.02.2012 р. (а.с. 25-26); довідки про доходи від 27.02.2012 р. № 21 (а.с. 27). На підтвердження фактичного отримання Відповідачем кредитних коштів суду надано копію розписки держателя картки від 01.03.2012 р. (а.с. 32), на підтвердження права вимоги Позивача - копію договору факторингу від 23.12.2013 р. № 2013-1, укладеного між кредитором ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та Позивачем у цій справі ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 5-14) з витягом з реєстру передачі права вимоги в частині заборгованості Відповідача (а.с. 15). Обставини щодо невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за зазначеним кредитним договором та заявлений до стягнення розмір заборгованості з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитом суд вважає обставинами, які визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню (частина перша статті 82 ЦПК України) з огляду на подану представником Відповідача письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 48). Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначенням частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (частина друга статті 615 ЦК України). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання представником Відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Відповідач порушила умови кредитного договору від 01.03.2012 р. № 500258180 та не виконала взяті на себе зобов'язання, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову представником Відповідачем, довіреність якого не містить жодних обмежень щодо реалізації процесуальних прав Відповідача, відтак позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за судовий збір, що був сплачений Позивачем під час звернення до суду (1 762,00 грн.). Проте, зважаючи на визнання Відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 615, 626, 629, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved