Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Генеральний директор ТОВ «Сучасний Факторинг» Сівак А.В. звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] боргу по кредитному договору № Т0032473 від 11.09.2016 року в сумі 2466,21 грн., комісії за управління кредитом в сумі 2108,60 грн., штрафу в сумі 1183,80 грн., збитків від інфляції в сумі 680,18 грн. та трьох процентів річних в сумі 120,84 грн., посилаючись на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору та визначеного графіку оплат, жодного платежу не здійснив. В судове засідання представник ТОВ «Сучасний Факторинг» не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у встановлений судом п'ятнадцятиденний строк відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 - 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов наступних висновків. ТОВ «Сучасний факторинг» здійснює діяльність з надання фінансових послуг та перебуває на обліку у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг як фінансова установа. 11.09.2016 року між ТОВ «Сучасний факторинг» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір про надання споживчого кредиту № Т0032473. Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 2466,21 грн., з урахуванням страхового платежу, на придбання товару у ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» , строком користування 18 календарних місяців. Згідно з умовами, визначеним у пункті 3.7 кредитного договору, плата за користування кредитом складається з річних відсотків в розмірі 0,01% від суми кредиту та щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5% від суми кредиту. Відповідно до п.п. 3.8. - 3.10. договору, розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 137,01 грн. з моменту укладення кредитного договору до 3/13/2017 12:00:00 АМ включно. З 4/11/2017 року розмір щомісячного платежу становить 248 грн.. Розмір останнього платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Щомісячний платіж повинен сплачуватись до 11 числа кожного місяця. Сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором складає 3798,09 грн. Відповідно до пункту 7.2 кредитного договору за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту покупець зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 98,65 грн. за кожен випадок прострочення. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у визначеному договором розмірі, що підтверджується рахунком-фактурою, видатковою накладною та фіскальним чеком. З позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснив жодного платежу за кредитним договором, а відтак, згідно розрахунку позивача, станом на 01.05.2018 року, має заборгованість, яка складається з: 2466,21 грн. - заборгованість за кредитом; 2108,60 грн. - комісія за управління кредитом; 1183,80 грн. - штраф за 12 випадків прострочення сплати по кредитному договору. Також, з урахуванням офіційних даних про рівень інфляції за період з 11.09.2016 по 01.05.2018 втрати позивача від інфляції становлять 680,18 грн., три проценти річних від простроченої суми за 598 днів прострочення становлять 120,84 грн.. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду своєю постановою у справі № 444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. За встановлених обставин та в межах заявлених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 3798,09 грн., яка складається з: 2466,21 грн. - заборгованість за кредитом; 0,12 грн. - заборгованість по процентам, 1331,76 грн. - комісія за управління кредитом; 1183,80 грн. - штраф за прострочення сплати платежу. При цьому, нарахування комісії в розмірі 4,5% поза строком кредитування суд вважає безпідставним. Крім того, відповідач має сплатити вказану суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком цих сум, оскільки ним невірно визначено період нарахування та суму боргу. Так, строк користування кредитом, згідно п. 3.6 договору, складає 18 місяців і відповідно до графіку платежів останнім днем сплати кредиту є 12.03.2018 року, таким чином сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми мають рахуватись з 13.03.2018 року по 01.05.2018 року і складають: 72,50 грн. - втрати від інфляції (сума боргу 3798,09 грн.; індекси інфляції: за березень 2018 - 101,1,%, за квітень - 100,8%) та 15 грн. - три проценти річних. Таким чином позов підлягає задоволенню частково на загальну суму 3885,59 грн.. У зв'язку із тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1043,72 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial