Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 125000,00 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 05 липня 2014 року між сторонами було укладено попередній договір, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався продати позивачу, а позивач відповідно купити у нього ? частину квартири [ADDRESS]. При цьому було передбачено, що сам договір купівлі-продажу мав бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 05.09.2014 року за ціною 187500,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконав, сплатив відповідачу 62500,00 грн. в день підписання попереднього договору, в той час як відповідач договір купівлі-продажу в зазначений день із позивачем не уклав. Позивач наполягає на тому, що відповідач уникає зустрічей із ним, не відповідає на телефонні дзвінки. Така поведінка свідчить про те, на думку позивача, що іншим способом аніж звернутися із даним позовом до суду, повернути сплачені відповідачу кошти за вищезазначеним договором, від зобов`язань за яким відмовився саме відповідач, він не вбачає. Через невиконання своїх договірних зобов`язань позивач просить стягнути з відповідача сплачену ним суму. Також просить стягнути ще 62500,00 грн. в якості штрафу, як то передбачено п.10 вищезазначеного договору, вирішити питання про судові витрати (а.с.3-5) Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.20-21, 25-26, 30). Натомість представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо наголосив, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.31) 19.05.2015 судом винесена ухвала про заочний розгляд справи згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався продати позивачу, а покупець (позивач) відповідно купити у продавця ? частину квартири [ADDRESS]. При цьому, п.2.2 Договору передбачалось, що договір купівлі-продажу квартири має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше 05 вересня 2014 року за ціною 187500,00 грн. (а.с.6) На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 62500,00 грн. в рахунок наступного договору купівлі-продажу, факт чого сторони засвідчили своїми підписами під текстом Договору (а.с.6 на звороті) Згідно п.8 Договору в разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться, з вини відповідача, то останній бере на себе зобов`язання повернути отриманий платіж в повній сумі протягом 3 днів з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі. Згідно п.9 Договору факт отримання такої суми від відповідача повинен бути засвідченим власноручною заявою позивача про одержання грошей від відповідача. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.11 ЦПК України) В той же час, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Так, матеріали справи не містять даних про те, що відповідачем була повернута, сплачена позивачу сума. Так, як зазначалося судом вище, відповідач в судове засідання не з`явився, своїм правом спростувати доводи позивача не скористався. Натомість, позивач представив суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.05.2015 року, в якій зазначено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу по справі станом на день постановлення рішення у справі, що засвідчує той факт, що умови попереднього договору не виконані саме відповідачем (а.с.32) Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо така форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Форма попереднього договору відповідає формі, у якій повинен бути укладений основний договір купівлі-продажу квартири - нотаріальній. Сам попередній договір містить і строк укладання основного договору і умови його укладання. В свою чергу, згідно ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладання договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Так, п.10 Договору передбачено, зокрема, що в разі необґрунтованої відмови від укладення договору купівлі-продажу у визначений строк (05.09.2014) та на визначених цим Договором умовах, продавець (відповідач по справі) повинен відшкодувати другій стороні збитки (неустойку), завдані простроченням або відмовою від укладання договору купівлі-продажу, а саме штраф в розмірі зобов`язального платежу - 62500,00 грн. Передача зазначеної суми штрафу здійснюється одночасно із поверненням суми зобов`язального платежу. Отримання суми штрафу підтверджується власноручною розпискою та заявою сторони, яка цей штраф отримала. Матеріали справи також не містять даних про те, що сума штрафу була сплачена відповідачем позивачу. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на корись позивача підлягає стягненню і сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved