Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення розміру частки у спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору дарування від 03.05.1979 року [PERSON] була власницею 43/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Власником решти 57/100 часток домоволодіння є рідний брат [PERSON] - [PERSON], на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на будівлі від 27.10.1974 року. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0, 0639 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка 05.11.2007 року була зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Хоча земельна ділянка була об'єктом спільної сумісної власності матері позивача та її брата, кожен з них користувався своєю часткою, і ці частки були майже рівними, що підтверджується кадастровим планом земельної ділянки, виготовленим на їх замовлення 29.12.2003 року ДП «Поділлягеодезкартографія». [PERSON] та [PERSON] користувались однаковими за розміром частками земельної ділянки, однак, їх домовленість не була закріплена документально. Після смерті матері позивач з відповідачем користуються тими самими частками земельної ділянки, якими користувались мати позивача та відповідач. [INFO] року мати позивача померла. До складу спадкового майна після смерті матері позивача, на ряду з іншим майном, входить належна їй частина спірної земельної ділянки. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги і прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Другою вінницькою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 54/2013, а 11.11.2013 року позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-1055, на належні померлій 43/100 часток домоволодіння. Позивач вже провела державну реєстрацію свого права власності на успадковану частину домоволодіння. Однак, нотаріус повідомила, що на належну спадкодавці частину земельної ділянки Свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений, а відповідно до п.п. 4.14 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 262/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обов'язково перевіряє склад спадкового майна, а в даному випадку неможливо визначити розмір частки померлої у спільній сумісній власності на земельну ділянку, про що 11.11.2013 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори позивачу було надано письмове роз'яснення за вих. № 1390/02-14. Таким чином, позивач не має можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки спадкодавці, що понудило її звернутись з цим позовом до суду. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивачем суду надано заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачем, також, суду надана заява про розгляд справи у його відсутність із зазначенням про визнання позовних вимог в повному обсязі. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками[PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], запис № 2106. (а.с. 6) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області 01.10.2012 року, [PERSON] померла [INFO] року в с. Дружне Калинівського району Вінницької області, актовий запис № 9. (а.с. 7) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П. 11.11.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1055 (спадкова справа № 54/2013), спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], яка помела [INFO] року, є її дочка [PERSON], на яку видане це свідоцтво, яке складається з 43/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS]. (а.с. 10, 11) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П. 11.11.2013 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 43/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.11.2013 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою. (а.с. 11) Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 57/100 частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS]. (а.с. 12) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010700301528, [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Вінницької міської ради № 389 від 22.09.2006 року є співвласниками земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0639 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 14-17) 11.11.2013 року [PERSON] державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П. було відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю визначення частки померлої в об'єкті права спільної сумісної власності., про що описано в роз'ясненні № 1390/02-14 від 11.11.2013 року. (а.с. 18) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю між співвласниками досягнуто не було. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернулась з позовом до суду про визначення часток майна, належних [PERSON] та померлій [PERSON] в праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що частки співвласників земельної ділянки площею 0,0639 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] є рівними, тобто кожному із співласників належить по 1/2 частці земельної ділянки. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разійого порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0639 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], становить 1/2 частки та частка померлої [INFO] року [PERSON] становила 1/2. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640, 00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial