Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON], ПП «Дари України», треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М., [PERSON], КС «КС Володар» про визнання недійсними договорів, визнання незаконними і скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію прав власності, інших речових прав, обтяжень та їх припинення. В жовтні 2018 року позивачем [PERSON] було подано суду уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON], ПП «Дари України», КС «КС Володар», [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. про визнання недійсними договорів, окремих частин договорів, заставних, скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію прав власності, інших речових прав, обтяжень та їх припинення. Відповідно до уточнених позовних вимог позивач просила суд: 1.Визнати недійсним пункт 2.1 Договору застави цінних паперів від 10.10.2012 № 1/10.12, укладеного між КС «КС Володар» та [PERSON], з урахуванням змін, внесених до нього згідно із Додатковим договором до зазначеного Договору застави цінних паперів від 30.09.2014 № 18, в частині визначення одним із предметів застави за цим Договором Заставної від 24.09.2014 серії АА № 000104. 2.Визнати недійсним пункт 1.5 Кредитного договору від 01.08.2013 № ДЗ-952.3 (з урахуванням доповнень та змін згідно із додатковими договорами до цього Договору від 01.08.2013 № 1 та № 2), укладеного між Кредитною спілкою «КС Володар» (Кредитодавцем) та [PERSON] (Позичальником), у частині забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань шляхом укладання Кредитодавцем з позичальником протягом 60 календарних днів договору іпотеки, за яким здійснити передачу кредитодавцю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: не жилі приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. 3.Визнати недійсним Договір іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2013, укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «КС Володар», зареєстрований у реєстрі за № 7284 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., за яким предметом іпотеки були приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]. 4.Визнати недійсною Заставну від 24.09.2013 серії АА № 000079, в якій зазначено, що Іпотекодавцем є [PERSON], Першим іпотекодержателем - Кредитна спілка «КС Володар», за якою боржник зобов»язувався перед іпотекодержателем виконати основне зобов»язання відповідно до Кредитного договору від 01.08.2013 № ДЗ-952.3, а в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель мав право звернути стягнення на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки, відповідно до вищевказаного Договору іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 7284 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. 5.Визнати недійсним Договір купівлі-продажу заставної від 17.09.2014, укладений між Кредитною спілкою «КС Володар» (Продавцем) та Приватним підприємством «Дари України» (Покупцем), зареєстрований у реєстрі за №6773 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., предметом якого була Заставна від 24.09.2013 серії АА № 000079; 6.Визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.09.2014, укладений між ПП «Дари України» та [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 6802 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., на підставі якого власником приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS], стало ПП «Дари України». 7.Визнати недійсним пункт 1.5 Кредитного договору від 24.09.2014 № ДЗ-1568.3, укладеного між КС «КС Володар» та [PERSON], у частині забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань шляхом укладання кредитодавцем з ПП «Дари України» договору іпотеки, за яким передати кредитодавцю в іпотеку належні ПП «Дари України» на праві Договору про задоволення вимог іпотекодержателя приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]. 8.Визнати недійсним Договір іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2014, укладений між КС «КС Володар» та ПП «Дари України», яке було майновим поручителем [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 6990 та посвідчений приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., за яким предметом іпотеки є приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]. 9.Визнати недійсною Заставну від 24.09.2014 серії АА № 000104, в якій зазначено, що боржником є [PERSON], іпотекодавцем - ПП «Дари України», першим іпотекодержателем - КС «КС Володар», за якою боржник зобов»язується перед іпотекодержателем виконати основне зобов»язання відповідно до Кредитного договору від 24.09.2014 № ДЗ-1568.3, а в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до вищевказаного Договору іптеки (нежилих приміщень) від 24.09.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 6990 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. 10.Скасувати рішення державного реєстратора Сипчу Крістіни Миколаївни, працівника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 364553, від 13.02.2013, 15:10:00, прийняте відповідно до Договору купівлі-продажу нежилих пиміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS], укладеного 18.10.2007 між [PERSON] та [PERSON], а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 136679), внесений вищевказаним державним реєстратором 01.02.2013, 12:53:43, згідно з яким право приватної власності на даний об»єкт нерухомого майна було зареєстроване за [PERSON] 11.Скасувати рішення державного реєстратора Максименко Лесі Анатоліївни, працівника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16170368, від 01.10.2014, 11:20:43, прийняте відповідно до Договору застави цінних паперів від 10.10.2012 1/10.12 та Додаткового договору до зазначеного договору застави цінних паерів від 30.09.2014 № 8, а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію індосаменту від 30.09.2014 № 8, а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію індосаменту від 30.09.2014 (серії та номера заставої: АА000104), внесений вищевказаним державним реєстратором 01.10.2014, 09:55:57 (новим власником заставної зазначено [PERSON]); 12.Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6182522, від 24.09.2013, 17:51:47 (новим власником заставної зазначено Кредитну спілку «КС Володар»), прийняте відповідно до Договору іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 728, укладеного між [PERSON] та КС «КС Володар» , а також апис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку: 2624784), внесений 24.09.2013, 17:45:54 ищевказаним державним реєстратором, та рішення про анулювання заставної від 24.09.2014, 12:38:41, про припинення іпотеки від 24.09.2014, 12:39:03 (індексний номер: 16014138), та записи про проведену державну реєстрацію припинення іпотеки та анулювання заставної, внесені цим державним реєстратором 24.09.2014, 12:22:30. 13.Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6183711, від 24.09.2013, 18:21:58, прийняте на підставі зазначеного Договору іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2013, зареєстрованого в реєстрі за 7284, укладеного між [PERSON] та КС «КС Володар» (предмет іпотеки - приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]), щодо обтяження - заборони розпоряджатися та користуватися цим нерухомим майном (суб»єкти обтяження: ПП «Дари України» (Обтяжувач) та [PERSON] (Особа, майно/права якої обтяжуються)), а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію обтяження (номер запису про обтяження: 2625300), внесений 24.09.2013, 18:20:16 вищевказаним державним реєстратором, та рішення про припинення обтяження, індексний номер: 16015422, згідно з яким внесено відомості до реєстру 24.09.2014, 12:59:47, і запис про проведену державну реєстрацію припинення обтяження, внесений цим державним реєстратором 24.09.2014, 12:50:51 (Обтяжувачем після КС «КС Володар» стало ПП «Дари України», тобто, відбулася зміна Обтяжувача); 14.Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15862727, від 17.092014, 15:59:04, прийняте відповідно до Договору купівлі-продажу заставної від 17.09.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 6773 (новим власиком Заставної зазначено ПП «Дари України»), а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію індосаменту від 17.09.2014 (Заставна від 24.09.2013 серії АА № 00079), внесений 17.09.2014, 15:47:02 вищевказаним державним реєстратором, та рішення про реєстрацію індосаменту в деталізованому стані, індексний номер: 16014138 від 24.09.2014, 12:38:41, а також запис про проведену державну реєстрацію, внесений 24.09.2014, 12:22:30. 15.Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15887839, від 18.09.2014, 14:27:25, прийняте відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.09.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 6802, а також запис запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 7043657), внесений вищевказаним державним реєстратором 18.09.2014, 14:17:04, згідно з яким право приватної власності на приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]), зареєстроване за ПП «Дари України»), та прийняте у зв»язку з цим рішення про припинення права власності попереднього власника [PERSON], індексний номер: 15887839 від 18.09.2014, 14:50:34, і запис про проведену державну реєстрацію припинення права власності, внесений цим державним реєстратором 18.09.2014, 14:17:04. 16.Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16019464, від 24.09.2014, 14:27:27, прийняте відповідно до Договору іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 6990 (суб»єкти: КС «КС Володар» (Іпотекодержатель), ПП «Дари України») (Майновий поручитель), [PERSON] (Боржник)), а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку: 7106983) та проведену державну реєстрацію Заставної від 24.09.2014 серії АА 000104, внесені вищевказаним державним реєстратором 24.09.2014, 14:18:26 (новим власником Заставної зазначено Кредитну спілку «КС Володар»). 17.Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16020971, від 24.09.2014, 14:53:01, прийняте відповідно до зазначеного Договору іпотеки (нежилих приміщень) від 24.09.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 6990, щодо обтяження - заборони розпоряджатися та користуватися нерухомим майном: приміщеннями з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS] (суб»єкти обтяження: КС «КС Володар» (Обтяжувач) та ПП «Дари України» (Юридична особа, майно/права якої обтяжуються)), а також запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію обтяження (номер запису про обтяження: 7107629), внесений 24.09.2013, 14:51:36 вищевказаним державним реєстратором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 09.07.1997 Московською районною державною адміністрацією, позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішеннями Голосіївського районного сду м. Києва від 26.10.2016 та Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2017 у цивільній справі № 2601/21768/12, було визнано незаконним та скасовано рішення Голосіївської районної в м. Києві ради 40 сесії IV скликання від 24.10.2005 № 40-11 «Про перелік об»єктів комунальної власності Голосіївського району м. Києва, які підлягають приватизації» в частині затвердження способу приватизації «викупу» щодо підвальних приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450), загальною площею 256,9 кв.м, розташованих по [ADDRESS] та надання дозволу на приватизацію цих приміщень приватному підприємцю [PERSON], а також наказ Фонду приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва від 23.05.2006 № 140 «Про приватизацію нежилих приміщень СПД ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Водночас визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради від 20.03.2006 № 344-В «Про оформлення права власності на об»єкт нерухомого майна», а також визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради від 20.03.2006 серії [NUMBER], яким було посвідчено, що вказані приміщення належали територіальній громаді Голосіївського арйону м. Києва на праві комунальної власності. Також визнано недійсними: договір купівлі-продажу нежилого приміщеня від 30.06.2006, укладений між Фондом приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва та СПД ФОП [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В.; договір купівлі-продажу нежидих приміщень від 20.10.2006, укладений між СПД ФОП [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О.; договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 26.12.2006, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. Рішеннями судів було встановлено, що вказані підвальні приміщення є допоміжними і за функціональним призначенням передбачені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, а також встановлено, що укладення договорів купівлі-продажу стало можливим внаслідок порушення закону при визначенні права власності на ці приміщення, так як вони були умисно невірно зазначені як не допоміжні, а нежитлові, в зв»язку з чим було незаконно прийнято рішення про належність даних об»єктів нерухомості територіальній громаді Голосіївського арйону м. Києва на праві комунальної власності. При цьому, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 16.05.2014 № 12893/13-42, в даних приміщеннях розміщена мережа водо несучих і водовідвідних комунікацій житлового будинку з водозапірною арматурою, а також зазначено, що ці приміщенні за функціональним призначенням передбачені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, а тому є допоміжними. Крім того, внаслідок незаконних рішень суб»єктів владних повноважень з грудня 2005 в цих підвальних приміщеннях проводились ремонтні роботи та реконструкція без відповідних дозвільних документів, що за вказаним висновком експертів знизило конструктивну жорсткість та міцність елементів будинку, і може суттєво вплинти на скорочення терміну його експлуатації. Звернувшись в 2017 році до приватного нотаріуса, позивачу стало відомо, що 18.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2008 у цивільній справі № 2-2029/08 вказаний договір було визнано дійсним з моменту його підписання та за [PERSON] було визнано право власності на ці приміщення, а також державним реєстратором Сипчу К.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію відповідних прав відповідача. Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017, зазначене рішення Голосіївського районного суду м. Києва було скасовано та в задоволенні позову відмовлено. Позивач зазначає, що 10.10.2012 між КС «КС Володар» та [PERSON] було укладено договір застави цінних паперів № 1/10.12, відповідно до якого предметом застави були цінні папери - заставні на загальну суму 2066138,30 грн. Крім того, 30.09.2014 між КС «КС Володар» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 8 до зазначеного договору застави цінних паперів, відповідно до якого сторони дійшли згоди доповнити п. 2.1 Договору від 10.10.2012 № 1/10ю12 іншими заставними, серд яких була й заставна серії АА « 000104 від 24.09.2014, за якою іпотекадовцем є ПП «Дари України». До переліку предметів іпотек в цьому договорі було додано: «Нежилі приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літері А), розташовані за адресою: [ADDRESS]». Ознайомившись із Заставною від 24.09.2014 серії АА № 000104, встановлено, що боржником є [PERSON], іпотекодавцем - ПП «Дари України» та першим іпотекодержателем - КС «КС Володар» та боржник зобов»язався перед іпотекодержателем виконати основне зобов»язання, відповідно до кредитного договору від 24.09.2014 № ДЗ-1568.3, за яким розмір основного зобов»язання склала суму в розмірі 1000000,00 грн. та визначео строк виконання - 24.09.2016. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору реєстровий № 6990, посвідчений 24.09.2014 приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., а саме: нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS], що належить іпотекдавцю на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. 18.09.2014 за реєстровим № 6802. На заставній вчинено індосамент, який зареєстровано та, відповідно до якого заставну передано [PERSON], згідно договору застави від 10.10.2012 № 1/10.12, зазначено дату заставної 30.09.2014 та індосанта - КС «КС Володар». Позивач вказує, що договір застави цінних паперів від 10.10.2012 № 1/10.12, з урахуванням додаткового договору до нього від 30.09.2014 № 8, та заставна серії АА № 000104 від 24.09.2014 мають пряме значення до спірного об»єкту нерухомості - підвальних приміщень за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач зазначає, що 01.08.2013 між КС «КС Володар» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № ДЗ-952.3, до якого були внесені доповнення та зміни згідно із додатковими договорами від 01.08.2013 № 1 та № 2, відповідно до якого кредитодавець зобов»язався надати позичальнику кошти в розмірі 1000000,00 грн., а позивачальник зобов»язався повернути кредит в строк до 01.08.2014. Забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань, серед іншого, здійснювалось обов»язком укласти договір іпотеки, за яким позичальник мав передати кредитодавцю в іпотеку належне йому майно - спірні нежитлові приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS]. Так, 24.09.2013 між [PERSON] та КС «КС Володар» було укладено договір іпотеки (нежилих приміщень) та відповідно до п. 1.2 зазначеного договору випущено заставну від 24.09.2013 серії АА № 000079. Приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. накладено заборону на відчуження даного об»єкту нерухомості до припинення чи розірвання договору, а також прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В подальшому зазначена іпотека була припинена 24.09.2014, про що були внесені відповідні відомості до реєстру. Крім того, 17.09.2014 між КС «КС Володар» (продавцем) та ПП «Дари України» (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу заставної від 24.09.2013 серії АА № 000079, на підставі якого покупець став новим її власником. 18.09.2014 між ПП «Дари України» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя. В п. 1 цього договору зазначено, що в зв»язку із порушенням іпотекодавцем основного зобов»язання за заставною від 24.09.2013 серії АА № 000079 та умов договору іпотеки та кредитного договору, в рахунок виконання основного зобов»язання право власності на предмет іпотеки - приміщенні з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS] було передано ПП «Дари України» та за останнім зареєстроване відповідне право власності в реєстрі і припинено право власності [PERSON] 24.09.2014 між КС «КС Володар» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір № ДЗ-1568.3, відповідно до якого кредитодавець зобов»язався надати позичальнику кошти в сумі 1000000,00 грн., а позичальник їх повернути до 24.09.2016. В забезпечення своїх зобов»язань поряд із іншим кредитодавець повинен був укласти з ПП «Дари України» договір іпотеки, за яким передати кредитодавцю в іпотеку належні ПП «Дари України» на праві договору про задоволення вимог іпотеко держателя приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Так, 24.09.2014 року між КС «КС Володар» (іпотекодержателем) та ПП «Дари України» (іпотекодавцем), яке було майновим поручителем [PERSON] (боржника), було укладено договір іпотеки (нежилих приміщень). На виконання вимог п. 1.2. вказаного договору випущено заставну від 24.09.2014 серії АА № 000104. Предметом іпотеки були ті самі приміщення. В цей же день було запроваджено заборону на відчуження вказаного нерухомого майна та на даний час відомості про припинення цього обтяження відсутні. Позивач вказує на те, що незважаючи на те, що вказані допоміжні підвальні приміщення, перебували за законом у спільній сумісній власності власників квартир цього будинку, із цим об»єктом нерухомості було укладено низку незаконних правочинів, які пілягають визнанню недійсними, а також визнанню недійсними підлягають окремі частини відповідних договорів та заставні. Всі дії відповідачів щодо спірного об»єкта нерухомості порушують права позивача, як співвласника багатоквартирного будинку. Крім іншого, позивач просить суд скасувати всі рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену реєстрацію прав власності, оскільки, вони здійснені без врахування факту того, що дані допоміжні підвальні приміщення за законом перебувають у спільній сумісній, а не приватній власності. Позивач зазначає, що про вказані правочини та здійснену реєстрацію їй стало відомо 21.08.2017 року, після чого вона негайно звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Представник позивача в судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказав, що на даний час наявні рішення судів, які набрали законної сили, які свідчать про відсутність у відповідача [PERSON] достатніх прав на укладення договорів щодо спірних приміщень, а відтак є підстави для визнання низки договорів недійсними, окремих іх частин, заставних та скасування відповідної реєстрації Відповідачі явку своїх представників не забезпечили. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відзив на позов до суду не подавали. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах спави містяться письмові пояснення, відповідно до яких представник просить розглянути справу відповідно до вимог закону без його участі. Третя особа приватний нотараріус Журавльова Л.М. в судове засідання не з»явилась. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПКУкраїни викладено в новій редакції. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та третіх осіб, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В ряді рішень Європейського Суду з прав людини було надано трактування цього права. Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; NunesDias v. Portugal (Нун'єшДіаш проти Португалії). Правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (MiragallEscolano v. Spain (МіраґальЕсколано та інші проти Іспанії); ZvolskyandZvolska v. theCzechRepublic (Звольський та Звольстка проти Чехії), § 51). Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 09.07.1997 Московською районною державною адміністрацією, - є власником 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.19-20, 22) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2016 у цивільній справі № 2601/21768/12, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради, департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Л.О. про визнання права власності співвласників багатоквартирного будинку на його допоміжні приміщення, визнання незаконними та скасування рішення про перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації, в частині затвердження приватизації приміщень шляхом викупу, наказів про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, про приватизацію орендованих приміщень, свідоцтва про право власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, - були задоволені частково. Визнано незаконними та скасовані: рішення 40 сесії IV скликання Голосіївської районної у м. Києві ради від 24.11.2005 № 40-11 «Про перелік об'єктів комунальної власності Голосіївського району м. Києва, які підлягають приватизації» в частині затвердження способу приватизації «викуп» щодо підвальних приміщень будинку [ADDRESS] загальною площею 256,9 кв.м. та надання дозволу на приватизацію цих приміщень приватному підприємцю [PERSON]; наказ Фонду приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва від 23.05.2006 № 140 «Про приватизацію нежилих приміщень СПД ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Визнано недійсними: договір купівлі - продажу нежилого приміщення укладений 30.06.2006 року між Фондом приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва та СПД ФОП [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Наталією В»ячеславівною, зареєстрований у реєстрі за № 2707; договір купівлі - продажу нежилих приміщень укладений 20.10.2006 року між СПД ФОП [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Ларисою Олексіївною, зареєстрований у реєстрі за № 3365; договір купівлі - продажу нежилих приміщень укладений 26.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 2259. Решту позовних вимог було залишено без задоволення (т. 1 а.с.41-45). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2017, апеляційну скаргу позивачів [PERSON] та [PERSON] було задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання незаконними та скасування наказу Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.03.2006 № 344-В «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна та свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.03.2006 серії [NUMBER], яким посвідчено, що приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) загальною площею 256,9 кв.м., розташовані по [ADDRESS] належать територіальній громаді Голосіївського району м. Києва на праві комунальної власності, - було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано незаконними та скасовано наказ Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.03.2006 № 344-В «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна». Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації), від 20.03.2006 серії [NUMBER], яким посвідчено, що приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) загальною площею 256,9 кв.м, розташовані по [ADDRESS] належать територіальній громаді Голосіївського району м. Києва на праві комунальної власності. В іншій частині рішення суду було залишено без змін (т. 1 а.с.46-56). Із зазначених рішень суду вбачається, що вказані підвальні приміщення є допоміжними і за функціональним призначенням передбачені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, а також встановлено, що укладення договорів купівлі-продажу стало можливим внаслідок порушення закону при визначенні права власності на ці приміщення, так як вони були зазначені як не допоміжні, а нежитлові, в зв»язку з чим було незаконно прийнято рішення про належність даних об»єктів нерухомості територіальній громаді Голосіївського району м. Києва на праві комунальної власності. Крім того, судами встановлено, що власники квартир, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], є за законом співвласниками допоміжних підвальних приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А), загальною площею 256,9 кв.м, а тому були визнані незаконними та скасовані рішення 40 сесії IV скликання Голосіївської районної у м. Києві ради від 24.11.2005 № 40-11 «Про перелік об'єктів комунальної власності Голосіївського району м. Києва, які підлягають приватизації» в частині затвердження способу приватизації «викуп» щодо підвальних приміщень будинку [ADDRESS] загальною площею 256,9 кв.м. та надання дозволу на приватизацію цих приміщень приватному підприємцю [PERSON]; наказ Фонду приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва від 23.05.2006 № 140 «Про приватизацію нежилих приміщень СПД ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (у літ.А»), а також визнано недійсними договір купівлі - продажу нежилого приміщення укладений 30.06.2006 року між Фондом приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва та СПД ФОП [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 2707; договір купівлі - продажу нежилих приміщень укладений 20.10.2006 року між СПД ФОП [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О., зареєстрований у реєстрі за № 3365; договір купівлі - продажу нежилих приміщень укладений 26.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 2259, а також визнано незаконними та скасовано наказ Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.03.2006 № 344-В «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна». Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації), від 20.03.2006 серії [NUMBER], яким посвідчено, що приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450), загальною площею 256,9 кв.м, розташовані по [ADDRESS] належать територіальній громаді Голосіївського району м. Києва на праві комунальної власності. Однак, незважаючи на визнання недійсними та скасування судом ряду документів та правочинів, позивач вказує, що звернувшись в 2017 році до приватного нотаріуса, їй стало відомо, що 18.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2008 у цивільній справі № 2-2029/08 вказаний договір було визнано дійсним з моменту його підписання та за [PERSON] було визнано право власності на ці приміщення, а також державним реєстратором Сипчу К.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію відповідних парв відповідача. Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017, зазначене рішення Голосіївського районного суду м. Києва було скасовано та в задоволенні позову відмовлено (http://reyestr.court.gov.ua/Review/70647518). Крім того, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.10.2012 між КС «КС Володар» та [PERSON] було укладено договір застави цінних паперів № 1/10.12, відповідно до якого предметом застави були цінні папери - заставні на загальну суму 2066138,30 грн. Також, 30.09.2014 між КС «КС Володар» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 8 до зазначеного договору застави цінних паперів, відповідно до якого сторони дійшли згоди доповнити п. 2.1 Договору від 10.10.2012 № 1/10.12 іншими заставними, серед яких була й заставна серії АА № 000104 від 24.09.2014, за якою іпотекадовцем є ПП «Дари України». До переліку предметів іпотек в цьому договорі було додано: «Нежилі приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літері А), розташовані за адресою: [ADDRESS]». Відповідно до заставної від 24.09.2014 серії АА № 000104, встановлено, що боржником є [PERSON], іпотекодавцем - ПП «Дари України» та першим іпотекодержателем - КС «КС Володар» та боржник зобов»язався перед іпотекодержателем виконати основне зобов»язання, відповідно до кредитного договору від 24.09.2014 № ДЗ-1568.3, за яким розмір основного зобов»язання склада суму в розмірі 1000000,00 грн. та визначео строк виконання - 24.09.2016. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору реєстровий № 6990, посвідчений 24.09.2014 приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., а саме: нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. 18.09.2014 за реєстровим № 6802. На заставній вчинено індосамент, який зареєстровано та, відповідно до якого заставну передано [PERSON] згідно договору застави від 10.10.2012 № 1/10.12, зазначено дату заставної 30.09.2014 та індосанта - КС «КС Володар». Вказані договір застави цінних паперів від 10.10.2012 № 1/10.12, з урахуванням додаткового договору до нього від 30.09.2014 № 8, та заставна серії АА № 000104 від 24.09.2014 мають пряме відношення до спірного об»єкту нерухомості - приміщень за адресою: [ADDRESS]. 01.08.2013 між КС «КС Володар» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір № ДЗ-952.3, до якого були внесені доповнення та зміни згідно із додатковими договорами від 01.08.2013 № 1 та № 2, відповідно до яких кредитодавець зобов»язався надати позичальнику кошти в розмірі 1000000,00 грн., а позивачальник зобов»ячався повернути кредит в строк до 01.08.2014. Забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань, серед іншого, здійснювалось обов»язком укласти договір іпотеки, за яким позичальник мав передати кредитодавцю в іпотеку належне йому майно - спірні нежитлові приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS]. Так, 24.09.2013 між [PERSON] та КС «КС Володар» було укладено договір іпотеки (нежилих приміщень) та відповідно до п. 1.2 зазначеного договору випущено заставну від 24.09.2013 серії АА № 000079. Приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. накладено заборону на відчуження даного об»єкту нерухомості до припинення чи розірвання договору, а також прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В подальшому зазначена іпотека була припинена 24.09.2014, про що були внесені відповідні відомості до реєстру. Крім того, 17.09.2014 КС «КС Володар» (продавцем) та ПП «Дари України» (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу заставної від 24.09.2013 серії АА № 000079, на підставі якого покупець став новим її власником. 18.09.2014 між ПП «Дари України» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) було укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя. В п. 1 цього договору зазначено, що в зв»язку із порушенням іпотекодавцем основного зобов»язання за заставною від 24.09.2013 серії АА № 000079 та умов договору іпотеки та кредитного договору, в рахунок виконання основного зобов»язання право власності на предмет іпотеки - приміщенні з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) по [ADDRESS] було передано ПП «Дари України» та за останнім зареєстроване відповідне право власності в реєстрі і припинено право власності [PERSON] 24.09.2014 між КС «КС Володар» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір № ДЗ-1568.3, відповідно до якого кредитодавець зобов»язався надати позичальнику кошти в сумі 1000000,00 грн., а позичальник їх повернути до 24.09.2016. В забезпечення своїх зобов»язань поряд із іншим кредитодавець повинен був укласти з ПП «Дари України» договір іпотеки, за яким передати кредитодавцю в іпотеку належні ПП «Дари України» на праві договору про задоволення вимог іпотеко держателя приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 450) (в літ. А) загальною площею 256,9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Так, 24.09.2014 року між КС «КС Володар» (іпотекодержателем) та ПП «Дари України» (іпотекодавцем), яке було майновим поручителем [PERSON] (боржника), було укладено договір іпотеки (нежилих приміщень). На виконання вимог п. 1.2. вказаного договору випущено заставну від 24.09.2014 серії АА № 000104. Предметом іпотеки були ті самі приміщення. В цей же день було запроваджено заборону на відчуження вказаного нерухомого майна та на даний час відомості про припинення цього обтяження відсутні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків,що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсний правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 2 статті 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тобто, з огляду на вищезазначені норми, належне відчуження власником майна передбачає наявність дій самого власника чи уповноваженої ним особи, наявність волевиявлення власника чи уповноваженої ним особи. Доповнюючи положення про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, у ст. 16 ЦКміститься досить широкий перелік засобів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема одним із них є визнання правочину недійсним, а також окремих його частин. Недійсність правочину виникає через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеристикам. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобам: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. З огляду на викладене, доводи сторони позивача про те, що, незважаючи на те, що спірні допоміжні підвальні приміщення, перебували за законом у спільній сумісній власності власників квартир цього будинку, та зі спірним об»єктом нерухомості між відповідачами було укладено низку правочинів, а відтак, останні, а також окремі частини відповідних договорів та заставні, - пілягають визнанню недійсними, є обґрунтованими та доведеними. Слід зазначити, що обґрунтування позову стороною відповідачів не спростовані, а також суду не надано належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували підстави позовних вимог. З огляду на те, що стороною позивача доведено, що всі рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену реєстрацію прав власності, були здійснені без врахування факту того, що дані допоміжні підвальні приміщення за законом перебувають у спільній сумісній, а не в приватній власності, суд вважає, що вимоги в частині їх скасування є також обгрунтованими. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що рішення, на підставі яких було набуто право власності на спірний об»єкт нерухомості були скасовані та одна зі сторін договору не мала достатніх прав на відчуження спірного майна, яке за законом належало власникам багатоквартирного будинку, або вчинення із ним інших правочинів, а стороною відповідачів доводи позову не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача судовий збір в сумі 1347,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved