Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Головний лікар Бориспільської центральної районної лікарні Київської області звернувся до суду із заявою про проведення психіатричного огляду [PERSON] [INFO] без його усвідомленої згоди. Вказував, що до нього із заявою звернувся лікар-психіатр Бориспільської ЦРЛ, який склав висновок про те, що до психіатричного кабінету надійшла заява [PERSON], яка містить інформацію про неадекватну поведінку його сина [PERSON], який на протязі трьох тижнів відмовляється від їжі, не п'є воду, поводить себе неадекватно, тому йому слід надати психіатричну допомогу без його усвідомленої згоди. Прокурор в судовому засіданні підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених вказаним цим законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника психіатричний огляд неповнолітнього здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Згідно поданої заяви мешканця м. Борисполя, [PERSON] на адресу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ, останній просить надати сину медичну допомогу, оскільки той поводиться неадекватно, відмовляється від усього, тому є загроза його життю, який проживає за адресою: [ADDRESS](а.с.7). Указані обставини підтвердилися й висновком лікаря психіатра від 30 травня 2014 року про наявність підозри на психічні розлади у громадянина [PERSON](а.с.6, зворот) Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 вказаного Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: - вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або - неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши всі письмові обґрунтування поданої заяви, суд приходить до висновку що [PERSON] потребує невідкладної госпіталізації до стаціонару психіатричної лікарні примусово як особа, яка представляє небезпеку для себе та оточуючих, потребує невідкладної госпіталізації, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved