Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 26листопада 2013 року з позовом до [PERSON] про стягненняборгу в сумі1180000,00 гривень звернулась [PERSON] Позов мотивований тим, що 25.10.2010 року відповідач [PERSON] взяв в борг у позивачки 157 000,00 доларів США, що еквівалентно 1256000,00 гривень про що, надав позивачу власноручно написану розписку. Згідно якої [PERSON] отримав вказану суму, яку мав повернути [PERSON] до 25.10.2011 року. Проте,[PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, борг в повному обсязі позивачу не повернув, а лише наприкінці вересня 2013 року повернув позивачу часину боргу в сумі 76000,00 гривень. Враховуючи вказане та те, що решту боргу відповідач повернути відмовився, позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача решту боргу в сумі 1180000,00 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала, просила їх задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи та надала оригінал розписки.Крім того, просила стягнути судові витрати у справі, які, в тому числі, складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 гривень. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, а тому судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у справі доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в сукупності суд, дійшов висновку, що позов підлягаєзадоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони 25.10.2010 року укладено договір позики (далі - договір), відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] у позику готівкові кошти в розмірі 157000,00 доларів США та зобов'язався повернути в строк до 25.10.2011 року. Вказане підтверджується, розпискою [PERSON] від 25.10.2010 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи, а також поясненнями позивача. Так, згідно написаної позичальником розписки від 25.10.10 року, він отримав від [PERSON] у позику готівкові кошти в розмірі 157000 доларів США, що еквівалентно 1256000,00 грн. та зобов'язався повернути борг в строк до 25.10.2011 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, доказами у справі підтверджено, що відповідач відповідно до укладеного договору мав повернути до 25.10.2011 року позивачу борг в сумі 1256000,00 гривень, що еквівалентно 157000,00 доларів США. Разом з тим, поясненнями позивача підтверджено, що борг повернуто лише частково в сумі 76000,00 гривень, в зв'язку з чим, позивачем вказану суму не включено до розміру боргу (1256000,00 гривень - 76000,00 гривень = 1180000,00 гривень). Вказане, з врахуванням сукупності наданих доказів та пояснень позивача, зокрема щодо повернення відповідачем 76000,00 грн., переконує суд в обґрунтованості вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 1180000,00 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами спору укладено договір позики від 25.10.2010 року на суму 157000,00 доларів США, що еквівалентно 1256000,00 гривень зі строком повернення 25.10.2011 року. На виконання умов договорів [PERSON] передала [PERSON] готівкові кошти в розмірі 157000 дол. США, що підтверджено розпискою, але [PERSON] взяті на себе зобов'язання позичальника не виконав, умови договору порушив. Зазначені обставини, з врахуванням положень ст. 11 ЦПК України, переконують суд в наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3441,00 грн. згідно квитанції №102549.1010.1 від 26.11.2013 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, з врахуванням поданих доказів сплати судового збору позивачем, ціни позову та вимог Закону України «Про судовий збір», вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 3441,00 грн. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. суд виходить з наступного. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Компенсація виплачується лише за час участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. Разом з тим, адвокат [PERSON], участь в судовому засіданні не приймав,в зв'язку з чим 1000,00 гривень, сплачених на його користь позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved