Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про спонукання укласти договір найму житлового будинку, в якому позивач зазначає, що колгоспами і радгоспами Запорізької області була утворена Запорізька обласна міжгосподарська спеціалізована насіннєва станція по насінництву багаторічних трав для організації виробництва, заготівлі, очищення, зберігання та реалізації насіння багаторічних трав. На підставі рішення виконкому Василівської міської ради № 213 від 12 жовтня 1992 року Запорізькій обласній міжгосподарській спеціалізованій насіннєвій станції по насінництву багаторічних трав була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку за адресою: вул. Свердлова 61, м. Василівка, Запорізька область. В подальшому, за кошти Запорізької обласної міжгосподарської спеціалізованої насіннєвої станції по насінництву багаторічних грав на вищевказаній земельній ділянці був збудований житловий будинок. 30 січня 1996 року актом державної комісії даний житловий будинок був прийнятий в експлуатацію. В подальшому, нумерація будинку була змінена з № 61 на № 65 у зв'язку з впорядкуванням нумерації будинків. 01 лютого 1996 року на підставі розпорядження Василівської районної державної адміністрації № 78 видано свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок Запорізькій обласній міжгосподарській спеціалізованій насіннєвій станції по насінництву багаторічних трав на праві колективної власності. Державна реєстрація права власності на житловий будинок була здійснена в БТІ 02 червня 1998 року, Даний житловий будинок перебував на балансі підприємства та ніколи не передавався на баланс органів місцевого самоврядування і, крім того, не відносився до громадського житлового фонду. 20 березня 1996 року постановою сумісного засідання адміністрації та профкому Запорізької обласної станції по насінництву та багатолітніх трав було виділено житловий будинок - [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області було затверджено вищезазначену постанову та 18 квітня 1996 року був виданий ордер №.6639 на громадянина [PERSON] На підставі вказаного ордера, до житлового будинку мала право заселитися родина [PERSON]. яка складалася з шести чоловік, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач вказує, що відповідно до «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 11.12.1984 № 470: «у надане жиле приміщення переселяються члени сім'ї, які включені в ордер і дали письмове зобов'язання про переселення в це приміщення». Однак, відповідачі: [PERSON]., яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселилися у житловий будинок не на підставі ордеру, а на підставі договору найму житлового приміщення від 11 липня 2005 року. Відповідно до вищевказаного договору, [PERSON] мав право вселити у займане ним жиле приміщення членів своєї сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2005 року договір найму житлового будинку визнано недійсним, у зв'язку з порушенням прав інших осіб. На даний час відповідачі продовжують проживати у спірному будинку, не маючи на те жодних законних підстав. Позивач зазначає, що на даний час родина [PERSON], яка вселилась в житловий будинок на підставі договору найму, не має права займати його та зобов'язана звільнити, так як договір визнано судом недійсним, або укласти новий договір з метою законності проживання в спірному житловому будинку. Згідно з рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року у цивільній справі за № 22-ц/778/1518/13 за [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право користування житловим будинком № 65 по вул.. Свердлова в м. Василівка Запорізької області, проте жодним чином право на безоплатне користування відповідачами спірним житловим будинком не визнано. Тривалий час ТОВ «Запорізька насіннєва станція» несе відповідні витрати щодо спірного будинку. Так, відповідно до податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в 2015 році розмір сплаченого позивачем податку складає 275,96 грн., в 2016 році - 3\~126,56 грн., в 2017 році 7 238,40 грн. Враховуючи, той факт, що спірний житловий будинок належить ТОВ Запорізька насіннєва станція» на праві приватної власності, позивач в 2016 році звернувся до відповідачів з пропозицією про укладення договору найму спірного житлового будинку, надавши проект даного договору, однак, жодної відповіді ТОВ «Запорізька насіннєва станція» від відповідачів до цього часу не отримано. На підставі викладеного, позивач просить суд зобов'язати відповідачів укласти з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» запропонований договір найму житлового будинку № 65 по вул. Свердлова в м. Василівка Запорізької області. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити. В судове засідання відповідачі не зявилися, але надали суду письмові заперечення проти позову, в яких, у тому числі, просять суд розглянути справу в їх відсутності. Суд, вислухавши думку представника позивача, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичний осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що розпорядженням Василівської районної державної адміністрації від 01.02.1996 року № 78 затверджено акт державної комісії по прийому до експлуатації одноквартирного пятикімнатного жилого будинку по вулиці Свердлова в м. Василівка з визнанням права власності за обласною станцією по насінництву багаторічних трав. На підставі цього, Запорізькій обласній міжгосподарській спеціалізованій станції по насінництву багаторічних трав було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок № 65 по вул.. Свердлова в м. Василівка. Рішенням спільного засідання адміністрації та профкому Запорізької обласної станції по насінництву багатолітніх трав № 1 від 20.03.1996 року, вищезазначений будинок був виділений для сім'ї [PERSON], як багатодітній сім'ї, зі складом 6 осіб, для покращення житлових умов. Вказане рішення було затверджено рішенням виконкому Василівської міської ради № 88 від 18.04.1996 року. На підставі цього, видано [PERSON] ордер № 6639 на вселення у жилий будинок № 65 по вул.. Свердлова в м. Василівка. У 1996 році на підставі ордеру, родина [PERSON] у складі 6 осіб вселилася в житловий будинок № 65 по вул.. Свердлова в м. Василівка для постійного проживання. Відповідно до\~ст. 65 ЖК України, [PERSON]Л вселився в зазначене жиле приміщення та зареєстрував синів: [PERSON] у лютому 1999 році, [PERSON] у березні 2001 року, інших членів сім'ї [PERSON] у жовтні 2004 року, [PERSON] у серпні 2002 року, [PERSON] у березні 2009 року. Після смерті наймача [PERSON] відповідачі користувалися, проживали та були зареєстровані в установленому законом порядку в житловому будинку № 65 по вул.. Свердлова в м. Василівка. Члени сім'ї [PERSON] набули право користуватися усіма правами житлом нарівні з\~наймачем [PERSON] і, як члени його сім'ї, зберегли це право після його смерті. Рішенням виконкому Василівської міської ради № 1453 від 19.05.1998 року, з метою впорядкування нумерації будинків по вулиці Свердлова, житловому будинку, який є предметом даного спору, присвоєно № 65. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15.04.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції від 06.07.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.08.2011 року, при розгляді позову про усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування, за участю тих самих сторін, було встановлено, що [PERSON], яка діяла також в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселилися у вищевказаний жилий будинок на постійне проживання у відповідності з вимогами житлового законодавства та набули право користування ним. Вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року та відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню (а.с. 21-23). Вказаним рішенням за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право користування житловим будинком № 65 по вул.. Свердлова в м. Василівка. Звертаючись до суду з даним позовом про спонукання відповідачів до укладення договору найму житлового приміщення, позивач в якості правової підстави задоволення своїх вимог зазначає положення статей 319,321,383,391 ЦК України та статті 150 ЖК України. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК Україниособа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як - установлення правовідносин шляхом зобовязання особи до укладення відповідних договорів. Крім того, ні положеннями інших статей ЦК України, якими передбачено захист права власності особи, ні нормами ЖК України, не передбачено такого способу захисту цивільного права, як «зобовязання особи до укладення договору найму житлового приміщення». Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у позові. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону, а тому, в задоволенні позову необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд також вважає можливим стягнути з позивача на користь відповідачів судові витрати на правову допомогу адвоката [PERSON] по 1280 грн. кожному, які підтверджуються квитанціями, Угодами про надання правової допомоги, Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, які є в справі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved