Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

В червні 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач як батько дитини сторін мав сплачувати аліменти до досягнення донькою повноліття, але з червня 2013 р. відповідач сплату аліментів припинив. У серпні 2013 дочка сторін вступила на денну форму навчання на юридичний факультет у Київський національний університет імені Тараса Шевченка та на заочну комерційну форму навчання на факультет міжнародної економіки і менеджменту у Київський національний економічний університет ім..В.Гетьмана. Вартість навчання за один семестр навчального року згідно договору про надання освітніх послуг складає 2977,30 грн.. За навчання доньки на 1-му курсі позивачем було сплачено 5954,60 грн.. Період навчання доньки у вказаному ВУЗі встановлено до 30.06.2017 р.. Також [PERSON] навчається у школі іноземних мов. Згідно договору №316 про надання інформаційно-консультаційних послуг в школі англійської мови «Green Forest» від 15.02.2014 р. плата за курс складає 2500 грн. (без вартості підручників). Загалом, враховуючи вартість підручників, за навчання у даній школі, згідно рахунку №283 від 15.02.2014 р., було сплачено 2657 грн.. У зв»язку з тим, що донька навчається на денній формі навчання, вона не має можливості працювати, потребує коштів для оплати свого навчання, проживання, одягу, харчування тощо та потребує матеріальної допомоги. Також їй потрібні кошти на щоденний проїзд до місця навчання, що мінімально складає 25 грн. в день та 750 грн. на місяць. Тому просила стягнути з відповідача: - аліменти в розмірі 1200 грн. починаючи від 05.05.2014 р. на період навчання до досягнення дочкою двадцяти трьох років; - 4227,30 грн. додаткових витрат по оплаті навчання [PERSON] за період з 01.09.2013 р. по 01.06.2014 р. та за оплату навчання у школі іноземних мов за період лютий-червень 2014 р.; - ? частину витрат по оплаті за навчання їх сумісної дитини [PERSON], які будуть проведені [PERSON] за період навчання доньки з червня 2014 р. до закінчення нею навчання чи до досягнення 23-річного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував частково, в частині розміру аліментів та розміру додаткових витрат. Третя особа позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав. Судом встановлено, що у серпні 2013 [PERSON] вступила на денну форму навчання на юридичний факультет у Київський національний університет імені Тараса Шевченка та на заочну комерційну форму навчання на факультет міжнародної економіки і менеджменту у Київський національний економічний університет ім..В.Гетьмана. Вартість навчання за один семестр навчального року, згідно з договором про надання освітніх послуг складає 2977,30 грн.. Період навчання доньки у вказаному ВУЗі встановлено до 30.06.2017 р.. В Київському національному університеті імені Тараса Шевченка [PERSON] отримує стипендію для студентів вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівня акредитації, які навчаються за освітньо-кваліфікаційними рівнями «бакалавр», «спеціаліст» або «магістр», розмір якої визначається згідно Постанови КМУ від 05.03.2008 р. № 165. [PERSON] навчається у школі іноземних мов. Згідно договору №316 про надання інформаційно-консультаційних послуг в школі англійської мови «Green Forest» від 15.02.2014 р. плата за курс складає 2500 грн. (без вартості підручників). Згідно статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Позивачем у справі не надано суду належних та допустимих доказів щодо стягнення аліментів в визначеному розмірі 1200 грн.. Суд також не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на доньку, які будуть проведені позивачем за період навчання доньки до закінчення останньою навчання чи до досягнення 23-х річного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: partial