Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

В серпні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 29.04.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 2 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконував умови договору, в зв`язку з чим, станом на 30.06.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 52 248,69 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 2 094,27 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 42 940,20 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4 250 грн., штрафів в сумі 5500 грн. (фіксована частина), та 2 464,22 грн. (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, вирішити питання про судові витрати на користь позивача. Заочним рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.10.2017 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] задоволено частково, з останнього стягнуто на користь .ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість кредитним договором в сумі 45 034,47 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2 094,27 грн., заборгованості по процентам в сумі 42 940, 20 грн., судовий збір в сумі 1379,04 грн., а всього 46 413,51 грн. В решті позову відмовлено. 13.02.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Володарського районного суду Донецької області від 17.10.2017 року. Ухвалою суду від 27.03.2019 року заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 17.10.2017 року скасоване, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того,\~13.03.2019\~року відповідач\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~зустрічною позовною\~заявою про\~захист прав\~споживачів,\~в якій\~зазначив,\~що позивачем\~при оформленні\~договору були\~порушені його\~права як\~споживача.\~А саме\~ п.8\~ст.21\~Закону «\~Про захист\~прав споживача»,\~а саме\~не було\~йому вручено\~копію договору.\~Договір кредитний\~вважає неукладеним\~тому що\~недодержана форма\~договору,\~Банк не\~інформував його\~по заборгованості\~по кредиту.\~Вимоги банку\~щодо виплати\~ компенсації\~більше ніж\~50%\~ вартості\~продукції у\~разі невиконання\~зобов`язань \~по договору\~ визнаються\~ не\~дійсними та\~такими ,\~що порушують\~його права\~як споживача,\~відповідно до\~ п.5\~ст.18\~Закону «Про\~захист прав\~споживача».\~ Також\~ за\~заочним рішенням\~суду з\~нього було\~стягнуто \~за цим\~кредитним договором\~більше 2000\~гривень,\~що перекриває\~суму кредиту,\~яку він\~брав.\~Просив визнати незаконними вимоги АТ КБ ПРИВАТБАНК в частині нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів та просив визнати кредитний договір погашеним тому що за заочним рішенням з нього стягнуто о заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. 17.04.2019 року позивачем АТ КБ ПРИВАТБАНК подано відзив на зустрічний позов [PERSON] , в якому наполягав на задоволенні позовних вимог банку, водночас просив відмовити у зустрічному позові [PERSON] , оскільки той не ґрунтується на вимогах закону. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. В зустрічному позові просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) до судового засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в позові АТ КБ ПРИВАТБАНК, задовольнити зустрічний позов. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою учасників справи, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши позовну\~заяву,\~зустрічний позов\~та додані\~до них\~письмові докази,\~відзив на\~зустрічний позов,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову\~АТ КБ\~ПРИВАТБАНК до\~ [PERSON] \~та відмову\~у зустрічному\~позові з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2013 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника [PERSON] та Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач під час укладання договору був ознайомлений, що засвідчено особистим його підписом 29.04.2013 року (а.с.7). Як видно з Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК, форма договору про надання банківських послуг, яка укладається між банком та держателем картки, складається із заяви, пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів (а.с.9-32). З матеріалів справи також вбачається, що АТ КБ ПРИВАТБАНК надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по якому-небудь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. фіксована частина та 5% від суми позову. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за наданим позивачем розрахунком, станом на 30.06.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 52 248,69 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 2 094,27 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 42 940,20 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4 250 грн., штрафів в сумі 5500 грн. (фіксована частина), в сумі 2 464,22 грн. (процентна складова). Частиною першою статті 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України, обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Підписавши 29.04.2013 року анкету-заяву, [PERSON] надав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений (а.с.7). Особливістю договору приєднання є саме те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Суд звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладання договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач не тільки виявив бажання отримати кредитні кошти, а й підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.04.2013 року, [PERSON] заповнив розділи: «персональні дані», «адреса проживання», «контактна інформація». На звороті анкети-заяви міститься розділ «Додаткова інформація», яку відповідач також заповнив і графа «вкажіть бажаний кредитний ліміт по платіжній карті кредитка «Універсальна»/ GOLD містить відомості про те, що ним було отримано саме платіжну карту кредитка «Універсальна»/ GOLD із кредитним лімітом 3 000 грн. (а. с. 7). Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розмір відсотків за користування кредитом становить 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8). Таким чином посилання відповідача [PERSON] (позивача за зустрічним позовом) у зустрічній позовній заяві на те, що фактично між позивачем та ним не укладався письмовий кредитний договір, який би містив умови надання та погашення кредиту, строку дії кредитного договору та інші істотні умови, не ґрунтується на законі. Підсумовуючи викладене, суд вважає встановленим, що 29.04.2013 року між позивачем АТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір б/н від 29.04.2013 року у виді договору приєднання, за яким останній отримав кредит у розмірі 2 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, ознайомившись та погодившись з Умовами та Тарифами банку. Також суд погоджується, з тим, що станом на час звернення до суду з позовом заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 2 094,27 грн. Натомість, що стосується заборгованості за процентами, то суд не погоджується з розрахунком наданим позивачем по процентам, виходячи з наступного. Як вбачається із листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.03.2019 року №30.1.0.0/2-20170822/488, клієнт [PERSON] , згідно кредитного договору б/н від 29.04.2013 року отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущення картки до останнього дня 07.2016 (а.с.130). Із правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс 14) вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Із розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 26.11.2013 року по 31.07.2016 року заборгованість за кредитом складає 2 094,27 грн. і є незмінюваною (а.с.6). Крім того, із розрахунку заборгованості, а також із виписки по рахунку [PERSON] , вбачається, що проценти за користування кредитним лімітом встановлені в розмірі 2,5% по операціям до 31.08.2014 року, 2,9% по операціям до 31.03.2015 року, 3,6% - з 01.04.2015 року (а.с.6, 6-зворот, 131-134). Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обов`язків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п.1.1.3.1.9 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, Банк зобов`язаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті Банку) надавати Держателю виписки про стан [PERSON] та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. Із договору № б/н від 29.04.2013 року вбачається, що проценти за кредитним лімітом встановлені на рівні 30% річних (2,5% на місяць). З 01.09.2014 року змінено процентну ставку по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» в розмірі 2,9% на місяць (зміну здійснено тільки для витрат здійснених після 01.09.2014 року). З 01.04.2015 року змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», розмір процентної ставки 3,6% на місць, пені, тощо (а.с.8). Тобто, по даному кредитному договору банк необґрунтовано з 01.09.2014 року підняв процентну ставку, яка склала 34,80 відсотків, а з 01.04.2015 року - 43,20 відсотків, оскільки відповідач не користувався кредитним лімітом з 13.05.2013 року (а.с. 131). Вказане вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року по справі № 398/3900/16-ц, провадження № 61-7745св18. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено в кредитному договорі, щоденний процент складатиме: 2 094,27 грн. х 30% : 360 = 1,75 грн. Кількість днів за період з 26.11.2013 року (з часу утворення заборгованості за кредитом) по 31.07.2016 року (строк дії картки) складає 978 днів. Розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача розраховується за формулою: 1,75 грн. х 978 днів=1 711,50 грн. Вказане вище узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у Постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18, де вказано, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Тобто, після 31.07.2016 року позивач по вказаному вище кредитному договору не мав права нараховувати відповідачу проценти за прострочену заборгованість. Щодо вимоги про стягнення з відповідач [PERSON] заборгованості з пені та комісії в сумі 4 250 грн., штрафів в сумі 500 грн. та 2 464, 22 грн. слід зазначити наступне. Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції»\~від 02\~вересня 2014\~року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. В пункті 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження Володарський район Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року. Проте, згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрований в селі Первомайське Нікольського [ADDRESS] (а.с.33), тобто на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» № 197. Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані пеня після 14.04.2014 року та штрафи сумі 500 грн. (фіксована частина) та 2464,22 грн. (процентна складова), а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Разом з тим, станом на 01 квітня 2014 року заборгованість відповідача за пенею складає 100 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 29.04.2013 року, що утворилася станом на 31.07.2016 року в сумі 2 094,27 грн., заборгованість по процентам, розрахована судом в сумі 1 711,50 грн., заборгованість за пенею в сумі 100 грн., а всього 3 905,77 грн., яку необхідно стягнути з відповідача. Але ж згідно Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 57122820 у зв`язку із скасуванням виконавчого документу на підставі ухвали суду від 27.03.2019 року про скасування заочного рішення та відомостей зазначених в повернутому виконавчому листі встановлено, що з [PERSON] на користь позивача в ході виконання заочного рішення стягнуто борг в сумі 6451.71 грн. що свідчить про фактичне виконання рішення в примусовому порядку (а.с.148-149) Таким чином, враховуючи, що з відповідача на день розгляду справи фактично стягнуто заборгованість в примусовому порядку в повному обсязі, то рішення з цих підстав не може бути звернуто до виконання, а тому підлягає частковому задоволенню зустрічний позов [PERSON] в частині погашення кредитних зобов`язань. В решті зустрічних позовних вимог відмовити. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 94,4 грн. (5,9% від суми позову). Відповідач при зверненні з зустрічним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: partial