Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В червні 2017 року заявник звернулася до суду із зазначеною заявою. Вказувала, що 24.02.2006 року [PERSON] склала на її імя заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] Після смерті [PERSON], вона намагалась оформити спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено в цьому, через невідповідність у прізвищі призначеного в заповіті спадкоємця з власним прізвищем спадкоємця зазначеним в паспорті, замість «Крапивін Світлана Анатоліївна» зазначено «Крапивіній Світлані Анатоліївні». Посилаючись на те, що виправити помилку в заповіті нотаріус відмовляється, тому з метою оформлення спадщини після [PERSON], просила встановити факт, що заповіт складений померлою 16.02.2013 року [PERSON], який зареєстрований 24.02.2006 року державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі № 2-548, складений на імя [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі. Перша білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. [PERSON] звернуся до суду із заявою, в якій просив справу слухати за його відсутності, заяву визнав повністю. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24.02.2006 року [PERSON] склала заповіт згідно якого вона заповіла [PERSON], [INFO] усе своє майно. 14.02.2015 року державний нотаріус Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова мотивована тим, що у наданому заповіті прізвище призначеного спадкоємця зазначено «Крапивіній», а за паспортом прізвище спадкоємця «Крапивін». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З копії паспорту заявника вбачається, що датою її народження є 03.03.1966 року, що співпадає з датою народження спадкоємця визначеного в заповіті від 24.02.2006 року. Також, імя та по батькові спадкоємця в заповіті співпадають з імям та по батькові заявника. Таким чином, на думку суду при складанні заповіту мала місце орфографічна помилка нотаріуса, який його посвідчував, а тому враховуючи відсутність заперечень заінтересованих осіб відносно задоволення заяви, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що саме заявник являється спадкоємцем за заповітом після [PERSON], однак без встановлення належності заповіту заявник не має змоги оформити спадщину, тому суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву про встановлення юридичного факту. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved