Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Харківської товарної біржі, [PERSON] , в якій позивач просить визнати дійсним Договір № НЗ-257 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , підписаний та зареєстрований на Харківській товарній біржі 29 липня 1997 року, зареєстрований в комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» 01 серпня 1997 року за реєстровим № 2203. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 29 липня 1997 року між його матір`ю [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано 29.07.1997 Харківською товарною біржею за реєстр. № НЗ-257, без наступного нотаріального посвідчення договору с подальшою реєстрацією в КПТІ «Інвенрос». 01.08. 1997 договір було зареєстровано в комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» за реєстровим № 2203 в реєстраційній книзі № 9. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 23.10.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 448. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інвентаризаційна вартість жилого будинку з надвірними будівлями складає 457 662 грн. У встановлений законом 6-ти місячний строк він звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. з заявою про прийняття спадщини за законом на нерухоме майно, і 13.11.2020 було заведено спадкову справу №163/2020 після померлої [PERSON] . На підставі роз`яснювального листа приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. №371/01-16 від 19.11.2020 надані нотаріусу документи на право власності житлового будинку не відповідають вимогам, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і тому неможливо провести реєстрацію за ним права власності та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позов задовольнити у повному обсязі, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів, які надані до матеріалів справи. Представник відповідача Харківської товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки в судове засідання не повідомив, доказів по справі та відзив на позов не надав, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів, які надані до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки в судове засідання не повідомила, доказів по справі та відзив на позов не надала, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів, які надані до матеріалів справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що 29 липня 1997 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано 29.07.1997 Харківською товарною біржею за реєстр. № НЗ-257, без наступного нотаріального посвідчення договору. 01.08. 1997 договір було зареєстровано в комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» за реєстровим № 2203 в реєстраційній книзі № 9. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 23.10.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 448. У встановлений законом 6-ти місячний строк [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. з заявою про прийняття спадщини за законом на нерухоме майно і 13.11.2020 було заведено спадкову справу №163/2020 після померлої [PERSON] . На підставі роз`яснювального листа приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. №371/01-16 від 19.11.2020 надані нотаріусу документи на право власності житлового будинку не відповідають вимогам, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і тому неможливо провести реєстрацію за ним права власності та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно. Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України і п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, правовий статус майна а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин, щодо цього майна, визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Договірні відносини виникли у липні 1997 року, а відповідно для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року. Так, положеннями ст. 42 ЦК України (в редакції 1963 року), який має застосуватися до спірних правовідносин, дозволялось укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріально засвідченої). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених частиною 2 ст. 48 ЦК України ( в редакції 1963 року). У той же час відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», угоди, які укладені учасниками біржі, щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто діючі на час укладення спірного договору купівлі-продажу норми законодавства передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в ст. 220 ЦК України, діючого в даних час. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмові формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріального посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися, що до усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 319 ЦК України, право власності в України складається з права володіння, права користування, та права розпорядження, та може набуватися тільки на законних підставах. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, або обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності у судовому порядку (ст. 16 ЦК України). На підставі вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна НЗ-257 від 29.07.1997, оформленого в Харківській товарній біржі дійсним. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, оцінивши всі зібрані у справі докази, встановивши характер правовідносин, суд дійшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved