Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

В січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради про зобов`язання щодо включення особи в окремий список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до п. 2.10 рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 20.01.2010р. № 3 він, [PERSON] , був взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті (черговість - першочергова, учасник бойових дій, посвідчення серії [NUMBER] від 09.12.1996р.). 21.07.2011 року ним до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було подано заяву про постановку його в позачергову чергу як інваліда війни 3 групи та додано копію його посвідчення серії [NUMBER] . В травні 2012 року до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради ним було надано посвідчення інваліда II групи, копія якого також наявна в його обліковій справі № 6201. Відповідно до пп.5-1 п. 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, поза чергою жилі приміщення надаються особам, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Особи, зазначені у цьому підпункті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особа з інвалідністю 1 групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. У зв`язку із зазначеним, 05.01.2013р. головою Білоцерківської міської громадської організації «Спілка ветеранів-десантників» Генерал-майором Поліщуком В.С. був направлений лист на адресу Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради стосовно надання житла [PERSON] . Листом від 11.03.2013р. № 736/1-10 виконавчий комітет повідомив, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті, черговість загальна - 3726, першочергова - № 1289, в списку інвалідів, які приймали участь у війні в Афганістані - № 8. (лист додається). Листом виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 19.12.2018р. № Г- 4706 також повідомлялося, що він був включений в списки на позачергове отримання житла, як інвалід війни 3 групи відповідно до рішення виконавчого комітету № 361 від 09.11.2011р.(лист додається). Весною 2018 року, зі слів працівників виконавчого комітету, він дізнався про те, що станом на 01.01.2018р. не перебував на квартирному обліку у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, як особа з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, оскільки попередньо не був включений в списки на позачергове отримання житла, як інвалід війни 3 групи згідно рішення виконавчого комітету № 361 від 09.11.2011р. Зазначене також підтверджується відповіддю Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради від 15.10.2019 р. № 2074 (адресованої адвокату) та інформацією Архівного відділу Білоцерківської міської ради від 28.10.2019р. № Г-191/06-03. Вважає, що відповідачі по справі припустилися грубої помилки, оскільки в документах, наявних в його обліковій справі № 6201, міститься оригінал його заяви від 21.07.2011 р. про постановку його в позачергову чергу як інваліда війни 3 групи та міститься копія його посвідчення серії [NUMBER] . В травні 2012 року до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету ним було надано посвідчення інваліда II групи, копія якого також наявна в його обліковій справі № 6201. Зазначене також підтверджується листом виконавчого комітету від 26.03.2019р. № Г-1134. Враховуючи зазначене вище, 06.11.2019 р. він звернувся до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з проханням прийняти рішення про включення його з 09.11.2011 року в списки на позачергове отримання житла, як інваліда війни, учасника бойових дій. Проте, листом від 04.12.2019 р. виконавчий комітет повідомив його що «Не зважаючи на те, що Вами була подана заява про включення Вас до позачергової черги від 21 липня 2011 року, відповідне питання не розглядалося ні на засіданні громадської комісії з житлових питань ні виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради.... Включити Вас до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 09 листопада 2011 року, не вважається за можливим». Необхідно звернути увагу суду на ту обставину, що його заяву від 06.11.2019 р., знову ж таки, не було розглянуто ні на засіданні громадської комісії з житлових питань, ні на засіданні виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. Своїми неправомірними діями відповідачі позбавляють його права на отримання компенсації за належне для отримання жиле приміщення, що передбачено Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018р. № 214. Просив суд зобов`язати Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення про включення з 09 листопада 2011 року [PERSON] до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, як інвалід війни 3 групи та зобов`язати Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення про включення з 07 травня 2012 року [PERSON] до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, як інвалід війни 2 групи ( а. с. 1-6 ). Ухвалою судді від 04.02.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04 березня 2020 року ( а. с. 28-29 ). 20 лютого 2020 року за вх. № 6570 судом отримано від департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради відзив на позовну заяву позивача, в якій просили відмовити позивачу в його задоволенні вимог до департаменту, оскільки не є належним відповідачем та розгляд справи здійснювати без участі представника департаменту. Відмову мотивували наступним. Департамент не є стороною спірних правовідносин, оскільки повноваження щодо включення особи в окремий список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень не належить до його компетенції. Позивач на підтвердження своїх припущень та тверджень не надав жодного доказу протиправності будь-якого діяння чи бездіяльності саме департаменту. Департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради є правонаступником управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, відділу охорони навколишнього середовища Білоцерківської міської ради, відділу обліку та розподілу житла Білоцерківської міської ради, відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 26 вересня 2016 року № 268-17-VII «Про оптимізацію загальної структури виконавчих органів міської ради, апарату міської ради її виконкому та їх чисельності». Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У своїй діяльності департамент керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, рішеннями Білоцерківської міської ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, іншими нормативно-правовими актами та Положенням про департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради. Відповідно до п. 18 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, за місцем проживання громадян. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім`ї, видані виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, (далі - орган реєстрації), за формою, встановленою в додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради). Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи. [PERSON] був взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради відповідно до п.2.10 рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 20 січня 2010 року № 3. Склад сім`ї 1 особа. Черговість - першочергова, учасник бойових дій. посвідчення серії [NUMBER] від 09 грудня 1996 р. Окрім того, під час взяття на квартирний облік за місцем проживання [PERSON] , громадською комісією з житлових питань та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради не було враховано той факт, що 23 травня 2007 року позивачем було відчужено житло за адресою: [ADDRESS] . м. Біла Церква. Київська область, житловою площею 23,9 кв. м. Відповідно до п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових мов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Зважаючи на той факт, то [PERSON] 23.05.2007 року відчужив житло, то стати на квартирний облік на законних підставах повинен був не раніше 23.05.2012 року. Інформація щодо відчуження згаданого майна позивача у 2007 році виявилася під час інвентаризації облікових справ у 2018 році, про що було повідомлено [PERSON] . Таким чином, рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25 вересня 2018 року № 507 за заявою [PERSON] від 03 липня 2018 року останнього було знято з квартирного обліку. Також в обліковій квартирній справі в наявності є дві заяви від громадянина [PERSON] , а саме: заява від 21 липня 2011 року про включення його до позачергової черги на квартирний облік, як інваліда війни з додатком копії посвідчення інваліда війни 3 групи, видане 11 липня 2011 року серія [NUMBER] , терміном дії до 01.06.2012 року та копії посвідчення серії [NUMBER] від 09 грудня 1996 р.; заява від 01 листопада 2011 року про включення разом з ним його дружину [PERSON] та її сина [PERSON] до позачергової черги на квартирний облік з додатками копій: свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] від 17 грудня 2010 року, копія ідентифікаційного номеру та паспорту [PERSON] , копія свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 10 червня 1996 року. Згідно відповіді виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 19.12.2018 року № Г- 4706 [PERSON] повідомлено, що 09 листопада 2011 року рішенням виконавчого комітету № 361 він був включений в списки на позачергове отримання житла, як інвалід війни. Але, проаналізувавши рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 361 від 09.11.2011 року, департамент стверджує, що у вказаному рішенні прізвище [PERSON] - відсутнє, тобто його не було взято на квартирний облік. Таким чином, відповідного рішення щодо включення громадянина [PERSON] до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради не приймалось. Позивач у позовній заяві звертає увагу на Положення про департамент житлово- комунального господарства Білоцерківської міської ради, основним завданням департаменту є облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов. Так, дійсно відповідно до Положення про департамент житлово- комунального господарства Білоцерківської міської ради, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 28.02.2019 року № 3445-67-VII, департамент; здійснює облік житла, що належить до комунальної власності територіальної громади міста; здійснює облік громадян, які відповідно до чинного законодавства погребують поліпшення житлових умов; здійснює контроль за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах; видає ордери на заселення жилої площі. Але, сам процес обліку відбувається шляхом включення до списків черговиків (на підставі рішення виконавчого комітету міської ради) осіб, які користуються таким правом. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 листопада 2018 року № 644 [PERSON] за його заявою від 03 жовтня 2018 року, взято на квартирний облік складом сім`ї 3 особи. Тому, департамент вважає, що ДЖКГ БМР не є належним відповідачем, оскільки неуповноважений на прийняття рішення щодо включення в окремий список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, а лише може вчинити дії по обліку громадян, обліку житла та видачі ордерів на заселення жилої площі відповідно до норм чинного законодавства (а. с. 35-39 ). 26 лютого 2020 року за вх. № 7422 судом отримано відзив на позовну заяву від Виконавчого комітету\~ Білоцерківської міської ради, в якому позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. У своєму позові [PERSON] просить суд зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення про включення з 09 листопада 2011 року позивача до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, як інвалід війни 3 групи та зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення про включення з 07 травня 2012 року позивача до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, як інвалід війни 2 групи, мотивуючи такі вимоги неналежними діями відповідачів. Але, позивач чомусь забуває повідомити суд про те, що ним самостійно була подана заява від 03.07.2018 р. про зняття його з квартирного обліку за власним бажанням (копія додається). На виконання вимог вищеназваної заяви виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняв рішення від 25.09.2018 р. № 507 «Про деякі питання щодо квартирного обліку», яким було знято позивача з квартирного обліку (витяг додається). Також позивачем - [PERSON] 03.10.2018 р. була подана заява про прийняття на квартирний облік (копія додається). На виконання вимог вищевказаної заяви виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняв рішення від 15.11.2018 р. № 644 «Про деякі питання щодо квартирного обліку», яким було взято позивача на квартирний облік (витяг додається). Тобто, позивач добровільно відмовився від перебування на квартирному обліку, але відразу ж знову був поставлений на такий облік і на даний момент перебуває на обліку на підставі заяви від 03.10.2018 р. та рішення відповідача від 15.11.2018 р. № 644 «Про деякі питання щодо квартирного обліку». Доводять до відома суд, що чинним законодавством України не передбачено можливості поновлення особи, яка добровільно відмовилася від перебування на квартирному обліку та при наявності рішення з даного питання, з моменту, коли особа почала перебувати на такому обліку до написання заяви про добровільну відмову. У своєму позові [PERSON] зазначає, що ним 21.07.2011 року до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було подано заяву про постановку в позачергову чергу як інваліда війни 3 групи та ним додано копію посвідчення інваліда 3 групи серії [NUMBER] . А в травні 2012 року позивачем до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було надане посвідчення інваліда II групи. Дійсно у матеріалах облікової справи № 6201 містяться: оригінал заяви позивача - [PERSON] від 21.07.2011р. (копія додається); копія посвідчення [NUMBER] (ксерокопія додається); ксерокопія посвідчення [NUMBER] (інваліда 3 групи) та ксерокопія частини посвідчення інваліда 2 групи без можливості встановити серію посвідчення та особу власника такого посвідчення (ксерокопія додається); ксерокопія довідки до акта огляду МСЕК сер. КИО-1 № 0370260 (ксерокопія додається). Проте, ксерокопія посвідчення [NUMBER] (інваліда 3 групи) та ксерокопія частини посвідчення інваліда 2 групи без можливості встановити серію посвідчення та особу - власника такого посвідчення були надані позивачем на одному аркуші, що йде в розріз зі словами позивача про падання ним спочатку 2011 року посвідчення інваліда 3 групи серії [NUMBER] , а в 2012 році посвідчення інваліда 2 групи. Про реквізити посвідчення інваліда 2 групи, наданого нібито в 2012 році в повному обсязі, не зазначає навіть сам позивач - [PERSON] . Відповідно до п. 18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) за місцем проживання громадян (у випадку, передбаченому абзацом четвертим пункту 8 цих Правил, - за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб) та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському об`єднанню (організації) за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім`ї, видані виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, сільським головою (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації), за формою, встановленою в додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради). Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи. Тобто, позивачу у 2012 році необхідно було подати відповідну заяву та додати посвідчення інваліда 2 групи в повному обсязі як документ, що посвідчує право на пільгу, а не надавати лише частину посвідчення інваліда 2 групи, з якого неможливо встановити особу заявника. Отже, самим позивачем не виконано вимог законодавства України стосовно належної постановки на квартирний облік з 2012 року, що унеможливлює задоволення позовних вимог [PERSON] . Звертають увагу суду на те, що позивач первісно був поставлений на квартирний облік 20.01.2010 р., що підтверджується рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 3 від 20.01.2010 р. «Про видачу ордерів на заселення квартир у місті, взяття громадян на квартирний облік та зняття з обліку» (архівний витяг міститься в матеріалах справи). Але, [PERSON] , при взятті на квартирний облік в 2010 році не повідомив відповідача 1 про те, що ним 23 травня 2007 року було штучно погіршено свої житлові умови: ним була відчужена квартира площею 57,9 м2 за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо відчуження майна у 2007 році позивачем була виявлена посадовими особами відділу обліку та розподілу житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради під час інвентаризації облікових справ лише в 2018 році, адже 2010 року була відсутня можливість перевірки достовірності поданих відомостей заявниками через відсутність відповідних реєстрів та/або складність доступу до них. Частина 1 ст. 35 Житлового Кодексу Української РСР вказує, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Фактично [PERSON] мав бути взятий на квартирний облік з 24 травня 2012 року, а не з 2010 року, про що позивач знав, але до відома відповідача 1 не довів. Тобто, своїми навмисними діями позивач - [PERSON] в 2010 році ввів в оману відповідача 1 - виконавчий комітет Білоцерківської міської ради. Отже задоволення вимог позивача судом призведе до незаконного постановлення його на квартирний облік з 09 листопада 2011 року як інваліда війни 3 групи та з 07 травня 2012 року як інваліда війни 2 групи, що порушить вимоги ч. 1 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). У своєму позові [PERSON] просить суд зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення про включення з 09 листопада 2011 року позивача до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, як інвалід війни 3 групи та зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення про включення з 07 травня 2012 року позивача до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, як інвалід війни 2 групи. Частинами 5 та 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Так, рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі №1 - 9/2009 визначає, що ненормативні правові акти органу місцевого, самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Звертають увагу суду, що рішення стосовно взяття та зняття з квартирного обліку громадян за своєю природою не відносяться до нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування та є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Водночас відповідачем 1 стосовно позивача були прийняті рішення від 25.09.2018 р. № 507 «Про деякі питання щодо квартирного обліку» та від 15.11.2018 р. № 644 «Про деякі питання щодо квартирного обліку», якими його відповідно було знято з квартирного обліку за власним бажанням та знову взято на квартирний облік, тобто були прийняті ненормативні правові акти одноразового застосування (акти індивідуальної дії) та настав юридичний наслідок, що унеможливлює задоволення вимог позивача в повному обсязі ( а. с. 70-75 ). Ухвалою суду від 04 березня 2020 року витребувано у департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради оригінал облікової справи № 6201 стосовно перебування [PERSON] на квартирному обліку у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради для огляду в судовому засіданні ( а. с. 103-104).\~ Ухвалою суду від 19 травня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду\~ на 22 червня 2020 року ( а. с. 131-132 ). 22 червня 2020 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 16 липня 2020 року ( а. с.134-136, 137 ). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Ротаєнко Н.В. заперечувала проти позовних вимог, просила позивачу відмовити в позові в повному обсязі. Представник відповідача департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Закрасняна Ю.П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка ( а. с. 137 ). В судовому засіданні, яке відбувалося 22.06.2020 року, представник відповідача департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Закрасняна Ю.П. заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити позивачу в задавлені вимог до департаменту ( а. с. 134-136 ). Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника виконавчого комітету Білоцерківської міської ради,\~ дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач зазначає, що відповідно до п. 2.10 рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 20.01.2010р. № 3, [PERSON] , був взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті (черговість - першочергова, учасник бойових дій, посвідчення серії [NUMBER] від 09.12.1996р.). 21.07.2011 року позивачем до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було подано заяву про постановку його в позачергову чергу як інваліда війни 3 групи та додано копію його посвідчення серії [NUMBER] . В травні 2012 року до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради ним було надано посвідчення інваліда II групи, копія якого також наявна в його обліковій справі № 6201. Відповідно до пп.5-1 п. 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, поза чергою жилі приміщення надаються особам, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Особи, зазначені у цьому підпункті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особа з інвалідністю 1 групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. У зв`язку із зазначеним, 05.01.2013 р. головою Білоцерківської міської громадської організації «Спілка ветеранів-десантників» Генерал-майором Поліщуком В.С. був направлений лист на адресу Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради стосовно надання житла [PERSON] . Листом від 11.03.2013р. № 736/1-10 виконавчий комітет повідомив, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті, черговість загальна - 3726, першочергова - № 1289, в списку інвалідів, які приймали участь у війні в Афганістані - № 8. Листом виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 19.12.2018р. № Г- 4706 також повідомлялося, що позивач був включений в списки на позачергове отримання житла, як інвалід війни 3 групи відповідно до рішення виконавчого комітету № 361 від 09.11.2011р. Навесні 2018 року, зі слів працівників виконавчого комітету, позивачу стало відомо, що станом на 01.01.2018 р. останній не перебував на квартирному обліку у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, як особа з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, оскільки попередньо не був включений в списки на позачергове отримання житла, як інвалід війни 3 групи згідно рішення виконавчого комітету № 361 від 09.11.2011р. Зазначене також підтверджується відповіддю Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради від 15.10.2019 р. № 2074 (адресованої адвокату) та інформацією Архівного відділу Білоцерківської міської ради від 28.10.2019р. № Г-191/06-03. Вважає, що відповідачі по справі припустилися грубої помилки, оскільки в документах, наявних в його обліковій справі № 6201, міститься оригінал його заяви від 21.07.2011 р. про постановку його в позачергову чергу як інваліда війни 3 групи та міститься копія його посвідчення серії [NUMBER] , а в травні 2012 року до відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету ним було надано посвідчення інваліда II групи, копія якого також наявна в його обліковій справі № 6201, зазначене також підтверджується листом виконавчого комітету від 26.03.2019р. № Г-1134, а тому своїми неправомірними діями відповідачі позбавляють його права на отримання компенсації за належне для отримання жиле приміщення, що передбачено Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018р. № 214, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказує, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до п.п. 5, 6, ч. 1. ст. 15 Житлового Кодексу Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті, серед іншого, здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Частина 1 ст. 36 Житлового Кодексу Української РСР вказує, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Підпунктом 2 пункту а) ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Частиною 2 п. З Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 встановлено, що рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті у складі голови або заступника голови виконавчого комітету (голова комісії), представника профспілкового органу (заступник голови комісії), депутатів Ради, представників громадських організацій, трудових колективів. Склад комісії затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради. З питань, що розглядаються, комісія підготовляє пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради. У п. 12 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 зазначено, що у виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів ведення квартирного обліку покладається на відділи по обліку і розподілу жилої площі, а там, де таких відділів нема, - на службових осіб, призначених рішенням виконавчого комітету. На підприємствах, в установах, організаціях облік ведеться житлово-побутовими (житлово- комунальними) відділами, а в разі їх відсутності - працівниками, призначеними адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації за погодженням з профспілковим комітетом. Відповідно до п. 18 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, за місцем проживання громадян. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім`ї, видані виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, (далі - орган реєстрації), за формою, встановленою в додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради). Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи. З довідки, виданої Білоцерківським об`єднаним міським військовим комісаріатом від 03.04.2012 року за вих. № 4/272 [PERSON] вбачається, що останній дійсно\~ з 11.11.1984 року по 16.02.1987 року приймав участь у війні: приймав участь в бойових діях в Афганістані з 22.04.1985 року по 16.01.1986 року в складі в/ч пп 80687 та з 19.01.1986 року по 16.02.1987 року в складі в/ч пп 39676 ( а. с. 10 ). Згідно наявної в матеріалах справи заяви позивача від 21.07.2011 року, останній просив поставити його в позачергову чергу, як інваліда війни, а заявою від 01.11.2011 року просив поставити на квартирний облік разом з ним його дружину та сина ( а. с.11, 12 ). З Архівного витягу від 15.06.2018 року за вих.№ Г-86/06-03 позивач [PERSON] був взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради відповідно до п.2.10 рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 20 січня 2010 року №3. Склад сім`ї 1 особа. Черговість - першочергова, учасник бойових дій. посвідчення серії [NUMBER] від 09 грудня 1996 р. ( а. с. 18 ). Встановлено, що\~ [PERSON] , при взятті на квартирний облік в 2010 році не повідомив відповідача виконком Білоцерківської міської ради\~ про те, що останнім 23 травня 2007 року було штучно погіршено свої житлові умови: була відчужена квартира площею 57,9 м2 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( а. с. 66-67 ), інформація щодо відчуження майна у 2007 році позивачем була виявлена посадовими особами відділу обліку та розподілу житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради під час інвентаризації облікових справ лише в 2018 році, адже 2010 року була відсутня можливість перевірки достовірності поданих відомостей заявниками через відсутність відповідних реєстрів та/або складність доступу до них. Частина 1 ст. 35 Житлового Кодексу Української РСР вказує, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.? У ч. 1 п. 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 зазначено, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Підпунктом 5 ч. 2 пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 встановлено, що громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік. Отже, фактично [PERSON] мав бути взятий на квартирний облік з 24 травня 2012 року, а не з 2010 року. Крім того, рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25 вересня 2018 року № 507 за заявою [PERSON] від 03 липня 2018 року останнього було знято з квартирного обліку. Тобто, позивач добровільно відмовився від перебування на квартирному обліку. Відповідно до Правил\~ обліку громадян,\~ які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, не передбачено можливості поновлення особи, яка добровільно відмовилася від перебування на квартирному обліку та при наявності рішення з даного питання, з моменту, коли особа почала перебувати на такому обліку до написання заяви про добровільну відмову. Однак,\~ рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 листопада 2018 року № 644 [PERSON] за його заявою від 03 жовтня 2018 року, взято на квартирний облік складом сім`ї 3 особи. До того ж, в судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги позивача щодо включення останнього до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, як інвалід війни 3 групи з 09.11.2011 року та як інвалід війни 2 групи з 07.05.2012 року, насамперед є отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях, який затверджений КМУ від 28.03.2018 року за № 214. Зазначене не спростовано представником позивача, а навпаки підтверджено. Крім того, сам позивач звертаючись до суду з позовної заявою посилався на вищезазначене. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Білоцерківської міської ради наголошувала на тому, що позивач має право отримати таку компенсацію, останньому не було в цьому відмовлено. До того ж, позивач звертався до відповідача з відповідною заявою 29 травня 2020 року про призначення останньому грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, відповідно до Поряду виплати\~ грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 28.03.2018 року № 214. Однак,\~ позивач [PERSON] добровільно звернувся з заявою, якою просив його заяву від 29.05.2020 року про призначення грошової компенсації, відповідно до постанови КМУ від 28.03.2018 року № 214 залишити без розгляду. Рішенням № 172 від 11 червня 2020 року комісією щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, залишено без розгляду заяву позивача від 29 травня 2020 року про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, відповідно до Поряду виплати\~ грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 28.03.2018 року № 214 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей». Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: dismissed